bet · FV01LU8 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1972 LU 1972:8 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motion angående översyn av reglerna rörandeförvaltning av gåva till omyndig. I motionen 1972:928 av i m.fl. (fp, c) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en översyn avgällande regler rörande förvaltning av sådan gåva till omyndig vid vilken fästsvillkor om att den skall vara undantagen förmyndarens förvaltning. Enligt 13 kap. 1 § (FB) skallförmyndaren förvalta den omyndiges förmögenhet och företräda honom iangelägenheter som rör denna. Förvaltningen står enligt 11 kap. 11 § FB undertillsyn av överförmyndaren och rätten. Lagen utgår emellertid från att förmyndarensförvaltningsrätt kan vara .inskränkt. 113 kap. 1 § FB utsägs nämligen, attförmyndaren har att förvalta myndlingens förmögenhet och företräda honom iangelägenheter som rör denna såvitt ej annat skall gälla på grund av lag ellervillkor vid förvärv genom gåva eller testamente. Dessa andra förvaltningsformerbrukar sammanfattas under uttrycket särskild förvaltning. Detta uttryckförekommer i FB först i 16 kap. 7 §, vari stadgas att om tillgångar finns somstår under den omyndiges eller annans särskilda förvaltning, förmyndaren skalli föreskrivna redovisningshandlingar till överförmyndaren lämna uppgift därom,och även om dessa tillgångars värde, om detta är känt för honom. på grund av lag är främst sådan som den omyndige själv äger utövamen även förvaltning genom boutredningsman av dödsbo, i vilken omyndig ägerdel,, torde kunna räknas hit. Enligt9 kap. 3 § FB äger underårig själv råda över vad han genom eget arbeteförvärvat efter det han fyllt . Detsamma gäller avkastningen av sådanegendom och vad som trätt i egendomens ställe. Underårig som fyllt aderton årfår själv uppta statligt lån för utbildning eller bosättning och får själv rådaöver medel, som uppburits pä grund av sådant lån eller som statligt bidrag tillhans utbildning (9:3a FB). Detsamma gäller avkastning av sådana medel och vadsom trätt i deras ställe. Har egendom genom gåva eller testamente tillfallitden omyn- digeunder villkor att han själv får råda däröver är egendomen undandragenförmyndarens förvaltning (9:4 FB). För samtliga dessa fall gäller dock attförvaltningen kan överflyttas på förmyndaren. Förmyndaren kan nämligen enligtsamma bestämmelser omhänderta egendomen såvitt det anses erforderligt medhänsyn till myndlingens uppfostran eller välfärd. Är den underårige över sextonår fordras dock överförmyndarens samtycke. Vidare gäller att underårig, somfyllt och driver näring med vederbörligt tillstånd, äger med visstundantag ingå sådana rättshandlingar, som faller inom området för rörelsen (9:5FB). Förmyndaren är i sådant fall ej behörig att i denna sin egenskapföreträda myndlingen i angelägenheter som angår rörelsen. Av förmyndaren lämnattillstånd att driva näring kan dock under vissa fömtsättningar återkallas. Vadnu sagts om underårig gäller jämlikt bestämmelser i 10 kap. FB i tillämpligadelar för omyndigförklarad. Hardödsbo avträtts till förvaltning av boutredningsman är reglerna i 14 kap. FB omvård av omyndigs rätt i oskiftat bo inte tillämpligt på hans förvaltning (NJA1940 s. 27). Sådansärskild förvaltning som uppkommit på grund av villkor i gåvobrev ellertestamente är icke närmare reglerad i lag. Omfattningen av den särskildaförvaltningsrätten regleras i första hand av de bestämmelser, som intagits igåvobrev eller testamente, som ligger till grund för överlåtelsen av egendomen.I övrigt får ledning hämtas av de bestämmelser som gäller för syssloman,boutredningsman, stiftelseförvaltare m. fl. i den utsträckning förvaltningen idet särskilda fallet lämnar utrymme till. förvärv genom gåva eller testamente förordnats att egendomen skall varaundantagen från förmyndarens förvaltning och utövas av en annan person s. k.tredjemansförvaltning är