bet · FV01KU8 · 1972-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1972 KU 1972:8 betänkande i anledning av motionerom vidgad länsdemokrati. 1 detta betänkande behandlas motionen1972:70 av m. fl, (c) och motionen1972:166 av m, fl. (fp). i motionen 1972:70: "att hemstäUer hosKungl. Maj:t att länsberedningen får ett uttryckligt uppdrag att även utarbetaett länsdemokratiskt alternativ och genomföra därför erforderliga specialutredningar,bl. a. om förhållandet mellan primärkommuner och landsting i ett sådantalternativ, i enlighet med vad som anförts i motionen"; "1. att länsberedningens arbete inriktas på enutbyggnad av landstingen till regionala självstyrelseorgan med ansvar för bl.a. den regionala sam hällsplaneringen, 2. att - som ett försök med tillämpad länsdemokrati -i ges samordningsansvaret för den regionalaplaneringen". I motionen 1972:70 framhålls attkrav på väsentlig utbyggnad av den folkliga självstyrelsen på det regionalaplanet rests från centerhåU . Dessa strävanden mötte,sägs det, tiU en början ett positivt intresse och visst tillmötesgående. Underde har, säger motionärerna, utvecklingen emellertid tenderat attgå i motsatt riktning. Motionärerna anser det därför vara ofrånkomligt attupprepa kraven på ett fullföljande av länsdemokratitanken. De erinrar om attcenterpartiet anslutit sig till gmndprincipema i länsdemokratiutred-ningensbetänkande. Under hänvisning tiU uttalanden i direktiven för den 1970tUlkallade länsberedningen uttalas tvekan om länsdemokratiutred-ningensprincipförslag kan kompletteras och fullföljas inom ramen för dessa direktiv.EnUgt motionärerna är det ett minunikrav att länsberedningen fuUföljerlänsdemokratiutredningens arbete och som ett alternativ presenterar enlänsdemokratisk modell för lösningen av de regionala problemen. Dettaförutsätter enligt motionärerna flera specialutredningar, bl. a. omförhållandet mellan staten och landstingen, om samordningen avsamhällsplaneringen på regional nivå samt om förhållandet mellanprimärkommuner och landsting. I motionen 1972:166 förklararmotionärerna att de i allt väsentligt delar länsdemokratiutredningensuppfattning om utformandet av en regional demokrati. De anser attlänsberedningen bör få sådana nya 1 1972.4 saml. direktiv att dess arbete ändras och inriktas på enutbyggnad av landstingen till regionala självstyrelseorgan, förslagsvisbetecknade länsparlament. Motionärerna uttalar vidare att en praktiskförsöksverksamhet med tUlämpad länsdemokrati skulle kunna inledas i Stockholmslän genom att där ges samordningsansvaret för den regionalaplaneringen. Maj.ts bemyndigandeden tillkallades länsberedningen (C 1970:28) för beredning avvissa frågor rörande den regionala samhäUsförvaltningens uppgifter ochorganisation. En fyllig redogörelse för det utredningsarbete som föregåttlänsberedningens tillkallande lämnas i reciten tiU utskottets betänkande KU1971:26, Där refereras också beredningens direktiv. Vidare redogörs för 1970års riksdagsbeslut om riktlinjer för en partiell omorganisation av den statligalänsförvaltningen samt behandlingen av de i detta sammanhang väckta motionernaom det fortsatta beredningsarbetet rörande den regionala samhällsförvaltningensuppgifter och organisation. I nu nämnda avseenden hänvisas tUl betänkandet KU1971:26, Frågans behandling vid riksdag Motioner med liknande syfte som denu förevarande behandlades också vid riksdag, I sitt betänkande (KU1971:26) uttalade utskottet följande: I motionerna 1971:86 och 1971:115begärs nu ånyo att skaU ta stäUning tUl vilkendera av de berördahuvudlinjerna, som skall ligga tUl grund för det fortsatta reformarbetet, ochdärvid uttala sig för länsdemokratiutredningens förslag. Att ta ställning