bet · FV01JoU43 · 1972-12-31 00:00:00 — a. hänsyn tagas tillSvenska läkaresällskapets etiska kommittés erbjudande att medverka, hksom tillstatens medicinska forskningsråds förslag att dess försöksnämndfortsättningsvis får fungera som en central etisk kommitté, vilken dock börförstärkas med ett par lekmannarepresentanter. Vad utskottet här anfört synesav böra som dess mening ges Kungl. Maj:t till känna." dels attutskottets hemställan under 8 bort ha följande lydelse: "8. i anledning av motionen 1972:1271 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört." Yttranden över motionen 1972:40 Lantbruksstyrelsen() Styrelsenavstyrker motionen och anför. Motionen mynnar ut i fyra förslag.I det första krävs dels ändring av 16:13 så att orsakande avdjurplågeri bestraffas oavsett uppsåt, dels att begreppet"otillbörligen" klarlägges. Veterinärstyrelsen har vid tidigare riksdagsbehandlingbiträtt förslag om utredande av möjligheten att ta bort brottsbalkensuppsåtskrav vid djurplågeribrott. Lantbruksstyrelsen som delarveterinärstyrelsens uppfattning har under hand erfarit att frågan förnärvarande utreds i . Styrelsen delar däremot inte motionärernas uppfattning ombehovet av att klarlägga begreppet "otillbörligen".Veterinärstyrelsen har i detta avseende uttalat, att det aldrig berettstyrelsen någon större svårighet att vid bedömning av djurplägeriärenden taställning till vad som borde anses ha skett otillbörligen. Det har antingenrört sig om behandling av djur i strid med gällande lag eller föreskrift ellerhar behandlingen av djuret avvikit från vad som varit allmänt accepterat ifrågaom behandling av det ifrågavarande djurslaget under motsvarande förhållandensom i det aktuella ärendet. Enligt lantbruksstyrelsens uppfattning måste detdäremot vara mycket besvärligt att söka skapa en generell definition på"otillbörligen", som kan täcka alla förekommande fall, och därtillolämpligt med hänsyn till den utveckling som ständigt äger rum, dels avdjurhållningen och av våra kunskaper om djurens krav på sin närmiljö, dels avden allmänna uppfattningen om hur djur bör behandlas under ohka förhållanden. För det andra föreslås utredning rörande vetenskapligaexperiment med försöksdjur Lantbruksstyrelsen får på denna punkt hänvisa tillsina yttranden över motionerna 1972:364, 1972:750 och 1972:1271, i vilkastyrelsen dels inget har att erinra mot en utredning om inrättande av encellbank och om möjligheterna att genom en sådan minska användandet avförsöksdjur, dels avstyrker ett förslag om översyn av bestämmelserna angåendeanvändning av djur för vetenskapligt ändamål, dels också ställer sig positivtill inrättande av etiska kommittéer. Härutöver får styrelsen på denna punktendast lämna den upplysningen att en avsedd förbättring avkontrollmöjligheterna ifråga om stulna djur genom införande av märkning avhundar och katter tyvärr försenats på grund av svårigheter beträffandemärkningstekniken. Frågan utreds av bitr. professor påveterinärhögskolan och kan möjligen vara löst . För det tredje föreslås att bestämmelserna om kontroll avlagamas efterlevnad skärps. Som lantbruksstyrelsen anfört i gemensamt yttrandeöver motionerna 1972:41, 1972:556 och 1972:567 anser styrelsen, med ett redanföreslaget undantag, att inte någon ändring av bestämmelserna är nödvändig. Vadsom krävs är förbättring av den lokala tillsynen. Denna är i sin tur beroendeav framför allt resurstillgångarna. har tidigare ansett att man bordevänta och se vad bildandet av större kommuner kunde medföra för förbättringar idetta hänseende. Kommunsammanläggningen är ännu inte avslutad. Slutligen föreslås inrättande av en djurens ombudsman. Iyttrande över motion 1972:44 med samma förslag har lantbruksstyrelsen anförtatt inga nya argument framförts för förslaget, som avvisats vid de fyra Inte heller den nu behandlademotionen ger några nya skäl. (27.4.1972)anför. I motionen erinras om i vilkaförfattningar människans förhållande till djuren regleras i svensk lag. Detpåpekas