bet · FV01JoU9 · 1972-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1972 JoU 1972:9 betänkande i anledning av motioner rörandevissa rennäringsfrågor. Till jordbruksutskottet harhänvisats följande av utskottet till behandling i ett sammanhang upptagnamotioner dels motionen 1972:370 av m. fl. (s) varihemställts att hos Kungl. Maj:t begär att åtgärder vidtas dels föratt få bort renarna från skogslandet enligt rennäringslagens bestämmelser, delsför att underlätta ripjakten enligt vad som i motionen anförts, dels motionen 1972:557 av herrar i Agnas (m) ochPetersson i Gäddvik (m) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t anhålleratt AMS-medel får användas för bidrag tillsamernas egna anläggningar för fiskeoch turism. De frågor som tas upp i förevarandemotioner överensstämmer med eller har nära samband med spörsmål som behandladesi samband med att föregående år antog förslag till rennäringslag(prop. 1971:51, JoU 1971:37, rskr 1971:216). Vad först angår förslaget i motionen 1972:557 attAMS-medel skall få användas för bidrag till samernas egna anläggningar förfiske och turism får utskottet erinra om vad utskottet anförde ihithörande ämne. I anledning av vissa motionsyrkanden framhöll utskottet attdet var angeläget att alternativ sysselsättning kunde beredas inom renskötselområdetför de samer som inte fick tillräcklig sysselsättning inom själva renskötseln.I propositionen 1971:51 framlades också förslag i syfte att främja sådansysselsättning. Sålunda framhölls det att man vid upplåtelser av renbetesniarkför turiständamål borde eftersträva att samerna bereds arbetstillfällen. Vidareframstod det enligt departementschefen som en väsentlig uppgift förlantbruksnämnderna att - efter samråd med bl, a. samerna själva ocharbetsmarknadsmyndigheterna - inom renskötsel-området skapa nya arbetstillfällenför samerna. Utskottet förutsatte i likhet med rennäringssakkunniga attarbetsmarknadsorganen liksom dittills skulle komma att göra betydande insatserinom förevarande område. Utskottet ansåg det även angeläget att effektivaåtgärder vidtogs i syfte att skapa möjligheter för den övriga bofastabefolkningen att stanna kvar inom området. I sammanhanget erinrades om att deregionala handlingsprogram, som var under utarbetande, var avsedda att skapaklarhet i vilka åtgärder som i angivet hänseende var möjliga att vidta.Utskottet förutsatte att i berörda länsprogram även sameorternas speciellaproblem beaktades. Vad i det föregående anförts fann utskottet 16 saml Nr 9 a. ge vid handen att ett motionsyrkande motsvarandedet nu föreliggande borde kunna tillgodoses utan något särskilt uttalande frånriksdagens sida. Utskottets uppfattning delades av . Något skäl tilländrat ståndpunktstagande i frågan till följd av motionen 1972:557 synes inte föreligga. Utskottet vill i förevarande sammanhang nämna att den idecember 1970 tillkallade sameutredningen (U 1970:68) bland sina uppgifter haratt i samarbete med utredningn (Jo 1970:22) för planering av turistanläggningaroch friluftsområden m. m, ta upp frågan om att bereda samerna tillfälle att iökad utsträckning delta i turismens utveckling inom samernas kärnområden. 1 motionen 1972:370 har hemställts om åtgärder i syfte attdels förhindra att renar blir kvar i områden nedanför odlingsgränsen under tiderdå de enligt rennäringslagen skall ha förflyttats därifrån, dels underlättaripjakten inom områden ovanför odlingsgränsen. Utskottet får i anledning häravanföra följande. I 3 § rennäringslagen (SFS 1971:437) finns bestämmelser ominom vilka områden och under vilka tider renskötsel får bedrivas. Enligt dessabestämmelser får renskötsel bedrivas i och Västerbottensläns lappmarker dels ovanför odlingsgränsen, dels nedanför denna gräns på marksom tillhör staten (kronomark) och renbetesland där skogsrenskötsel av ålderbedrives , sommaren eller hösten, på renbetesfjällen i länsamt inom de områden i och som särskilt upplåtitstill renbete. - får renskötsel bedrivasi övriga delar av lappmarkerna nedanför odlingsgränsen samt inom sådana trakterutanför lappmarkerna och renbetesfjällen där renskötsel av ålder bedrives vissatider av året. Enligt 4 § rennäringslagen kan sist angivna betestid av lantbruksnämndenföriängas om det behövs på grund av ogynnsamma väderleks- ellerbetesförhållanden eller av annat särskilt skäl. Vad gäller 4 § innebarriksdagens beslut en ändring i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag så tillvida att i likhet med utskottet inte ansåg sig böra biträda ipropositionen 1971:51 förordad begränsning av lantbruksnämnds rätt att medgeförlängning till att endast avse kronomark som samerna när det gälldeannan mark skulle vara beroende av markägarens samtycke till föriängningen.Bakgrunden till beslut var farhågor att i propositionen förordadebegränsningar skulle kunna medföra inte oväsentliga nackdelar för samebyarna. Ett problem, som orsakas av den extensiva renskötseln, äratt enstaka renar, s. k, strövrenar, i