bet · FV01LU9 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1972 LU 1972:9 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motioner angående ändringar i m. m. motionen1972: 277 av (), såvitt avser punkten 2, vari hemställs attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär att motionen överlämnas tillfamiljelagssakkunniga för beaktande i berörda delar; och motionen1972: 654 av i m. fl. (s), vari hemställs attriksdagen hos Kungl. Maj:t begär att familjelagssakkunniga ges i uppdrag attgöra en skyndsam översyn av i motionen berörda bestämmelser och praxisbeträffande underhållsskyldighet samt vårdnad av och rätten till umgänge medbam I upplösta äktenskap. Motionen 1972: 277 har hänvisats tillinrikesutskottet i vad den avser vissa frågor som rör överkrav på arbetstagare(punkten 1) och övrigt (punkten 2) till lagutskottet. Imotionen framhålls att det vid den kommande omarbetningen av familjerättenfinns en rad punkter där mannens rättigheter måste tillvaratas bättre än somhittills skett. Som exempel härpå nämns följande. Attendast av alla frånskilda män får vårdnaden om sina barn kan t. ex.inte bero på någon objektiv bedömning av männens fadersegenskaper utan harandra orsaker. Atten fader till ett barn utom äktenskapet nästan inte har någon rätt alls att tahand om sitt barn, trots att barnet har arvsrätt efter honom (och han efterdet), är en egendomlig anomaU i vår familjerätt. Attfadern inte har något som helst att säga till om, när modern till hans oföddabarn vill abortera bort det, är en av de frågor abortutredningen gått förbiutan ett ord, men som måste diskuteras igenom. Attfrånskilda män över huvud taget i förfärande stor utsträckning rekryterarsamhällets »botten» i viss mån på grund av skilsmässolagarnas tillämpning, kaninte anses nödvändigt av några rättviseskäl. Motionärenanför vidare att det gäller att de nya lagar som är avsedda att innebära engenomgripande reform av äktenskapsrätten verkhgen försöker sldpa rättvisamellan två parter och inte auto- LU1972: 9 2 matisktutgår från att det ena könet i allt är det som behöver försvar mot det andra.Om t. ex. hyresrätten för den som mer eller mindre varaktigt sammanbor med enperson av motsatt kön skall på något sätt och övergå från densom står på kontraktet till båda två eller till den andra parten, så är detenhgt motionären viktigt att detta förhållande är omgärdat med klara och tydhgarättsregler och att det alltid bringas till parternas kunskap på ett otvetydigtsätt. I de fall där det är rimligt och förnuftigt att hyresrätten överflyttasfrån den ena parten till den andra, måste detta ske med största ordning,rättvisa och klarhet, så att inte den sista villan bhr värre än den första. Imotionen anförs att de frånskildas situation i vårt samhälle under senare tidhar uppmärksammats i stor utsträckning. I tidningspressen förekommer alltoftare skildringar av tragedier vilka är en följd av skilsmässor. I flera fallhar det, påpekar motionärerna, visat sig att den ena maken ålagts att betala såstora bidrag till den andra makens och till barnens underhåll att vederbörandefått svårt att klara sin egen ekonomi på ett rimhgt sätt, vilket i sin turmedfört andra svåra sociala problem. En översyn av nuvarande bestämmelser ochpraxis i fråga om underhållsskyldigheten och dess konsekvenser är enligt motionärernasförmenande nödvändig. Motionärernaframhåller därefter att de största och svåraste problemen emellertid uppstårnär det gäller frågan om vilken av föräldrarna som skall ha vårdnaden av barnenoch om rätten till umgänge med barnen. Att nuvarande bestämmelser och praxis idessa avseenden är helt otillfredsställande anser motionärerna framgå av demånga mänskliga tragedier, som kommer till allmänhetens kännedom. Upplösningav ett äktenskap skall i så ringa grad som möjligt drabba barnen i äktenskapet,men i många fall visar det sig att just barnen blir den part som drabbashårdast i anledning av skilsmässan. Motionärernaanför vidare att det ofta förekommer att vårdnadsha-varen på olika