att för att bli dömd för brott mot djurskyddslagen enligt BrottsB 16:13("Om någon genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller påannat sätt otillbörligen utsätter djur för lidande, dömes för djurplågeri tillböter eller fängelse i högst ") förutsattes att uppsåt att tillfogadjur lidande bevisligen skall ha förelegat. Motionärerna framhåller, att kravetpå uppsåt för straffbarhet har medfört att för djuren plågsamma förhållandenkan uppkomma och fortfara utan att gärningsmannen ålägges straff eller attstraffet bUr obetydligt ställt i relation till orsakat lidande. I motionenframhålles också att uttrycket "otillbörligen" är diffust och oklart,varför det bör på ett eller annat sätt förtydligas. Det framhålles att på grundav de stora förändringarna, som skett på djurhållningens område efterdjurskyddslagens tillkomst, kommer en särskild motion att avhandla just dessaförhållanden. Efter att beträffande vetenskapliga djurförsök haredovisat ett antal remissyttranden över en tidigare motion i frågan (1971:78)framföres ett antal konkreta frågeställningar i detta ämne och erinras om atten stor grupp människor är intensivt engagerade av dessa frågor, varför motionärernaanser att ytterligare motiv föreligger för en översyn av den försöksverksamhetmed djurexperiment, som pågår med målsättning att begränsa dessa omfång, minskaplågorna för försöksdjuren, skapa bättre insyn, ordna godtagbara lokaler ochsluthgen bereda trygghet för djurägare mot stöld av djur. I motionen framhålles vidare att som dentekniska utvecklingen inom djurhållningens område fordrat ökade insatser fränhälsovårdsnämndernas sida har ökade krav i olika andraavseenden ställts på hälsovårdsnämnderna, något som avsevärt försvårathälsovårdsnämndernas arbete med djurskyddskontrollen. Motionärerna efterlyserdärför särskild sakkunskap för att bedöma produktionsanordningar för mjölk,kött liksom även för att bedöma vetenskapliga institutionersförsöksdjursavdelningar. Motionen utmynnar i följande fyra yrkanden: 1. att förslagframläggs till sådan ändring av BrottsB 16:13 att orsakande av djurplågeribestraffas oavsett uppsåt och att begreppet "otillbörligen"klarlägges, 2. att utredningverkställes och förslag framlägges beträffande vetenskapliga experiment medförsöksdjur med beaktande av i motionen framförda synpunkter, 3. attbestämmelser om kontroll av lagarnas efterlevnad skarpes, 4. att förslag omtillsättande av en djurens ombudsman eller motsvarande förelägges . Ianslutning härtill vill rektorsämbetet framföra följande, nämligen: Brott mot lagbestämmelserna är otvivelaktigt svåra attbeivra på grund av kravet på bevis om att uppsåt förelegat. De praktiskakonsekvenserna härav blir, att tillsynsmyndigheterna tvingas ägna enoproportionerligt stor del av djurskyddsverksamheten till oupphörlig kontrolloch övervak- ning av ur djurskyddssynpunkt olämplig eller tveksamdjurhållning i stället för att ägna sig år positiv rådgivande verksamhet.Kravet om ändring av BrottsB 16:13 att orsakande av djurplågeri skall kunnabestraffas oavsett uppsåt, biträdes därför. En noggrann kontroll av försöksdjurens villkor ärnödvändig. Lika viktigt är emellertid att genom olika praktiska åtgärderförbättra uppfödning, skötsel, hälsotillstånd hksom anskaffningen avförsöksdjur. Som ett led i dessa strävanden bör den journalföring som skersamordnas och en uppföljning ske av hur denna journalföring fungerar. Dettasenare torde dock kunna ske inom ramen för veterinäravdelningens vidlantbruksstyrelsens verksamhet utan särskild utredning. Genom samarbete mellanveterinärhögskolan och statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) å ena sidan,och kontrollmyndigheterna, å den andra, torde mycket kunna vinnas. ad 3 och 4 Erfarenheterna från styrkermotionärernas uppfattning, att stora svårigheter föreligger att genomföra entillfredsställande djurskyddskontroll ej minst till följd av de många formerav ny teknik i djurhållningen som tillkommit . Kravet