bet · FV01KU26 · 1972-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1972 KU 1972:26 betänkande i anledning av granskningav statsrådens ämbetsutövning och regeringsärendenas handläggning. Jämlikt regeringsformen åligger detkonstitutionsutskottet att granska statsrådens ämbetsutövning ochregeringsärendenas handläggning. För detta ändamål har till utskottet överlämnatsde protokoll, som förts i statsrådet , Beträffande vissa ärendenhar utskottet även tagit del av de till ärendena rörande handlingarna, 1 det följande lämnas först en redogörelse förgranskningsarbetets uppläggning och sedan en översiktlig redovisning avstatsrådsprotokollens innehåll m, m. Den verkställda granskningen och dessresultat upptas därefter i betänkandets huvudavsnitt. Till betänkandet harfogats ett antal bilagor vari redovisas vissa inom utskottets kansli upprättadegranskningspromemorior. En av huvudfrågorna i förra åretsgranskningsbetänkande gällde statsrådsprotokollens offentliggörande ochtillhandahållande, I anslutning härtill behandlades vissa informationsfrågor.Utskottet har i samband med årets granskningsarbete följt utvecklingenbeträffande hithörande spörsmål, I likhet med föregående år har granskningenäven avsett författningarnas utgivning och behandlingen av riksdagensskrivelser till Kungl. Det fortsatta arbetet med decentralisering avvissa ärendegrupper från Kungl. Maj:t till underlydande myndigheter har vidarestuderats. Även omfattningen av lagrådsremisser, sedan den obligatoriskalagrädsgranskningen slopades förra aret, har ägnats uppmärksamhet. Vidarehar särskilt undersökts tillämpningen av nådeinstitutet och handläggningen avvissa besvärsrättsfrägor enligt främst miljöskyddslagstiftningen. Mot bakgrund av bl. a, den nyaförvaltningslagens tillkomst har utskottet granskat vissa konseljärenden vadgäller praxis beträffande beslutsmotivering. Utredningsväsendet ochremissförfarandet har även varit föremål för visst studium liksom förekomstenav statstjänstemän i styrelser för statliga verk och företag. Slutligen harutskottet granskat Kungl. Maj:ts handläggning av ett antal andra frågor avprincipiellt intresse, vilka redovisas under rubriken sist i betänkandet. Översiktlig redovisning av statsrådsprotokollens innehållm. I de senaste fem årensgranskningsbetänkanden har lämnats statistiska uppgifter beträffandekonseljärendena. En motsvarande genomgång avseende förra årets ärendenredovisas i bilaga 1, där även statistik medtagits. Utvecklingenbeträffande det sammanlagda antalet konseljärenden visar först en successivnedgång , dä ärendeantalet uppgick till närmare 32 000, till omkring25 000 ärenden både 1969 och 1970, har antalet ärenden emellertidåter ökat och utgjorde som framgår av nämnda bilaga sammanlagt drygt 26 000.Det kan noteras att den största ökningen gäller besvärsärenden samt dispens-och övriga partsärenden medan exempelvis antalet kommittédirektiv och lagrådsremisserminskat relativt starkt. Det bör påpekas att utskottets statistik liksomtidigare beträffande fördelningen av konseljärenden på olika ärendegrupper ärbehäftad med svagheter. Sålunda skulle exempelvis ett ärende som gäller besvärmot tjänstetUlsättningsbeslut kunna redovisas antingen som tjänsteärende ellersom besvärsärende, vilket här skett, eller som partsärende. Det bör ocksåanmärkas att det verkliga antalet utfärdade författningar är avsevärt högre änsom framgår av utskottets statistik. Detta sammanhänger med att ett konseljbeslutkan avse flera författningar , 1 likhet med i de senaste årens granskningsbetänkandenredovisar utskottet i bilaga 2 vissa uppgifter om UtveckUngen beträffandeärendefördelningen inbördes mellan de enskilda statsråden och mellan departementen,1 denna bilaga upptas sålunda dels de förordnanden att föredra särskildaärendegrupper som getts statsråd enligt §5 regeringsformen, delsden omfördelning som skett av ärenden mellan statsdepartementen. Slutligen har vid genomgången av statsrådsprotokolleniakttagits att i Kungl, Maj:ts instruktioner för