bet · FV01JuU1 · 1972-12-31 00:00:00 — Resultatet av detarbete som pågår inom länsberedningen måste enligt min mening avvaktas innannågot beslut kan fattas i denna fråga. Trots att flera skäl talar för attregionpolisstyrelsealternativet skulle innebära fördelar från polisiärasynpunkter bör det inte läggas tUl grund för reformen. Jag utgår från attlänsberedningen vid fullgörande av sitt uppdrag tar med i bedömningen ävenpolisutredningens förslag och remissyttrandena däröver. PoUsutredningensandra huvudalternativ länsstyrelsealternativet innebär däremot att manbehåller en viss organisatorisk anknytning tiU länsstyrelsen.Detta alternativ ger förutsättningar för en rationell och effektiv regionalpolisverksamhet. Uppgiftsfördelningen mellan och länspolischefenbör kunna lösas på ett sådant sätt att risken för kompetenskonflikter ilednings- och ansvarsfrågor blir obetydlig. Behovet av medborgarinflytande påregionplanet kan också tillgodoses. Vad som gör att jag inte helt kan anslutamig till detta alternativ är att länspolischefen och hans expedition föreslåsutgå ur organisation. Detta är en sådan genomgripande ändringsom, enligt vad jag förut har framhåUit, inte bör genomföras . Bortsetthärifrån anser jag emellertid att länsstyrelsealternativet bör bilda utgångspunktför en provisorisk reform. Defördelar som en utbrytning ur länsstyrelseorganisationen har från lednings- ochsamordningssynpunkt kan man enligt min mening i stort sett nå utan att göranågon egentlig ändring i fråga om länspolischefens ställning i organisationen.Under förutsättning att länspolischefen får befogenhet att ensam besluta iärenden som ankommer på hans expedition är det av underordnad betydelse om hani administrativt hänseende får behålla sin stäUning som tjänsteman i en av länsstyrelserna.Jag förordar därför att länspolischefen även i den nya organisationen skallvara tjänsteman i länsstyrelse. Detta ställningstagande leder till att vissaavvikelser torde bli nödvändiga från de riktlinjer som utredningen har dragitupp. Det gäller framför allt i fråga om medborgarinflytandet på den regionalapolisverksamheten. Eftersom länspolischefen skall be-håUa sin ställning somtjänsteman i länsstyrelse, saknas anledning att inrätta de av utredningenförordade regionala polisnämnderna. Behovet av medborgarinflytande blir enligtmin mening tillräckligt tillgodosett genom de lekmannastyrelser somlänsstyrelsen nu har. Somnyss nämnts kommer ett ganska stort antal län att även i fortsättningen bildasjälvständiga regionala verksamhetsområden. Dessa län skuUe i och för sig kunnabehåUa den nuvarande organisationen. Det måste emeUertid anses vara en nackdelatt införa ytterligare en organisationsform vid sidan av de tre nuvarande. Manbör i stället sträva efter att göra den regionala polisorganisationen meraenhetlig än vad den är . Den nya organisationsformen kan med fördelanvändas även i län som inte förs samman med annat län till ett verksamhetsområde.I fråga om kvarstår skälen för en särskUd organisation. Jagförordar att denna organisation behålls. Den nya organisationsformen bördäremot införas i alla övriga län. JagviU i detta sammanhang framhålla att frågan hur länspolischefsuppgifter skallfuUgöras vid tillfälligt förfall för länspolischefen och ställföreträdare fördenne bör kunna lösas på i princp samma sätt som i nuvarandelänsstyrelseinstruktion. Detta gäller oavsett om länspolischefen ärstationerad i länet eller ej. Av vad jag nu har anförtframgår, att reformen av den regionala polisverksamheteninte alls kommer att få en sådan omfattning som polisutredningen harföreslagit. De problem som kan uppstå för personalen i samband medgenomförandet blir därför som regel så små att det i och för sig bör varamöjligt att genomföra reformen på en gång i hela landet. Ett sådant förfarandehar vissa fördelar om det kan ske snabbt. Ett ställningstagande tillde regionala indelningsfrågorna förutsätter emellertid att verkningarna avdistriktsindelningsreformen kan bedömas. I vissa fall blir det inte