bet · FV01SfU13 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1972 SfU 1972:13 betänkande i anledning avmotion om vidgad rätt till invaliditetstillägg. 1 motionen 1972:222 av herrLeuchovius m. O. (m) hemställs att antar följande såsom motionärernasförslag betecknade Lag om ändring i lagen (1962:381) om aUmän försäkring Härigenom förordnas, att 9 kap. 2 §lagen (nr 381) om allmän försäkring skaU ha nedan angivnalydelse. (Nuvarande lydelse) (Motionärernas förslag) Till ålderspension eller förtids- Till ålderspension eller förtids pension utgår invaliditets- pension utgår invaliditets- t ill äg g, därest den försäkrade tillägg, därest den försäkrade är ur stånd att reda sig själv och på på grund av höggradig nedsättning i grund härav vid upprepade till- kroppsorgans funktion är i behov fallen är i behov av hjälp av avsevärd fortlöpande hjälp av av annan samt hjälpbehovet upp- annan eller får vidkännas bety- kommit innan den försäkrade fyllt dande merutgifter för att reda sig . Invaliditetstillägg skall själv. Invaliditetstillägg skall alltid alltid utgå, därest den försäkrade är utgå, därest den försäkrade är blind och blindheten inträtt innan blind. den försäkrade uppnått ålder. Ändå att--------------------- . Invaliditetstilläggtillkommer---------- utom densamma. Invaliditetstilläggutgör---------- av basbeloppet. Gällande bestämmelser m. m. Invaliditetstillägg utgår enligt 9kap. 2 § lagen om allmän försäkring (AFL) i två olika grupper av fall. Den enagruppen (9 kap. 2 § första st.) omfattar sådana invaliditetstillägg som utgårsom tillägg till förtidspension, sjukbidrag eller ålderspension. Somfömtsättning för rätt till invaliditetstillägg gäller i detta fall antingen 11 saml Nr 13 1) att denpensionsberättigade är ur stånd att reda sig själv och på grund härav vidupprepade tUlfällen har behov av annan persons hjälp samt hjälpbehovetuppkommit innan vederbörande fyllt , eller 2) att denpensionsberättigade är bUnd och blindheten inträtt innan han uppnått . 1 den andra gruppen (9 kap. 2 § andra st.) utgårinvaliditetstillägget till försäkrad som uppbär partiell förtidspension ellerpartiellt sjukbidrag, om han utför förvärvsarbete men på grund av höggradignedsättning i kroppsorgans funktion behöver avsevärd fortlöpande hjälp av annanperson eller får vidkännas betydande merutgifter för färdmedel eUer andrahjälpmedel för att kunna utföra arbetet. Studier jämställs med förvärvsarbeteom den handikappade är berättigad till studiehjälp eller studiemedel förstudierna eller är utesluten från sådan förmån endast på grund avbestämmelserna om behovsprövning. Invaliditetstillägg utgår inte tUl försäkrade somstadigvarande vårdas pä vissa anstalter. Försäkrade som inte åtnjuterpension enligt AFL är i vissa fall berättigade till invaliditetsersäitning.Sådan ersättning utgår - förutom i form av vårdbidrag tiU handikappade barnunder - tiU blinda och tUl handikappade som är yrkesverksamma eUerstuderar, under förutsättning att de inte åtnjuter någon form av allmänpension. Som villkor uppställs beträffande blinda att blindheten inträtt innanden försäkrade uppnått och beträffande förvärvsarbetande ochstuderande att det föreligger samma nedsättning i kroppsfunktion, samma hjälpbehovoch samma merutgifter som i fråga om rätt till invaliditetstillägg tiU partiellförtidspension. Invaliditetsersättningen utgår till den som är blind med 60 %och i övriga faU eUer av basbeloppet allt efterhjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek. riksdagsbehandling m. m. När lagen om allmän försäkringantogs 1962 höjdes åldersgränsen för erhållande av invaliditetstillägg frän 60till . I motioner yrkades att gränsen skulle höjas till . Dettayrkande avslogs med följande motivering (2LU 1962:27): Ett av skälen för åldersgränsen beträffande ifrågavarandetillägg är uppenbarligen, att ett lyte av den art som tillägget är avsett attkompensera drabbar betydligt hårdare, om det uppkommer medan vederbörande är iverksam ålder, än om det uppstår . Vidare är många människor vid högålder i fysiskt avseende nedbrutna, och det kan inte anses påkallat att isamtliga dessa fall utge särskUda ersättningar från