t, f. regering hänvisats tillett sedan är 1969 upphävt grundlagsstadgande (regeringsformen § 13), 1, Offentlighet och information beträffande konseljärenden 1 förra årets granskningsbetänkande(KU 1971:34 s, 3-5) behandlade utskottet frågan om statsrådsprotokollensoffentliggörande. Utskottet konstaterade därvid att man inom Kungl, Maj:tskansli ej ansett hinder föreligga mot den av i tidigaresammanhang förordade ändringen av praxis beträffande offentliggörande av destatsrådsprotokoll, som jämlikt 1 § andra stycket sekretesslagen ej utanKungl, Maj:ts tillstånd får utlämnas tidigare än efter protokolletsdatum. Den förordade ändringen gick ut på att sekretessen i princip borde hävasomedelbart beträffande alla ej i särskild ordning sekre-tesskyddade ärenden. Det bör i sammanhanget erinras om utskottets uttalande i1970 års granskningsbetänkande (KU 1970:42 s, 6), där utskottet med hänvisning till den fundamentala roll för vår konstitutionella rättoch för rättssäkerheten i samhället som principen om allmänna handlingarsoffentlighet spelar framhöll det önskvärda i att denna princip ej inskränksgenom specialregler för statsrådsprotokoll, I avvaktan på resultatet avpågående Utredningsarbete borde därför offentlighetsprincipen så långt möjligt inom ramen för nuvarande lagstiftning tillämpas även i fråga om protokolleni statsrådet. Det är således med tillfredsställelse utskottet kankonstatera att offentlighetsprincipen i största möjliga utsträckning tillämpasbeträffande de s. k, tvåårsprotokollen. Även i fråga om åtskilliga ärenden i des, k, femtioårsprotokollen synes emellertid hinder inte möta mot att beslutenges omedelbar offentlighet. Vid årets granskning har t, ex, uppmärksammats attKungl, Maj:t inte förordnat om offentliggörande av beslut omerkännande av främmande stater, vilket enligt utskottet varit motiverat.Utskottet har erfarit att Kungl, Maj:t i fortsättningen kommer att för dettaslag av ärenden förordna om offentliggörande. För att det med hänsyn tillinnehållet i sekretesslagen från rättslig synpunkt inte skall föreligga någonoklarhet beträffande protokollens offentlighet uttalade utskottet förra åretatt det borde övervägas om inte protokollen på lämpligt sätt kunde förses meden särskild föreskrift om offentliggörande. Detta uttalande harbeaktats. Sålunda har statsrådsberedningen i skrivelse tillexpeditionscheferna och chefen för framhållit, att till den regelmässigt använda föreskriften omexpedition bör fogas en föreskrift att protokollet, i den mån ej annat särskiltanges, får offentliggöras . Statsrådsberedningens förslag har numeravunnit efterföljd inom alla departement. Utskottets uppfattning att man i allmänhet bör undvikasekretess beträffande de ärenden Kungl. Maj:t avgör i statsrådet inskränker siginte endast till de tryckfrihetsrättsliga aspekterna, dvs, att principen omallmänna handlingars offentlighet tillämpas även pä statsrådsprotokollen. i olika sammanhang framhållit är det av största betydelse för bådemyndigheterna och allmänheten att det sprids kännedom om Kungl. Maj:ts praxispå olika områden. För detta ändamål krävs särskilda insatser utöver självaoffentliggörandet av statsrådsprotokollen. Av förra årets betänkande (KU1971:34) framgår bl. a. att statsrådsberedningen utarbetat riktlinjer förpublicering av konseljbeslut och att beredningen fortlöpande ägnarinformationsfrågorna uppmärksamhet. Utskottet, som erfarit attstatsrådsberedningens ansträngningar ännu inte lett till åsyftade resultat, villunderstryka vikten av att Kungl, Maj:ts beslut i principiellt viktiga frågorsnabbt och effektivt når ut till allmänheten och myndigheterna. 