möjligtatt avgöra hur många polisdistrikt som ett län kommer att omfatta förrän densista etappen av polisdistriktsindelningen har avslutats. Skall denna tidpunktavvaktas, måste den nuvarande regionala organisationen behållas i en del länunder trots att uppgifterna inte motiverar det. Väljer man i ställetett successivt genomförande av de regionala indelningsändringarna, undvikerman denna olägenhet och skapar förutsättningar för en smidig samordning av detfortsatta arbetet med de lokala och regionala indelningsfrågorna. I dettasammanhang bör också framhållas, att riksåklagaren innevarande århar lagt fram förslag om att föra samman och och , utom området för , till ett länsåklagarområde ochatt han i sin anslagsframställning för /73 har ansett detangeläget att åstadkomma en ändrad regional indelning föråklagarväsendets del i hela landet. Vid ett successivt genomförande avindelningsändringarna på polisväsendets område torde det således bli möjligtatt ta ställning till åklagarväsendets lokala och regionalaindelning. Mot denna bakgrund förordar jag att ändringar av polisens regionalaverksamhetsområden genomförs etappvis. Jaghar förut nämnt att den nya organisationsformen bör införas i samtliga län medundantag av . Väljer man att gå fram etappvis även med denna del avreformen, måste organisationsformen tillämpas vid sidan av de tre nuvarandeunder . Detta innebär enligt min mening vissa olägenheter för denregionala polisverksamheten. Om man å andra sidan inför den nyaorganisationen i länen, uppstår den olägenheten att organisationsändringar pånytt måste göras efter relativt kört tid i de län som inte kan bestå som regionalaverksamhetsområden. Denna olägenhet är emellertid avsevärt mindre än denförutnämnda och kan dessutom begränsas genom att den nya organisationsformeninförs först i samband med den första etappen av indelningsändringama. Jagförordar därför att den nya organisationen genomförs på en gång i hela landet. Somtidigare nämnts har jag föreslagit att polisstyrelser inrättas den 1 januari1973. I samband därmed framhöll jag också att den första etappen avindelningsändringarna på lokalplanet bör kunna genomföras vid denna tidpunkt.EnUgt min mening underlättas det fortsatta reformarbetet om man kangöra de organisatoriska ändringarna på regionplanet.Dessa ändringar blir som regel obetydliga och bör utan svårighet kunnagenomföras . Jag förordar därför att den nya organisarioneninförs i länen . Utöverde nu behandlade allmänna riktlinjerna vill jag också behandla frågan hur detfortsatta arbetet med den regionala reformen bör bedrivas. Ifråga om indelningsändringarna bör följande gäUa. Efter hand somdistriktsmdelningsreformens verkningar på regionplanet kan bedömas, bör i varjesärskUt fall övervägas om det är lämpligt att föra samman angränsande län tillett regionalt verksamhetsområde. Vid beredningen av dessa frågor bör samråd skemed länsberedningen. Om en indelningsändring är aktuell, börrikspolisstyrelsen och berörda länsstyrelser alltid höras. Aktualiseras enändrad regional indelning även för åklagarväsendets del, bör riksåklagaren ochberörda länsåklagarmyndigheter höras. Detfortsatta arbetet med organisationsändringarna bör inriktas på att åstadkomma enlämplig ärendefördelning mellan och den regionale polischefen.Jag vill fästa uppmärksamheten på att det kan bli nödvändigt att göra vissajusteringar av den ärendefördelning som utredningen har förordat och att i endel fall välja en annan form för den regionale polischefens medverkan ihandläggningen än vad utredningen har gjort. Anledningen härtill är främst attutredningens bedömningar bygger på den ordning som gällde innan länsstyrelsernaorganiserades om innevarande år. I samband med omorganisationen haremellertid de uppgifter som skall fullgöras på länspolischefens expeditionavgränsats på ett sätt som bör underlätta ställningstagandena i dessa frågor.Under det fortsatta arbetet kan det också visa sig lämpligt att i något fallgöra en annan uppgiftsfördelning mellan central-, regional-och