bet · FV01JoU45 · 1972-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1972 JoU 1972:45 betänkande i anledning av motioner omskydd mot spridning av ärftlig höftledssjukdom hos hundar, m. m. Till jordbruksutskottet harhänvisats följande av utskottet till behandling i ett sammanhang upptagnamotioner dels motionen 1972:1272 av herrar i Agnas (m) ochSchött (m) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslagtill förordning som hindrar att ärftlig höftledssjukdom hos hundar sprids, dels motionen 1972:1300 av herrar i (m) ochClarkson (m) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslagtill sådan lag att kupering av svans på hund får utföras enbart av legitimeradveterinär. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen 1972:1272 från lantbruksstyrelsen, statens veterinärmedicinskaanstalt, , ochSvenska kennel-klubben samt över motionen 1972:1300 från lantbruksstyrelsen,och . Se bilagorI och 2 till detta betänkande. 1 de båda här behandlade motionernaföreslås vissa nya författningsbestämmelser rörande hundar. Enligt motionen1972:1272 bör en förordning utfärdas i syfte att hindra spridning av en hoshundar förekommande höftledssjukdom. Vidare bör enligt motionen 1972:1300sådan lagbestämmelse utfärdas att endast legitimerad veterinär får kupera svanspå hund. Förenämnda höftledssjukdom, även benämnd höftledsdysplasi,har enligt i ärendet inhämtade remissyttranden stor utbredning hos hundar,särskilt av storvuxen ras. Sjukdomen, som är ärftligt betingad, yttrar sigsåsom en defekt i höftlederna. Defekten är enligt lantbruksstyrelsen i deflesta fall ej alltför besvärande för hunden. har emellertidberörda myndigheter och organisationer sökt hindra spridning av sjukdomen.Detta har främst skett genom ett frivilligt arbete i Svenska kennelklubbensregi, bl. a. innefattande upplysningsverksamhet och en frivillig hälsokontrolltill ledning för avelsarbetet. Verksamheten, som bedrivits i nära samarbete medforskare vid , ges goda vitsord från högskolans sida. Inte någon avremissinstanserna har funnit skäl tillstyrka motionsyrkandet enligt vilketborde föreskrivas åläggande för kennelinnehavare att för hälsovårdsinspektöroch för köpare uppvisa intyg att för avel brukade hundar är fria frånhöftledssjukdomen. Vad i ärendet redovisats ger enligt utskottets mening vidhanden att bekämpandet av höftledsdysplasi bör kunna fortsätta med de medel somf. n. står till buds. Utskottet finner med hänvisning härtill att motionen1972:1272 inte bör föranleda någon åtgärd. Vad härefter angår frågan om kupering av svans på hundframhålls i motionen 1972:1300 att sådan kupering om den utförs av lekman oftavållar hunden onödigt lidande och även kan förorsaka besvärande infektioner.Därför bör enligt motionärerna endast legitimerad veterinär tillåtas företa sådantingrepp. Enligt 10 § lagen om djurskydd får kupering av svans på bl. a. hund,som uppnått två månaders ålder, endast utföras av veterinär. Hund som är yngreän får således kuperas av annan än veterinär. Lantbruksstyrelsenanför i remissyttrande över motionen att kupering av svans på hund iövervägande antalet fall utförs av hundägarna när valpen är ett par dagargammal. Enligt synes ingreppet därvid inte förorsakavalpen någon smärta eller medföra några negativa följdverkningar. Ej hellerlantbruksstyrelsen anser att sådant ingrepp medför några olägenheter ur djurskyddssynpunkt.De båda remissinstanserna, som avstyrker bifall till motionen, anser dockmotiverat att nyssnämnda åldersgräns omprövas. Lantbruksstyrelsen ifrågasätteren sänkning från och till envecka. biträder för sin delmotionen. Med hänsyn till vad som framkommit vid remissbehandlingenfinner utskottet inte tillräckhga skäl för att förorda förbud mot att kuperingav svans pä hund alltjämt i viss utsträckning görs av annan person änveterinär. När kupering förekommer bör den givetvis utföras på sådant sätt atthunden åsamkas minsta möjliga lidande. Emellertid vill utskottet förorda attden åldersgräns, över vilken endast veterinär får