2, Utgivningen av Enligt gällande lag (1894:44 s, 1)skall en författning träda i kraft efter det den utkommit fråntrycket, om inte tidpunkten för ikraftträdandet särskilt angetts. Enligtkungörelsen (1928:1) angående () bör i principförfattning utkomma från trycket i så god tid att den kan vara vederbörandemyndigheter tillhanda innan den träder i kraft. Beträffande innebörden av begreppet "utkommit fråntrycket" ger förarbetena ingen vägledning. Utredningen omförfattningspublicering har i betänkandet "Svenskförfattningssamling" (SOU 1970:48) uttalat att det avgörande bör varatidpunkten när allmänheten kan få tillgång till författningen och inte dåförfattningen "lämnat tryckpressen". För denna ståndpunkt talar den statsrättsligagrundsatsen att medborgarna skall kunna ta del av författningen innan den fårförpliktande verkan. Med hänvisning till tryckfrihetsförordningens bestämmelseratt en skrift skall anses utgiven då den "blivit utlämnad till salu ellerför spridning på annat sätt", har utredningen föreslagit att i stället förnuvarande ordning för SFS används uttrycket "utgiven från trycket".Detta har tillämpats endast beträffande ett mindre antalförfattningar, Van-hgen används fortfarande uttrycket "utkom frän trycket". Väsentligare än vilket uttryck som härvid begagnas ärenligt utskottet självfallet att författningen verkligen finns tryckt ochutgiven den angivna utgivningsdagen. 1 sammanhanget kan nämnas att utskotteterfarit att det tidigare undantagsvis tillämpade förfarandet att ange en förtidig utkomstdag i syfte att åstadkomma ett snabbare ikraftträdande av vissförfattning inte längre förekommer. Utskottet har vid ett flertal tillfällen uppmärksammatföreningar vid utgivningen av SFS och i anledning härav understrukit att det ärangeläget att författningarna verkligen utkommer i vederbörlig tid. Vidgranskningen av författningar har konstaterats att antalet sentutgivna författningar ökat. Sålunda har drygt 150 av sammanlagt 1 275författningar satts i kraft dagen efter den de utkommit från trycket.Ytterligare cirka 300 författningar har satts i kraft efternämnda tidpunkt, 1 sammanhanget bör också uppmärksammas distributionen av SFStill mottagarna. Det är enligt utskottet av stor betydelse att distributionensker utan onödiga förseningar. Utskottet framhöll i förra årets granskningsbetänkande (KU1 97 1 :34 s. 17) att inte i något fall de föreskrivna registrentill SFS utkommit i rätt tid. Förhållandet är detsamma beträffande 1971 årsregister. Som exempel kan nämnas att den genomsnittliga förseningen för dekronologiska månadsregistren varit . Vikten avatt det finns ändamålsenliga register till SFS, ulkomna i vederböriig tid, börenligt utskottet ånyo understrykas. Det kan nämnas att Kungl, Maj:t nyligenbestämt att kronologiska månadsregister till SFS inte skall utges under den tidförsöksverksamhet med innehållsförteckningar till utsändningar av SFS pågår.Inom statsrådsberedningen under- söks möjligheterna att ge ut en förteckningöver samtliga utkomna och fortfarande gäUandeförfattningarna. Vid granskningen av författningsarbete har vidareuppmärksammats att man i allt större utsträckning utger särskilda rättelsebladtill redan utfärdade författningar, som varit felaktiga i olika hänseenden.Utredningen om författningspublicering har föreslagit att tryckfel och liknandefel rättas genom särskilda notiser i stället för genom s, k. kartongblad. Underår 1971 har utgetts åtskilliga dylika kartongblad. Författningar rättade pådetta sätt har förtecknats i bilaga 3 till detta betänkande. Av förteckningenframgår att ändringarna oftast avsett endast smärre, redaktionella fel ellermisskrivningar, I några fall har rättelserna haft saklig innebörd, t, ex,ändrat belopp för vissa grupplivförsäkrade i SFS 1971:907, Vidare framgår atträttelserna i vissa fall ej föranlett ändrade eller nya statsrådsprotokoll, 1anslutning härtill kan nämnas att utskottet även uppmärksammat ett fall därvederbörande originalförfattning ej försetts med angivet Kungl, sigill. Mot bakgrund av det till hel- och halvårsskiftena i höggrad koncentrerade författningsarbetet kan ifrågasättas om inte en vissytterligare tidsmässig utspridning av författningarnas ikraftträdande bordegöras. Utskottet har erfarit att detta eftersträvas av statsrådsberedningen.Beträffande vissa författningar är detta dock svårt att genomföra, t, ex,sådana som hör samman med