lokalplanen änden som gäller, t. ex. i fråga om tjänstetillsättningar. Ändringar ifunktionsfördelningen mellan polisväsendets instanser bör inte ske på ett sättsom strider mot de riktlinjer som drogs upp i samband med förstatligandet. Somjag har framhållit, bör man utan några större svårigheter kunna lösade problem som kan uppstå för personalen i samband med genomförandet avreformen. Den nuvarande personalstyrkan vid länspolischefens expedition kommergivetvis att behållas i län som även i fortsättningen skall utgöra regionaltverksamhetsområde. Om verksamhetsområdet utökas att omfatta två län, måsteorganisationen på den nya regionorten förstärkas. Personalen på ort som upphörsom regionort bör som regel kunna beredas plats inom den regionalapolisorganisationen. För denna personal aktualiseras emellertid ett byte avbosättningsort. De åtgärder som i varje särskilt fall bör vidtas för att kommatill rätta med dessa svårigheter är av samma slag som de som uppkommer vidändringar av den lokala distriktsindelningen. Liksom i fråga om dessaunderlättas arbetet vid ett successivt genomförande. I samband med förstatligandet upplöstes detpersonalorganisatoriska sambandet mellan polis- och åklagarväsendet på bådelokal och regional nivå. Distriktsindelningens utformning ger emellertiduttryck för den samhörighet som finns mellan verksamhetsgrenarna. Av minredogörelse i det föregående har framgått, att indelningen i polisdistriktligger tUl grund för åklagardistriktsindelningen. Polisutredningenhar framhållit, att det är angeläget att åklagardistriktsindelningen anpassastUl den föreslagna polisdistriktsindelningen. Därvid bör de principer som nugäller för indelningen i åklagardistrikt i stort sett tillämpas. Utredningenbetonar, att det måste vara ett oeftergivligt krav att polis- ochåklagardistriktens gränser inte skär varandra och ett starkt önskemål att inteheller åklagardistriktens och domkretsarnas gränser gör det. Vidare bör manenligt utredningen sträva efter att bilda åklagardistrikt som gerarbetsunderlag för myndigheter med tre åklagare. Utredningens mdelningsförslaginnebär en minskning av antalet åklagardistrikt från 90 till 81. Förslagetinnefattar inte något ställningstagande tUl indelningen i ochgöteborgsområdet. Remissinstansernahar med några få undantag godtagit utredningens förslag. Jaghar redan inledningsvis anslutit mig till uppfattningen, att det är nödvändigtatt göra vissa justeringar i åklagardistriktsindelningen. Den nyapolisdistriktsindelningen bör ligga tUl grund för ändringarna. Liksom i frågaom polisreformen kan jag därför bara ange de riktlinjer i stort som bör gäUaför den framtida åklagardistriktsindelningen. Mitt ställningstagande kommer iallt väsentligt att stämma överens med vad utredningen har föreslagit. SambandetmeUan polis- och åklagarväsendet talar för att verksamhetsområdenas gränsermåste anpassas till varandra vid en indelningsändring. Den nuvarandeprincipen, att ett åklagardistrikt alltid skall omfatta minst ettpolisdistrikt, bör upprätthållas också i fortsättningen.Po-lisdistriktsindelningsreformen torde inte komma att innebära att det bU-dasnågot polisdistrikt som är för stort som verksamhetsområde föråklagarmyndighet. En tillämpning av den nämnda principen ger betydanderationaliseringsvinster genom att flera av de mindre åklagardistrikten kommeratt läggas samman med annat åklagardistrikt. Jag delar alltså helt utredningensuppfattning att åklagardistriktsindelningen bör anpassas tUl den nyapolisdistriktsindelningen och att anpassningen bör ske med tillämpning av deprinciper som gäller. Vidmin redogörelse för polisdistriktsindelningsreformen (5.2.1) framhöll jag, attdet är ett starkt önskemål att gränserna för rättsväsendets olikaverksamhetsområden stämmer överens. Vid detaljutformningen av den nyaåklagardistriktsindelningen måste särskilt anpassningen till den gällandedomkretsindelningen ägnas stor uppmärksamhet. I likhet med fleraremissinstanser anser jag att denna fråga är av väsentlig betydelse.Möjligheterna