bet · FV01TU15 · 1972-12-31 00:00:00 — Trafikutskottetsbetänkande nr 1972 TU 1972:15 betänkande i anledning av motion angåendesamordningen av och vägbyggnadsverksamhet,m.m. 1 motionen 1972:719 av herrKarlsson i m. fl. (s) har yrkats att i skrivelse tillKungl. Maj:t hemställer om översyn av verksamheten för ocharbetsmarknadsstyrelsen i vad gäller beredskapsarbeten på vägar i syfte att nåett effektivare utnyttjande av de båda verkens resurser samt att möjlighetentill ökat byggande i egen regi prövas i vad gäller . Över motionen har yttrandeninhämtats från statens vägverk, statskontoret, ,och . Se bilagatUl detta betänkande. I statens vägverks yttrande övermotionen framhåller verket att från dess synpunkt en mer långsiktig planframför aUt vad avser urval och lokalisering av beredskapsarbeten inomvägsektorn är önskvärd. En stor del av vägbyggandet i landet finansieras medmedel för beredskapsarbeten, vilka avräknas mot bilskattemedlen. Betydanderegionala differenser i behoven av beredskapsarbeten föreligger emellertid. Omden hittillsvarande tilldelningen av ordinarie medel och beredskapsmedel ävenfortsättningsvis skulle utgå kommer enligt verket av desamlade behoven av vägbyggnadsåtgärder i hela riket, som skulle ha utförts t.o.m- , att kunna tillgodoses medan behovet i skulle varatäckt . framhåller vidare att åtskilliga skäl talar fören koncentration av allt statligt vägbyggande till ett statligt organ ochifrågasätter om inte denna fråga på nytt borde övervägas. Den i motionenframförda synpunkten om översyn av verksamheten för ocharbetsmarknadsstyrelsen vad gäller beredskapsarbeten på vägar delas därför avvägverket. Även statskontoret, ochbyggnadsentreprenörföreningen tillstyrker motionärernas hemställan i vadgäller samordningen av och verksamhet.Riksrevisionsverket pekar därvid bl. a. på att arbetsmarknadsstyrelsensplanering av beredskapsarbeten i princip är kortsiktig och baseras på osäkraantagan- 15 saml Nr 15 den om konjunkturutveckling och sysselsättningsbehov.Planeringshorisonten omfattar i princip endast det budgetår för vilket verketönskar anslag. Samplanering mellan och arbetsmarknadsstyrelsenbeträffande beredskapsarbete på vägar sker således f. n. endast siktmedan planering av vägbyggandet är väl utvecklat och långsiktigt. framhåller i sitt yttrande att denvägbyggnadsverksamhet som styrelsen bedriver till stor del syftar till attskapa sysselsättning åt sådana människor som av olika skäl, alkoholmissbruk,kriminalitet, fysiska eller psykiska handikapp har stora svårigheter atterhålla arbeten i öppna marknaden och som kräver speciell hänsyn beträffandearbetsmiljön. För dessa människor har tUlskapats särskilda arbetsplatser förvilka den kurativa verksamheten bedöms som särskilt betydelsefuU. Förarbetsmarknadsstyrelsen synes det ytterst angeläget att styrelsen även ifortsättningen får bedriva de vägarbeten som kan komma i fråga för dettaklientel i styrelsens egen regi. Såvida inte förhållandena i särskilda fallmotiverar något annat bör därför i egen regi bedrivass. k. särskilda beredskapsarbeten (tidigare benämnda beredskapsarbeten förhandikappade). Vidare bör enligt styrelsen, där så befinns lämpligt bl. a. medhänsyn tUl önskemålen om en snabb utslussning av arbetskraft, även i vissutsträckning i styrelsens regi utföras allmänna beredskapsarbeten. Utskottet finner i likhet med åtskilliga skälföreligga för en koncentration av allt statligt vägbyggande tUl ett statligtorgan. Härför talar inte minst det av påtalade behovet av enlångsiktig planering för hela vägsektorn. De av anfördaskälen måste ä andra sidan givetvis beaktas i sammanhanget liksom det avstyrelsen åberopade uttalandet av vederbörande departementschef i Kungl. Detta uttalande innebär bl. a. att arbetsmarknadsstyrelsengenom samråd med och andra byggande organ bör klargöra i vilken formarbetet kan drivas på billigaste sätt utan att de arbetsmarknadspolitiskaintressena eftersatts. Vid sin prövning av frågan har utskottet mot bakgrund avdet anförda samt med hänsyn till vad remissinstanserna eljest anfört funnitstarka skäl tala för att den av motionärerna begärda översynen kommer tillstånd. Utskottet förordar därför att Kungl. Maj:t i lämplig form låterverkställa en sådan Översyn och att resultatet härav föreläggs riksdagen.Motionärernas hemställan tillstyrks därför av utskottet i denna del. Beträffande frågan om ökat byggande i egen regi hänvisarvägverket till Kungl. Maj:ts proposition 1966:129 i vilken departementschefenuttalar, att avgörande för avvägningen mellan byggande i egen regioch byggande genom utomstående skall vara vad som ärfördelaktigast från totalkostnadssynpunkt. framhåller att inomdriftverksamheten, där