en sådan bestämmelse i regel giltig. För den som pägrund av en dylik bestämmelse förvaltar egendomen i fråga gäller alltså inteFB:s regler om skydd för omyndigs egendom. Tveksamhet kan dock uppstå omgiltigheten av sådant förordnande där förvaltningsföreskrifterna gerförmyndaren visst inflytande över förvaltningen. Denna fråga har veterligen ejprövats i högre rätt. Utmärkandeför särskild förvaltning, varmed i fortsättningen avses tredjemansförvaltningenom annat ej utsägs, är förutom att den ej står under FB:s kontrollsystem densjälvständiga ställning som förvaltaren intar i förhållande till egendomensägare (den omyndige) och dennes ställföreträdare (förmyndaren) i fråga omegendomens förvaltning. Den begränsningen gäller dock att förvaltning avegendom, som utgör bröstarvinges laglott, inte torde kunna genomtestamentariskt förordnande undandras förmyndaren. Förvaltarenssjälvständiga ställning kommer till uttryck bl. a. däri att han ej är skyldigatt århgen avge redovisning för sin förvaltning till denomyndige eller dennes förmyndare. Först när tiden för förvaltningen gått tillända torde det åligga förvaltaren att avge redovisning för den tidförvaltningen omfattat. förvaltningen pågår torde förmyndarendock kunna vid domstol framställa yrkande om förvaltarens entledigande pågrund av påstådd försummelse beträffande förvaltningen. Eftersom förmyndarensom ovan nämnts ej har någon insyn i förvaltningen torde dock ett sådantpåstående vara svårt att styrka. Som en följd av att förvaltningen ej lyderunder äger förvaltaren utan förmynderskapsdomstolensmedgivande försälja och inteckna omyndigs fasta egendom. I vilken utsträckningförvaltaren härvid eller över huvud taget kan med tredje man ingå avtalinnebärande åläggande av personlig betalningsskyldighet för den omyndige tordedock vara osäkert. Densärskilda förvaltningen omfattar i regel åtgärder med avseende å såvälkapitalet som avkastningen därav. Om ingenting har föreskrivits omförvaltningen av avkastningen torde denna in dubio ingå i den särskildaförvaltningen. kan ha förordnats att avkastning från ett under särskildförvaltning stående kapital skall uppbäras av förmyndaren för att av denneanvändas för den omyndiges behov. I dylika fall torde förmyndaren på vanligtsätt vara underkastad om redovisningsskyldighet. Om egendom somstår under särskild förvaltning omplaceras i andra tillgångar, lär densärskilda förvaltningen få anses gälla även dessa även om någon föreskriftdärom inte givits i gåvobrev eller testamente. I motionen hänvisas inledningsvis till de ovanredovisade möjligheterna att undandra gåva till omyndig förmyndarensförvaltning samt till att det skydd som tillerkänner denomyndige gentemot förmyndaren inte gäller i förhållande till den särskiltförordnade förvaltaren. Motionärernaanför därefter att det visserligen kan sägas att det får anses stå givarenfritt att ta den risk som är förenad med att givna medel inte blir underkastadeförmyndartillsyn. Motionärerna anser dock att någon form av skydd för denomyndige ändå borde skapas. är han helt utlämnad åt förvaltarens godtycke.Efter givarens (testators) död kan en förvaltare sålunda uppställa orimligavillkor för gåvotagaren sådana fall har enligt motionärerna förekommit ipraktiken. Motionärerna framhåller att deras syfte inte är att förhindra attomyndigs egendom kan undantas från kontrollsystem. kan vara av intresse även från den omyndiges synpunkt. Detta gällerenligt motionärerna exempelvis omyndigs andel i rörelse, där en smidig och avformella regler mindre bunden förvaltningsform kanvara att föredra. Motionärerna avser endast att bereda möjlighet att igörligaste mån skydda den omyndige, när sådan särskild förvaltning förekommer.Detta kan enligt motionärema göras om regler införs om att 1. gåva av lös eller fast egendom till omyndig förvinnande av giltighet skrlffligen skall godkännas av förmyndare; 