bet · FV01UbU28 · 1972-12-31 00:00:00 — utbildningsutskottetsbetänkande nr 1972 UbU 1972:28 Utbildningsutskottetsbetänkande i anledning av motion angående professurerna i oral kirurgi. I motionen 1972: 1155 av herrar () ochPersson i Heden (c) hemställs att hos Kungl. Maj;t hemställer attkravet på läkarutbildning på sätt som anges i motionen upprätthålles med avseendepå innehavare av professur i oral kirurgi vid tandläkarhögskola ochodontologisk fakultet. har tidigare haft att ta ställning tillmotionsyrkanden som syftat till att krav på läkarutbildning skall gälla förinnehavare av professur i oral kirurgi. Ettmotionsyrkande om allmän kirurgutbildning som kompetenskrav för dylik professuravstyrktes av statsutskottet i dess av godkända utlåtande : 144.Utskottet grundade därvid sitt ställningstagande på vad ochuniversitetskanslersämbetet anfört i remissyttranden över den då aktuellamotionen. Vid1970 års riksdag avstyrkte statsutskottet dels en motion angående förening avprofessurerna i oral kirurgi med föreståndarskap för en tand- och käkkirurgisksjukhusavdelning (SU 1970: 88), dels en motion i hithörande fråga avseende denodontologiska utbildningen i (SU 1970; 135). fattade i bådafallen beslut i enlighet med utskottets hemställan. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen1972: 1155 från och universitetskanslersämbetet (UKÄ). har inhämtat yttranden i ärendetfrån medlemmen av styrelsens vetenskapliga råd, professorn ,och från professorn vid i . Underåberopande av dessa yttranden samt yttrande den överden i andra kammaren väckta motionen 1968:671 avstyrker styrelsen motionen1972; 1155. ProfessornHolger Thilander anför bl. a. följande: 1 1972. Professorns skyldigheter i ämnetoral kirurgi omfattar undervisning, forskning och klinik inom den del avkirurgin som ligger inom tandläkarens behörighetsområde. Dessutom förutsattesatt professorn tillsammans med specialister inom andra odontologiska ochmedicinska grenar såsom oto-rhino-laryngologi, plastikkirurgi, radioterapi medtumördiagnostik, käkortopedi, foniatri skall ingå i det team som behandlar t.ex. LKG-defekter och maligna tumörer. I detta arbetsteam utgör professorn ioral kirurgi den odontologiske kirurgiske experten. För att kunna fullgöra ovan skisserade uppgifter bör förprofessorn i oral kirurgi krävas en odontologisk grundutbildning i form avavlagd tandläkarexamen. Därutöver fordras en grundlig utbildning i oral kirurgijämte randutbildning inom angränsande odontologiska och medicinskaämnesområden, minst motsvarande kraven på specialistkompetens inomämnesområdet. Om en sökande förutom ovanstående kompetens har enläkarlegitimation är detta givetvis en utbildningsmerit men får ej vara någotkrav. Det alternativ i kompetens som motionärerna föreslår i form av enbarttandläkar- och läkarlegitimation är helt verklighetsfrämmande, då någonspecialutbildning överhuvudtaget i oral kirurgi alltså ej skulle fordras, ochberor antagligen på att de såsom varande icke fackmän på detta område svårligenkan vara helt insatta i aktuell problematik. Att förutom ovanstående skisseradeodontologiska grundutbildning och oralkirurgiska specialistutbildning kräva enläkarlegitimation utgör en onödigt lång och alltför kostnadskrävandeutbildning. Sammanfattningsvis vill jag framhålla att de kompetenskravsom bör ställas på innehavare av professur i oral kirurgi, förutom forsknings-ochundervisningsmeriter, är tandläkarexamen och en därpå byggd oralkirurgiskutbildning jämte randutbildning inom angränsande ämnesområden så att dettaminst motsvarar kraven på specialistkompetens inom ämnesområdet. Professorn har bl. a. anfört; För att kunna bedöma den frågamotionen tar upp torde man behöva förfoga över följande fakta omtandläkarutbildningen. »Tandläkarnas kirurgi» kan indelas i den mera direktodontologiska kirurgin den del av kirurgin vars utövning ligger inom tandläkarenskompetensområde, benämnt oral kirurgi samt en mera omfattande käkkirurgi somavser huvudsakligen käkarnas och angränsande