budgetregleringen och sådana där ikraftträdandetidenuttryckligen angetts i propositioner som godkänts av . En annan åtgärd i syfte att underlätta författningsarbetetkan vara att under den mest ansträngda tiden, framför allt ,undvika omtryck av mera omfattande författningar, som ändras blott i mindreomfattning; se t, ex, 1971:1035 (lag om ändring i fastighetsbildningslagen),1088 (byggnadslagen) och 1089 (byggnadsstadgan). Utskottet, som anser attsystemet med fullständiga omtryck av ändrade författningar harmänga fördelar, ifrågasätter om inte smärre ändringar i viss författning kanutfärdas på sedvanligt sätt, medan omtryck av författningen i sin helhet kananstå , skrivelser till Kungl. 1 samband med åretsgranskningsarbete har utskottet i likhet (senast igranskningsbetänkandet KU 1971:34 s, 20) tagit del av den redovisning Kungl,Maj:ts skrivelse 1972:3 - som på sedvanligt sätt lämnats beträffandebehandlingen av skrivelser till Kungl, Maj:t. Ett antal fall, därdet ifrågasatts om viljeyttringar blivit vederböriigen beaktade, harblivit föremål för överläggning men ej föranlett något uttalande av utskottet. Utskottet vill tillägga, att den nämnda redovisningen avbehandlingen av skrivelser kommit riksdagentill hända först efter den allmänna motionstidens utgång. KU 1972:26 , 6 ordning bör ändras och förordar sålunda att ifrågavaranderedovisning lämnas med statsverkspropositionen. Utskottetvill erinra om att detta förfarande tillämpats tidigare Ofr ILU 1957:33 ochsammansatt KU och ILU 1959:3), Den förordade ändringen bör genomföras även omden får till följd att Kungl. Maj:ts redovisning av behandlingen av riksdagensskrivelser inte omfattar hela det förflutna året utan avslutas exempelvis perden . Enligt utskottet torde en sådan ändring av redovisningsperiodeninte innebära några väsentUga nackdelar för ledamöter. 1 de senaste årensgranskningsbetänkanden har utskottet lämnat vissa upplysningar omdepartementsutredningens arbete med frågor om decentralisering avbeslutanderätt från Kungl, Maj:t tUl underlydande myndigheter. Dennautredning, som slutfört sitt uppdrag, har lagt fram sammanlagt 133promemorior med förslag om decentralisering av konseljärenden, I januari 1972redovisade utredningen i en sammanfattande rapport resultatet av deföreslagna åtgärderna. Av rapporten framgår att man kan beräkna att det samladeresultatet av allt decentraliseringsarbete är attdet årliga antalet konseljärenden minskat från cirka 35 1964 tUl cirka25 1970, Skulle de förslag till decentralisering som framlagts avutredningen men ännu inte prövats också genomföras kommer man enligtutredningen fram till en ytterligare minskning av det årliga antaletkonseljärenden med i det närmaste 2 000 ärenden. Det bör nämnas att departementsutredningen gjort vissaundersökningar angående den genomsnittliga besvärsfrekvensen beträffande någraärendegrupper där decentralisering genomförts, t, ex, vissa utnämningsärendenoch ärenden gällande ersättningsanspråk mot staten för person-och sakskador, Ibåda dessa grupper av ärenden visade det sig vara endast avden underlydande myndighetens beslut som överklagades hos Kungl. Avsikten är att arbetet med decentraliseringsfrägor skallfortsätta och därvid bedrivas inom statsrådsberedningen. Bl, a, är tanken attgöra en systematisk genomgång departement för departement och undersöka vUkaregeringsärenden som skulle kunna bli föremål för decentralisering. Enligt utskottets uppfattning är det av värde om man genomytterligare decentraliseringsåtgärder kan åstadkomma en minskning av ärendemängdenhos Kungl, Maj:t, Utskottet förutsätter, därvid att frågor om decentraliseringav ärenden av större vikt även i fortsättningen underställs riksdagensprövning, 5, Remisser till lagrådet Genom beslut av 1970 och upphävdes bestämmelsen i § 87 RF om Kungl, Maj:ts skyldighet att ivissa fall höra lagrådet. Ändringen, som trädde i kraft ,innebar att lagrådsgranskningen gjordes fakultativ och att Kungl, Maj:t såledessjälv avgör över vilka lagförslag lagrådets yttrande