samband med renarnas flyttningar lämnarhjorden och blir kvar i de. områden som passeras vid flyttningen, Strövrenarnakan orsaka skador på grödan genom bete eller nedtramp-ning och kan föra med sigolägenheter för jakten genom att jakt med hund försvåras. För att komma tillrätta med strövrensproblemet stadgas i 65 § rennäringslagen vissa allmännabestämmelser om renarnas bevakning och om flyttning av renar. Sålundaföreskrivs skyldighet för renskötselutövarna att tillse att renarna såvitt möjligtinte kommer utanför samebyns betesområde samt att renar vid flyttning intelämnas kvar på område där renskötsel inte är tillåten. Flyttningav renarna skall vidare ske i samlade flockar Äger flyttning rum utanförsamebys betesområde skall flyttningen ske utan onödig tidsutdräkt. Därest renarlikväl kommer att uppehålla sig utanför renskötselområdet eller på mark inomdetta område under tid då renskötsel inte får bedrivas där skall enligt 71 § ilagen länsstyrelse på framställning av lantbruksnämnd eller markägare, somlider skada eller olägenhet av någon betydelse, kunna förordna att renarnaskall slaktas och säljas. Dessutom finns i 90 § regler om skadestånd ianledning av renskador. Enligt utskottets mening måste det anses för tidigt att nuuttala sig om huruvida angivna lagbestämmelser och anslutandetillämpningsföreskrifter ger otillräckliga möjligheter att komma till rättamed i motionen påtalade olägenheter till följd av att renar uppehåller sig påotillåtet område. Utskottet är därför inte berett att föreslå någon åtgärd ianledning av förevarande motionsyrkande. I anledning av det i motionen 1972:370 framförda yrkandetom viss vidgad jakträtt inom områden ovanför odlingsgränsen vill utskotteterinra om att i 32 § rennäringslagen föreskrivs att på sådan kronomark ovanförodlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och pårenbetesfjällen får nyttjanderätt upplåtas endast om upplåtelsen kan ske utanavsevärd olägenhet för renskötseln. Avser upplåtelse rätt till jakt och fiskekrävs dessutom att upplåtelsen är förenlig med god jaktvård eller fiskevård ochkan ske utan besvärande intrång i den till samebyarnas medlemmar hörande rättentill jakt och fiske. Vid antagandet av rennäringslagen framhölls attavvägningen mellan intresset att använda renbetesmarkerna för andra ändamål änrenskötsel och de renskötande samernas berättigade anspråk på trygghet i sinnäring var en ömtålig fråga. Detta sammanhängde inte bara med att dessaintressen ofta bryts utan även med de skiftande förhållanden som råder inomolika renbetesområden. Departementschefen hade vid avvägning mellan härifrågavarande intressen funnit sig sakna anledning att frångå de principer somlåg bakom gällande bestämmelser om nyttjanderättsupplätelser. De i 32 §föreslagna bestämmelserna innebar att även i fortsättningen upplåtelser avnyttjanderätter inom de områden som var anvisade till samernas uteslutandebegagnande endast fick avse mindre omfattande upplåtelser som inte medfördeskada för renskötseln. Utskottet erinrade om att genom uppdragandetav odlingsgränsen avsågs att skapa ett åt samerna förbehållet område som deskulle få använda till underhåll för sig och renarna. Vid bedömandet av om upplåtelseät andra än de renskötande samerna skall få ske på kronomark ovanförodlingsgränsen borde med hänsyn härtill enligt utskottets mening rennäringensintressen komma i första hand. Utskottet delade därför departementschefensuppfattning att anledning saknades att utforma bestämmelser som medgav en meroptimal användning av marken. Utskottet vill erinra om att beslut om bl, a, nuförevarande upplåtelser skall fattas av lantbmksnämndens rennäringsdelegation,i vilken ingår tre samerepresentanter. Vid föregående års riksdagsbehand- JoU 1972;9 4 ling av förslaget till rennäringslag underströks vikten avatt, innan beslut fattas om upplåtelse av nyttjanderätt, därav berörd samebybereds tillfälle att yttra sig i ärendet. Det framhölls emellertid också attnyttjanderättsupplätelser i fortsättningen inte borde ske i samma begränsadeomfattning som dittills varit fallet. Utskottet erinrade sålunda bl. a. om attrenbetesmarkerna i fjällområdet omfattar så betydande arealer att det bordefinnas utrymme för ett större antal upplåtelser, t. ex. av fiske, utan attsamernas rätt träds för nära. Mot bakgrunden av vad i det föregående anförts harutskottet ej heller funnit nu berört yrkande i motionen 1972:370 böra föranledanågon åtgärd. Utskottet hemställer således att 1. lämnar motionen1972:370 utan åtgärd, 2. anser motionen1972:557 besvarad med vad utskottet i det föregående anfört angående främjandetav sysselsättningen inom renskötselområdet. På jordbruksutskottets vägnarERIC MOSSBERGER Närvarande: herrar Mossberger (s), i (s), i (s), (), (), iGrebbestad (s), ()*, herrar (), (vpk), Johanssoni Holmgärden (c), i (fp), ()*, herrar (), Leuchovius (m) och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. 72 1251 S.Stockholm 1972