sättförsvårar för den andra föräldern att utnyttja den honom tillerkända rättentill umgänge med barnen. Dessa möjhgheter för vårdnadshavaren att i praktikenförhindra den andra föräldern från att träffa sina barn leder ofta till ökademotsättningar mellan parterna och försämrar också relationerna mellan barnenoch föräldrarna. Möjligheterna att komma till rätta med dessa missförhållandenbör enligt motionärerna omgående prövas. Ett annat förhållande som motionärernaanser bör uppmärksammas är att vissa utredningar om barnens placering i sambandmed skilsmässa tar orimligt och att berörda parter framför alltbarnen av ovisshet utsattes för stora psykiskapåfrestningar. Avslutningsvis hävdarmotionärerna att det sålunda enligt deras me- LU 1972: 9 3 ningfinns mycket starka motiv för att nu göra en skyndsam översyn av debestämmelser och den praxis som gäller vid lösandet av frågor i samband medskilsmässor. I 5 kap. (GB) finns vissa allmännabestämmelser om makars personliga och ekonomiska förpliktelser gentemotvarandra under äktenskapets bestånd. Sålunda föreskrivs i 5 kap. 2 § GB att makarnaär skyldiga att, var och en efter sin förmåga, genom tillskott av pengar,verksamhet i hemmet eller annorledes bidraga till att bereda familjen detunderhåll, som med avseende å makarnas villkor får anses tillbörligt. Gör makesig skyldig till uppenbar försummelse av sin underhållsplikt kan han av domstolförpliktas att utge bidrag till utgifterna för familjens underhåll. Det ärmycket ovanligt att dessa bestämmelser åberopas i rättegång mellan makar utanatt det är aktuellt att upplösa äktenskapet. Det händer visserligen någon gångatt makar som lever åtskilda på grund av söndring utan att ha begärthemskillnad eller äktenskapsskillnad processar om rätt till underhåll. Ävensådana processer är dock sällsynta. Underhållspliktenbestår i regel under hemskillnad (11: 25 GB). Principen är att makar underhemskillnad skall leva på i huvudsak samma standard som . Endast i defall där domstolen funnit, att den ena maken bär den huvudsakliga skulden tillhemskillnaden, kan den andre maken befrias från skyldigheten att utgeunderhållsbidrag. Föreligger synnerliga skäl därtill kan dock även i dessafall den förfördelade maken bli skyldig att utge underhållsbidrag. Ävenför tid efter äktenskapsskillnad föreligger stundom underhållsskyldighet.Enhgt 11 kap. 26 § GB kan sålunda domstol i anledning av skilsmässa förpliktamake att utge underhållsbidrag till den andre maken, om denne efterskilsmässan är I behov av bidrag till sitt tillbörliga underhåll.Underhållsbidraget skall fastställas till belopp som efter vad med avseende åden underhållspliktiges förmåga och övriga omständigheter prövas skäligt. Ipraxis utdöms underhållsbidrag främst om den ena maken på grund av sjukdomeller invaliditet har särskilt behov av underhållsbidrag eller om äktenskapetvarat . Det förekommer emellertid även annars att en frånskild hustrufår underhållsbidrag av mannen efter äktenskapsskillnad om hon har vårdnaden omsmå barn och inte kan ta förvärvsarbete på grund av att tillfredsställandetillsyn över barnen inte kan ordnas. Make som bär den huvudsakliga skulden tilläktenskapsskillnaden fär dock ej tillerkännas underhållsbidrag. Inträderväsenthgt ändrade förhållanden äger rätten ändra vad som tidigare genom rättensbeslut eller genom avtal blivit bestämt om bidrag till makes underhåll (11:28GB). Gifter make om sig skall ut- 1* 1972. dömtunderhållsbidrag ej vidare utgå. Vid såväl hemskillnad som äktenskapsskillnadåligger det rätten att förordna, vilken av makarna som skall ha vårdnaden om barnen,samt att besluta om underhållsbidrag till dessa (11:27 GB). Reglerom vårdnad av och umgänge med barn samt om underhåll till dessa finns intagna iföräldrabalken (FB). Barni äktenskap står under föräldrarnas vårdnad (6: 1 FB). Gör ena maken sig skyldigtill grovt missbruk eller till grov försummelse vid vårdnadens utövande ellerär han till följd av sjukdom, frånvaro eller annan orsak förhindrad att delta ivårdnaden, kan