2. gåvoföreskrifter skall underställasförmynderskapsdomstol för kontroll och registrering även vid bestämmelse omsärskild förvaltning; samt 3. förvaltare kan avsättas av förmynderskapsdomstolefter gemensam anmälan från förmyndare och överförmyndare. Vid FB:s tillkomst ifrågasattes huruvida inte ilagen borde införas en föreskrift om att all omyndig tillhörig egendom skullevara underkastad lagens bestämmelser rörande förvaltning och redovisning.Departementschefen uttalade därvid bl. a. följande (prop. 1949:93 s. 153): Det kan naturligtvis sägas att denna möjlighet attgenom anordnande av särskild förvaltning undandraga egendom från lagenskontrollsystem kan innebära en fara för den omyndige. Det måste emellertidbeaktas, att även uppställande i lag av ett hinder häremot skulle kunna vara tillskada för den omyndige, i det att en gåva eller ett testamente till denomyndiges fördel skulle kunna utebli i situationer där givaren eller testatorhyst motvilja mot att förmyndarkontroll beträffande egendomen skulle kommatill stånd. Att helt utesluta möjligheten att vid gåva eller testamenteförordna om egendomens förvaltning synes därför förenat med vissabetänkligheter. Andra utvägar att i nu avsedda fall tillskapa ett ökat skyddför den omyndige kunna emellertid tänkas. Frågan huruvida en ändring avgällande rätt i denna riktning kan anses påkallad är vittsyftande ochförutsätter en ingående undersökning, varför den icke synes kunna upptagas iförevarande sammanhang. I utövar det allmänna tillsyn över särskildförvaltning. I 89 § vergemålsloven stadgas att lagens bestämmelser om tillsynav overformynderiet och om räkenskapsplikt skall gälla såväl gåva somtesta-mentslott under särskild förvaltning. I lagrummets andra stycke föreskrivsvidare att efter hemställan från förmyndaren eller overformynderietjustitiedepartementet kan förordna att bestämmelserna om särskild förvaltninghelt eller delvis skall upphöra att gälla, om de anses strida mot den omyndigesbästa. Enligt uppgift lär stadgandet tillämpas olika strängt i skilda delar avlandet. Enligtden i från gällande ordningen kan arvlåtare itestamente och gåvogivare i gåvobrev giltigt förordna attegendom till omyndig skall förvaltas utanför overformynderiet. Egendomen stårdock under tillsyn, såvida inte i överlåtelsehandlingen uttryckligen utsägsatt egendomen skall förvaltas utanför overformynderiet. Arvlåtaren kan dockgöra sådant förordnande endast såvitt gäller s. k. friarv. Arvlåtaren kanvidare i testamente utse en s. k. testa-mentarisk som skall förvaltaegendomen. Denne förordnas inte av domstol men är enligt huvudregelnredovisningsskyldig inför tillsynsmyndigheten. Det har diskuterats huruvida enarvlåtare kan bestämma att förvaltning som utövas av testamentarisk va;rgeskall kunna undandras Vcergemålstillsyn. har emellertid iett par avgöranden ansett att en arvlåtares förordnande i sådant avseende måstebetraktas som giltigt, i vart fall då det ej rört sig om tvångsarv. Men även omen sådan bestämmelse äger giltighet, anses denna inte hindra att arvlåtarensföreskrift åsidosätts genom beslut av tillsynsmyndigheten om föreskriften ärstridande mot den omyndiges bästa. Genom beslut bemyndigadeKungl. Maj:t chefen för att tillkalla åtta sakkunniga föratt verkställa översyn av förmynderskapslagstiftningen. De sakkunniga, somantog namnet förmynderskapsutredningen, har avgivit betänkandet"Förmynderskap" (SOU 1970:67) med förslag till ändringar i bl. Ibetänkandet har utredningen i förevarande sammanhang först tagit upp tilldiskussion frågan om begränsning bör ske i rätten att förordna om särskildförvaltning och har därvid anfört följande. Möjligheten att genom villkor vid gåva ellertestamente förordna, att egendom som skall tillfalla omyndig skall varaundantagen förmyndarens förvaltning, utgör en så viktig del i en persons rättatt disponera över sin egendom att begränsning häri ej bör