bet · FV01SfU32 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1972 SfU 1972:32 betänkande i anledning avmotioner angående reglema för tilläggssjukpenning vid havandeskap. I detta betänkande behandlas motionen 1972:460 av (ni), vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begär översyn av reglernaför tilläggssjukpenning till barnaföderskor så att en kvinna, som bevisligenförvärvsarbetat än före nedkornsten eller den väntadenedkomsten och haft sådan arbetsinkomst som medför placering i lägstsjukpenningklass nr 3, skall erhålla rätt till tilläggssjukpenning även om honförsummat att göra anmälan om för'värvsarbetet till ; motionen 1972:964 av frökenAndersson i m. fl. (c), vari hemställs att hos Kungl. Maj:tbegär förslag till sådan ändring i 3 kap. lagen om allmän försäkring, atttilläggssjukpenning vid barnsbörd skall kunna utgå, även om kvinnan på grund avbarnets sjukdom är förhindrad att ha det i sin vård, under förutsättning attläkare styrker barnets behov av kontakt med och närhet till modern; motionen 1972:985 av herrar () och (), vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begärskyndsamt förslag till sådana lagändringar att mödrar, vilkas barn efterförlossningen vistas på sjukhus, får utsträckt rätt till havandeskapsledighetoch tilläggssjukpenning i enlighet med vad som anges i motionen; motionen 1972:986 av . (fp, s, c, m), vari hemställs att beslutar om följande ändringav 3 kap. 13 § lagen om allmän försäkring: Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Även om-------------------------- 1kap 4 §. Sjukpenningen utgår tidigast Sjukpenningen utgår tidigast från och med den sextionde dagen . fränoch med den sextionde dagen före den beräknade tidpunkten före denberäknade tidpunkten för nedkomsten och senast från för nedkomstenoch senast från och med förlossningsdagen. Sjuk- och medföriossningsdagen. Sjuk penningen utgår endast för dag då penningenutgår endast för dag då kvinnan avhåller sig från förvärvs- kvinnanavhåller sig från förvärvs arbete och längst till etthundra- arbeteoch längst till etthundra åttionde dagen efter föriossnings- åttiondedagen efter förio.ssnings- dagen eller efter den tidigare dag dageneller efter den tidigare dag 11 saml Nr 32 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse däsjukpenningen började utgå. då sjukpenningen började utgå. Rätten till fortsattsjukpenning upphör, om kvinnan utför förvärvsarbete under merän . Därvid medräknas ej dag då barnet åtnjuter sjukhusvård. Från och-------------------------- sinvård. Sjukpenningför------------ annat föranleda. Tillsjukpenning------------ ej barntillägg. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen 1972:964 från ochFörsäkringskasseförbundet. Kvinnlig försäkrad, som ärinskriven hos allmän försäkringskassa eller skulle ha varit inskriven om honfyllt , har enligt lagen om allmän försäkring vid barnsbörd rätt tillmoderskapspenning. Vid flerbörd tillkommer . för varjebarn utöver ett. Av moderskapspenningen kan den försäkrade lyfta . förenedkomsten, dock tidigast före den beräknade tiden härför. Om enkvinna, som har rätt till moderskapspenning, skulle vara sjuk, är hon avstängdfrån rätt till grundsjukpenning fr. o. m. förlossningsdagen t. o. m. tjugoniondedagen därefter. Om en kvinnlig försäkrad i anledning av barnsbörd avhållersig från förvärvsarbete, har hon enligt 3 kap. 13 § lagen om allmän försäkring(AFL) rätt till tilläggssjukpenning, även om sjukdom inte föreligger. Enförutsättning är dock att hon före nedkomsten eller den beräknadetidpunkten för denna under minst varit placerad isjukpenningklass nr 3 eller högre, dvs. i arbetsinkomst,eller skulle ha varit placerad i sådan sjukpenningklass, om hon fyllt (270-dagarsregeln), Sjukpenning utgår tidigast fr. o. m. den sextionde dagenföre den beräknade tidpunkten för nedkomsten och senast fr. o. m.förlossningsdagen. Sjukpenningen utgår under , dock endast fördag då kvinnan avhåller sig från förvärvsarbete (180-dagarsregeln). Om kvinnanunder 