bet · FV01FiU1 · 1972-12-31 00:00:00 — Tanken är inte ny och söm framgår av enutredning rörande produktion på lager som konjunkturpolitiskt medel somutarbetades av inom kommissionen för ekonomisk efterkrigsplanering(SOU 1944: 57) är problemen komplicerade. Problemet med lagerutvecklingen haremellertid som nämnts vuxit och frågan förtjänar därför att ytterligareövervägas. Motionärernas synpunkter torde därför böra bringas till Kungl. Maj:tskännedom för övervägande i samband med behandlingen av förslag som bl. a.budgetutredningen och upphandlingskommitté kan komma att föra fram. Utskottet vill i sammanhanget beröra variationernai näringslivets investeringar över huvud, taget och dessas påverkan påsamhällsekonomin. Utskottet tog upp frågan vid behandlingen av fjolåretsreviderade finansplan (FiU 1971: 30). De smala marginaler mellan överhettningoch ofullständigt resursutnyttjande som karakteriserar den svenska ekonominställer stora krav på noggrann planering och följsamhet till uppgjorda planer.Med de ambitioner vi har inom stabiliseringspolitiken och inomsysselsättningspolitiken torde det i längden vara omöjligt att accepterastörre årliga avvikelser från en långsiktig investerings- och produktionstrendinom någon av ekonomins sektorer, enskild eller offentlig. I den mån sådanatrendawikelser uppkommer måste de under alla omständigheter ges tidigt tillkänna så att de kan beaktas vid en såm-manvägning med utvecklingstendensernainom andra näringar och sektorer av ekonomin. Föratt ge möjlighet och tid för rådmm finns överenskommelser om varsel vidnedläggning och permittering. Formerna för att genom vid- gad varselskyldighet eller på annat sätt förbättratryggheten och minska omställningsproblemen för de anställda övervägs förnärvarande i en särskild utredning. I princip samma problem återfinns vid enexpan- sion.Planer som inte lagts fram och som inte kunnat planeras in i en ekonomiskhelhet kan inte förverkligas utan svåra spänningar i samhällsekonomin. Ettvidgat samråd och en noggrannare planering baserad på enskilda större projektmåste därför enligt utskottets mening växa fram. Formerna för redovisning avexisterande planer och möjligheterna att realisera dem måste sålunda bliföremål för fortlöpande diskussioner mellan företagare, anställda ochrepresentanter för stat och kommun. Orsakerna till de i många fall storaavvikelserna mellan planer och faktiskt utfall måste härvid noga analyseras. Tillfrågor om ekonomisk planering i allmänhet återkommer utskottet senare underåret vid behandling av motioner. Underåberopande av det anförda hemställer utskottet 1. beträffande de allmänna riktlinjerna förden ekonomiska po litiken och för statsregleringen att a) avslår motionen 1972: 294såvitt nu är i fråga, b) avslår motionen 1972: 402, c) avslår motionen 1972: 812såvitt nu är i fråga, d) medgodkännande av vad i statsrådsprotokollet förordats som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet an fört, 2. beträffande uttalande tillledning för utskottens utgiftsprövning om större restriktivitet än vadfinansplanen förutsätter att avslår motionen 1972: 294 såvitt nu är ifråga, 3. beträffande särskilt uttalandeom den ekonomiska politikens mål att a) avslår motionen 1972: 812såvitt nu är i fråga, b) avslår motionen 1972: 814såvitt nu är i fråga, c) avslår motionen 1972: 815, 4. beträffande inrättande av ettekonomiskt-socialt råd samt sammankallande av en stabiliseringspolitiskkonferens att avslår motionen 1972: 813 såvitt nu är i fråga, 5. beträffande utvärdering ochkartläggning av den ekonomiska politikens verkningar attriksdagen avslår motionen 1972: 814 såvitt nu är i fråga, 6. beträffande en översyn avsystemet med emissionskontroll och i Övrigt metoderna för styrning avkreditmarknaden i konjunkturpolitiskt syfte att avslår motionen1972: 294 såvitt nu är i fråga, 7. beträffande de mindreföretagens ställning vid en allmän kreditåtstramning att avslårmotionen 1972: 404, 8. beträffande återlån frånallmänna pensionsfonden utan be- gränsningav