idenna fråga nu innebär emeUertid att föregripa länsberedningens arbete på en avdess huvuduppgifter. Detta kan utskottet inte heller tiUstyrka. Frågan ärav sådan vikt och svårighetsgrad att den bör noggrant övervägas innan beslutfattas. Länsberedningens utredning och bedömning utgör ett väsentligt led häri.Utskottet avstyrker därför förevarande motionsyrkanden. Motionen 1971:539 tar upp frågan omsamarbete mellan landsting och primärkommuner. Utskottet kan instämma imotionärernas uppfattning att ett samarbete meUan ochprimärkommunerna kan vara lämpligt. Ett frivUUgt samarbete mellanlandsting och primärkommuner förekommer redan i viss utsträckning. Landstings-och kommunförbunden har utfärdat gemensamma rekommendationer med riktUnjer förett organiserat samarbete på regional- och lokalplanen mellan landsting ochprimärkommuner i sociala frågor. Därjämte har förbundsstyrelserna nyligentUlsatt en gemensam utredning med uppgift att framlägga förslag i fråga omvidgat och fördjupat samarbete mellan landsting och primärkommuner.Samarbetsfrågan faller även inom ramen för länsberedningens uppdrag. Utskottetanser sig kunna förutsätta att beredningen som ett led i sitt arbete kommer attägna frågan erforderUg uppmärksamhet utan att något särskUt initiativ frånriksdagens sida behöver tas. I en reservation av fem ledamöter(3 c, 2 fp) hemställdes att i anledning av motionerna 1971:86 och1971:115 i skrivelse till Kungl. Maj:t skulle begära att utredningsarbetet inomlänsberedningen inriktades på en utbyggnad av landstingen tiU regionalasjälvstyrelseorgan med ansvar för bl, a. den regionala samhällsplaneringen.Reservanterna ansåg att utskottet i sitt yttrande över de nämnda motionernaborde ha uttalat följande: Människorna bör direkt kunnapåverka planeringen av sin region. Beslutanderätten i frågor som måste lösas påregional nivå bör därför Ugga på folkvalda lekmän, utsedda genom en så direktvalmetod som möjligt. De nuvarande landstingen bör följaktUgen utvecklas tUlregionala självstyrelseorgan med ansvar för bl. a. den översiktliga regionalasamhällsplaneringen genom överförande och decentralisering tiU den av StatUgaförvaltningsuppgifter. Detta skuUe t. ex. kunna ske enligt den modell sompresenterats av länsdemokratiutredningen. Det väsentliga är attutredningsarbetet nu inriktas på en vidgad och fördjupad länsdemokrati. Utskottet vill i övrigt hänvisa tiU den reservation somavgavs tUl utskottets utlåtande 1970:34, där det bl. a. framhölls följande:"Från demokratins synpunkt är det angeläget, att medborgarnas valdarepresentanter får ökat inflytande över den regionala samhällsplaneringen ochsamhällsförvaltningen, i former som gör det möjligt för väljarna att av dessarepresentanter utkräva ett direkt politiskt ansvar. Det praktiskaförverkligandet av denna målsättning sker enligt utskottets mening lämpligastgenom att i omfattande utsträckning får överta uppgifter, som nuhandhas av statUga länsorgan, och i viss mån även uppgifter från centralaämbetsverk. bör sålunda utvecklas tUl en verklig länskommun meduppgifter över ett brett fält, på samma sätt som primärkommunen. Den reform avlänsförvaltningen, som framstår som allt nödvändigare, måste sålunda inriktaspå att överföra ansvaret för den regionala samhällsplaneringen i huvudsak pålandstinget samt även i övrigt innebära en omfattande överflyttning avuppgifter från statliga organ till landstingskommunen." I enlighet med utskottets hemställan avslog riksdagenmotionerna. harfrågor om den regionala samhäUsförvaltningens organisation och uppgiftergjorts till föremål för ett omfattande utredningsarbete. Därvid har framkommittvå skilda huvudlinjer. Gemensamt för båda är att de syftar tUl ökadsamordning