rätten förordna att. vårdnaden skall tillkomma endast den andremaken (6: 6 FB). Inträffar sådant fall i fråga om bägge föräldrarna, kan rättenöverflytta vårdnaden på särskilt förordnad förmyndare. Vid både skilsmässa ochfaktisk särlevnad skall rätten förordna, vilkendera av föräldrarna som skallha vårdnaden om barnen eller om ej alla barnen bör stå under den enes vårdnad,hur de skall fördelas mellan föräldrarna (6:7 FB). Är föräldrarna ense skallrätten besluta i överensstämmelse med vad föräldrarna önskar, såframt det ej äruppenbart stridande mot barnens bästa. Vårdnadsfrågan kan emellertid inte ansesvara av sådan natur, att parterna skall kunna träffa förlikning därom. Ärföräldrarna inte överens i vårdnadsfrågan skall rätten tilldela den avföräldrarna vårdnaden som befinns lämpligast med hänsyn främst till barnetsbästa. Något legalt företräde har i inte tillerkänts modem, men hennesnaturliga företräde särskilt i fråga om späda barn är allmänt erkänt i praxis.Praxis går dock inte så långt att modern alltid får vårdnaden, därest integraverande anmärkningar riktas mot henne. Beträffande små barn fästes knappastnågot avseende vid barnets vilja men när det gäller bam över eller nära 15 årbeaktas barnets egen önskan att vara hos en av föräldrarna. Då vårdnad prövasvid äktenskapsskillnad efter föregången hemskillnad får det förhållandet attden ena maken redan utövar vårdnad betydelse. I sådana fall då modern vidhemskillnad saknar möjlighet att ta hand om barnet men vid tiden för äktenskapsskillnadenkan och vill göra det har ibland vårdnaden vid äktenskapsskillnaden fåttförbli hos fadern med hänsyn till att barnen inte borde utsättas för enöverflyttning (t. ex. NJA 1964 C 141). Är båda föräldrarna lika skickade attha vårdnaden om barnen men bär den ena huvudsakligen skulden tillsammanlevnadens hävande är den andre enligt 6 kap. 7 § FB närmast att fåvårdnaden. Domstolarna undviker emellertid om möjligt att låta skuldfrågan varaavgörande utan söker i det längsta finna skäl att anse en av föräldrarna frånbarnets synpunkt lämpligare som vårdshavare. Att en hustru begått äktenskapsbrottbehöver enligt praxis inte i och för sig leda till att vårdnaden om barnenfråntages henne vid äktenskapsskillnaden. Fördelning av barnen mellanföräldrarna brukar ej ske utan att särskilda skäl föreligger. LU 1972: 9 5 Dörden av föräldrarna som fått vårdnaden av barnen förordnas i regel den andretill vårdnadshavare (6: 9 FB). Ett beslut i vårdnadsfrågan hindrar inte rättenatt överflytta vårdnaden på den andre maken eller på särskilt förordnadförmyndare om väsentligt ändrade förhållanden inträffar (6: 13 FB). Vårdnadom barn utom äktenskapet tillkommer modern (6: 12 FB). Befinns hon ej varalämplig att utöva vårdnaden eller dör hon skaU rätten dock överflytta vårdnadenpå fadern eller särskUt förordnad förmyndare. Fadern kan sålunda ej fåvårdnaden bara därför att han är lämpligare än modern. Fadereller moder som är skild från vårdnaden, får ej betas tillfälle till umgängemed barnet med mindre särskilda omständigheter föranleder därtill (6: 10 FB).Föreskrift om umgängesrätt utformas i regel så att den som inte ärvårdnadsberättigad skall få ha barnet hos sig . I praxisavskärs fader eller moder helt från umgänge med barnet endast i sällsyntaundantagsfall. Om den vårdnadsbe-rättigade vistas i men den andre avföräldrarna är utomlands, har svårigheterna att återfå barnet till Sverigeibland föranlett att umgängesrätt medgivits endast om den utövades i Sverige.Reglerna om umgängesrätt äger motsvarande tillämpning beträffande barn utomäktenskapet (6: 12 FB). Ettmycket omdiskuterat problem har varit verkställighet av rättens beslut omvårdnad eller umgängesrätt. Nya bestämmelser därom har fogats till FB iett nytt 21 kap. Bestämmelserna gäller även i sådana fall då vårdnadshavarenutan att dom föreligger begär att barn som vistas hos annan skall överlämnastiU honom. Ärendena skaU handläggas av . Innan länsstyrelsenförordnar om verkstälhghet äger den uppdra åt tjänsteman inom