att åstadkomma en tillfredsställande anpassning är enligt minmening mycket goda. Somnyss nämnts anser utredningen att rationaliseringsintresset talar för attreformen bör gå något längre än vad ändringarna i polisdistriktsindelningen ioch för sig kräver. I sitt indelningsförslag har utredningen bara i ett endafall förordat, att ett åklagardistrikt, som inte berörs av ändringarna ipolisdistriktsindelningen, skall läggas samman med annat åklagardistrikt. Jagdelar utredningens uppfattning att man bör sträva efter att bildaåklagardistrikt med arbetsunderlag för minst tre åklagare. Om polis- ochåklagardistriktsindelningen ändras i huvudsak enligt utredningens förslag,blir antalet åklagardistrikt som ger arbetsunderlag för mindre än tre åklagareinte särskilt stort. Sådana distrikt kommer främst att finnas kvar iglesbygdsområden. Utrymmet för ytterligare rationaliseringsåtgärder tordedärför vara begränsat. Om det vid en samlad bedömning visar sig lämpligt, bördet dock inte finnas något hinder mot att lägga samman ett åklagardistrikt somger arbetsunderlag för tre åklagare med annat distrikt. Denallvarligaste bristen i distriktsåklagarorganisatiouen är enligt utredningensystemet med utstationerade åklagare. Detta system leder till att verksamheteni distriktet splittras. De ändringar i poUsdistriktsin-delnmgen som jag harförordat kommer att innebära att utstationering av åklagare kan upphöra iflertalet fall. Eftersom frågor om utstationering av åklagare är av rentorganisatorisk art, ansluter jag mig tUl utredningens förslag att sådanafrågor efter prövning i varje särskUt fall bör avgöras av riksåklagaren isamråd med . Vidgenomförandet av polisdistriktsindelningen har jag förordat att ett successivtförfarande tUlämpas. Eftersom polisdistriktens utformning måste tiUmätas storbetydelse för åklagardistriktsindelningen, bör man gå fram etappvis även vidgenomförandet av denna indelning. Det bör emellertid inte vara uteslutet attändra indelningen i åklagardistrikt . Ett skäl härtillkan vara ändringar i domkretsindelningen. Som utredningen har föreslagit bördet ankomma på riksåklagaren att göra upp organisationsplaner för de nyaåklagardistrikten. I övrigt bör de riktlinjer för det fortsatta arbetet medpolisdistriktsin-delningsreformen, som jag har dragit upp i det föregående,tillämpas. Jagräknar med att de problem som kan uppkomma i samband med genomförandet avåklagardistriktsindelningen blir betydligt mindre än de som ändringarna ipolisdistriktsindelningen kan ge upphov tUl. Den omständigheten, att detfortsatta arbetet med indelningsreformerna på lokalplanet samordnas, behöverdärför inte innebära att genomförandet försenas. Den takt som jag förut harangivit, två ä , bör kunna hållas. har ansett, att man når väsentUgaarbetskraftsvinster om dess förslag om större polis- och åklagardistriktgenomförs och att den nya polisdistriktsindelningen kommer att ge utrymme fören organisation som kan använda bättre metoder i verksamheten samt tekniska ochandra hjälpmedel i en omfattning som hittUls inte har varit möjlig. Eftersomnågra organisationsförslag inte läggs fram, har utredningen emeUertid intenärmare kunnat ange vinstema och än mindre uttrycka dem i ekonomiska termer.Kostnaderna för övergången till en ny polis- och åklagardistriktsindelning blirenligt utredningen av engångskaraktär och kommer praktiskt taget helt attutgöras av de särskilda anordningar som kan behövas för viss personal.Utredningen har räknat med att övergångskostnaderna blir av begränsadomfattning. Eftersomjag bara har dragit upp de allmänna riktlinjer som enligt min mening bör gällaför den framtida polis- och åklagardistriktsindelningen, kan inte heller jagnärmare ange vinstema eller beräkna övergångskostnaderna. Jag delar emellertidutredningens uppfattning att vinsterna bör bli väsentliga och kostnaderna avbegränsad omfattning. har framhållit bortfaller kostnaderna för polis-nämnderna ompolisstyrelser inrättas och i stäUet tUlkommer kostnader för de särskUt utseddaledamötema