bet · FV01KU26 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 yttrande över förslaget till naturvårdslagmotsatte sig bl, a, kammarkollegiet att nämnda möjlighet enligt 35 §naturskyddslagen borttogs och motiverade sin ståndpunkt sålunda: Det är möjligt att för de frianaturskyddsorganisationerna tyngdpunkten i arbetet kommer genom tillskapandetav ett statligt centralorgan att förskjutas mot upplysning och propaganda. Menhärutöver bör de i mån av personlin:! resurser alltjämt fylla andra viktigafunktioner. framträdande, men principiellt viktig detalj i nuvarandenaturvårdsorganisation är organisationernas och vetenskapsakademiensbefogenheter jämlikt 35 § naturskyddslagen och 20 § tillämpningskungörelsen attöverklaga eller annan myndighets beslut i naturskyddsfråga-Departementschefenfann emellerrid med hänsyn till det inflytande som genom lagen tillförsäkratsnaturvårdsnämnden (numera ), att det fick anses till fyllestatt besvärsrätt för rillvaratagande av naturvårdens intressen tillerkändesnämnden. Vid utskottsbehandlingen aktualiserades i ett par motionerfrågan om besvärsrätt för myndighet, organisation, kommun eller enskildsakägare. Utskottet fann i sitt utlåtande (3LU 1964:41) inte skäl frångådepartementschefens förslag samt erinrade i samband därmed om att frågorna ombesvärsrätt berördes i det förslag till lag om förvaltningsförfarandet som är1964 avlämnats av besvärssakkunniga. godkände såvitt nu är i frågautskottets utlåtande (rskr 1964:371), har som ovan framgår tillerkäntsbesvärsrätt för att tillvarata allmänna intressen (miljöskyddslagen) ochnaturvårdens intressen (naturvårdslagen). Vad härefter angår talan av annan än har såsom ovan anförts ~ i motiven till miljöskyddslagen uttalats att besvärsrättenligt lagen skulle tillkomma sakägare. En genomgång av konseljärendenunder har gett vid handen att besvärsrätt mot koncessionsnämndens förmiljöskydd beslut tillerkänts fastighetsägare och andra innehavare avsakrätter, t. ex, nyttjanderätt och servitut till fastighet i närheten av detområde som berördes av den miljöfarliga verksamheten, samt även andra enskilda,boende inom samma räjong. Liksom i planärenden har Kungl. Maj:t i ärenden enligtmiljöskyddslagen ej tillerkänt organisation besvärsrätt, om inteorganisationen varit sakägare i ovan angiven bemärkelse eller bedömts företrädasakägare. Exempelvis har inte Aktiv grupp för miljöskydd tillåtits föra talanmot koncessionsnämndens beslut att medge anläggandet av ett tandemvals-verk iBorlänge. Maj:ts beslut .) Besvären upptogs docktill prövning, eftersom såvitt kunnat utläsas några av besvärsskriftensundertecknare varit boende inom det område som berördes av den miljöfarligaverksamheten. Besvär av över koncessionsnämndens beslutatt tillåta att uppföra en gasturbinanläggning inomstadsdelen i avvisades av Kungl. Maj:t i beslut den 29 oktober197 1 på den grund att föreningen inte visat sig behörig att föra talan motkoncessionsnämndens beslut. Det kan anmärkas, att efter beslutets meddelandeinkom en skrivelse av vilken framgick att undertecknaren av besvärsskriften varfastighetsägare inom området. Till skrivelsen var fogade fullmakter från fastighetsägareoch tomträttsinnehavare inom stadsdelen. Skrivelsen föranledde inte någonKungl. 1 ett av Kungl, Maj:t avgjort ärendetilläts föreningen vatten att såsom ombud för ett antal sakägareföra talan över koncessionsnämndens beslut att tillåta viss utbyggnad av . Vad gäller talan mot beslut enligt naturvårdslagen harkunnat konstateras att mot beslut jämlikt 18 §, som avser tillstånd tilltakt. besvär inte upptagits från annan enskild sakägare änsökanden i ärendet, 1 två beslut, som avsåg besvär över sådana tillstånd den29 och anförde Kungl, Maj:t att frågan omverkningarna av den miljöfarliga verksamheten som takten utgjorde och deåtgärder som dessa föranledde inte skulle bedömas enligt natuvårdslagen utan iden ordning miljöskyddslagen och miljöskyddskungörelsen (1969:388) föreskrev. 