barnavården ellerannan lämphg person att verka för en frivilhg fullgörelse (21: 2 FB). Om det ärnödvändigt kan besluta att barnet skall hämtas genompoUsmyndighets försorg (21: 3 FB). För att underlätta barnets överflyttning fårlänsstyrelsen, om särskilda skäl föreligger, föreskriva att barnet tillfälhgtskall omhändertas på lämpligt sätt. Har barnet fyllt eller nått en mognadsom motsvarar en 15-årings får verkstälhghet I regel ej ske mot dess vilja (21:4 FB). får vidare vägra verkställighet om risk, som ej är ringa,föreligger för skada på barnets kroppshga eller själsliga hälsa (21: 5 FB).Hämtning av barnet skall ske på ett för barnet skonsamt sätt (21:8 FB). Vidhämtning skaU om möjhgt barnavårdstjänsteman och läkare närvara. Föräldrarnaär skyldiga att vidkännas kostnaden för barnens uppehälle och utbildning eftervad med hänsyn till föräldrarnas villkor, bar- . nets egna tillgångar ochbarnets anlag är tillbörligt (6: 2 och 7: 1 FB). Fader eller moder, som intehar vårdnaden om barnet, skall betala underhållsbidrag. Det bör understrykasatt föräldrarna tillsam- mansskall vidkännas hela kostnaden för barnets underhåll och att alltså hela dettakostnadsbelopp skall fördelas mellan dem, även om deras sammanlagdabetalningsförmåga ej uppgår till så stort belopp. Barns rätt till underhåll kanbestå även efter det barnet uppnått myndig ålder och kan då utkrävas av barnetsjälvt i rättegång. Rättspraxis torde utvisa att föräldrar numera i principanses skyldiga att bekosta studier motsvarande gymnasiestudier i den mån barnethar anlag härför. När det gäller högre studier anses dessa däremot normaltkunna finansieras genom studiesocialt stöd. I särskilda fall kan dock föreliggasådana omständigheter att bidrag från föräldrarna framstår som motiverat.Underhåll till barn bör ej mot den underhållsskyldiges bestridande bestämmasför tid efter det barnet fyllt , innan det kan tillförlitligen bedömashuruvida underhållsskyldighet därefter föreligger (20: 11 FB). Är barn, varsutbildning och uppfostran avslutats, till följd av sjukdom eller annan orsak urstånd att själva försörja sig är föräldrarna i mån av förmåga skyldiga att gebarn skäligt underhåll (7: 3 FB). Motsvarande underhållsskyldighet åliggerbarn emot föräldrar som är ur stånd att själva försörja sig. Fader till barnutom äktenskapet är skyldig att utge underhåll förutom till barnet jämväl tillmodern för tiden närmast före och efter nedkomsten. Fråganom vem av makarna som vid hemskillnad eller äktenskapsskillnad skall äganyttja en tidigare av dem gemensamt disponerad b o-stadslägenhet regleras genomlagen (1959:157) med särskilda bestämmelser om makars bostad. Enligt denna lagstiftningskall frågan lösas genom bodelning mellan makarna. Därvid skall, även om hyresrätteninte utgör giftorättsgods eller samfälld egendom, företräde till-erkänns denmake som med beaktande av samtliga omständigheter kan anses bäst behövalägenheten. Har makarna barn brukar i regel den make, som får vårdnaden ombarnen, även tillerkännas bostaden (t. ex. NJA 1966: s. 1). Om hyresrättentillkommer endast den ena maken och den andre maken genom bodelning tillagtshyresrätten får den senare enligt 12 kap. 33 § jordabalken träda i hyresgästensställe. Bestämmelserom abort finns f. n. i lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap. Enligt 5§ nämnda lag skall innan prövning sker, huruvida havandeskapet får avbrytas,det väntade barnets fader beredas tillfälle till yttrande, när skäl därtillfinns. Enligt tillämpningsföreskrifter (1938: 571) till lagen skall, omskriftligt uttalande från fadern inte bifogats ansökan om abort,medicinalstyrelsen när skäl därtill finns lämna honom tillfälle att avge yttrandeöver ansökningen. Iett avgivet betänkande »Rätten till abort» (SOU 1971: 58) har1965 års abortkommitté framlagt förslag till lag om rätt till abortoperation.Någon motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen om barnafaderns hörande harinte intagits i lagförslaget. I en reservation till betänkandet har en ledamotföreslagit att mannens uppfatt- LU 1972: 9 7 ningi abortärenden skall inhämtas såvida inte särskilda skäl föreligger däremot. tillkallade chefen förjustitiedepartementet sju sakkunniga för att överse den familjerättsligalagstiftningen. De sakkunniga har antagit namnet familjelagssakkunniga.Direktiven innehåller bl. a. följande. lagstiftning bör enligt justitieministerns mening så långt möjligt varaneutral i förhållande till olika samlevnadsformer och olika moraluppfattningar.