i styrelserna. Indelningsreformen leder till att antaletpolisstyrelser kommer att bli mindre än det antal polisnämnder som finns.Vidare har polisnämnd nio valda ledamöter, medan polisstyrelse får bara sex.Det sammanlagda antalet särskUt utsedda ledamöter i styrelserna kommer därföratt uppgå tUl bara något mer än hälften av det nuvarande antalet ledamöter inämnderna. Å andra sidan måste styrelserna sammanträda betydligt flera gångerom året än vad nämnderna nu gör. Jag räknar därför med att medelsbehovet förarvoden, resor, traktamenten och andra kostnader för styrelseledamöternakommer att bli ungefär detsamma som för ledamöterna i polisnämnd. Avmin redogörelse i det föregående har framgått, att mitt förslag tillomorganisation av den regionala polisverksamheten inte är så genomgripande somutredningens förslag. Den lönekostnadsminskning och de rationaliseringsvinsteri övrigt som utredningen har räknat med uteblir därför nästan helt. Den nyaorganisationen blir dock effektivare än den nuvarande och kommer attge utrymme för rationellare metoder i polisverksamheten. Vidare torde vissarbetskraft kunna frigöras i länsstyrelserna genom att en del ärenden försöver tUl länspolischefen. När två län förs samman tiU ett verksamhetsområde,bör man enligt min mening i vart faU inte räkna med att den nya organisationenkräver mer personal än f. n. Det kan emeUertid visa sig lämp- 7 saml Nr 1 ligtatt göra vissa omfördelningar av personalen mellan olika verksamhetsområden,t. ex. för att kunna tillgodose behovet av stäUföreträdande länspoUschef inågot av de större länen. Lönekostnaderna för länspolischefsorganisationentorde bli ungefär desamma som . Äveni fråga om den regionala polisorganisationen har polisutredningen räknat medatt övergångskostnaderna praktiskt taget helt kan hänföras till speciellaanordningar för personal som inte kan placeras in på tjänster i den nyaorganisationen. Jag delar utredningens uppfattning och vill särskiltunderstryka, att den reform som jag har förordat torde innebära attövergångskostnaderna blir obetydliga. De i anledning av propositionen väckta motionernaupptar följande yrkanden. I motionen 1971: 1615 av herrar Henmark (fp) ochTaube (fp) hemställes att måtte besluta att Simrishamnspolisdistrikt och åklagardistrikt kvarstår oförändrade med kansliort iSimrisharnn. I motionen 1971: 1616 av () och herrRichardson (fp) Jiemställes att vid behandlingen av propositionen1971: 173 måtte uttala sig för att förslaget om sammanslagningen av ochLidköpings poUs- och åklagardistrikt upptages till förnyad prövning, innanbeslut i enlighet med polisutredningens förslag fattas. 1 motionen 1971: 1617 av m. fl. (s, c,fp, m) hemställes att måtte besluta att ordförande och viceordförande i polisstyrelse utses på det sätt som angesi motionen. Imotionstexten uttalas att de valda ledamöterna i styrelsen skall inom sig utseordförande och vice ordförande. I motionen 1971:1618 av herrar i (fp) och i (c) hemställes "att vid behandlingav propositionen 1971: 173 måtte ge Kungl. Maj:t tUl känna att samarbete hem/skola och sociala polisiära myndigheter bör underlättas, samt att åter-,uppbyggnad av kvarterspolis bör prövas och, om erfarenheterna ger godaresultat, denna verksamhetsform bör utbyggas'. I motionen 1971: 1619 av i m.fl. (s) hemställes "att uttalar att särskilda utredningar göresom de lokala förhållandena i samtliga fall där det kan bli fråga om indragningarav polisdistrikt och att länsstyrelse, myndigheter och organisationer som kankomma att beröras av indelningsändringar beredes tiUfälle att yttra sig, attuttalandet på s. 56 i propositionen skaU tolkas i enlighet med motionen samtatt förordar att möjligheter ges till utsträckt tid för reformensgenomförande". Motionärernatolkar det åberopade uttalandet på s. 56 i propositionen (s. 11 i dettabetänkande, stycket som börjar med orden "En effektiv" och slutarmed orden "en sammanläggningsåtgärd.") på det sätt att nuvarandepolisdistrikt som har verksamheten uppdelad på avdelningar och