ske. En person, somvill skänka omyndig släkting eller oskyld egendom, önskar t. ex. av någotskäl att egendomen ej skall förvaltas av den omyndiges förmyndare. Givaren(testator) kanske anser förmyndaren inte vara kompetent att förvalta egendomeneller vill inte riskera att, vid en eventuell skilsmässa mellan den omyndigesföräldrar eller över huvud taget vid ombyte av förmyndare, egendomen kommer attförvaltas av en person, som givaren (testator) ej känner eller som han ansersaknar förmåga att sköta förvaltningen av egendomen. Fråganär emellertid om det skydd som FB tillerkänner den omyndige gentemotförmyndaren skall utvidgas att gälla även gentemot sådan särskild förvaltare.Ett uteslutande av möjligheten att förordna att omyndigs egendom skall varaundantagen från FB:s kontrollsystem synes, som uttalades av departementschefeni samband med FB:s införande, vara förenat med vissa betänkligheter. Ettuppställande i lag av ett hinder häremot skulle således kunna vara till skadaför den omyndige genom att en gåva eller ett testamente till den omyndiges för- delskulle kunna utebli i situationer där givaren eller testator hyst motvilja motatt förmyndarkontroll beträffande egendomen skulle komma till stånd. Som motivför att bibehålla rätten till förordnande angående sådan särskild förvaltninghar vidare framhållits, att det måste stå givaren fritt att ta den risk som ärförbunden med att de av honom givna medlen inte blir underkastadeförmyndartillsyn. Särskild förvaltning kan även ur den omyndiges intresse varaatt föredra framför förvaltningen enligt . Detta kan vara falletsärskilt vid förvaltning av omyndigs andel i rörelse, där ofta en smidig ochdärmed av formella regler mindre bunden förvaltningsform kan vara att föredra.Utredningen finner på grund av anförda förhållanden det vara från flerasynpunkter betänkligt att förbjuda förordnanden varigenom vid gåva ellertestamente föreskrivs att egendoms förvaltning skall vara undandragen FB:skontrollsystem. Dessa betänkligheter i förening med den hänsyn som bör tas tillgåvogivares och testators skriftligt uttryckta vilja talar enligt utredningenäven mot att föreskriva rätt för förmynderskapsdomstolen att, som i vissutländsk rätt förekommer, upphäva föreskrifter om särskild förvaltning om deanses strida mot den omyndiges bästa. Ävenom utredningen sålunda anser särskild förvaltning i anledning av villkor vidgåva och testamente ej böra ställas under förmyndarkontroll, måste övervägasom vid den närmare utformningen av en sålunda godtagen särförvaltning avomyndigs egendom den omyndiges intressen kan iakttas. Enlösning som därvid pekats på är att den krets inom vilken en givare (testator)skall äga rätt att utse en särskild förvaltare, som ej skall vara underkastadförmyndarkontroll, bör begränsas. Därvid har föreslagits att t. ex. bankernasnotariatavdelningar skulle ensamma äga rätt att åta sig sådana uppdrag. Enfördel med en begränsning till bankerna är att den omyndiges medel förvaltasfullt betryggande och av personer som är utbildade för förvaltning av pengar,värdepapper o. s. v. En fördel är även att ett förordnande av banksnotariatavdelning till förvaltare inte, som vid förordnande av fysisk person,kräver bestämmelser i överlåtelsehandlingen om hur egendomen skall förvaltasom förvaltaren dör. En avgörande nackdel med en lösning av antytt slag är dockatt givarens (testators) möjlighet att välja den person som han anser i detenskilda fallet vara den lämpligaste alltför starkt begränsas. Även frånprincipiell synpunkt kan ifrågasättas lämpligheten av en begränsning tillbankerna; även andra penningförvaltande institutioner finns. Utredningen anserdärför en lösning av nu behandlat slag ej böra ifrågakomma. Utredningen har därefter behandlat de fåtaliga falldär i testamente förordnats att egendom skall underkastas särskild förvaltningmen där förmyndaren utsetts till förvaltare eller