kreditrestriktioner att avslår motionen 1972: 405, 9. beträffandeutredning om lagerförändringarnas verkningar pl konjunkturförloppet attriksdagen avslår motionen 1972: 812 såvitt nu är i fråga, 10. beträffandeutredning om en samordning av den offentliga sektorns uppköpsverksamhet samtbildande av en statlig inköpspool för att nå en stabilisering avsysselsättnings- och prisnivån att som sin mening ger Kungl. Maj:ttill känna vad utskottet anfört i anledning av motionen 1972. Närvarande:herrar (), (), i (c), (s). (), i (s), Asling (c),(), (), i (s), Fågelsbo (c), AmePettersson i (s). (), () och (). av herrar (), i (c). (), Asling (c), (), Fågelsbo (c) och () som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följande lydelse: "Utskottet vill inledningsvis erinra om attcenterpartiet, och moderata samlingspartiet i flera motioner till1971 års riksdag påtalat riskerna för en underskattning avavmattningstendenserna i den svenska ekonomin. Redan i de motioner som lämnadesi anslutning till statsverkspropositionen förordades en meraexpansiv ekonomisk politik än vad som förutsattes i finansplanen. Kraven på enmera expansiv politik och generellt verkande stimulansåtgärder har sedanupprepats vid flera olika tillfällen . Utvecklingenunder 1971 och den gångna delen av 1972 har enligt utskottets meningklart bekräftat att en sådan politik skulle varit riktig. Den ekonomiskautvecklingen blev mycket svag och tillväxten stannade vid knappt enhalv procent. Arbetsmarknaden kännetecknades av ett successivt försämratsysselsättningsläge med höga arbetslöshetssiffror. Den aktuella konjunktursituationen i Sverigepräglas av den fortsatta höga arbetslösheten och en låg aktivitet i ekonominsom helhet. Aktuella beräkningar från anger att 136000 personer saknade arbete . Motsvarande siffror var i januari1970 och 1971 74 000 resp. 104 000. Antalet anmälda arbetslösa vidarbetsförmedlingarna var ca 85 500. och 1971var antalet enligt statistik 46 300 resp. 57 800.Sedan december 1971 innebär detta en ökning av arbetslösheten med 23 000 enligtstatistiska centralbyrån och med 11 900 enligt . Somjämförelse kan nämnas att antalet anmälda arbetslösa underlågkonjunkturperioden /1968 som högst uppgick till ca 65 000. Utöver dentraditionella arbetslösheten finns nu ett starkt inslag av kvinnor bland demsom saknar arbete. Även antalet yngre arbetslösa är påfallande stort. Ettökande antal arbetslösa kommer ur de s. k. tjänstemannagmpperna. Det är inteminst mot denna bakgrund angeläget att se till att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärdema anpassas till den förändring som skett i fråga om arbetslöshetensstmktur. Detnuvarande läget på arbetsmarknaden och när det gäller den ekonomiskautvecklingen i stort visar enligt utskottets uppfattning att desysselsättningsfrämjande åtgärder som vidtogs inte vartillräckliga. Ytterligare generellt verkande åtgärder borde ha satts in för attbromsa det växande antalet friställningar och motverka stagnationen beträffandeinvesteringarna. Det finns för dagen inte heller några säkra tecken på enomedelbar återhämtning i ekonomin. Det existerar därför fortfarande ett visstutrymme för ytterligare konjunk-turstimulerande åtgärder under det innevarandebudgetåret En förutsättning för att sådana åtgärder skall kunna vidtas är dockatt de utformas så att de snabbt kan börja verka och vid behov snarastavlyftas. Närdet gäller den svenska ekonomiska utvecklingen /73vill utskottet betona den osäkerhet i bedömningen, som kommer till uttryck bådei finansplanen och i motionerna 1972: 294 och 812 av m. fl. resp.av herrar och . Det underlag för konjunkturbedömningen sompresenteras i finansplanen ger enligt utskottets åsikt inte heller tillräckliggrund för förväntningar om ett konjunkturomslag . Svenskekonomi är starkt beroende av den internationella konjunkturutvecklingen.Denna inrymmer både positiva och negativa inslag. Utskottetkonstaterar också att den träffade internationellavalutauppgörelsen inte lett till den önskade valutastabiliteten.Förutsättningen