på attkvalificerad sakkunskap ställes till hälsovårdsnämndernas förfogande för såvälutredningar som rådgivning beträffande olika former av modern djurhållning föratt undvika att djur åsamkas lidande är därför synnerligen berättigat. Sedanmer än har vid m. m.forskningen över sambandet djurhållningdjurhälsa intensifierats och dessaforskningsresultat har på olika sätt och ej minst genom den vid institutionenplacerade konsulenten i husdjurshygien förts ut till tjänsteveterinärer,hälsovårdsnämnder, lantbruksnämnder, andra statliga och kommunala myndigheterliksom till enskilda djurägare. har inte minst de av veterinärstyrelsenoch efter 1/1 1972 av lantbruksstyrelsen ordnade kurserna för olikapersonalkategorier inom djurskyddskontrollen erbjudit goda möjligheter att föraut information. Då det gällt att genomföra kvalificerade utredningar avdjurskyddsärenden har likaså personal från husdjurshygieninstitutionen, främstkonsulenten, genomfört ett värdefullt arbete. Möjligheterna till insatserbegränsas emellertid av att konsulenten är ensam på området och därigenom ejkan biträda i nödvändig utsträckning. Förslaget om att tillsätta en djurensombudsman torde därför ej lösa problemet med de i motionen med rätta påtaladebristerna i djurskyddstillsynen. En förstärkning av de centrala forsknings-och rådgivningsresurserna då det gäller sambandet djurhållning djurhälsa -djurskydd torde vara en väsentligt effektivare metod att förverkliga motionenshuvudsyfte ett förbättrat djurskydd. Genom en förstärkning av de centrala forsknings- ochrådgivningsresurserna kan den kvalificerade informations- ochutredningsverksamhet lämnas, som motionen efterlyser, ej blott till olikapersonalkategorier, vilka beröras av djurskyddstillsynen utan även tillallmänheten. Det förtjänar här nämnas att framfördes krav påatt en tjänst som biträdande SVA-konsulent i husdjurshygien skulle inrättas vidveterinärhögskolan för att göra det möjligt att effektivisera forskningen ochrådgivningen inom området djurhållning - djurhälsa - djurskydd. Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik Se delegationens gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga? Se riksförbundets gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). () (28.4.1972) SDR anför. 1. förslaget omändring av BrottsB 16:13 att orsakande av djurplågeri bestraffas oavsett uppsåtoch att begreppet "otillbörligen" klarlägges tillstyrkes. 2. i vårtremissutlåtande av motion 1972:364 har vi med beklagande konstateratatt där framförts en ovederhäftig antivivisek-tionistisk argumentation. Tyvärrär delvis även detta fallet med denna motion av o a. Härframförs dock flera viktiga önskemål i vilka vi instämma. Sålunda önskas enbättre journalföring och planering samt lämpligare lokaler på sina håll. Sådanaåtgärder har vi redan framfört men vill gärna ånyo understryka vikten av att debeaktas. Vi önskar dessutom att försöksdjurskonsulentens avdelninginom erhåller ökade resurser. Denna avdelning hargenom symposier och kurser verksamt bidragit till en ökad utbildning avforskare och försöksdjurstekniker. Avdelningen har även bidragit tilleffektivisering av uppfödningsenheterna vid och . Detviktiga arbetet som utförs av försöksdjursassistenterna har likaså understöttsav denna avdelning. Dock saknas ännu en försöksdjursassistent vid Lundsuniversitet, vilket där synts vara särskilt av behovet påkallat. För vår del har vi framhållit betydelsen av en centraluppfödning av försöksdjur. Även transporterna av försöksdjur borde omses.Ytterligare stöd för de grundläggande försök ang. husdjurens trivsel och hälsasom bedrives vid institutionens för sjukdomsgenetik och husdjurshygien, kungl.veterinärhögskolan, och särskilt dess avdelning vid veterinärinrättningmåtte beaktas. Mest aktuellt är att deras försök ang. burhönsuppfödningensnarast kan fullföljas. Vi instämmer i att hälsovårdsnämnderna får störreresurser så att de genom sina tillsyningsmän kan utöva en mer effektiv kontrollav djurskyddslagens efterlevnad. 