till medförvaltare. I dessafall anser utredningen att i fortsättningen särskild förvaltning inte börföreligga. Utredningen föreslår därför den preciseringen av den nu gällandeordningen att för att ett villkor vid gåva eller testamente skall kunna godtassom ett förordnande om sådan särskild förvaltning att förmyndarkontroll ejskall utövas, det bör krävas att i villkoret föreskrivits, att egendomen skallstå under särskild förvaltning av annan änförmyndaren, att förmyndaren ej tillerkänts medbestämmanderätt överförvaltningen samt att särskilt angivits av vem förvaltningen skall utövas. Utredningenhävdar vidare att förmyndaren skall gentemot den särskilde förvaltaren kunnaiaktta den omyndiges rätt. För att underlätta för förmyndaren att fullgöradenna uppgift föreslår utredningen att den särskilde förvaltaren skall årligentill förmyndaren avge redovisning för förvaltningen såvitt ej i gåvobreveteller testamentet angivits att sådan skyldighet ej skall föreligga. Särskildform härför bör ej föreskrivas. Bestämmelserav det innehåll utredningen sålunda föreslagit har av utredningen införts i ettandra stycke till 13 kap. 1 § FB. Utredningens betänkande har remissbehandlats.Förevarande spörsmål har närmare kommenterats endast av ,försäkringsinspektionen, och i gemensamt yttrande, fullmäktige i riksbanken.Svenska bankföreningen och . Föreningen har uttryckligen förklarat att vad utredningen I detta avsnittanfört ej föranleder någon kommentar från föreningens sida. övrigaremissinstanser har ej kommenterat utredningens förslag. Socialstyrelsenframhåller att utredningen utgår ifrån att en vidare inskränkning avmöjligheterna att undandra förmögenhetsöverföringar till omyndiga samhälletskontroll kan komma att minska benägenheten att göra sådan överföringar. Enligtsocialstyrelsens uppfattning torde emellertid samhällskontrollen i och för siginte kunna minska benägenheten att vidtaga sådana förmögenhetsöverföringar. Omsamhällets kontroll utformas på så sätt att överförmyndarna generellt fårmöjlighet till granskning och insyn i de särskilda förvaltarnas verksamhet,torde det knappast kunna göras gällande att testatorers eller gävogivaresbehöriga intressen åsidosätts. En sådan lösning förefaller socialstyrelsenbättre än att redovisning skall ske till de omyndigas förmyndare i vissa fallmedan i andra fall förvaltningen helt undandras samhällets kontroll. anser att förmånstagarförordnande angåendelivförsäkringsbelopp bör likställas med gåva och testamente, såvitt avsermöjligheten att förordna om särskild förvaltning, och de föreslår enkomplettering av lagtexten i enlighet härmed. Fullmäktigei anför att även de anser att möjlighet bör föreligga att anordnasärskild förvaltning av omyndigs medel. Mot bakgrund av de ambitioner someljest upprätthålls när det gäller skyddet för omyndigas medel kan detemellertid förefalla otillfredsställande att vem som helst skall kunna fungerasom sådan från lagens förmyndarkontroll undantagen förvaltare. Enligt defullmäktige talar därför myc- ketför den i olika sammanhang förordade lösningen att begränsa den krets inomvilken en särskild förvaltare skall kunna utses. Närmast till hands tordedärvid ligga att låta endast banker äga rätt att åtaga sig sådanaförvaltningsuppdrag varom nu är fråga. Den principiella invändning häremot somutredningen anför att bankerna skulle få en förmånsställning synes defullmäktige ej väga tungt. ansluter sig i sak till utredningens förslag. åsikt bör förvaltarens redovisningsskyldighet ej vara meromfattande än boutredningsmans motsvarande skyldighet enligt förslaget.Förvaltarens skyldighet bör därför begränsas till att avse redovisning förmedelsförvaltningen. anför att det vid upprättande av gåvobrev och testamententill förmån för omyndiga ofta förekommer att särskild förvaltare förordnas attförvalta egendomen. Ofta är därvid syftet mindre att unga insyn av