för att verklig stabilitet skall uppnås är att planema på merlångsiktiga reformer kan förverkligas. Utskottetanser därför att en mera bestämd uppfattning om utvecklingen underbudgetperioden /73 kan ges först vid tiden för Med detta har utskottet velat markera dels en mer avvaktandeinställning när det gäller tidpunkten för ett kommande konjunkturuppsving änvad som kommer till uttryck i finansplanen, dels att kravet på skärptkonjunkturberedskap måste kunna innefatta beredvillighet att sätta inytterligare stimulansåtgärder. Utskottetvill emellertid betona, att konjunkturberedskapen även måsteinnefatta möjligheter att genomföra en åtstramning av den ekonomiska politikenom så skulle visa sig nödvändigt. Utskottet konstaterar att det under hela60-talet har funnits en benägenhet att föra en expansiv ekonomisk politik sålänge, att den förstärkt en uppåtgående konjunktur och därigenom bidragit överhettning av ekonomin. Det var t. ex. vad som hände /70 ochsom ledde till att orimligt höga krav ställdes på penningpolitiken med denmycket hårda kreditpolitiken som följd. Skullesålunda ett starkt konjunkturuppsving växa fram, bör under nästa budgetårrestriktiviteten i finanspolitiken ökas. Om detta skall vara möjligt måste storvaksamhet iakttagas vid utskottens utgiftsgranskning för nästa budgetår.Annars kommer man ånyo att försättas i ett läge med allvarligakreditrestriktioner. Utskottet vill framhålla, att dessa överväganden intestår i motsättning till ett eventuellt behov av fortsattasysselsättningsstimulerande åtgärder . En effektiv stimulanspolitikbör direkt inriktas på åtgärder som ökar näringslivets arbetskraftsefterfråganoch på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Närett konjunkturuppsving väl kommer finns också risk för starkaprisstegringstendenser. Den konjunkturpolitiska beredskapen måste därförinnefatta åtgärder som kan begränsa prisstegringarna. Enuppåtgående konjunktur medför automatiskt ökade spänningar ochprisstegringstendenser i ekonomin. Inte minst av denna anledning är detnödvändigt att nu bedriva en investeringsfrämjande politik. En förutseendepolitik, som genom investeringsstimulanser m. m. ökar produktionen och höjerkapacitetstaket, innebär ökad tillgång på varor. Den minskar därmed kraften hosprisstegringsimpulserna. Motbakgrund av vad som sagts avstyrker utskottet bifall till motionen 1972:402. Vad utskottet anfört i anledning av Kungl. Maj:ts förslag och motionerna1972: 294 och 1972: 812 i vad avser riktlinjerna för den ekonomiska politikenbör ges Kungl. Maj:t till känna. Imotionen 1972: 294 hemställs att i princip till ledning förutskottens utgiftsprövning uttalar sig för större restriktivitet vidutgiftsprövningar än vad finansplanen fömtsätter. Utskottet anser sig habesvarat det nämnda motionsyrkandet med vad som tidigare anförts. I fråga om målen för den ekonomiska politiken underår 1972 anges i finansplanen riktpunkten vara att åstadkomma en balanseradekonomisk expansion som förenar kraven på full sysselsättning, rimligprisstabilitet och extern balans. En sådan ekonomisk politik anses erbjuda debästa förutsättningarna för jämnare inkomstfördelning, fortsatt aktivreformpolitik och bibehållen yttre handlingsfrihet. Imotionen 1972: 812 av herrar och hemställs att skallsom sin mening uttala att full sysselsättning, fortsatt hög tillväxttakt,jämnare inkomstfördelning, stabilisering av prisnivån samt regional balansskall vara övergripande mål för den ekonomiska politiken. I motionstexten harjämväl balans i utrikesbetalningama an-getts böra vara ett övergripande mål förden ekonomiska politiken . i och fruJonäng har i sina respektive motioner 1972: 814 och 1972: 815 i fråga om målformuleringenframfört yrkanden, som torde kunna inrymmas i yrkandet i den gemensammapartimotionen. Utskottetnoterar med tillfredsställelse att det råder stor enighet rörande deövergripande målen för den ekonomiska politiken. I likhet med motionärernafinner utskottet det dock vara anmärkningsvärt att finansministern i