utföra kuperingen, för hundsänks från nuvarande tvä månader till exempelvis en å . börenligt utskottets mening hemställa hos Kungl. Maj:t att denna fråga övervägs ochatt förslag om erforderlig ändring av 10 § lagen om djurskydd föreläggsriksdagen. Utskottet hemställer med åberopandeav det anförda att 1. lämnar motionen1972:1272 utan åtgärd och 2. i anledning avmotionen 1972:1300 som sin mening ger Kungl. Maj :t till känna vad utskottet idet föregående anfört om ändring av 10 § lagen om djurskydd. Närvarande: herrar i Skegrie (c), Mossberger (s),i (s), Antby (fp), i (s), ()*,()*, i (s), (), herrar ()*, i (c), (), herrar Krönmark (m). (vpk)och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. Bilaga 1 Yttranden över motionen 1972:1272 Lantbruksstyrelsen ()Lantbruksstyrelsen anför. Höftledsdysplasi har storutbredning hos hundar, särskilt av storvuxen ras. Frekvensen hos t. ex. schäferligger sålunda vid . Problemet uppmärksammades i redan under50-talet, då en samarbetskom-mitté med företrädare för ,kennelklubben och arméns hundskola konstituerades. Eftersom benägenheten fördefekten är ärftlig, utgick rekommendation till uppfödare att ta hänsyn härtilli aveln. Ett frivilligt bekämpande startade alltså, och har vunnit gott gehörinom hundaveln. Intensiv forskning över defekten bedrivs, inte minst iSverige. Denna har bl. a. visat, att det rör sig om en mycket komplex sjukdom,inte minst från genetisk synpunkt. Trots att det finns bevis för att storhänsyn tagits till defekten vid avelsurvalet, har frekvensen ökat underden senaste 1 O-årsperioden, som analyserats noga för schäferrasens vidkommande.Sannolikt medverkar någon oidentifierad urvals-och/eller miljöfaktortill att urvalet mot defekten ej har förväntad effekt. Dessa problem dryftades på överläggningar i nyligenmed nordisk kennelunions vetenskapliga kommitté, i vilken handläggaren av dettaärende är medlem. Ytterligare åtgärder diskuterades, t. ex. att införa någonform av avkommebedömning för denna defekt. Vid en sådan måste man uppmärksammaockså andra kvaliteter, t. ex. de mentala, hos hundarna, så att intehöftledsfelet blir ensidigt fokuserat. Defekten är nämligen i de flesta falloch i mildare form ej alltför besvärande för hundarna. Lantbruksstyrelsen följer med uppmärksamhet kennelklubbensåtgärder mot höftledsdysplasi och anser ej åtgärder av i motionen föreslagennatur påkallade. () (24.4.1972) Organiserad hälsokontroll kanenligt Kungl. Maj:ts förordning (SFS 1969:441) anordnas enligtbestämmelser av Konungen eller myndighet, som Konungen förordnar. Enligt Kungl.Maj:ts kungörelse om organiserad hälsokontroll (SFS 1969:695) kan sådan hälsokontrollav husdjur få anordnas av riksorganisation eller annan sammanslutning påjordbruksnäringens område. I förarbetena till dessa bestämmelser uttalades enligtprop. "Som utredningen föreslagit bör hälsokontrollengälla närmast sådana husdjur, vilkas egentliga funktion är att ingå iproduktionen av animaliska livsmedel eller att användas för transporter inomjordbruket eller för annan verksamhet." Även' om det sålunda inte explicit uttalas, att hundaricke skulle tillhöra de husdjur, för vilka organiserad hälsokontroll må anordnas,kan detta dock ha varit avsikten hos utredning och lagstiftare. Emellertid harföredragande departementschefen i nämnda proposition uttalat, att Kungl. Maj:teller myndighet som Kungl. Maj:t förordnar bör få närmare regleratillämpningsområdet. För egen del vill anstalten finna det rimligt att man också inkluderar hundarna i dessa sammanhang, inteminst med tanke på de s. k. nyttohundarna. Maj:t har sedan 1951uppdragit åt () att under lantbruksstyrelsens kontrollföra riksstambok för sådana hundar. SKK bedriver ett frivilligtförsöksbekämpande av den i motionen åsyftade sjukdomen, som i stor utsträckningdrabbar de på uppdrag av Kungl. Maj:t stamboksförda hundraserna. Det synes anstalten lämphgt att detta bekämpande liksomannan hälsokontroll av hundar och detta oberoende av om det rör sig omsällskapshundar eller