1det första fallet fördes talan av en tomrättsförening, i det senare av enskildaklagande, som ägde fastigheter som gränsade till takten. Det skall anmärkas, att tillstånd till takt meddelasenligt naturvårdslagen men att det fordras en anmälan om verksamhetentill enligt 8 § miljöskyddskungörelsen. Den bedömning Kungl,Maj:t gett uttryck för i de angivna fallen synes innebära att en ägare tillfastighet, belägen intill takten, inte kan besvära sig över ett meddelattäkttillstånd utan är hänvisad att föra talan vid domstol med yrkande om förbudför verksamheten (jfr 1969). Bedömningen synes ståi överensstämmelse med den praxis som torde ha utbildats hos Kungl. vad gäller rätt för granne att överklaga tillstånd som lämnatsjämlikt 16 eller 18 §§ naturvårdslagen (byggnad å strandskyddat område ochtakt) och möjligen också jämlikt 22 § (skylt e. d. för reklam m. Qfrdepartementssekreteraren ' uppsats i FvT 1968 s. 126). Dennapraxis syns således skilja sig från den besvärsrätt som i liknande sammanhang(byggnadslagen, miljöskyddslagen) tillerkänts sakägare. Som ovan anförts framgår det inte av lagtexten vembesvärsrätt tillkommer utom i vad avser den besvärsrätt som tillerkäntsnaturvårdsverket. Motiven ger inte heller någon vägledning i detta hänseende. Till skillnad från enskild sakägare har kommun i praxis iallmänhet tillerkänts talerätt mot beslut enligt naturvårdslagen. Så t. ex. harKungl. Maj:t i ett meddelat beslut till prövning upptagitbesvär av en kommunalnämnd och byggnadsnämnd över täkttillstånd. Likaså harkommun i beslut medgetts föra talan mot beslut om utvidgningav befintliga täktomräden m. m. Däremot har besvär av byggnadsnämnd övertäkttillstånd, som i besvären påstods utgöra fara för vattentäkt,inte upptagits till prövning (två beslut I 971). 1 ett interpellationssvar i andra kammaren 1969 anfördejordbruksministern att kommun har rätt att föra talan mot länsstyrelses besluti ett täktärende. I ärenden enligt naturvårdslagen torde frågan omorganisations besvärsrätt inte ha blivit föremål för Kungl, Maj:ts särskildabedömning förevarande undersökning avsett. De fall som förekommithar rört besvär över täkttillstånd, I sådana ärenden tillätes - såsom ovananförts - enligt Kungl, Maj:ts praxis inte talan av annan enskild än sökanden iärendet. Besvär av ideella sammanslutningar har därför givetvis avvisats påsamma grund som talan av andra enskilda sakägare än sökanden. beslut att medgiva registrering avbekämpningsmedel jämlikt bekämpningsmedelsförordningen (1962:703) är ett annatområde där intresse kan uppkomma för organisation med miljöskydd på sitt program att överklaga beslutet. Förordningen saknaremellertid hksom instruktionen för giftnämnden besvärsregler. Fråganaktualiserades i ett av regeringsrätten avgjort mål (1968 ref. 34), variSvenska naturskyddskommitté. Svenska naturskyddsföreningenoch ornitologiska förening överklagat giftnämndens beslut att bifallaen ansökan om registrering av två kvicksilverhaltiga medel, avsedda för betningav utsäde. Regeringsrätten (tre ledamöter) avvisade besvären med följande motivering. Väl har kommittén och de bådaföreningarna stadgeenligt till uppgift att företräda naturvårdsintressen som ärberörda av de överklagade besluten. Enbart denna omständighet kan emellertidsärskilt mot bakgrund av vad som förekommit vid tillkomsten av 40 §naturvårdslagen inte grunda rätt för kommittén ochföreningarna att överklaga giftnämndens nu ifrågavarande beslut. Annan grund för behörighet för dem att föra talan i målethar icke visats. På grund av det anförda finner regeringsrätten besvärenicke kunna upptagas till prövning. En ledamot fann ej hinder föreligga för prövning avbesvären. I en kommentar till bl. a, ifrågavarande rättsfall anförderegeringsrådet i FvT 1971 s, 127 bl. a. att fallet måste ses motbakgrund av att besvär för tillvaratagande av naturvårdens intressen efter attförut varit möjliga för , ochSamfundet för hembygdsvård, genom införandet av naturvårdslag numerakunde ske endast på talan av samt att, om de äldrebestämmelserna fortfarande gällt, det inte varit otänkbart att besvärsrätttillerkänts och i målet, 1 två fall har regeringsrätten tillerkänt ideellaorganisationer besvärsrätt. 