åretsfinansplan inte betonat kravet på regional balans trots tendenserna till nyskärpning av de regionala skillnaderna på arbetsmarknaden. Utskottettillstyrker därför yrkandet i ifrågavarande motioner om ett särskilt uttalandei denna fråga. Regeringenhar vid upprepade tillfällen med rätta betonat nödvändigheten av en jämn ochhög investeringstakt. Den faktiska ökningen har emellertid gått långsamt och deuppsatta målen har långt ifrån infriats. Utskottet anser mot den bakgrunden attinvesteringama inom näringslivet måste ytterligare prioriteras. Därvid bör bl.a. särskilt beaktas sådana faktorer som företagens bedömning av deninternationella marknaden där de nu pågående EEC-förhandlingama spelar storroll den inhemska efterfrågans utveckling, lönsamhetsproblemen och detallmänna ekonomiska klimatet i landet samt kreditmarknaden. Desamhällsekonomiska problemen på är bl. a. knutna till kravet på attupprätthålla balans i utrikesaffärerna, svårigheterna att bemästrastrukturomvandlingens verkningar på bl. a. sysselsättningen och de snabbtväxande anspråken på den offentliga sektom. Iårets finansplan betonas att den inträdda förbättringen närdet gäller utrikesbalansen inte utan vidare kan väntas bli bestående. Utskottetdelar den uppfattningen. Det finns sålunda anledning att räkna med en fortsattökning av underskottet i fråga om tjänster och transfereringar. Detta måstekompenseras med ett ökat överskott i varuutbytet för att den erforderligabetalningsjämvikten skall kunna upprätthållas. Detta förutsätter att denindustriella slag- kraftenytterligare kan förstärkas både vad beträffar exportindustrin och dehemmanäringar som har utländsk konkurrens. Stmkturarbetslöshetenhar haft stor omfattning oberoende av konjunktursituationen.Trots omfattande samhällsinsatser bl. a. i form av omskolning och annanarbetsmarknadsutbildning har åtgärderna inte räckt till för att kunna klarasysselsättning och produktion på ett tillfredsställande sätt. Friställningaroch företagsnedläggelser har skett i betydligt snabbare takt än nyasysselsättningstillfällen kommit till. Strukturomvandlingen har också lett tillökat importberoende på viktiga varumarknader, vilket i sin tur bidragit tillpåfrestningar på utrikesbalansen. Det är angeläget att komma till rätta meddessa balansproblem för att kunna trygga full sysselsättning, förbättra ekonomiskteftersatta gruppers inkomstförhållanden, utjämna de regionala skillnaderna ochfå till stånd ett bättre resursutnyttjande. I motionen 1972: 294 av m. fl. hävdasatt den offentliga sektorns snabba utgiftsexpansion och följderna därav bliren av de viktigaste frågorna för 70-talets politik. De ökade konsumtionsutgifternainom den offentliga sektorn och de automatiskt växande behoven avnyanställning, bl. a. på grund av den långsammare produktivitetsutvecklingendär, innebär krav på stegrade statsutgifter. Inom de dominerande sektorerna påden kommunala sidan är det heller inte realistiskt att räkna med någon gynnsamkostnadsutveckling. Utskottetvill med anledning härav anföra att den offentliga sektorns snabba expansionoch därvid särskilt automatiken i utgiftsutvecklingen måste betraktas som ettcentralt ekonomiskt problem. Det illustreras inte minst av att i den ökning avstatsutgifterna för /73 på ca , somfömtses i finansplanen, endast 400 miljoner representerar nya åtaganden. Ifinansplanen betonas behovet av en dämpning av den kommunala utgiftsexpansionenför att bereda ökat utrymme för bl. a. näringslivets investeringar. Utskottetdelar härvidlag finansministerns bedömning men vill erinra om att av den kommunala verksamheten avser utgifter, som på skilda sättpåförts kommunema av statsmakterna. Till finansieringen av kommunernas utgifterbidrar staten emellertid inte med mer än . Den bild av statensansvar och insatser som tecknas i finansplanen får därför anses missvisande. Denlägre tillväxttakten i ekonomin som helhet ställer krav på att expansionstakteninom den offentliga sektorn dämpas. Det är nödvändigt att genom besparingaroch åtgärder ägnade