3. förslaget ang. en "djurens ombudsman" synesoss däremot orealis tiskt, då staten redan utbyggt en betydande kontrollapparat genom bl. a. statens medicinska forskningsråds försöksdjursnämnd tillika etisk nämnd UKÄ:s försöksdjursavdelning, försöksdjursassistenterna, hälso vårdsnämndernas tillsyningsmän och den veterinära sakkunskapen. Be fattningsinnehavaren som en "djurens ombudsman" skulle också kräva en högst kvalificerad person för att kunna bedöma dessa mycket komplicerade frågor. I stället önskar vi att vid varje lärosäte en universitetsveterinär tillsättes för att biträda vid försöksdjursverksamhe ten. Styrelsen avstyrker motionen och anför. För femte året i följd återkommerförslaget om inrättande av en djurens ombudsman. har varje gångtidigare funnit det föga ändamålsenligt att placera ytterligare ett överorganför bekämpande av djurplågeri vid sidan av det, som redan finns i enlighet medvad som stadgas i djurskyddslagen. Enligt lantbruksstyrelsens mening har inganya skäl framkommit som bör föranleda ett ändrat ställningstagande. (27.4.1972)anför. Det i motionen framförda kravet påett bättre fungerande djurskydd genom förbättrad praktisk uppföljning ochsamordning av djurskyddets olika grenar är i sig motiverat. Denna målsättning torde emellertid bättre kunna realiserasgenom en förstärkning av den centrala forskningen och rådgivningen pådjurhållning - djurhälsoområdet vid och statensveterinärmedicinska anstalt. Härifrån bedrives sedan flera är ett intimtsamarbete med djurskyddstillsynen såväl centralt som regionalt. Resultatet avdetta begränsas enbart av bristande personalresurser. Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik Se delegationens gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). Se riksförbundets gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). ()(28.4.1972) hänvisar till sittyttrande beträffande dels motionen 1972:40 (bilaga 1), dels motionen 1972:364(bilaga 3). Yttranden över motionen 1972364 Lantbruksstyrelsen() Styrelsen anför. Veterinärstyrelsen har tidigare iyttrande i annat sammanhang i samma fråga bl. a. påpekat, att svårigheterna medatt anskaffa, sköta och förvara försöksdjur liksom kostnaderna härför är såstora att det övervägande antalet forskare säkerligen kan antas undersökamöjligheterna att ersätta försöksdjuren med andra metoder i de fall, där dettaär möjligt. Ur de nämnda synpunkterna och inte minst urdjurskyddssynpunkt är det självfallet ett önskemål att nedbringa användandet avförsöksdjur och lantbruksstyrelsen har för sin del inget att erinra mot bifalltill motion 1972:364. Medicinska fakulteten vid anförföljande. Motionen utmynner i ett förslagtill att hos Kungl. Maj:t hemställa om utredning rörande kostnader m.m. för inrättandet av en större, central cellbank för forskningsändamål, samtvidare att utredningen även omfattar möjligheterna att genom användning avdenna cellbank minska behovet av försöksdjur. Av nedan anförda skäl tillstyrkermedicinska fakulteten första delen av förslaget, dock med helt annan motiveringän den som ges av förslagsställarna. Den biologiska forskningen, såväl human-medicinsk,veterinärmedicinsk som botanisk och zoologisk bygger pä experiment dels påhela organismer, dels på dess beståndsdelar (såväl cellulära som molekylära).Den aktuella riksdagsmotionen vill effektivisera utnyttjandet av senare årsframsteg inom tekniken för cellkultur och vill framförallt åstadkomma en ökadtillämpning av tekniken för toxikologisk prövning av tilltänkta läkemedel ochandra substanser. Avsikten är i första hand att försöka minska behovet avförsöksdjur. De nya framstegen inom tekniken för cellkultur är väl kända vidkarolinska institutet och man är väl medveten om de stora potentiellamöjligheter som cellodlingstekniken har. Det framstår därför klart attresurserna, för cellodling behöver förstärkas. En cellbank med differentieradeceller av många olika slag skulle innebära en avsevärd ökning