1 det ena, RÄ 1958 K 152, medgavs enkulturhistorisk förening rätt att föra talan mot byggnadslov, som avsåguppförande av en toalettbyggnad i en kulturpark, I det andra, RA 1961 ref, 51,fick en hälsovårdsförening föra talan mot fluoridering av vattenledningsvatten. Enligt a. a. s. 103 förklarades denna talerättmed att det varit fråga om beslut som kränkt de ideella intressen somorganisationerna företrädde och att en sådan kränkning av ideella intressen enligtsakens natur framträder mera som en sak för organisationen än för vissaenskilda medlemmar. anförde härom (a. a. s. 126) att i dessa fallförelåg sådana direkta anknytningar mellan föreningen resp. dess medlemmar ochdet överklagade beslutet att besvärsrätt kunde tillerkännas dem enligt eljesttillämpliga principer. I anslutning till behandlingen av ifrågavarande rättsfallanförde bl. a. följande. Det är i och för sig tänkbart, attnågot fall kan förekomma, där en besvärsrätt för en ideell organisation kanvara på sin plats. Tydligt är emellertid att restriktivitet måste iakttagas;därom synes alla vara ense. En besvärsrätt för en mer eller mindre obestämdkrets av subjekt medför alltid problem, när man inte som i kommunallagen skapaten särskild utgångspunkt för beräkning av besvärstiden. inte kan veta vilka som har besvärsrätt, kan den inte genomdelgivning fä besvärstiden att börja löpa. Följden blir att beslutet aldrig kanvinna Här kan erinras om motsvarande bekymmerbeträffande grannar m, fl, när det gäller beslut om byggnadslov (58 §byggnadsstad-gari). Även gränsdragningssvårigheterna får beaktas. Det talas omatt organisationen skall ha en allmänt erkänd ställning som företrädare för detintresse som påverkas av beslutet, den skall ha viss storlek osv. Att dra uppgränslinjer efter sådana principer är emellertid milt uttryckt vanskligt. Inommiljövården är t. ex. många organisationer verksamma. Skall exempelvis i kraft av sin ställning i det etablerade samhället habesvärsrätt men inte Alternativ stad? Miljövården är en viktig politiskfråga. Skall därmed samtliga politiska organisationer få besvärsrätt? Skallbesvärsrätten i deras fall begränsas till riksorganisationerna eller rentavtill de "väletablerade"? Skall för att ta ett annat exempelbesvärsrätt i försvarsfrågor tillkomma den med försvarsledningen samarbetandeorganisationen men inte den organisation med vilken försvarsledningen för någraår sedan förklarade sig icke kunna samarbeta? De problem som här antytts föranleder mig att ställafrågan om den diskuterade besvärsrätten för ideella organisationer någonsin kanbli praktisk realitet. Uppenbart är i vart fall, att en mycket starkrestriktivitet måste upprätthållas. Slutligen skall nämnas, i ett tilljordbruksdepartementet avgivet yttrande över ideella orgnisationers ochsammanslutningars rätt att föra talan mot koncessionsnämndens beslut förklaratsig anse övervägande skäl tala för att besvärsrätt tillerkändes organisationerav typ tomtägarförening och byalag, oavsett om sammanslutningen var juridiskperson eller inte. Nämnden framhöll därvid, att det beträffande sådanasammanslutningar utan särskild utredning var tydligt att de bakom sig hade ettstörre eller mindre antal personer som i egenskap av fastighetsägare ellernyttjanderättshavare till fast egendom otvivelaktigt hade besvärsrätt. Ettöverklagande enligt miljöskyddslagen hade heller inte, anförde nämnden,konsekvenser i rättegångskostnadshänseende och det var därför lättare än i ettjudiciellt förfarande att bortse från formerna för överklagandet och i ställetse till de verkliga intressenterna. För andra ideella organisationer äntomträttsföreningar o. d. var det däremot enligt nämnden inte möjligt attuppställa några generella regler om klagorätten, men i princip borde möjlighetäven kunna ges fpr sådana organisationer att överklaga nämndens beslut. Nämnden