att öka effektiviteten söka begränsa de automatisktbetingade utgiftsökningarna. Detta innebär givetvis inte att pensionärers,barnfamiljers och andra inkomstsvaga gruppers krav på standardökningar fåreftersättas. enighetmellan alla partier. Det understryker däremot bl. a. behovet av en omsorgsfullprioritering av nya åtaganden. Vad som framför allt fordras för att enreformvänlig politik skall kunna bedrivas är att den ekonomiska politiken ärsådan att de totala resurserna ökar snabbt. I motionen 1972: 813 av herrar och Helénhemställs att ett ekonomiskt-socialt råd inrättas med uppgift att belysa desamhällsekonomiska problemen samt att förbereda stabiliseringspolitiska konferenser. 1971års avtalsrörelse nämns på flera ställen i årets finansplan som enbetydelsefull faktor för den samhällsekonomiska utvecklingen. Fjolåretskomplicerade lönerörelse understryker enligt utskottets mening behovet av överläggningaroch samråd kring de samhällsekonomiska problemen i form avstabiliseringspolitiska konferenser. Avstor betydelse är att sådana överläggningar kan komma till stånd i mycket godtid före en kommande avtalsrörelse. Detta ger de berörda parterna en nödvändigdistans till de mera avtalstekniskt och taktiskt betingade åtgärderna undersjälva avtalsförhandlingarna. Utskottet anser därför att förberedelser föröverläggningar bör inledas . Stabiliseringskonferensenshuvuduppgift är att tjäna som ett forum för överläggningar mellan regeringenoch de berörda partema, där man presenterar synen på det samhällsekonomiskaläget och diskuterar de aktuella fördelningspolitiska problemen. måste föregås av ett grundligt utredningsarbete. Utskottet föreslåratt ett ekonomiskt och socialt råd inrättas för denna uppgift. Utskottet tillstyrkersålunda de behandlade yrkandena i motionen 1972: 813. I motionen 1972: 814 av iStockholm yrkas på en utvärdering och kartläggning av den ekonomiska politikensverkningar . Ilikhet med motionären anser utskottet det angeläget att en noggrann ochvetenskaplig utvärdering kommer till stånd beträffande verkningarna av desenaste årens konjunkturpolitik på ekonomi och sysselsättning. Utskottetfömtsätter att detta kan ske inom ramen för det forsknings- ochutredningsarbete, som pågår vid universitet och högskolor samt vidkonjunkturinstitutet och andra forskningsinstitutioner. Vad utskottet häranfört bör ges Kungl. Maj:t till känna. Yrkanden rörande kreditpolitiken har framförts imotionerna 1972: 294, 404 och 405. Imotionen 1972: 294 av m. fl. ingår ett yrkande om översyn avsystemet med emissionskontroll samt i övrigt metodema för styrning av kreditmarknadeni konjunkturpolitiskt syfte. Utskottet vill med anledning härav framhålla attemissionskontrollen har till syfte att dels motverka ränteglidning, delsmöjliggöra en viss prioritering på kapitalmarknaden. Det är utskottetsuppfattning att en sådan styrning av kapital till olika sektorer i ekonomin t.ex. till bostadssektorn även i fortsättningen måste ske efter de riktlinjervarom fattat beslut. Emissionskontrollen har emellertid svagheter sompenningpolitiskt instrument. Utskottet anser därför att det finns anledning attgöra viss översyn av det nuvarande systemet. Motionärernai motionen 1972: 404, herrar och i , anser detangeläget att beslut om allmän kreditåtstramning effektueras"proportionellt", så att inte de mindre företagen drabbas hårdast. Attde mindre företagen drabbas hårdast vid kreditrestriktioner har bl. a. visatsav koncentrationsutredningen i dess undersökning av kreditmarknadens strukturoch funktionssätt (SOU 1968: 3). Orsakerna kan bl. a. sökas i att de mindreföretagen i allmänhet arbetar med en förhållandevis stor andel lånat kapitaloch att de stora företagen som regel har tillgång till fler finansieringskällorän de små. Det är också ofrånkomligt att bankernas hänsynstagande tillföretagens inlåning och övriga bankaffärer ger de stora företagen ett förstegvid kreditgivningen om det totala kreditutrymmet är knappt. Denämnda förhållandena uppvägs inte av att krediter i vissa