avforskningskapaciteten vid institutet och av denna anledning tillstyrkerfakulteten den föreslagna utredningen rörande inrättande av en större cellbank. Det hävdas i motionen att studiet av toxiska ämnensinverkan på isolerade celler i väsentlig grad kan reducera behovet av försök pålevande djur. I detta kan fakulteten ej instämma. Många intressanta resultathar utan tvekan framkommit i studier på enskilda celler eller vävnadsodlingar.Dessa resultat har emellertid i första hand allmänbiologiskt intresse och harföga direkt anknytning till problem inom medicinen eller läkemedelsforskningen.Det är enligt fakultetens uppfattning helt orealistiskt att anta attupprättandet av en cellbank skulle kunna "övertygande dokumentera"att det existerar alternativa metoder till djurförsök. Även om rubbningar iisolerade cellers eller organs funktion inte kan iakttas vid tillsats av ettämne som avses användas som läkemedel, så kan ämnet ifråga åstadkomma gravastörningar i de integrerade livsprocesserna. exempel kan nämnas att man genom studier på isoleradeceller ej kan bilda sig någon uppfattning om ett ämnes eventuellafosterskadande effekt. Härför krävs djurförsök, och neurosedynkatastrofen tordeha kunnat undvikas om mera omfattande undersökningar gjorts på dräktiga djurinnan preparatet kom till klinisk användning på människa. Varje toxikologiskprövning av ett ämne i vävnadsodling eller å isolerade organ måste såledesåtföljas av studier på levande djur innan användning inom medicinen ellerlivsmedelshanteringen kan tillåtas. Det föreligger följaktligen fullgodmotivering för den gällande lagstiftningen som kräver för prövning av nyaläkemedel för människa att deras akuta och kroniska toxicitet samt eventuellafosterskadande effekter bestäms på djur. Det är vidare uppenbart att allaforskare i landet som i dessa sammanhang måste tillämpa kostnadskrävande och påandra sätt betungande djurförsök redan nu har ögonen öppna för varje till budsstående möjlighet att begränsa desamma. a. att i informationssyfte anordnar särskilda symposier för forskareoch personal som arbetar med försöksdjur, samt att det från universitetskanslersämbetetssida bedrivs en ständig rådgivningsverksamhet, där experter står tillinstitutionernas förfogande i hithörande frågor. Som exempel kan nämnas attinförandet av immunbiologiska metoder för hormonbestämningar kunnat reducerabehovet av direkta försök på levande djur. Utnyttjandet av djur i den medicinska vetenskapen är intebegränsat till läkemedelsforskning eller annan toxikologisk prövning. Denexperimentella kirurgin kan tas som exempel på ett av de många områden däranvändningen av försöksdjur knappast kan förväntas minska. Olika former avinplanterbara anordningar (konstgjorda leder, hjärtklaffar, impulsgivare förhjärtat etc.) måste utprovas på försöksdjur innan de inopereras pä människa.Det kan knappast anses försvarbart att utföra dylika inplanteringar pä sjukamänniskor innan det skett en noggrann utprovning på djur. Med inskränkningen "i vissa fall" hävdas detiden aktuella riksdagsmotionen att det är utomordentligt svårt att etisktförsvara djurförsök. Utförligare kommentarer till detta påstående synes fögameningsfyllda. Det skulle bara aktivera debatten i en känslig fråga där olikatänkesätt påverkar moralen i olika riktning och där allt väsentligt redan sagtsför i "Introduktion till denexperimentella medicinen". Det är medicinska fakultetens uppfattning att isjälva grundfrågan rörande nödvändigheten att kunna bedriva djurexperimentenforskning ingenting väsentligt har förändrats . som då är denviktigaste förutsättningen för ökade kunskaper inom ett för mänskligheten i sinhelhet så väsentligt vetenskapsområde som medicinen att försök utföres antingenpå människa eller djur. Resultat som erhållits i rätt utförda försök på djur äroftast helt relevanta för människa och därför framstår djurförsök för flertaletsom etiskt försvarbara. Vår nuvarande djurskyddslagstiftning med dess krav påkontinuerlig