framhöll, att den förordade utvidgningen avbesvärsrätten skulle kunna medföra svårbedömbara gränsfall. För sådant fallföreslog nämnden, att en klagande sammanslutning skulle beredas tillfälle visaatt den hade ett berättigat intresse att agera som företrädare för sinamedlemmar eller för att fullfölja sammanslutningens syften. Nämnden ansåg detdäremot inte tillrådligt att i miljöärenden låta juridiska personer uppträdasom ombud för sina medlemmar, enär man därigenom skulle avlägsna sig från denfasta och välmotiverade domstolspraxis som endast medgav fysiska personer rättatt vara rättegångsombud. PM med vissa uppgifter om det statliga utredningsväsendet Enligt riksdagsberättelseavgavs 50 betänkanden som upprättats inom departement. Motsvarandeantal utgjorde 69 respektive 60 (betänkanden sebilaga 2), 1 serien (SOU) utkom från trycket 63betänkanden , I 970 och 1 97 I, Vid 1 ingång varsammanlagt 283 av Kungl, Maj:t tillsatta kommittéer, utredningar m. m. iverksamhet, fördelade mellan de olika departementen enligt följande uppställning. Parlamentariskt inslag förekommeri 104 av dessa 293 kommittéer, fördelade mellan respektive departement enligtföljande. Ju UD Fö S K Fi U Jo H In C 1 Totalt 20-4 10 5 12 16 16 2 11 4 4 104 har framlagts 15departementspromemorior, som utarbetats av inom- eller interdepartementalaarbetsgrupper. Utredningsarbete som getts offentlighet pågår i10 sådana arbetsgrupper (se underbilaga). Det torde vara på sin plats att isammanhanget något beröra det svenska utredningsväsendets uppbyggnad. Denutredningsverksamhet som bedrivs pä grundval av initiativ av regeringen ellerdepartementschef är ~ oavsett om den äger rum inom departement, i underlydandeogan, t, ex, centrala ämbetsverk eller i kommittéer med särskilt tillkalladesakkunniga - att betrakta som ett led i regeringsärendenas beredning föreKungl. Maj:ts slutliga ställningstagande. Beredningsförfarandet regleras i vissmån i §10 regeringsformen, där det föreskrivs att vederbörande ämbetsverk skallhöras innan ärendena föredras i statsrådet. Vidare åligger det departementenstjänstemän att bereda ärendena och därefter föredra dem inför vederbörandedepartementschef. bedrivs den offentliga utredningsverksamheteni vårt land i betydande omfattning av särskilt tillkallade från departement ochämbetsverk fristående kommittéer. Som framgått förekommer det både renaexpertutredningar och kommittéer med större eller mindre parlamentarisktinslag. Systemet med fristående utredningar är inte reglerat i grundlag ellerannan lag, Kungl, Maj:ts beslut om utredning utgörs i allmänhet av bemyndigandeför vederbörande departementschef eller annat statsråd att tillkalla ett visstantal sakkunniga att utreda viss fråga och komma med förslag till lösning avfrågan, eventuellt genom att framlägga alternativa förslag till lösning. 1 princip styrs utredningsverksamheten av de direktiv somi samband med bemyndigandet meddelas av regeringen. Inte sällan förekommer attutredningsuppdraget utsträcks genom senare utfärdade tilläggsdirektiv. Vissa allmänna bestämmelser om hur utredningsarbetet skallbedrivas finns i kommittékungörelsen (1946:394). Vad gäller den utrednings- och beredningsverksamhet somäger rum inom statsdepartementen, bör erinras om 1965 års departementsreformsom gav departementen väsentligt utökade personalresurser m. m. (prop,1965:65), Syftet med reformen var att åstadkomma förbättrade möjligheter tilllångsiktig planering och samordning. Den centrala styrande och planerandefunktionen skulle sålunda starkare än tidigare koncentreras till regeringen,medan ämbetsverken skulle svara för den löpande förvaltningen. Beträffandeutredningsverksamheten uttalades i nämnda proposition bl. a. att direktivenför departementsutredningen på vars förslag den nya departementsorganisationenbyggde, utgick från att utredningsarbetet huvudsakligen skulle äga rum utanfördepartementen, i underlydande organ och genom kommittéer och särskilttillkallade sakkunniga. Vederbörande föredragande