Äktenskapet har och bör ha en central plats inom familjerätten, men man börförsöka se till att den familjerättsligä lagstiftningen Inte innehåller någrabestämmelser som skapar onödiga svårigheter eller olägenheter för dem somskaffar sig barn och bildar familj utan att gifta sig. Beträffande gifta börgenerellt gälla att reglerna skall vara utformade så att makarna kan behållaett stort mått av självständighet under äktenskapet. Formerna för Ingående ochupplösning av äktenskap bör förenklas. Det minskade ömsesidiga beroende mellanmakarna som är en följd av nutida utbildnings-, arbetsmarknads- och socialpilitikmåste resultera i att äktenskapets ekonomiska rättsverkningar begränsas iskilda hänseenden. Makarnas rättigheter och skyldigheter i samband med ev.skilsmässa bör inte få påverkas av moraliskt grundade bedömningar av deraspersonliga relationer till varandra och uppträdande i äktenskapet. Äktenskapetbör, som justitieministern framhöll i proposition 1968: 136, vara en form förfrivillig samlevnad mellan självständiga personer. Lagstiftningens funktion isammanhanget är att lösa praktiska problem, inte att privilegiera en samlevnadsformframför andra. Närdet gäller skilsmässa framhåller justitieminstern att det står klart att nyaskilsmässoregler måste innebära vidgad frihet för makar att själva bestämmaöver sina levnadsförhållanden. Skilsmässoreglerna torde vidare böra förenklasbetydligt. Fråganom underhållsbidrag efter skilsmässa måste ses i samband med frågan om rätttill upplösning av äktenskapet. Skyldighet för en make att utgeunderhållsbidrag till den andra maken kan i praktiken innebära att han hindrasfrån att begära skilsmässa därför att han inte kan klara av underhållsbördan.Enligt justitieministerns uppfattning bör utgångspunkten för utredningsarbetetvara, att underhållsbidrag mellan makar inte skall komma i fråga efterupplösning av äktenskapet. Det kan dock vara svårt att genomföra denna principfullt ut. Justitieministern erinrar om att utvecklingen i fråga om makarsförsörjningsmöjligheter gått olika fort i skilda delar av landet och att detfinns stora skillnader mellan olika generationer. Praxis beträffande rätt till LU1972: 9 8 imderhållsbidragefter äktenskapsskillnad är redan nu jämförelsevis restriktiv. Utvecklingenmot allt större återhållsamhet kommer sannolikt att fortsätta ooh den bör kunnafå stöd i en ny lagstiftning. Men justitieministern räknar knappast med attdet skall bli möjhgt att helt utesluta rätt till underhållsbidrag för frånskildmake. Detta skulle i vissa fall kunna leda till obilliga konsekvenser. Om makarnahar små barn är det visserligen naturhgt att knyta underhållsbidragen enbarttill barnen. Men det kan förekomma fall där barnen är vuxna när skilsmässanäger rum och frånskild make ändå rimligen bör få ett visst underhåll under kortareeller . Ett exempel kan vara att han eller hon saknar yrkesutbildningoch av en eller annan anledning har särskilda svårigheter att fåförvärvsarbete. En begränsning av giftorättsinstitutet ligger enligtjustitieministern i linje med den principiella uppfattning om äktenskapet i detframtida samhället som han gett uttryck åt. Mot bakgrunden av de nyagiftorättsregler de sakkvmniga kommer att föreslå bör också de nuvarandereglerna om bodelning och äktenskapsförord ses över. De sak-kimniga bör vidareöverväga om man lämpligen kan ersätta laglottsin-stitutet med en rätt för vissakategorier av barn till underhållsbidrag ur kvarlåtenskapen. Enhgtföräldrabalken har modern ensam vårdnaden om barn utom äktenskap. Fadern