fall ställs till demindre företagens förfogande i särskild ordning, bl. a. genom överföring avmedel till AB Företagskredit, AB Industrikredit och Statens hantverks- ochindustrilånefond. Utskottet anser det därför synnerligen angeläget att demindre företagens finansieringsfrågor ägnas ökad uppmärksamhet, om det återblir aktuellt att vidta åtstramningar på kreditmarknaden. Imotionen 1972: 405 av m. fl. begärs förslag till sådan ändring avreglementet för allmänna pensionsfondens förvaltning, att företag med mindre än500 anställda tillförsäkras återlån enligt gällade bestämmelser utanbegränsning av kreditrestriktioner. Somframhålls i motionen har återlånen inte fått den betydelse i AP-fondernastotala utlåning, som man i allmänhet tänkte sig vid systemets införande. a. på att mindre och medelstora företag har mycket begränsademöjligheter att utnyttja återlånerätten på ett ändamålsenligt sätt. Under tidermed kreditknapphet förstärks detta förhållande genom att återlånen underkastassamma restriktiva behandUng som andra låneansökningar. I förening med andrafaktorer som missgynnar de mindre och medelstora företagen i lånehänseende hardetta lett till att den nämnda företagsgruppen haft svårigheter att öka sinainvesteringar i tillräcklig omfattning . Utskottetanser därför i likhet med motionärerna att det finns anledning att medge enfriare kreditgivning till mindre och medelstora företaginom ramen för det nuvarande återlånesystemet. Detta kan bl. a. ske genom attsådana företag tillförsäkras rätt till återlån utan begränsningar av allmännakreditrestriktioner. Eftersom en relativt ringa del av återlånen går tillföretag av denna typ skulle verkningama i kredit-politiskt hänseende av ensådan åtgärd bli begränsade. I motionen 1972: 812 av herrar och Heléntas problemet med de stora och snabba förändringama i lagerinvesteringarna upptill behandling. Motionärerna anför att både konjunkturuppgången 196970 ochnedgången 1971 hade ett nära samband med förändringar i lagren. De hemställerom en utredning om lagerförändringarnas verkningar på konjunkturförloppet. Utskottetnoterar och vill understryka motionäremas konstaterande av sambandet mellan desenaste årens konjunkturförlopp och lagerförändringar. Problematiken rörandelagerinvesteringarnas påverkan på samhällsekonomin har berörts i tidigarestatsverks- och kompletteringspropositioner och behandlades utförligt av utskotteti fjol (FiU 1971: 30, s. 16 f.). Utskottet fann det därvid angeläget att mansöker finna ytterligare medel (utöver bl. a. kreditpolitiken) för att iframtiden bemästra liknande situationer. Detta gav Kungl. Vissaförsök har också gjorts att motverka sådana lagersvängningar som motionäremapåtalar. a. kan nämnas att företagen medgetts rätt att utnyttjainvesteringsfonderna för lageruppbyggnad och 1972.Riksdagen fattade under fjolårets höstsession också beslut om att införa ettsärskilt stöd till lagemppbyggnad. Utskottetfinner det i likhet med motionärerna angeläget att gå vidare på den inslagnavägen. a. behöver lagerförändringarnas orsaker närmare analyseras ochytterligare metoder prövas då det gäller att påverka lagerutvecklingen.Utskottet tillstyrker därför yrkandet i motionen 1972: 812. I motionen 1972: 400 av herrar Gadd och ArnePettersson i hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att frågan omen samordning av den offentliga sektorns uppköpsverksamhet utreds, varvid ävenmöjligheten att i statlig regi bilda en inköpspool för att nå en stabiliseringav sysselsättnings- och prisnivån i landet övervägs. Till frågor som rör denreguljära offentliga upphandlingen finns anledning återkomma i annatsammanhang. Motionärernas syfte är emellertid i första hand att frånkonjunktur- och stabiliseringspolitiska utgångspunkter ge samhälletmöjligheter till direkta operationer på marknaden. Som kompletterandetillvägagångssätt anges grundandet av en statlig inköps- och försäljningspool,där varor köps under lågkonjunktur för att hålla sysselsättningen uppe ochsedan säljs under en högkonjunktur.