statsråd anförde, att han deladeuppfattningen att vid den funktionsuppdelning som man har mellan myndigheteroch departement bör och måste utredningsarbetet och insamlandet av data ochannat material väsentligen ske utanför departementen. Det var emellertid enligtföredraganden nödvändigt att departementen har en sådan kvalitativ ochkvantitativ kapacitet och organisation, att det blir möjligt att där bedöma ochsjälvständigt värdera de utredningar och det material som kommer in. Avsiktenmed den departementsorganisationen var också att den skulle göra det möjligtför departementschefen att lägga fram riktlinjer för den planering som skallske inom underlydande verk och rnyndigheter. Det var enligt föredraganden dessutom naturligt attdepartementschefen skulle kunna självständigt ta initiativ och låta utformadessa på sätt som skett i form av departementspromemorior, eller geuttryck för dem vid anmälan av propositioner till (prop, 1965:65 s,9-10), Det statliga utredningsväsendet har vid åtskilligatillfällen behandlats i . Beträffande den i dettasammanhang aktuella frågan kan erinras om att vid höstriksdagframställdes en interpellation av i (cp) om detoffentliga utredningsväsendet. Interpellationen gällde huvudsakligen en avinterpeUanten påstådd tendens till utökat anlitande av departementsutredningarpå bekostnad av pariamentariskt sammansatta kommittéer. Interpellationenbesvarades av dåvarande statsministern , som bl, a, anförde följande(AK 41 :l06f): Det offentliga utrednings- ochremissväsendet har i vårt land en omfattning och betydelse som i få andraländer. Den kan basera sina beslut och sina propositionertill på ett utförligt och gediget, ofta vetenskapligt sakmaterial,som samlats och bearbetats utanför . Detta är ur flerasynpunkter utomordentligt värdefullt. Bl, a, torde oppositionspartierna iSverige härigenom ha större möjligheter att få insyn i sakfrågorna och attpåverka politiken än vad oppositionen i andra länder har. Syftet med en utredning är att få en allsidig belysning avfrågorna. Kan härvid enighet uppnås är detta självfallet av stort värde, mendet kan ej vara ett huvudsyfte. Hur enig en parlamentarisk eller annan kommittéän är, kan den inte befria regeringen från dess ansvar och dess skyldighet attsjälvständigt granska och pröva framkomna förslag. Regeringen har i stor utsträcknmgtillsatt parlamentariska utredningar när det gällt viktigare frågor, men detmåste avgöras från fall till fall om en expertutredning eller en parlamentariskutredning är att föredra. Jag finner det därför, mot bakgrund av det sagda,inte möjligt och inte heller önskvärt att deklarera att alla väsentligareformförslag skall baseras pä parlamentariska utredningar. vill jagemellertid framhålla, att det i praktiken torde vara svårt att finna något"väsentligt reformförslag", som inte grundas på offentligt material,som regel - men inte nödvändigtvis i form av betänkanden från enparlamentariskt sammansatt utredning. Vid höstriksdag besvaradestatsministern en enkel fråga av i Ingemarsgården (cp) omredovisning av de principer, som tillämpades vid tillsättandet avparlamentariska utredningar. Statsministern anförde därvid bl. a, följande (AK34:13): Huvudprincipen är att man väljer ensådan sammansättning som bäst främjar en lösning av de problem, som motiveratutredningen. Utifrån den principen är det i vissa fall önskvärt att samtligastora riksdagspartier är representerade, I andra fall, speciellt i utredningarmed representanter för olika intresseorganisationer eller med ett stort antalexperter, kan det vara tillräckligt med någon eller några pariamentariskarepresentanter. Parlamentariska kommittéer är enutomordentligt värdefull institution som vi i motsats till många andrademokratiska länder har. Den ger regeringspartiet och oppositionspartiernatillfälle att resonera med varandra. Detta har också skett i betydandeutsträckning, I alla de stora politiska frågor, som vi haft anledning att sedanbehandla här i , har vi eftersträvat att göra det möjligt