huvuddelen av personalen är verksam, arbetena tillövervägande del utförs i egen regi medan inom byggnadsverksamheten arbeten iegen regi utförs till . I enlighet med departementschefens uttalandeär det verkets strävan att uppnå en sådan balans mellan entreprenader och egnaarbeten att totalekonomiskt bästa resultat erhålles och att möjligheterna tillkostnadskontroll genom jämförelser av utfallet för olika regiformer tillvaratas. Statskontoret förklarar i sitt yttrande att motionärernashemställan i denna del inte ger verket anledning tUl särskilt uttalande. anför att planering avvägbyggandet baserats på antagandet om en kontinuerhg ökning avvägbyggnadsanslagen. Verkets byggnadsorganisation har varit anpassad tUl dennaplanering. Som följd av dålig överensstämmelse mellan prognostiserad ochfaktisk anslagsutveckling har differenserna mellan verkets vägbyggande och desstillgängliga byggnadskapacitet blivit betydande. Minskning avvägbyggnadsanslagen har lett tUl att organisation bUvitöverdimensionerad. Verket har därför sökt genomföra en anpassning bl. a. genomreducering av vägarbetarpersonalen. På anses dock minskningen avvägarbetarkåren framför allt vara en följd av rationaUseringen ochmekaniseringen inom vägbyggandet. Den otill-fredsstäUande anslagsutvecklingenoch en ökning i egenregi-verksamhet har medfört betydandesysselsättningssvårigheter för de privata anläggningsföretagen och ett minskatintresse för produk-tivitetshöjande åtgärder. säger sig medhänsyn härtill inte kunna tillstyrka motionärernas hemställan om ett ökatbyggande i egen regi. uttalar sig inte i frågan medanSvenska byggnadsentreprenörföreningen avstyrker motionärernas krav i förevarandedel. Utskottet vill för sin del i detta sammanhang erinra om devid riksdagsbehandlingen av propositionen 1966:129 gjorda uttalandena i dennafråga. Det framhöUs sålunda (SU 1966:152 s. 3) att bedömningar, rådgivning ochbeslut skall grundas på lönsamhetskalkyler i största möjliga utsträckning. 1konsekvens härmed ansågs vilket särskilt underströks det avgörande förfrågan om exempelvis ett arbete avseende projektering, konstruktion eUerbyggande skaU utföras i egen regi eller av utomstående vara vad som vid varjetidpunkt är fördelaktigast från totalkostnadssynpunkt. Ett tillämpande avangivna grundsats ansågs av innebära ett tillgodoseende avmotionsledes uttalade önskemål om att verklig konkurrens på lika villkor mellanverket och utomstående komme till stånd. Dessa synpunkter finner utskottet alltjämt äga giltighet.Av yttrande torde också framgå att verkets intentioner på dettaområde står i god överensstämmelse med rUcsdagens uttalanden på området. Detfinns i sammanhanget anledning notera att enligt andelen egen regibeträffande vägbyggnad på grund av i realiteten sjunkande medelstilldelningtenderat att öka. Verket anser denna utveckling mindre tillfredsställande bådeför sin egen verksamhets skull och av samhällsekonomiska skäl. Den successivaanpassning av personalstyrkan, som verket anser nödvändig, måste emellertid enligt utskottets uppfattning ske med beaktande av den fast anställda personalens berättigade intresse av trygghet i anställningen. Med hänvisning bl. a. till det anförda har utskottet ej funnit tiUräckliga skäl föreliggaatt tillstyrka motionärernas yrkanden. Motionen avstyrks därför i denna del.Utskottet hemställer att 1. i anledning av motionen 1972:719 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört om översyn av verksam heten för och i vad gäller beredskapsarbeten på vägar, 2. avslår motionen 1972:719 i vadavser prövning av möjlighe terna för till ökat byggande i egen regi. Närvarande: herrar i (fp), (). (), (), (), (), i Heden (c).Hugosson (s), Rosqvist (s), (), (), iKristinehamn (vpk) och (). En stor del av vägbyggandet ilandet finansieras med medel för beredskapsarbeten, vilka avräknas motbilskattemedel. har mellan 200 och 300 miljonerkronor anslagits för beredskapsarbeten på kronans vägar och under innevarandebudgetår, 1971/72, pågår beredskapsarbeten för . Omfattningen och inriktningen av beredskapsarbetenaregleras genom ett årligt beredskapsprogram. Vid månadskiftet mars-aprilerhåller från AMS uppgifter om preUminära kostnadsramar m. m. somskaU gäUa för påföljande budgetår. anmodar därefter vägförvaltningarnaatt i samråd med länsarbetsnämnd och byggnadsdistrikt upprättaberedskapsprogram för kommande budgetår. Enligt skall de företag, som tas med iberedskapsprogrammet, finnas med i flerårsplan och/eller långtidsplan ochurvalet skall baseras på företagens angelägenhet. Sådana företag som avsesstartas med ordinarie medel under innevarande eUer påföljande kalenderår, fårdock endast i undantagsfall