pensioneringen. Med hänsyntill dessa förhållanden synes en åldersgräns motiverad. Var denna skall liggakan givetvis vara föremål för delade meningar. De anförda synpunkterna talarenligt utskottets mening även för att gränsen inte sättes alltför högt, ochutskottet anser därför att den höjning med tre är som föreslås ipropositionen innefattar en rimlig Vid riksdag uttalade andra lagutskottet ianledning av motioner (2LU 1965:25) att utskottet alltjämt ansåg att enåldersgräns för utgivande av invaliditetstillägg borde finnas. Det kundeknappast vara en angelägenhet för den aUmänna pensioneringen att iinvaliditets-tUläggets form ersätta de kostnader för hjälp, som många gamlatill följd av åldrandet otvivelaktigt kunde bli i behov av. Problemet medvårdkostnader av den arten borde ses i samband med åldringsvården i stort.Eftersom pensionsförsäkringskommittén behandlade frågor som berördeinvaliditetstillägg ansåg utskottet att motionerna kunde överlämnas tUl dennakommitté. behandlade frågan i sitt ioktober 1965 avlämnade betänkande Vissa pensionsfrågor (SOU 1965:62). Kommitténanslöt sig tUl ståndpunkten att invaliditetstillägget inte borde ersättakostnader som följer av åldrandet som en mer eller mindre normal företeelse.Enligt kommitténs uppfattning borde åldersgränsen för rätt tUl tillägget intesättas alltför nära den allmänna pensionsåldern. För denna uppfattning talade,menade kommittén, att den omständigheten huruvida hjälpbehovet inträtt kortföre eUer kort efter pensionsålderns inträde inte borde avgöra om tUläggsförmånskulle utgå under återstoden av den försäkrades levnad. Denna ståndpunkt fördeenligt kommittén till slutsatsen att utrymme saknades för en höjning avåldersgränsen. Vid behandling av propositionen 1966:59, som grundade sigpå kommitténs betänkande, hade att ta ställning till motionsyrkandenom höjning av åldersgränsen tUl . Andra lagutskottet som behandlade frågani sitt av godkända utlåtande 2LU 1966:41 anslöt sig till kommitténsståndpunkt. För åldersgränsen talade enligt utskottet också denomständigheten att gränsen är tillämplig i andra sammanhang inom den allmännapensioneringen. Rätten till förtida uttag av ålderspension börjar således dåden försäkrade uppnått . Med samma motivering avvisade liknande motionerår 1968 (2LU 1968:12). 1 enlighet med hemställan i andra lagutskottets utlåtande1968:8 begärde i skrivelse tiU Kungl. Maj:t att Kungl. Maj:t ilämpligt sammanhang skulle låta undersöka vUka grupper handikappade barn somenligt praxis inte får vårdbidrag i form av invaliditetsersättning och om detkunde vara en ändamålsenlig åtgärd att införa graderade bidrag för atttillgodose vissa av dessa fall. Den 28 febmari 1969 överlämnade Kungl. Maj:tutlåtandet tUl och uppdrog åt verket att undersökatUlämpningen av gällande regler om invaliditetstillägg ochinvaliditetsersättning samt inkomma med förslag som kunde föranledas avutredningen. utredningsbyrå har numera som enförsta etapp i arbetet med detta uppdrags fullgörande sammanställt en rapport(Vissa invaliditetsförmåner från folkpensioneringen) innefattande förutom redogörelser för gällande rätt och praxis - ett omfattande I skrivelse till chefen försocialdepartementet har verket uppgivit att det, för att kunna utarbeta förslagi ämnet, funnit det önskvärt att om möjligt samla in ytterligareutredningsmaterial och att av verket inbjudits tillöverläggningar om det vidare utredningsarbetet. Efter bemyndigande av Kungl. Maj:t den 27 maj 1970tillkallade socialministern en utredning angående pensionsåldern i det allmännapensionssystemet, pensionsålderskommittén. Enligt direktiven skall kommitténäven pröva frågan om standardsäkring av pensionsförmånerna och därvid ägnasärskild uppmärksamhet åt de problem som uppstår för dem som pensioneras i ungaår. Vid riksdag väcktes enmotion vari yrkades översyn av pensionsreglerna för handikappade i syfte attåstadkomma liberalare regler i olika avseenden. a. hemställdes att dennuvarande åldersgränsen för erhållande av invaliditelstillägg skulleavskaffas. avslog motionen med hänvisning bl. a. till att frågan omde unga invalidernas problem samt bestämmelserna om invaliditetstillägg ochinvaliditetsersättning redan var föremål för utredning. Invaliditetstillägg utgår enligt 9kap. 2 § första stycket AFL tiU försäkrad som uppbär ålders- ellerförtidspension och som är ur stånd att reda sig själv och på grund härav vidupprepade tUlfällen är i behov av hjälp. En blind anses alltiduppfylla dessa fömtsättningar. Som ytterligare viUkor gäller att hjälpbehovetuppkommit eller blindheten inträtt . 