har ipraktiken knappast några möjligheter att få vårdnaden om barnet. I många fallär fadern inte heller intresserad av att ta hand om barnet. Det är emellertiden brist att gällande bestämmelser inte tar hänsyn till att det finnsutomäktenskapliga barn som växer upp hos båda föräldrarna fastän dessa inte ärgifta. I och för sig kan det finnas vissa skäl som talar för att föräldrarna isådana fall borde ha vårdnaden om barnet gemensamt. Det praktiska behovet av ensådan ordning torde dock inte vara stort eftersom föräldrarna i allmänhet ärense om att uppfostra barnet tillsammans. Däremot är det enligt justitieministernsmening av betydelse att man liksom vid skilsmässa kan avgöra vårdnadsfråganfritt utifrån barnets bästa, när en sådan familj splittras. Detta är en av depvmkter där justitieministern finner en lagändring påkallad av hänsyn till des. En annan punkt gäller rätten till bostad. Vid fastsamlevnad utanför äktenskapet finns det inget skydd för den som bäst behöverbostaden, om den fasta samlevnaden upphör. Vid upplösning av samlevnaden börden gemensamma bostaden i princip kunna tilldelas den av kontrahenterna somhar störst behov av bostaden enhgt i stort sett samma principer som gäller vidskilsmässa. Desakkunniga bör överväga om det finns något behov av att behålla lagregler ombarns skyldighet att bidra till föräldrarnas underhåll. Ifråga om omfattningen av föräldrars skyldighet att bidra till barns underhållråder en viss oklarhet med hänsyn till den kraftiga utbyggnaden under senareår av det statliga studiestödet. LU 1972: 9 9 nyaregler i ämnet bör de sakkunniga ta hänsyn till att barns behov av bidrag frånföräldrar för högre studier reducerats genom åtgärder från samhällets sida. Endetalj i det nuvarande regelsystemet som också bör uppmärksammas är densärreglering som finns i fråga om underhållsbidrag till utomäktenskapligabarn. Avtal om framtida underhållsbidrag till barn utom äktenskap kan undervissa förutsättningar bh bindande för barnet, medan för barn i äktenskapgäller, att sådana avtal aldrig utgör hinder för barnet att senare göragällande rätt till högre underhållsbidrag. Denna särreglering kan medföra enviss risk för att det utomäktenskapliga barnets intressen bhr lidande. Detfinns knappast någon anledning att behålla den. I sammanhanget berörjustitieministern ytterligare en underhållsfråga. Den gäller bestämmelserna omunderhållsbidrag till utomäktenskaphgt barns moder för tiden vid nedkomsten.Numera utgår ekonomiskt stöd från det allmänna i samband därmed. Det kanifrågasättas om ogifta mödrars situation verkligen är sådan att barnets faderbör åläggas att utge underhållsbidrag till modern I samband med nedkomsten. Desakkunniga bör överväga den frågan. Idet föregående har justitieministern i första hand tagit upp stora oohprincipiellt betydelsefulla problem som måste granskas av de sakkunniga.Justitieministern vill emellertid understryka att redogörelsen inte ärfullständig. De sakkunniga bör ha fria händer att inom ramen för de allmännariktlinjerna för utredningsarbetet ta upp även andra familjerättsliga frågortill övervägande. De sakkunniga bör samråda med andra utredningar i den mån detkan ha betydelse för deras arbete. Samråd bör äga rum bl. a. medfamiljepolitiska kommittén, socialutredningen, pensionsförsäkringskommittén,kapitalskatteberedningen, utredningen om periodiska understöd ochförmynderskapsutredningen. Justitieministern anser det vidare vara av vikt bevarar kontakterna med de nordiska länderna och tillvaratar möjligheternaatt fortsätta det nordiska samarbete som tidigare i stor utsträckning bedrivitspå familjerättens område. Enligt vad utskottet erfarit avserfamiljelagssakkunniga att avge ett delbetänkandemed förslag till nya regler om äktenskaps ingående och upplösning. I övrigtkommer utredningsarbetet att pågå . Motionerna behandlar vissa familjerättsligaspörsmål. I motionen 1972: 277 framhålls att det vid omarbetningen avfamiljerätten finns en rad områden där mannens rättigheter måste tillvaratasbättre än .