s. k. nyttohundar - kan få bedrivas av SKK såsom s. k.organiserad hälsokontroll med stöd av ovan nämnda förordning och kungörelsesamt med anvisningar från lantbruksstyrelsens veterinäravdelning. (25.4.1972)anför. Den höftledssjukdom, sommotionärerna åsyftar, benämnes höftledsdysplasi. Sjukdomen är ärfthgt betingadmen heretabiliteten, dvs. graden av ärftlighet, är låg. En avslutadundersökning visar att den endast är 0,3, dvs. mindre än hälften avdysplasifrekvens och svårighetsgrad påverkas av genetiska faktorer. (Om sjukdomenvore helt betingad av ärftliga faktorer skulle heretabiliteten vara = I.) Detförtjänar att påpekas att höftledsdysplasifrekvensen blir så hög som ca 38 %när röntgenolo-giskt höftledsfriska individer paras med varandra. har aktivt engagerat sigi en frivillig verksamhet syftande till att sprida upplysning om höftleds-dysplasin, att kartlägga sjukdomens utbredning och att genom avelsråd-givningmotverka sjukdomens spridning. Det är uppfattning, att klubbendärvidlag utfört ett mycket gott arbete. Detta arbete på frivillig basis harbedrivits i nära samarbete med forskare vid och det ärangeläget att verksamheten kan fortsätta. Högskolan finner det därför tveksamt,huruvida några fördelar f. n. stå att vinna med det av motionärerna föreslagnaarrangemanget. Därför toresläs att man ännu någon tid följer den av klubbenbedrivna upplysningsverksamheten för att efter ett eller annat år åter upptagafrågan till förnyat bedömande på grundval av då vunna erfarenheter. ()(28.4.1972) Den höftledssjukdoni som avses imotionen har varit föremål för uppmärksamhet inomkennelorganisationerna. Stor erfarenhet finns därför, som kan ligga till grundför eventuella beslut i frågan. Motionärerna synes mena, att alla avelshundar skulleröntgenkontrolleras om de var knutna till en . Däremot skulle kontrollej ske av föräldrar till valpar, som finns utanför kennlar. Inom de raser där sjukdomen är utbredd sker en avsevärdkontroll i kennelorganisationernas regi. De resultat man nått pekar inte motatt man genom s. k. friröntgen helt kan undvika att det säljs valpar, som ärdefekta i sina höftleder. Eftersom anlaget för höftledssjukdomen inte är heltkontrollerbart genom röntgenundersökningar, skulle köpare, om en bestämmelse avden typ som motionärerna avser införes, kunna felaktigt bibringas den uppfattningen att deras hundvalp ej kunde drabbas avsjukdomen. Enligt SDR:s uppfattning bör motionen f. n. icke leda tillbeslut av den typ som motionärerna avser. Däremot synes det lämpligt, att denfrivilliga kontroll som påbörjats inom kennelorganisationerna på alla sättuppmuntras och understödjes. har sedan1958 bedrivit ett frivilligt bekämpande av den hos vissa hundraserförekommande sjukdomen höftledsdysplasi. Arbetet har skett i nära samarbetemed forskare vid . Därvid har kunnat konstateras attsjukdomen är ärftligt betingad men att graden av ärftlighet är så låg som 0,3,dvs. mindre än hälften av de faktorer som påverkar sjukdomens frekvens och svårighetsgradär genetiskt betingade. Med hänvisning härtill torde de i motionens andrastycke föreslagna åtgärderna icke ge avsedd effekt, ett förhållande som ocksåär klart verifierat genom den erfarenhet som vunnits under den tidbekämpningsarbetet pågått. betraktar sitt arbete mot spridningav höftledsdysplasi hos hund som en form av organiserad hälsokontroll. Sådankontroll kan enligt Kungl. Maj:ts förordning (SFS 1969:441)anordnas enligt bestämmelser av Konungen eller myndighet, som Konungenförordnar. Maj :ts-kungörelse om organiserad hälsokontroll (SFS1969:695) kan sådan hälsokontroll av husdjur få anordnas av riksorganisationeller annan sammanslutning på jordbruksnäringens område. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställerSvenska kennelklubben att få fortsätta sitt arbete med bekämpande avhöftledsdysplasi i samverkan med forskare på sätt som skett, och attden av herrar i Agnas och Schött framlagda motionen icke föranledernågon Kungl. Maj ;ts åtgärd. Yttranden över motionen 1972:1300 Lantbruksstyrelsen() Lantbruksstyrelsen avstyrker bifall till motionen ochanför. I 10 § djurskyddslagen (219:1944) stadgas angåendekupering. Svans-kupering på häst skall alltid utföras av veterinär. Detsammagäller andra djur om de uppnått två månaders ålder medan alltså djur yngre får kuperas även av annan än veterinär. Bestämmelsen har funnitssedan djurskyddslagens tillkomst 1944. Då svanskupering är så mycket lättare att utföra ju yngredjuret är, utför hundägarna det alldeles övervägande antalet kuperingar redannär valparna är till någon vecka gamla. Valpar nära två månadersålder förs däremot enligt uppgift till veterinär. Till lantbruksstyrelsen(tidigare veterinärstyrelsen) har inte rapporterats att djuren i samband med avägarna utförda kuperingar förorsakats besvärande infektioner. Enligt styrelsensmening medför dessa ingrepp inte heller några olägenheter urdjurskyddssynpunkt. Redan vid remissbehandlingen av förslaget till 1944 årsdjurskyddslag ansåg ett par remissinstanser att svanskupering på hund inteborde tillåtas annat än av medicinska skäl medan andra ville sänkaåldersgränsen för kupering utförd av annan än veterinär till två veckor.Lantbruksstyrelsen anser sig av flera skäl böra avstå från att vid dettatillfälle aktualisera frågan om principiellt förbud mot svanskupering på hund.Däremot synes erfarenheterna från tala för attstadgandet angående åldersgränsen skulle kunna bringas i överensstämmelse medpraxis, innebärande att gränsen sattes vid . ()(28.4.1972) SDR hemställer, att motionen måtte ge anledning tillskärpta regler för avlägsnandet av kroppsdelar på djur och biträder den därför.SDR anför vidare. SDR har hos Veterinärstyrelsen ochsenare hos Lantbruksstyrelsen aktualiserat frågan om diverse operativa ingrepppå djur, deras berättigande och utförande. De ingrepp som avsågs varsvanskuperingar, kastra-tioner och andra som kan ha stympande karaktär. Enligtvad SDR erfarit, har åtminstone ett av förbundets förslag fått gensvar iLantbruksstyrelsen, där enligt uppgift arbete pågår för att få fram nya reglerför kastration av diverse husdjur. SDR vill för sin del påpeka, att det ärväsentligt att inte enbart stanna vid svanskupering på hund, eftersom kuperingäven är aktuell för svin, där möjligheterna för kroppsliga lidanden särskiltefter lekmannaingrepp är dokumenterade. Enligt lagen om djurskydd den 19maj 1944 10 § må kupering av svansen på annat djur än häst, där djuret uppnått2 månaders ålder, utföras endast av veterinär. Kupering av svansen på hund utföresnormalt då valpen är två till gammal. Tekniken är mycket enkel ochingreppet synes inte förorsaka valpen någon smärta eller medföra några negativaföljdverkningar. Uppfödare av hundar av de så kallade kuperingsraserna har imånga fall skaffat sig en betydande erfarenhet av svanskupering, och de skälsom motionärerna åberopar om "ett lekmannamässigt förfarande som delsvållar djuret onödigt lidande, dels förorsakar besvärande infektioner"synes icke relevanta. Följakthgen saknas anledning att biträda motionärernasyrkande att ingreppet skulle få företagas enbart av legitimerad veterinär. En annan fråga i detta sammanhang, som däremot enligtSvenska kennelklubbens uppfattning bör göras till föremål för omprövning,gäller den i nuvarande lagstiftning angivna maximiåldern, 2 månader, vidingreppets utförande. Eftersom - såsom ovan nämnts - kupering av svansen påhund normalt utföres då valpen är två till gammal, synes den i lagenangivna maximiåldern böra sänkas till förslagsvis . 10 §, andra stycket,lagen om djurskydd skulle i enlighet med ovan anförda förslagfå följande utformning: "Kupering av svansen på annat djur må, där djuretuppnått en ålder av , utföras enbart av veterinär." Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställer att den av herrar och framlagda motionen ickeföranleder någon Kungl. Maj:ts åtgärd men att Kungl. Maj:t låter omprövautformningen av lagtexten i 10 §, andra stycket, lagen om djurskydd den 19 maj1944 enligt ovan anfört förslag. 72 1455 S 1972