180-dagarsperioden utför förvärvsarbete under mer än 30 dagai, förlorarhon rätten till fortsatt sjukpenning. Därvid medräknas e.i dag, då barnetåtnjuter sjukhusvård. Fr. o. m. den trettionde dagen efter förlossningsdagenutgår tilläggssjukpenning endast under förutsättning att kvinnan har eller pågrund av sjukdom är förhindrad att ha barnet i sin vård. Barntillägg utgår ejtill sjukpenning vid barnsbörd. som lag omallmän sjukförsäkring trädde i kraft vid ingång genomfördes efterbeslut vid riksdag en allmän och obligatorisk moderskapsförsäkring medi princip samma uppbyggnad som den nu gällande. Bland bestämmelserna rörandemoderskapsförsäkringen intogs på förslag av socialförsäkringsutredningen (SOU1954:4) föreskriften att s. k. tilläggspenning skulle tillkomma endast den, somomedelbart före nedkomsten eller den beräknade tidpunkten därför under minst270 dagar i följd varit obligatoriskt försäkrad för tilläggssjukpenning enligtsjukförsäkringen. Varken i socialförsäkringsutredningens betänkande eller iövriga förarbeten till reform beträffande moderskapsförsäkringenredovisas några närmare överväganden rörande verkan av försummadanmälningsskyldighet. Inte heller i samband med senare genomförda förbättringarav moderskapsförsäkringen förekommer någon redovisning av sådana överväganden. Vid riksdag väcktes enmotion som syftade till att göra det möjligt för en kvinna, som försummatanmäla arbetsinkomst, att likväl erhålla tilläggssjukpenning i samband medbarnsbörd, om hon styrkte att hon haft inkomst av förvärvsarbete undererforderlig tid. I sitt av godkända utlåtande 1968:35 avstyrkte andralagutskottet motionen, varvid utskottet bl. a. anförde följande: Enligt utskottets mening stårbestämmelser med sådant innehåll som motionären föreslår inte iöverensstämmelse med grunderna för gällande sjukpenningsystem. Sålunda är detgenomgående placeringen i sjukpenningklass och inte den faktiskaarbetsinkomsten för förfluten tid som är avgörande för rätten till sjukpenning.Till placeringen i sjukpenningklass anknyter för övrigt också - mot vadmotionären synes anta debitering och uppbörd av den försäkrades avgift försjukpenning. Vidare gäller genomgående den principen, att den enskildeförsäkrade själv måste svara för att hans placering i sjukpenningklass ärriktig i förhållande till hans inkomster. Motionärens förslag skulle, om detgenomfördes, innebära att sistnämnda princip genombröts beträffandetilläggssjukpenningen vid barnsbörd men bibehölls intakt inom sjukpenningförsäkringeni övrigt. Sådan åtskillnad är enligt utskottets uppfattning inte försvarlig. Omde föreslagna undantagsbestämmelserna skulle utformas att avse även annansjukpenning än sådan som utgår vid barnsbörd, måste detta resultera i avsevärdatillämpningssvårigheter i fråga om kontroll och utredning. Regeln att förlossningsdagen utgörsista dag som utgångspunkt för beräkning av 180-dagarsperioden infördes genom1954 års lag om moderskapshjälp och överfördes oförändrad till AFL. I en motion till riksdagframställdes ett yrkande med samma innebörd som yrkandet i motionen 1972:985. 1 sitt betänkande med anledning av motionen (SfU 1971: 15) erinradesocialförsäkringsutskottet inledningsvis om det dubbla syftet bakom reglernaom tilläggssjukpenning vid havandeskapsledighet, nämligen dels att ge moderntiUfälle till vUa och återhämtning, dels att ge henne möjlighet att svara förvården av barnet . Utskottet uttalade vidare bl. Ett bifall till motionen, variförutsattes att modern förvärvsarbetar fram till dess barnet kommer hem frånsjukhuset, skulle medföra att det ena av de båda syftena med rätten tilltilläggssjukpenning, nämligen vårdsynpunkten, blev ensidigt tillgodosett påbekostnad av det andra, moderns möjlighet till vila och återhämtning. Detta kanenligt utskottet inte accepteras. Eftersom ett uppskov med havandeskapsledighetunder obegränsad tid inte gärna kan komma i fråga, skulle en ändring avreglerna på förevarande punkt dessutom medföra svårmotiverade tröskeleffekter.