bildningars avanceradeolycksfalls- och infektions- samt tumör- och missbildningskirurgi. Den orala kirurgin utgör vid de odontologiska fakulteternaett självständigt ämne företrätt av professorer med odontologisk kompetens.Käkkirurgin utövas av team av specialister inom olika kirurgiska, medicinskaoch odontologiska grenar; plastikkirurgi, oto-laryngologi, tumördiagnostik ochradioterapi, oral kirurgi, käkprotetik, käkortopedi, foniatri, m m. Att ersättaett sådant arbetslag av kvalificerade specialister med en enda man vore ettsteg tillbaka. Det måste betraktas som ett av de väsentliga framstegen ickeblott för undervisning av odontologie och medicine studerande utan även förpatientbehandling och forskning inom detta område att ett sådant lagarbete inomkäkkirurgins område har utvecklats under senare årtionden. Någon plats förkäkkirurger av äldre, i andra länder alltjämt förekommande typ, torde ickefinnas i vårt land. Undervisningen av blivandetandläkare har inpassats i denna specialiserade organisation av patientvårdengenom särskilda kurser. Odontologie studerande erhåller sålunda undervisningav företrädare för samtliga kirurgiska områden som kan inbegripas i»tandläkarens kirurgi». Kurser ges sålunda i: allmän kirurgi, öron-, näs- ochhalssjukdomar, käkprotetik och oral kirurgi. De kunskaper i invärtes medicin som är nödvändiga för atträtt kunna värdera munhålesymtom som sammanhänger med allmänsjukdomar meddelasi en kurs i intern medicin. För att ytterligare förstärka den allmänmedicinskabakgrunden har det införts kurser i psykologi och psykiatri. Inom kursernasram förekommer ronder och patientdemonstrationer. Omfånget av denallmänmedicinska undervisning som har skisserats härovan är vida större än vadsom kan rymmas inom undervisningen i oral kirurgi, som naturligtvis i huvudsakmåste centreras kring den kirurgi vilken tandläkarna skall utöva praktiskt. Att införa krav på läkarexamen för professorerna i oralkirurgi skulle otvivelaktigt medföra allvarliga konsekvenser för forskning ochundervisning i ämnet. måste satsas enbart på grundutbildningen ochkanske lika mycket för praktisk meritering inom allmän kirurgi och oralkirurgi. Härtill kommer forskarutbildning. All denna utbildning måste satsaspå en osäker framtid eftersom tjänsterna i oral kirurgi är få. Det är alldelesuppenbart att urvalet av personer som skulle stå till förfogande vidbesättandet av en tjänst med sådana utbildningskrav måste bli alltförbegränsat. Risken måste bli överhängande att kraven på vetenskapligakvalifikationer och pedagogiskt handlag måste sättas alltför lågt. UKÄ har inhämtat yttranden övermotionen från rektorsämbetena samt de medicinska och odontologiska fakulteternavid universiteten i , och samt vid institutet.Fakulteterna är eniga i sitt ställningstagande att läkarkompetens inte börkrävas av innehavare av tjänst som professor i oral kirurgi vid odontologiskfakultet, vilket framgår av en i det följande redovisad sammanställning avinnehållet i fakulteternas yttranden. UKÄ, som avstyrker bifall till det i motionen 1972; 1155framförda yrkandet, anför i övrigt följande; Inom UKÄ har ärendet behandlats ifakultetsberedningen för medicin, odontologi och farmaci. Ävenfakultetsberedningen avstyrker bifall till det i motionen framförda yrkandet bl.a. under hänvisning till pågående utredningsarbete rörande tandläkaresspecialistutbildning m. m. Inom ramen för detta arbete kommer bl. a. frågan omkraven för specialistkompetens i oral kirurgi att behandlas. UKÄ delar fakulteternas och fakultetsberedningensuppfattning i frågan. Denna ståndpunkt har UKÄ redan tidigare gett uttryck föri sitt yttrande över motion II; 671 till riksdag där samma yrkandeframfördes. Utöver de invändningar som fakulteterna redovisar vill UKÄframhålla att den i motionen omnämnda Huddingetjänsten redan är utlyst. Dettaär också förhållandet beträffande professuren vid i . Attunder pågående tillsättningsförfarande ändra kompetenskraven är uteslutet. Sammanfattning av fakulteternas yttranden. vid