förmyndareoch överförmyndare än själva undandragandet från förmyndarens förvaltning.Föreningen anser i och för sig inte tillräckliga skäl föreligga att införasådan insyn i den särskilda förvaltningen, men finner å andra sidan ej hellernågra nämnvärda olägenheter med utredningens förslag, särskilt som möjlighetenför givare/testator alltjämt finns att föreskriva att insyn ej skall förekomma. Enligt vad utskottet erfarit är utredningensbetänkande f. n. föremål för överväganden inom . Enligt bestämmelser i skallförmyndaren förvalta den omyndiges förmögenhet och företräda honom iangelägenheter som rör denna. Förvaltningen står under tillsyn avöverförmyndaren och rätten. I vissa i särskilt reglerade falläger dock den omyndige rätt att själv råda över sin egendom. Vidare kan isamband med omyndigs förvärv genom gåva eller testamente som villkor förförvärvet ha föreskrivits att egendomen ej skall stå under förmyndarensförvaltning utan i stället skall förvaltas av annan angiven person. Ett sådantförordnande om särskild förvaltning är giltigt. För den som på gmnd av endylik bestämmelse förvaltar omyndigs egendom gäller inte föräldrabalkensregler om skydd för omyndigs egendom. Förvaltare äger sålunda utan förmynderskapsdomstolsmedgivande sälja och inteckna omyndigs fasta egendom och han är ej skyldig attårligen avge redovisning för sin förvaltning till den omyndiges förmyndareeller till överförmyndaren. Därest förvaltaren uppenbart försummar sinaåligganden torde han dock kunna av domstol entledigas från uppdraget. Vidaretorde möjhghet finnas att i vissa fall få förvaltningen ändrad genom permutation. I motionen hemställs att skall hos Kungl.Maj:t begära en översyn av reglerna om särskild förvaltning av omyndigsegendom. Motionärernas syfte med yrkandet är inte att förhindra att omyndigsegendom ställs under särskild förvaltning, eftersom sådan förvaltning kan varaav värde även från den omyndiges synpunkt. Motionärerna avser endast att denomyndige skall beredas ett visst skydd för oegent-ligheter och trakasserierfrån förvaltarens sida. Såsomframgår av det föregående (s. 45) har såväl vid införande somsenast 1970 avgivna betänkande understrukitsatt någon begränsning ej bör ske i rätten att genom särskilt villkor vid gåvaeller testamente till omyndig undandra egendom förmyndares förvaltning.Utskottet delar denna uppfattning. En sådan begränsning skulle nämligen kunnaleda till att en gåva eller ett testamente till den omyndiges fördel uteblev ide fall där givaren eller testator hyser motvilja mot att förmyndaren fårbestämmanderätt över egendomen. Däremot finns det enligt utskottets mening skälsom talar för en utvidgad kontroll från det allmännas sida. Syftet med förordnandeav särskild förvaltare är också ofta mindre att undgå insyn av överförmyndarenän att undandra egendom just förmyndarens förvaltning. Förmynderskapsutredningenhar i sitt betänkande föreslagit vissa ändringar i i avsikt attfå till stånd en ökad kontroll av den särskilda förvaltningen. Någraremissinstanser, bl. a. , har i likhet med motionärernaföreslagit andra lösningar på problemet. Utskottet anser sig för sin del intenu böra ta ställning till frågan om en utökning av kontrollen bör ske. Enligtvad utskottet erfarit är nämligen utredningens betänkande och däröver avgivnaremissyttranden f. n. föremål för överväganden inom justitiedepartementet.Utskottet förutsätter att härvid även förevarande fråga kommer att prövas.Någon ytterligare översyn av gällande regler om särskild förvaltning av omyndigsegendom finner utskottet inte påkallad. Med hänsyn till det anförda hemställer utskottetatt avslår motionen 1972:928. Stockhohnden På lagutskottets vägnar Närvarande:herrar i (fp). (), fröken i (s),herrar (), (), (), fm Jonäng (c)*, herrarAndersson i (s), (). (vpk), i (s),i (c), Stadling (s)*, i Heden (c)* och fm iSunne (s). *Ej närvarande vid betänkandets justering.