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionen. Regeln om högst 30 dagars förvärvsarbete Den nu gällande regeln, som medgerkvinnan rätt att förvärsarbeta under 180-dagarsperiodenutan att förlora rätten till fortsatt sjukpenning, infördes genom en år 1969beslutad lagändring. gällde som förutsättning för rätten tillsjukpenning vid barnsbörd att kvinnan avhöll sig från förvärvsarbete . Den förut gällande regeln var hämtad från 7 § lagen ommoderskapshjälp. I propositionen (prop. 1954:144) erinrade departementschefenom den bestämmelse i arbetarskyddslagen, som tillförsäkrar kvinnan sex veckorsledighet före den väntade nedkomsten och som förbjuder henne attarbeta i vissa yrken efter förlossningen.Departementschefen framhöll, att syftet med tilläggssjukpenningen sammanföUmed tanken bakom nyssnämnda bestämmelse, nämligen att kvinnan för sin egen ochför barnets skull skall få en tids vila från sitt dagliga arbete utom hemmet,och han ansåg det mindre välbetänkt att genom möjlighet till dispens från detför rätten till sjukpenning uppställda kravet pä fullständig avhållsarnhet fränförvärvsarbete göra avkall på detta gemensamma syfte. Vid riksdag aktualiserades frågan om enuppmjukning av ifrågavarande regel genom motioner, vari hemställdes ornutredning av frågan om möjligheterna att medge förvärvsarbete i begränsadutsträckning i samband med barnsbörd utan att kvinnan förlorar tilläggssjukpenningen.Andra lagutskottet hemställde i sitt av godtagna utlåtande nr 37, attriksdagen mätte hos Kungl. Maj:t anhålla att motionerna överlämnades till 1961års sjukförsäkringsutredning. , som fick i uppdrag att utredafrågan, föreslog att ifrågavarande regel skulle mjukas upp på det sätt som nugäller. I propositionen med förslag till lagändringen (prop. 1969:37)diskuterade departementschefen möjligheten att helt avskaffa avbrottsregeln.Om kvinnan kunde få sjukpenning för hon varhemma hos barnet, oavsett hon återgick till förvärvsarbete,skulle hon inte utsättas för något ekonomiskt tryck att ta ut ledigheten i ett sammanhang. Han framhöllemellertid häremot att obegränsade avbrottsmöjligheter skulle innebära att manlät de skydds- och värdhänsyn, som motiverat införandet av tilläggssjukpenningvid barnsbörd, helt träda i bakgrunden. En sådan utveckling borde enligt hansmening inte eftersträvas. Det borde tvärtom finnas ett effektivt medel attpåverka kvinnan att ta ut ledigheten sammanhängande. a. med hänvisninghärtill anslöt han sig till kommitténs förslag att avbrott för förvärvsarbeteskulle medges under . I anledning av propositionen väcktesmotioner, vari framställdes bl. a. samma yrkande som i motionen 1972: 986. Andra lagutskottet behandlade propositionen ochmotionsyrkandena i utlåtandet 1969:40, som godkändes av . Framför allt vill utskottetunderstryka att syftet med reglerna om tilläggssjukpenning vid barnsbörd är attge kvinnan möjlighet till vila och återhämtning i samband med den fysiska ochpsykiska påfrestning som graviditeten och nedkomsten medför samt att ge hennemöjlighet att till gagn för barnet svara för vården av detta . Dessa skydds- och vårdsynpunkter, som enligt utskottets bedömningalltjämt måste tilläggas väsentlig betydelse, låter sig inte i tillräcklig gradförena med ett system där det utan några konsekvenser i försäkringshänseendeöverlåtes åt kvinnan själv att bestämma i vilken omfattning hon skall utnyttjaledigheten. En fortsatt regel, som föreskriver förlust av rätt tilltilläggssjukpenning och därigenom uppmuntrar och påverkar kvinnan att ta ensammanhängande ledighet i samband med barnsbörden, bör alkjämt finnas. Ä andrasidan bör regeln inte utformas så snävt som den gäUande utan ge kvinnanmöjlighet att åta sig förvärvsarbete under ett mindre antal dagar.Propositionens förslag finner utskottet utgöra en lämpligavvägning. Även vid 1970 och väcktes motioner med samma yrkande som i motionen 1972:986.Motionerna avslogs av med hänvisning till ställningstagandei frågan (2LU 1970:6, SfU 1971: 15). Regeln att sjukpenning ej utgår till modersom inte