1 motionen 1972:222 yrkas att berörda författningsrumändras. Ändringen innebär att 63-årsgränsen slopas och att den som "pågrund av höggradig nedsättning i kroppsorgans funktion är i behov av avsevärdfortlöpande hjälp av annan person" eUer får vidkännas betydandemerutgifter för att reda sig själv skall vara berättigad tiU invaliditetstillägg.I huvudsak kan yrkandet sägas innebära att de förutsättningar som enligt 9 kap.2 § andra st. AFL redan nu gäller för rätt till invaliditetstillägg tillförsäkrad, som uppbär partiell förtidspension, skall avse även sådanainvaliditetstillägg till ålderspension, sjukbidrag eller förtidspension somutgår enligt första stycket samma paragraf. Motionärerna anser att dennuvarande 63-årsgränsen är otillfredsställande. En mängd människor drabbas avinvaliditet efter och hjälpbehovet blir menar motionärerna -inte mindre därför att vederbörande är äldre. En annan och allvarligareinvändning enligt deras uppfattning är att bestämmelserna ominvaliditetstillägg är så utformade, att även gravt handikappade så snart dekan klara sig aldrig så litet på egen hand - är uteslutna från möjligheten atterhålla tillägg. TUl följd härav måste ansökningar om invaliditetstilläggavslås även i de mest ömmande fall. a. av skrivelser från i och från för mental hälsai uppdrog chefen för sistnämndaår åt att undersöka tiUämpningen av gäUande regler oniinvaliditetstillägg och invaliditetsersättning samt att inkomma med de förslagvartill undersökningen kunde föranleda. Som en första etapp i arbetet med dettauppdrags fullgörande har verket numera sammanställt en rapport (Vissainvaliditetsförmåner från folkpensioneringen), innefattande - utöver enredogörelse för lagstiftningen och dess förarbeten samt ett omfattandestatistiskt material en översikt av den praxis som tillämpas vid bedömningenav ansökningar om bl. a. invaliditetstillägg. Denna rättsfallsöversikt ger vidhanden att en person kan lida av höggradig nedsättning i ett eller flerakroppsorgans funktioner eller vara behäftad med betydande psykiska defekterutan att ha möjlighet erhålla invaliditetstUlägg. Denna effekt av gällandebestämmelser kan enligt utskottets mening inte anses tiUfredsställande. Utskottet anser således att motionärerna har visst fog försin uppfattning att reglerna om invaUditetstillägg tiU ålderspension ellerförtidspension bör ändras. Detta innebär emellertid inte att utskottet ärberett medverka tUl omedelbara lagstiftningsåtgärder. 1 riksförsäkringsverketsuppdrag ingår att pröva frågan om såväl invaliditetstUlägg sominvaliditetsersättning och vårdbidrag. Enligt utskottets mening bör spörsmåletom dessa tUläggsförmåner inom folkpensioneringen lämpligen prövas i ettsammanhang och det bör också ankomma på verket att föreslå erforderligaförfattningsändringar. Det är självfallet förenat med svårigheter att utformabestämmelser på förevarande område som i de enskUda fallen medger ett skäligthänsynstagande till den handikappades situation och begränsarreglernas tUlämpning tUl sådana fall, då ett invaliditetstillägg med hänsyn tUlföreliggande hjälpbehov är klart påkallat. Enligt utskottets mening är detemellertid angeläget att en uppmjukning av gällande bestämmelser kan komma tillstånd utan onödig tidsutdräkt. Utskottet förutsätter således att utredningsarbetet inomriksförsäkringsverket bedrivs skyndsamt så att proposition i ämnet så snartsom möjligt kan föreläggas . Med det anförda avstyrker utskottet bifall tilllagstiftningsyrkandet i motionen. Med hänvisning till det anfördahemställer utskottet att avslår motionen 1972:222. Närvarande: herrar (), (), Ringaby(m), i (s), i Nennesholm (c), Mundebo (fp), fruHåvik (s), fröken (), herrar (), i (vpk),i (c), fröken (), herrar (), ()och i ().