skall inhämtas. Med anledning av Kungl, Maj:ts proposition rörandeifrågavarande lagändring uttalade utskottet (KU 1970:20) bl. a,, att enbestående utvidgning av lagrådet tUl tre avdelningar inte kunde accepteras motbakgrund av de återverkningar en sådan utvidgning hade på högsta domstolens ochregeringsrättens arbete. Vidare framhöll utskottet, att ändringen skullemöjliggöra lagrådsgranskning inom nya områden, där granskningen enligtutskottets mening stundom kunde te sig angelägnare än inom de områden somdittills varit föremål för obligatorisk granskning. Mot bakgrund av ifrågavarande grundlagsändring har inomutskottets kansli utarbetats en promemoria rörande omfattningen ochinriktningen av lagrådsremisserna 17,2-31,12,1971, Promemorian redovisassom bilaga 4 till detta betänkande. Såsom närmare framgår av promemorian, visar den företagnaundersökningen att det sammanlagda antalet lagrådsremisser från ett 60-tal år1970 nedgått till ett 30-tal . Det kan i sammanhanget nämnas att dettotala antalet lagpropositioner utgjorde drygt ett 90-tal och är 1971cirka 75. Erfarenheterna av slopandet av den obligatoriskalagrådsgranskningen är enligt utskottet ännu inte tillräckliga för en säkerbedömning av Kungl, Maj:ts praxis på detta område, 6, Nåd i brottmål Kungl, Maj:ts praxis i nådeärendenhar granskats av vid ett flertal tillfällen under årenslopp i samband med decharge-arbetet. Senast skedde detta , Resultatet avgranskningen redovisades i utskottets memorial 1965:27 (s, 23-24) samt i entill memorialet fogad bilaga (s, 107-139). granskning avsågföreträdesvis nådeansökningar som avgjorts av Kungl, Maj:t iärenden rörande straff för onykterhet vid förande av motorfordon samt bötesför-vandlingsstraff.Särskild uppmärksamhet ägnades därvid de fall där Kungl, Maj:ts beslut avvekfrån högsta domstolens yttrande. Det bör anmärkas att enligt då gällandelagstiftning krävdes att högsta domstolen skulle yttra sig över allaansökningar om nåd i brottmål. Denna ordning ändrades 1965 såtillvida, atthögsta domstolen endast behöver höras över sädana nådeansökningardär ej skäl till bifall uppenbarligen saknas, 1 anslutning till denna reformhar en ny organisation för beredning av nådeärendena byggts upp inomjustitiedepartementet. Utskottet har bl, a, mot bakgrund av nämnda förhållandenbeträffande nådeärendenas handläggning funnit anledning att i samband med åretsgranskning av statsrådsprotokollen åter studera tillämpningen av nådeinstitutet.Härvid har utskottet för att följa utvecklingen beträffande nåd i anledning avtrafikonykterhetsbrott tagit del av tillgänglig statistik beträffande nådeärenden på detta område åren 1965 1967 m.m. Granskningen har emellertid främst inriktats påansökningar om nåd avseende personer som dömts för narkotikabrott. Samtligasådana ärenden som avgjorts har sålunda särskiltgenom-gåtts, I bilaga 5 till detta betänkande lämnas en översiktbeträffande nådeinstitutets utformning och nådeärendenas handläggning. Därredovisas vidare vissa statistiska uppgifter rörande nådeinstitutetstillämpning under senare är. Avslutningsvis i bilagan lämnas en redogörelse förgällande lagstiftning i fråga om narkotikabrott och därefter redovisas ikorthet omständigheterna i ett antal fall av narkotikabrott där nåd givitseller ansökan om nåd avslagits. Beträffande omfattningen av ansökningar om nåd hargranskningen gett vid handen att antalet nådeansökningar hållit sig tämligenkonstant , dock med en viss nedgång då drygt 1700 ärenden avgjordes. Enligt uppgift har en markant stegring av antaletnådeansökningar kunnat iakttagas detta år. av förra årets nådeansökningar avslogs.Yttrande från högsta domstolen hade inhämtats i av dessaärenden. Beträffande dessa överensstämde Kungl. Maj;ts beslut i de flestafallen med högsta domstolens förslag. Beträffande de nådeansökningar sombifölls helt eller delvis följde Kungl, Maj:t högsta domstolens förslag i 75procent av fallen. Det bör anmärkas att ett stort antal av ansökningarnabifölls på det sättet att verkställighetstiden