harpolisstationen bemannad dygnet runt kommer att bestå som självständigapolisdistrikt. I motionen 1971: 1620 av m. fl. (m,s, c, fp) hemställes att vid behandlingen av propositionen 1971: 173måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla att de synpunkter som framförts imotionen vinner beaktande vid den framtida polis- och åklagardistriktsindelningeni . I motionen 1971: 1621 av m. fl. (c)hemställes att beslutar att ge Kungl. Maj:t tiU känna vad i motionenanförts angående polisdistriktsindelningen inom . I motionen 1971: 1622 av m. fl. (c,m) hemstäUes att "vid sin behandling av proposirion nr 173 måttebesluta att varje indelningsärende som berörs i propositionen skall föregås avremissbehandling varvid kommuner och berörda organisationer bereds möjligheteratt yttra sig; att berörda länsstyrelser ges tillfälle pröva förslag tillindelningsärenden särskilt med hänsyn till deras effekt på den regionalautvecklingen; att stor vikt lägges vid den lokala förankringens betydelse vidprövningen av ändringsförslaget; samt att en längre övergångstid än den somföreslås i propositionen skall komma till stånd'. I motionen 1971: 1623 av herrar () ochFågelsbo (c) hemställes att vid behandlingen av propositionen1971:173 måtte uttala att nuvarande polisdistriktsindelning i länbör bi-behåUas. I motionen 1971: 1624 av m. fl. (c)hemställes "att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition1971: 173 beslutar 1. att godkänna förslaget ominrättande av polisstyrelser, med de förändringar beträffande dessas storlek,sammansättning och sättet att utse dem som föreslagits i motionen; 2. att avslå propositionen i dendel som berör allmänna riktlinjer för polisens lokala och regionalaorganisation; 3. att vid organisatoriskaförändringar inom polisens lokala och regionala organisation preciseradeförslag skall föreläggas ; 4. att i skrivelse till Kungl.Maj:t ge till känna vad i motionen i övrigt anförts". Imotionstexten uttalas rörande polisstyrelsernas storlek och sammansättningsamt sättet att välja styrelsernas förtroendevalda ledamöter följande.Styrelsen skall utgöras av minst tre förtroendevalda ledamöter, polischefen ochen representant för polispersonalen. Därutöver bör gälla att antaletlekmannarepresentanter skall utökas till det antal som erfordras för attsamtliga kommuner eller kommunblock i distriktet skall bli representerade istyrelsen. Ordförande och vice ordförande skall utses bland de förtroendevaldaledamötema. Lekmannarepresentanterna bör väljas av landsting efter samråd medkommunerna. I motionen 1971: 1625 av m. fl. (fp)hemstäUes "att vid behandlingen av propositionen 1971: 173 ompolis- och åklagarväsendets organisation måtte besluta att avslå förslaget omen ininskning av antalet polisdistrikt från 119 till ca 90; att en förtroendevaldskall väljas till ordförande i polisstyrelsen; att antalet ledamöter ipolisstyrelse skaU kunna uppgå till mer än sju men högst elva ompolisstyrelsens verksamhetsområde omfattar mer än två kommunblock; samt attingen ändring av den regionala polisorganisationens indelning företas utan attkonkret förslag därom framläggs för prövning". I motionen 1971: 1626 av m. fl. (c)hemställes "att vid sin behandUng av Kungl. Maj:ts proposition1971: 173 måtte för den händelse motioner med krav på avslag på propositionen,i vad avser fullmakt för Kungl. Maj:t att besluta angåendein-délningsändringar, inte viimer bifall i skrivelse till Kungl.Maj:t uttala att indelningen av den lokala poUsdistrikts- och åklagardistriktsindelningeni måtte bibehållas oförändrad". I motionen 1971: 1627 av herrar () ochGustavsson i (s) hemställes att måtte besluta attpolisstyrelsen inom sig skall utse ordförande och vice ordförande. 1 motionen 1971: 1628 av fröken () ochherr i Heden (c) hemställes "att vid sin behandling avKimgl. Maj:ts proposition nr 173 måtte för den händelse motioner med krav påavslag på propositionen, i vad avser fullmakt för Kungl. Maj:t att beslutaangående indelningsändringar, inte vinner bifall i skrivelse tUlKungl.