i samhällsarbetet på den regionala nivån. Enligt den ena huvudlinjenskall detta ske med bibehållande i huvudsak av den nuvarandeansvarsfördelningen meUan stat och kommun. Denna linje representeras av de tillvarandra anpassade förslag som 1967 framlagts av länsförvaltnings-,landskontors- och länsindelningsutredningama. Enligt den andra huvudlinjen, somligger tiU grund för länsdemokratiutredningens förslag 1968, skaU regionalaförvaltningsuppgifter i stor utsträckning bl, a, såvitt gäller den regionalasamhällsplaneringen överföras från statliga organ tUl landstingen. Remissbehandlingen av de olikaförslagen gav vid handen att uppfattningen om vUken huvudlinje som bordeföljas var i hög grad splittrad. Flertalet remissinstanser var emeUertid enseom att behov förelåg av en samlad bedömning av de olika förslagen i form avfortsatt utredningsarbete. För detta tiUkaUades 1970 en särskUdparlamentariskt sammansatt utredning, den s. k. länsberedningen, vars arbete nupågår. Vid 1970 och riksdagar avslogs på utskottetshemställan motioner, vari begärdes att skuUe ta ställning till förmånför länsdemokratiutredningens förslag. Detta skedde med den motiveringen attlänsberedningens arbete inte borde föregripas. Förevarande motioner aktualiserar ånyo spörsmålet om ettomedelbart ställningstagande från sida till frågor som övervägs avlänsberedningen. I motionen 1972:166 begärs sålunda att länsberedningensarbete skall inriktas på en utbyggnad av landstingen tiU regionalasjälvstyrelseoigan med ansvar för bl. a. samhällsplaneringen. Yrkandet imotionen 1972:70 avser ett uttryckligt uppdrag till länsberedningen att"även" utarbeta ett länsdemokratiskt alternativ och genomföra därförerforderliga specialutredningar, bl, a. om förhåUandet mellan primärkommuneroch landsting i ett sådant alternativ. Bakgrunden till sistnämnda yrkande ärenligt motionärerna det angelägna i att positiva åtgärder vidtas för att stärkaden folkliga självstyrelsen som ett led i en strävan mot ett decentraliseratsamhäUe. Som utskottet uttalade är hithörande frågor avsådan vikt och svårighetsgrad att de bör noggrant övervägas innan beslutfattas. Ett väsentligt led häri är länsberedningens utredning och bedömning.Ett bifaU tUl yrkandet i motionen 1972:166 att länsberedningens arbete inriktaspå en utbyggnad av landstingen tUl regionala självstyrelseorgan skulle innebäraatt beredningens arbete i allt väsentligt föregrips. Detta kan utskottet inteheUer tillstyrka. Även yrkandet i motionen 1972:70 är i motiveringenuppbyggt på stäUningstagande tUl förmån för den ena av de två huvudlinjer somskall utredas vidare genom länsberedningens försorg, nämligenlänsdemokratiutredningens förslag. Med hänsyn härtUI synes också ett bifalltill denna motion innefatta ett föregripande och en bindning avlänsberedningens arbete, som utskottet inte är berett att förorda. På grund avdet anförda avstyrker utskottet förevarande båda motionsyrkanden. I motionen 1972:166 begärs vidare att iStockholm som ett försök med tillämpad länsdemokrati ges samordningsansvaretför den regionala planeringen. Ett bifall till yrkandet skulle innebära engenomgripande ändring av nuvarande ansvarsfördelning mellan stat och kommuninom . Utskottet kan inte tillstyrka detta under pågåendeberedning av den principiella huvudfrågan om ansvarsfördelningen meUan statoch kommun. Utskottet avstyrker därför ifrågavarande motionsyrkande. 1972:166,hemställan underpunkten 1, 1972:166,hemställan under punkten 2. Närvarande: herrar i Luttra (c). (),(). (), * (m), (), herrar (), i TroUhättan (s), (). Fiskesjö (c), iMalung* (s). i Äkersberga (fp), i (s), * (m)och Wictorsson* (s). * Ej närvarande vid justeringen. 