avkortades. Åtskilliga bifallnaansökningar avsåg uppskov med verkställigheten. Det totala antalet i egentligmening bifallna nådeansökningar rör sig om av hela antaletärenden. Det är då också att märka att i många fall har nåden inneburit att enpåföljd ersatts med en annan, t. ex. fängelse med skyddstillsyn ellervillkorlig dom. Antalet nådcansökningar i anledning av straff förnarkotikabrott rörde sig 1971 om drygt ett hundratal. Av dessa bifölls endastett fåtal helt. Omkring 400 ansökningar gällde nåd i anledning avstraff för onykterhet vid förande av motorfordon. Även beträffande dessaförekom helt bifall endast i ett mindre antal fall. Utskottets granskning visar att Kungl, Maj :t synestillämpa nådeinstitutet restriktivt, vilket stämmer överens med nådenskaraktär av undantagsföreteelse. Vad beträffar nådeinstitutets framtidautformning kan nämnas att grundlagberedningen i sitt framlagdaförfattningsförslag uttalat, att enligt beredningens uppfattning börregeringens befogenhet att bevilja nåd bibehållas i den nya grundlagen, varvidnådeområdet bör bestämmas i huvudsaklig överensstämmelse med nuvarande praxis.1 enlighet härmed har i förslaget till ny regeringsform upptagits ett stadgandeom nådeinstitutet. Enligt grundlagberedningen hindrar stadgandet inte attärenden som brukar tas upp nådevägen genom lag förs över till handläggning iannan ordning, exempelvis till en "nådenämnd". En sådan åtgärd, somenligt beredningen kan vara motiverad av önskan att minska regeringens arbete med rutinärenden, begränsar emellertid inte denbehörighet att besluta om nåd som det föreslagna stadgandet ger regeringen. Den företagna granskningen av nådeärenden har ej föranlett något särskilt uttalande av utskottet, 7, Besvärsrätt för organisationer I samband med granskningav statsrådsprotokollen behandlade utskottet frågan om besvärsrätt förorganisationer (KU 1969:18), Utskottet underströk härvid vikten av etteffektivt verkande besvärsinstitut och konstaterade, att man inte heller iförslaget till förvaltningslag ansett det möjligt att närmare bestämma kretsenav besvärsberättigade. Frågan måste därför även i fortsättningen överlämnastill rättstillämpningen. Utskottet erinrade också om möjligheterna av att inomramen för speciallagstiftningen skapa mera preciserade regler rörandebesvärsrätt i särskilda fall. Mot bakgrund av tillkomsten av den nya förvaltningslagen,som innehåller vissa allmänna regler om besvärsrätt, har utskottet funnitanledning återkomma till frågan om besvärsrätt för organisationer. Utskottethar ansett det vara av särskilt intresse att studera Kungl. Maj:ts praxis isådana fall, där besvär anförs i ärenden enligt främst miljöskyddslagen, 1 en inom utskottets kansli upprättad promemoria, bilaga 6till detta betänkande, redovisas vissa uppgifter om vilka regler som gällerbeträffande det s, k. sakägarbegreppet och rätten att anföra besvär. Vidarelämnas en redogörelse för besvärsreglerna i byggnads-, naturvårds- och miljöskyddslagarna.Promemorian innehåller också vissa uppgifter om .iakttagelser som gjorts vidgenomgången av statsrådsprotokoll beträffande konseljärenden därbesvär anförts av olika organisationer. Även regeringsrättens praxis i fråga ombesvärsrätt för organisationer berörs i promemorian. Undersökningen visar att Kungl. Maj:t i ärenden frånjordbruks- och civildepartementen tillämpat ett förhållandevis striktsakägarbegrepp, när det gällt att ta ställning till om en klagande skall ansessaklegitimerad, I princip synes detta innebära, att endast ägare eller annansakrättsinnehavare till fastighet inom det område som avses med klagomåleneller i angränsande områden tillerkänts besvärsrätt. Beträffande beslut enligtmiljöskyddslagen har dock även personer, boende inom det av den miljöfarligaverksamheten berörda området, tillerkänts talerätt i egenskap av sakägare, I de fall där organisation anfört besvär har dessaregelmässigt upptagits till prövning endast om organisationen kunnat ansesföreträda någon av angivna sakägarekrets.