i att det inte är mer befogat att kräva läkarkompetens när det gälleroral kirurgi än i många andra fall t. ex. cariologi, parodontologi m. fl.Käkkirurgin utövas av team av specialister och de odontologiestuderande erhåller också undervisning av företrädare för samtliga kirurgiskaområden som kan inbegripas i »tandläkarens kirurgi». Att införa krav på läkarexamenför professurerna i oral kirurgi skulle få olyckliga konsekvenser; den långautbildningstiden skulle medföra att urvalet av personer blev alltför begränsatoch kraven på vetenskapliga kvalifikationer och pedagogiskt handlag måstesättas alltför lågt. De medicinska och odontologiska fakulteterna viduniversitetet i avstyrker i ett gemensamt yttrande kravet påläkarkompetens. »För den odontologiska specialiteten oral kirurgi bör krävas enadekvat randutbildning, som ger den medicinska sakkunskap som yrkesutövningenkräver. En nu pågående översyn av tandläkarnas grundutbildning och kraven förde olika odontologiska specialiteterna bör uppmärksammas i detta sammanhang.»Fakulteterna anser, att det vid bör vara möjligt att getandläkarstuderandena en bredare khnisk undervisning i oral kirurgi genomutnyttjande av undervisningssjukhusets medicinska sakkunskap. De medicinska och odontologiska fakulteterna viduniversitetet i avstyrker ändringar i kompetenskraven med tanke bl. a. påsittande utredningar dels vad gäller tandläkares grundutbildning, delsspecialistutbildning. Dessutom framhålls att de studerande i får såvälteoretisk som klinisk utbildning av företrädare för relevanta medicinskaspecialiteter. Förutsättningarna bör bli desamma vid , varförnågot speciellt arrangemang där icke är motiverat. vid institutethänvisar till att tjänsten ledigförklarats och att ändring avbehörighetsreglerna inte bör ske under pågående tillsättningsförfarande. Manerinrar om de förbättrade möjligheterna att ge de studerande en kliniskerfarenhet och god orientering inom området som den nya tandvårdscentralen iHuddinge medför. Fakulteten anser det till fyllest att som kompetenskrav uppställavetenskaplig skicklighet samt khnisk skicklighet i oral kirurgi, varispecialistkompetens inom ämnesområdet bör ingå. ProfessorHertz har reserverat sig och tillstyrker motionen. Såväl somuniversitetskanslersämbetet avstyrker bifall till yrkandet i motionen 1972:1155 att för innehavare av professur i oral kirurgi utövertandläkarlegitimation skall fordras läkarutbildning med specialistkompetenseller i varje fall läkarexamen. UbU 1972: 28 5 remissmyndigheternavidhåller således den uppfattning de gav utttryck för i sina yttranden år 1968över en motion med i huvudsak samma yrkande. Utskottet kan vidare konstateraatt de experter som yttrat sig i ärendet på ett undantag när är eniga om attdet av motionärerna förordade kompetenskravet inte bör uppställas. Motionärernasåsikt att de blivande tandläkarna skall ha en bred klinisk utbildning vadbeträffar sjukdomstillstånd i käkar och munhåla understryks i flera yttranden.Denna utbildning måste emellertid, framhålls det, såsom nu är fallet förmedlasgenom specialister inom olika discipliner. Det framgår klart avremissyttrandena att tjänsteåliggandena för professor i oral kirurgi intebedömts kräva allmänkirurgisk specialistkompetens eller läkarutbildning.Beträffande kompetenskrav för denna odontologiska specialitet framförs attyrkesutövningen kräver tandläkarexamen och en därpå byggd oralkirurgiskutbildning jämte adekvat randutbildning inom angränsande områden, som ger denmedicinska sakkunskap som erfordras. Medhänvisning till de synnerligen samstämmiga yttranden som avgivits rörande deni motionen upptagna kompetensfrågan och med erinran om atttandläkarutbildningen såväl på grund- som specialistnivå är föremål försärskild utredning avstyrker utskottet motionen och hemställer attriksdagen avslår motionen 1972; 1155. Närvarandevid ärendets slutbehandling: herrar (), (). (), i (s), Nordstrandh (m), i (s), Gustafssoni (s), (), i Skärstad (c), (),(), (), fröken i (c), () och (vpk).