1) av herrar i Luttra (c), (), HerneUus(m), (), Fiskesjö (c). i Äkersberga (fp) och (), vilkaansett dels att utskottets yttrande före sista stycket bort ha följande lydelse: Sedan slutet av------ (=utskottet)----- organ tilllandstingen. utskottetsmening bör utredningsarbetet fullfölja den andra huvudlinjen. Samhällsverksamheten på länsplanet har under senare årfått allt större omfattning och det är tydligt att denna utveckling kommer attfortsätta. Huvudparten av de nytillkomna uppgifterna åvUar emeUertid statligaförvaltningsorgan, främst länsstyrelserna. Detta är enligt utskottets meningingen tillfredsställande ordning. Det framstår som allt mer angeläget attsäkerställa ett mera omfattande folkligt inflytande över de viktiga frågor somnumera måste lösas på regional nivå. De nuvarande folkvalda organen på länsnivå, landstingen,har redan nu viktiga men begränsade uppgifter. Det är naturligt att byggavidare på den tradition av folklig självstyrelse som landstingen representerar.Landstingen bör således utvecklas till regionala självstyrelseorgan, vUka iomfattande utsträckning får överta uppgifter som handhas avlänsstyrelserna. Till landstingen bör också kunna decentraliseras uppgifterfrån de centrala ämbetsverken. Med landstingen som dominerande styrelseorgan på denregionala nivån uppnår man, att regionen får en mera enhetlig ledning, att deviktiga planeringsfunktionerna kan samordnas och att de avgörande beslutenkommer att fattas av folkvalda lekmän, som är direkt ansvariga inför regionens befolkning. Det är således ur olikaaspekter synnerligen angeläget, att kravet på en vidgad länsdemokratirealiseras och att det pågående utredningsarbetet inriktas på att få framförslag som möjliggör detta, dels att utskottet i stället för hemställan under 1 och 2bort yrka att i anledning avmotionen 1972:70 och motionen 1972:166, såvitt här är i fråga, hemställer hosKungl, Maj:t att länsberedningen får i uppdrag att inrikta utredningsarbetet påen utbyggnad av landstingen tUl regionala självstyrelseorgan med ansvar för bl.a, den regionala samhällsplaneringen i enlighet med vad som anförts imotionerna. 2) av herrar och i Äkersberga (båda fp),vUka ansett dels att sista stycket i utskottets yttrande bort ersättasmed text av följande lydelse: Debatten om förslaget tillRegionplan 70 för belyser ytterligare behovet av en samordnadregional planering. svarar i för underlaget tillden fysiska riksplaneringen och handhar den regionalpolitiska planeringenenligt länsprogram 70, medan bl. a, handhar regionplaneringen.Samordningsansvaret för hela den regionala planeringen bör läggas på ettdirektvalt organ, dvs. Detta är en förutsättning för att kritiskasynpunkter från medborgarna av det slag som i stor omfattning redovisats iregionplanedebatten i skall kunna effektivt påverka innehållet iden regionala planeringen. Försöksverksamheten bör kunna ge värdefullaerfarenheter, inte minst för länsberedningens arbete. i har redan en sådanplaneringskapacitet under uppbyggnad att det har möjlighet att ta på sig ettsamordningsansvar för den regionala planeringen. Detta skuUe ocksåförvaltningsekono-miskt vara att föredra framför det nuvarande läget, där bådelandstinget och i snabb takt bygger ut sina planeringsresurserför delvis samma uppgifter, SjälvfaUet bör dock få ersättning förde ytterligare planeringsresurser som det behöver tillföras för att kunnafullgöra samordningsfunktionerna. Omfattningen av och befogenhetsgränserna fördenna funktion måste givetvis också klarläggas, dels att utskottet under punkt 3 bort hemställa att med bifall tUlmotionen 1972:166 i förevarande del hos Kungl, Maj:t begär att, som ett försökmed tUlämpad länsdemokrati, i gessamordningsansvaret för den regionala planeringen.