övervakning från hälsovårdsmyndigheternas sida samt medicinskaforskningsrådets granskning av forskningsverksamheten ur etisk synpunkt tordeutgöra en garanti för att de djur som utnyttjas till försök vid olikainstitutioner ej otillbörligen utsätts för lidande. Veterinäthögskolan (25.4.1972) biträder motionen och anför. Motionen syftar till att minskabehovet av försöksdjur. Det förtjänar därvid att påpekas att sådana framstegredan till en del vunnits genom att vävnadsodling av virus i stor utsträckningkunnat ersätta virusodling på levande djur t. ex. vid framställning avvacciner. Ett steg i rätt riktning har således tagits. Enligt högskolansuppfattning kan försöksdjur dock aldrig helt ersättas av cellkulturer i denmedicinska forskningen. Det är dock synnerligen angeläget, att en cellbank förforskningsändamål kommer till stånd. ()(28.4.1972) SDR anför i sitt remissyttrandeföljande i vilket instämmer. Ur djurskyddssynpunkt finnsgivetvis ingen principiell invändning mot en minskning av eller ett totaltförbud mot försöksdjur. För att närmare undersöka försöksdjursverksamheten publiceradespå ledande plats i Sveriges Djurskyddsföreningars Riksförbunds tidskriftnr 1971:2, 3 och 4 intervjuer i ärendet med dåvarandechefen för kungl. veterinärstyrelsen och föredraganden i djurskyddsäreriden isamma styrelse. Dessutom tillfrågades samtliga institutionschefer, som huvudsakligenanvänder försöksdjur, med nobelpristagaren, professor i spetsen,angående berättigandet av sådana försök. Den medicinsk-biologiska forskningen, som i vårt land ärberoende av experimentdjur, beviljas ca 100 milj. Frågan är alltså urfolkhälsosynpunkt en väsentlig fråga. Vid undersökningar av läkemedel m. m.kräver lagen t. o. rn. att förprov måste utföras på försöksdjur. Forskarna framhåller också att vävnadsodlingar är"lika inadekvata som studieobjekt för t. ex. undersökningar avcirkulationsapparatens kontroll, centrala nervsystemets funktioner,hormonsystemets styrning osv." som om man skulle "försöka studera enflygmotors invecklade funktion genom att enbart utreda de i densamma ingåendemetallernas basala egenskaper". All ledande forskning i hela världen somarbetar med försöksdjur, är enhällig om att experiment pä djur icke kanundvaras och att proven är av största värde för humanmedicinskt arbete. Självfallet önskar djurskyddet att inga onödigadjurexperiment utföres och att alla plågsamma försök undvikes i största möjligautsträckning. Detta framhålles på forskningshåll att så är fallet. Statensmedicinska forskningsråds försöksdjursnämnd tjänstgör numera även som en etisknämnd. Rådets prioriteringskommittéer, som fördelar tillgängliga starktbegränsade medel, utför en mycket ingående granskning av allaundersökningar. Skulle försöksdjur icke vara tillängliga skulle detta medföraett katastrofläge för massor av spädbarn, sjuka människor och andra. Även om vi måste beklaga motionärernas delvis felaktigaargumentering, önskar vi helt instämma i deras förslag om en utredning av encellbank för vidgat forskningsändamål och som bidrag till inskrärikningar avförsöksdjur, som både ur etisk och ekonomisk synpunkt är en svår belastning förden i sig helt nödvändiga forskningen. Yttranden över motionen 1972:748 Lantbruksstyrelsen() Styrelsen avstyrker bifall tillmotionen 1972:748 då fog inte synes finnas för misstanken att inte djurensförhållanden i zoologiska affärer skulle kunna hållas acceptabla genom denlöpande djurskyddstillsynen. Vården och behandlingen av djur izoologiska affärer regleras av djurskyddslagen (219:1944) och av Kungl. Maj:tsmed stöd av 8 § djurskyddslagen utfärdade kungörelse om offentlig förevisningav djur (486:1959). Fortlöpande tillsyn av affärerna utövas av hälsovårdsnämnden,som i vanlig ordning äger utfärda förelägganden, om så behövs vid vite, förinnehavaren om vad han har att iakttaga ifråga om djurens skötsel. Enligt 3 §kungörelsen om offentlig förevisning är även polisman behörig företa besiktningi zoologisk affär.