har barnet i sin vård 1 sitt betänkande rörandemoderskapsförsäkring m. m. (SOU 1954:4) föreslog socialförsäkringsutredningenbl. a. att tilläggspenning inte skulle utgå för tid efter tjugonde dagen efterförlossningsdagen, om inte modern hade barnet i sin vård eller själv pä grund avsjukdom var förhindrad att ha vårdnaden. Chefen för , som iförslaget till lag om moderskapshjälp (prop. 1954:144) föreslog den ändringenatt tilläggspenning i vart fall skulle utgå t. o. m. 27 :e dagen efterförlossningen, uttalade i denna fråga vidare (s. 84) att, om barnet däreftervar intaget på sjukhus men krävde daglig omvårdnad av modern eller eljestendast tillfälligt vårdades av annan, borde detta ej medföra att moderns rätttill tilläggspenning upphörde. Förslaget lämnades av utan erinran(2LU 1954:32). I samband med införandet av AFLöverfördes ifrågavarande bestämmelse från lagen om moderskapshjälp till dennya lagen utan annan ändring än att den tid, under vilken ersättning skall utgåtill modern oavsett om hon har barnet i sin vård, bestämdes . Ifrågavarande regel har sedan AFL antogs inte varitföremål för någon motion i . förklararsig i sitt yttrande över motionen 1972:964 instämma i motionärernas synpunktatt det kan te sig omotiverat att den som uppbär tilläggssjukpenning i sambandmed barnsbörd mister sjukpenningen även under en mycket kortvarigsjukhusvistelse för barnet. Förbundet framhåller vidare att man under senare årblivit mer medveten om värdet av kontinuerlig kontakt mellan barn och föräldrarunder längre sjukhusvistelser, vilket enligt förbundets mening också talar föratt en översyn av ifrågavarande bestämmelser vore motiverad. Förbundet, somavgivit sitt yttrande , hänvisar emellertid till familjepolitiskakommitténs arbete och anser att motionen i avvaktan på resultatet av detta intebör föranleda någon åtgärd. framhåller isitt avgivna yttrande över samma motion att den ifrågavarandebestämmelsen med stöd av departementschefens ovannämnda uttalande tillämpatsmycket liberalt i sådana fall då barnet vistats på sjukhus. Sålunda har modernansetts ha barnet i sin vård om det inte redan vid början av sjukhusvistelsenklart framgått att denna skulle sträcka sig över . Genom dennaUberala tillämpning av bestämmelsen torde motionärernas önskemål enligt verketsmening i stort sett vara tillgodosedda. Med hänsyn härtill och med hänvisningtill familjepolitiska kommitténs pågående arbete avstyrker verket bifall tillmotionen. Familjepolitiska komm it ten , somhaft i uppdrag att utreda frågan om samhällets ekonomiska stöd åtbarnfamiljerna, har avlämnat sitt slutbetänkande"Familjestöd" (SOU 1972:34). I betänkandet behandlas bl. a.kontantstödet i samband med barnsbörd. Kommittén föreslår attmoderskapsförsäkringen såvitt angår kontantförmånerna omvandlas till enföräldraförsäkring. Föräldrarna skall själva få bestämma vem av dem som skallstanna hemma och sköta barnet. Det huvudsakliga stödet, föräldrapenningen, ärtänkt att ge ett grundläggande försörjningsstöd åt aUa som väntar ellernyligen fått barn oberoende av deras tidigare yrkesverksamhet.Föräldrapenningen som ersätter nuvarande moderskapspenning ochtilläggssjukpenning vid barnsbörd skall alltid utgå med . per dagtill den av föräldrarna som stannar hemma för att ta vård om barnet. Om denförälder som stannar hemma har rätt till högre sjukpenning än . per dag skall föräldrapenningutgå med sjukpenningens belopp. Ersättningstiden förlängs till240 dagar sammanlagt för fadern och modern. Det lagstadgade anställningsskyddetföreslås utsträckt till att omfatta också fadern och till att gälla i åttamånader. Fadern får dessutom möjlighet att vara hemma i sambandmed barnets födelse. Under dessa kan alltså föräldrapenning utgå tillbåda föräldrarna . 