föroppositionen att delta i utformningen. Motioner med yrkanden beträffandeutredningsväsendet väcktes vid riksdag och hänvisades tillkonstitutionsutskottet samt till allmänna beredningsutskottet. Efter enutförlig recit - till vilken här hänvisas med redogörelse bl, a, förinnehållet i kommittékungörelsen och för tidigare reformförslag uttaladekonstitutionsutskottet i sitt utlåtande (KU 1970:24): Det svenska utredningsväsendet äratt betrakta som ett led i beredningen av ärenden före regeringens avgörande.Beredningsförfarandet lämnas till större delan oreglerat i gällanderegeringsform. Någon bestämmelse däri om utredningsväsendet finns inte. Grundlagberedningen har fått i uppdrag att framläggaförslag till en ny författning. Det är ofrånkomligt att grundlagberedningen somett led i detta arbete måste överväga beredningen av regeringsärendena, I dettasammanhang aktualiseras givetvis även utredningsväsendet. Det kan sålundaenligt utskottets mening förutsättas att grundlagberedningen kommer att tillprövning uppta väsentliga med utredningsväsendet sammanhängande frågor utan attnågot särskilt initiativ därtill behöver tas. Grundlagberedningens prövning idessa hänseenden bör inte föregripas genom några uttalanden från riksdagenssida. Utskottet kan därför inte tillstyrka bifall vare sig till motionerna1:544 och 11:642, där det begärs att utredningsväsendet skall regleras igrundlag, eller till motionerna 1:445 och 11:492 i förevarande del, dar dethemställs att till Kungl, Maj:t ger till känna vad som anförts imotionerna om reformer inom det statliga utredningsväsendet. Mot utlåtandet reserverade sig tioledamöter (m, fp och c). Vid riksdag togs utredningsväsendet ånyo upp itvå motioner (1971:86 och 1971:114). anförde i sitt betänkande följande(KU 1971:18): Såsom utskottet uttalade i sittutlåtande över motioner med samma syfte vid riksdag kan detförutsättas att grundlagberedningen kommer att pröva väsentliga medutredningsväsendet sammanhängande frågor utan särskilt initiativ frånriksdagen. Utskottet finner ej heller nu att grundlagberedningens prövning börföregripas genom några uttalanden från sida och kan därför intetillstyrka bifall till motionerna. Mot betänkandet reserverade sig sjuledamöter (m, fp och c). Vid årets riksdag har också väckts motioner angående detstatliga utrednings- och remissväsendet m. m. (1972:101 och 1972:291). Motionernahar hänvisats till men ännu inte behandlats. Jul, 1972:1 PM ang. vissa ändringar irättegångsbalken m. m. 2, 1972:2 PM ang. fördelningen av militära rättegångsmål mellan 3, 1972:3 PM om avveckling av godmanskap för bortovarande 4, 1972:4 PM ang, lagstiftning om verkställighet av utländsk brott- 5, 1972:5 PMmed förslag till ändringar i hyreslagstiftningen m. m. 6, 1972:6 PMang, rättegången i mindre tvistemål 7, 1972:8 Utkast till konvention om internationella kombinerade transporterav gods () 8, 1972:9 PM med förslag till följdlagstiftning till rättshjälpslagen m, m. 9, 1972:16 PM ang. skydd för kommunala vapen mot användning i Förslag till tullag m. m. Promemoria ang. statligt stöd för tidsbegränsad fortsatt arbetstillstånd för anställning i enskilt Organisationoch finansiering av rymdverksamhet Inom departement pågående arbetsgruppers arbete som gettsoffentlighet U D 1, Översyn av utlandslönesystemet 2, Utredning rörande det svenskautvecklingsbiståndets samhällsekonomiska effekter U 1, Ledningsgruppen förprogrambudgetarbete inom högre utbildning och forskning Arbetsgrupp med uppgift attöversiktligt inventera förekomsten av kalhyggen och verkningarna av dessa 2, Arbetsgrupp med uppgift att göra vissa kompletterande utredningarbeträffande Arbete pågår med en departementspromemoria om ändring av allmänna prisregleringslagen In 1, Översyn av nuvarande regionalpolitiska medel Samordning och effektiviseringav skilda statliga former för kreditstöd I 1, Arbete pågår medpromemoria rörande arbetstagarrepresentation i företags styrelse PM angående redovisning av remissyttranden i propositionerm.