1 fråga om föräldrapenning som överstiger garantinivån,dvs. , anser kommittén att man, liksom för tilläggssjukpenningeninom den nuvarande moderskapsförsäkringen, bör kräva att föräldern under visstid före nedkomsten varit placerad i viss lägsta sjukpenningklass. Kommitténanför i denna fråga vidare (s. 254 f.): Den nuvarande regeln att kvinnanskall ha varit placerad i lägst sjukpenningklass 3 under minst har naturiigtvisvalts med tanke på den normala havandeskapstiden. Med de möjligheter tillfamiljeplanering som står till buds förefaller det onödigt att sättagränsen just här. Regeln har också nackdelar. Bland annat medför den attkvinnor som faktiskt förvärvsarbetat men som av skilda anledningarinte varit placerade i en kvalificerande sjukpenningklass tillräckligt längeblir uteslutna från rätten till tilläggssjukpenning. Sådana situationer kanuppstå vid oavlönad praktiktjänstgöring, vid försummelse att anmälainkomstförändring eller till följd av regeln att en inkomstförändring medförändrad klassplacering först vid nästföljande månadsskifte. I har man sorn villkor att kvinnan före havandeskapsledigheten skall ha förvärvsarbetati sammanlagt , varav minst före ledigheten.Arbetet skall ha bedrivits under minst . Kommittén har övervägt att införa en regel av detta slag ifråga om rätt till föräldrapenning som överstiger garantinivån. Det har dockvisat sig svårt att finna en konstruktion som inte är behäftad med betydandeadministrativa nackdelar, särskilt när det gäller möjligheterna till kontroll. Kommittén vill i stället förorda att den nuvarandekvalifikationstiden i fråga om placering i viss sjukpenningklass sänks till 180dagar. En sådan gräns sammanfaller emellertid med den tid under vilken kvinnani praxis tillåtits behälla sin sjukpenningklass när hon slutat förvärvsarbetamed anledning av en graviditet. En mycket kort tids arbete, endast någraveckor, skulle med en sänkt kvalifikationstid och vid oförändrad praxis kunnage rätt till en föräldrapenning som översteg garantinivån med iytterlighetsfall . En sådan konsekvens förefaller omöjlig att acceptera.Kommittén förutsätter därför att den nya kvalifikationstiden leder till enändrad praxis. En försäkrad bör ej tillåtas behålla sin sjukpenningklass i sexmånader vid ledighet enbart för graviditet, om hon inte dessförinnanförvärvsarbetat , enligt kommitténs uppfattning . Med hänsyn till att garantinivån på . motsvarar ensjukpenningklass mellan de nuvarande klasserna nr 10 och II, bör för en föräldrapenning somöverstiger garantinivån fordras placering i lägst klass 11 och att dennaplacering varat i minst . Som ovan nämnts skallföräldrapenning kunna utgå i sammanlagt . I likhet med vad som gäller för tilläggssjukpenning vid barnsbörd anser kommittén att det bör fastställas entidpunkt efter vilken föräldrapenning inte längre skall kunna utgå, oavsett hurmånga dagar som tagits i anspråk. Kommittén (s. 251) anser att denna tidpunktbör bestämmas till den 240:e dagen efter förlossningen. I detta sammanhang kanpåpekas att foster- och adoptivföräldrar enligt förslaget likställs medbiologiska föräldrar om barnet är . Det föreslås sålunda attföräldrapenning lill foster- och adoptivföräldrar skall utgå frän och med dagenför barnels ankomst till familjen till den 240:e dagen efter den då barnetföddes. Om barnet är äldre men när det adopteras eller kommer tillfosterföräldrar för adoption, föreslås föräldrapenning utgå i förvardera föräldern. Kommittén diskuterar på s. 252 den nu gällande regeln atträtten till tilläggssjukpenning vid barnsbörd upphör om modern underersättningstiden utför förvärvsarbete . a. med hänsyn till principen att föräldrarna skall behandlaslika att 30-dagarsregeln avskaffas och att föräldrapenningen skall utgå utannågon begränsning i fråga om antalet ledighetsperioder. I likhet med vad som gäller för tilläggssjukpenning vidbarnsbörd föreslås att modern skall få föräldrapenning under efternedkomsten oberoende av om hon har vården om barnet eller ej. För tidendärefter skall föräldrapenning utgå endast om hon har barnet i sin värd. Om t.ex. barnet tas om hand för sarnhällsvård upphör rätten till föräldrapenning.Emellertid anser kommittén att föräldrapenning skall kunna utgå även närföräldrarna är förhindrade att utöva den direkta vården därför att barnet ärintaget på sjukhus. Man föreslår därför en regel av innehåll attföräldrapenning skall utgå även tili förälder som på grund av sjukdom hosbarnet är förhindrad att ha det i sin vård. Den är 1970 tillsattasjukpenningutredningen har avlämnat sitt betänkande"Beskattade förmåner vid sjukdom och arbetslöshet m. (SOU1972:60). Utredningen, som enligt direktiven haft att utreda de tekniskaförutsättningarna för att inordna sjukpenning vid sjukdom och yrkesskada samtvissa andra förmåner i beskattningssystemet, har funnit att en övergång tillbeskattning av dessa förmåner är möjlig. Utredningen anser att skattepliktenbör omfatta bl, a. sjukpenning enligt AFL men föreslär att sjukpenning fränhemmamakeförsäkringen och den frivilliga sjukpenningförsäkringen förhemmaniakar och studerande undantas från beskattning. Enligt utredningens direktiv skall moderskapspenningenlämnas utanför beskattning. Utredningen påpekar emellertid att ändradeförutsättningar uppkommer om familjepolitiska kommitténs förslag om föräldrapenninggenomförs. Kommittén har överlåtit till sjukpenningutredningen att övervägafrågan om beskattning och uppräkning av föräldrapenningen. Utredningen anseratt också föräldrapenningen, som med nuvarande sjukpenningtabeller skulle motsvara en förvärvsinkomst av omkring , bör göras skattepliktig. I sä fall börenligt utredningen också den föreslagna garantinivån, . per dag,uppräknas till . Kvinnlig försäkrad, som ärinskriven hos allmän försäkringskassa eller som skulle ha varit inskriven omhon fyllt , erhåller vid barnsbörd moderskapspenning med normalt 1 080 kr.Hon har vidare, hon avhåller sig från förvärvsarbete, rätt tilltilläggssjukpenning under , räknat tidigast fr. o. m. densextionde dagen före den beräknade tidpunkten för nedkomsten och senast fr. o.m. En förutsättning är dock att hon närmastföre nedkomsten varit placerad i lägst sjukpenningklass nr 3, dvs. i årlig arbetsinkomst, eller skulle ha varit placerad i lägst dennaklass om hon fyllt 16 är. Om kvinnan utförförvärvsarbete förlorar hon rätten till fortsattsjukpenning. Därvid medräknas ej dag dä barnet åtnjuter sjukhusvård. Fr. o. m.den trettionde dagen efter förlossningen utgår tilläggssjukpenning endastunder förutsättning att kvinnan har eller på grund av egen sjukdom ärförhindrad att ha barnet i sin värd. I motionen 1972:460 erinras om attregeln om 270 dagars sjukpen-ningklassplacering som förutsättning för rätt tilltilläggssjukpenning tillkommit för att förhindra att en kvinna vidtar åtgärderför att bli försäkrad för tilläggssjukpenning först sedan hon väntar eller haranledning anta att hon väntar barn. Motionären framhåller att bestämmelsenofta drabbar kvinnor, som utan avsikt att missbruka försäkringen försummat atti rätt tid anmäla att de har sådan arbetsinkomst som medför placering i lägstsjukpenningklass 3. Motionären anser att det bör ges möjlighet för en kvinna,som försummat anmälningsplikten men i övrigt uppfyller alla krav för att fåtilläggssjukpenning, att erhålla sådan om hon styrker att hon förvärvsarbetatunder erforderlig tid. En vid riksdag väckt motion med samma syfte sommotionen 1972:460 avslogs av på hemställan av andra lagutskottet (2LU1968:35). föreslär i sitt i maj 1972avlämnade slutbetänkande "Familjestöd" (SOU 1972:34) attmoderskapspenning och tilläggssjukpenning vid barnsbörd ersätts av enföräldrapenning, som skall kunna utgå till såväl modern som fadern.Föräldrapenning skall enligt förslaget alltid utgå med . tillden av föräldrarna som stannar hemma för att ta vård om barnet. Orn dennaförälder har rätt till högre .sjukpenning än . per dag skallföräldrapenning utgå med samma belopp som sjukpenningen. Kommittén anser , liksom i fråga om tilläggssjukpenningen inom den nuvarandemoderskapsförsäkringen, bör kräva alt föräldern, för att komma i åtnjutande avden högre föräldrapenningen, före nedkomsten varit placerad iviss lägsta sjukpenningklass. Kommittén påpekar att den nuvarande 270-dagarsregelnhar nackdelar, bl. a. i det