medtagas, eftersom planering för sinordinarie personal och sina andra resurser annars skulle störas. Beredskapsprogrammet färdigställs ochefter, ytterligare central bearbetning fastställs det slutliga programmet avAMS . Det kan i detta sammanhang finnas anledning att någonberöra totala planering av vägbyggnadsinsatserna. Till grund fördenna Ugger statsmakternas uttalanden om vägpoUtiken, t. ex. behandlingen avVägplan 1970 och direktiven för flerårsplanearbetet. Genom en behovsinventeringerhålls med för hela landet gemensamma kriterier avseende vägstandard,trafikmängd, vågfunktion m. m. en förteckning av erforderliga åtgärder, förnärvarande t. o. m. 1 en tioårig långtidsplan anges angelägenhetsordningenmellan de i behovsinventeringen medtagna objekten. Långtidsplanen upprättas inära samråd med länsstyrelser, länsvägnämnder och kommuner. Erfarenhetsvärdenfrån tidigare AMS-insatser i de olika regionerna används vid bestämningen av deekonomiska ramarna. Långtidsplanen anger inriktningen på vägbyggnadsåtgärdernasamt är en plan i första hand för verkets projekteringsarbete. 1 en femårigflerårsplan, vars handläggning är föreskriven i vägkungörelsen, anges de objektsom skall komma tiU utförande och turordningen dem emellan.Långtids- och flerårsplanerna revideras . För verkställighetenupprättas en programbudget omfattande . 1 den behovsinventering som utfördes och somför närvarande bearbetas visar det sig att betydande regionala differenserfinns i behoven av åtgärder. Om hittillsvarande tilldelning av ordinarie medeloch beredskapsmedel även fortsättningsvis skulle utgå, kommer endast ca 1 * 1972. av de samlade behoven av vägbyggnadsåtgärder, somskulle ha utförts t. o. m. 1984, att kunna tillgodoses. För länskulle däremot det angivna behovet vara täckt , vilket i storutsträckning beror på de ansenliga AMS-insatserna i detta län. Från vägverketssynpunkt vore en mer långsiktig plan framför allt vad avser urval ochlokalisering av beredskapsarbeten inom vägsektorn önskvärd. Det torde därvidkunna övervägas om inte sysselsättningsinsatserna i större utsträckning kundegöras på andra orter än där lokal arbetslöshet uppträder. Merparten av beredskapsarbetena utförs i regimed från länsarbetsnämnderna anvisade arbetare under det att en mindre del igenomsnitt - utförs helt i AMS regi. 1960 årsarbetsmarknadsutredning föreslog i sitt betänkande Arbetsmarknadspolitik, attAMS byggande verksamhet successivt skulle avvecklas. I sitt yttrande överbetänkandet förklarade sig dåvarande väg-och vattenbyggnadsstyrelsen beredd attöverta ansvaret för den volymökning som härigenom kunde uppstå inomvägväsendets byggande. vill framhålla att åtskilliga skäl talar fören koncentration av aUt statligt vägbyggande tUl ett statligt organ ochifrågasätter om inte denna fråga på nytt borde övervägas. När det gäller frågan huruvida vägbyggandet skall skegenom entreprenör eUer med egen personal uttalar sig chefen förkommunikationsdepartementet i Kungl. Maj:ts proposition nr 1966angående Ny organisation för väg- och vattenbyggnadsstyrelsen: "I fråga om målsättningen för verket har utredningen,mot bakgrunden av den väntade fortsatta expansionen på väg- och gatuområdet ochde stegrade krav som bl. a. på grund därav torde komma att ställas, förordatatt verksamheten skall ges en mer ekonomisk inriktning än f. n. Bedömningar,rådgivning och beslut skall grundas på lönsamhetskalkyler i största möjligautsträckning. I konsekvens härmed bör det avgörande för frågan om exempelvisett arbete avseende projektering, konstmktion eller byggande skaU utföras iegen regi eller av utomstående vara vad som ärfördelaktigast från totalkostnadssynpunkt. I likhet med utredningen anser jag det angeläget attverksamheten i vägverketges en mera ekonomisk inriktning och jag ansluter mig i huvudsaktill de synpunkter som framförts." Till dettavill anföra följande: Inom driftverksamheten, där huvuddelen av personalen ärverksam, utförs arbetena till övervägande del i egen regi. För vissasäsongbundna arbeten, t. ex. snöröjning, anUtas dock åkare som komplement tillde ordinarie resurserna. Orsakerna till detta är att det inte är motiverat attdimensionera de egna resurserna efter säsongtoppar. Under övriga årstiderskulle i så fall överkapacitet med därav följande sysselsättningsproblemuppstå. strävan är att uppnå en sådan personalstyrka och-sammansättning att väghållningen kan skötas på ett både företagseko- nomiskt och för den fast anstäUda personalen riktigt sätt. Inom byggnadsverksamheten utförs av arbetena i egefiregi och på entreprenad (genomsnittsvärden ). Påpekas bör att ävenvid arbeten i egen regi underentreprenörer anlitas för t. exmaterialtransporter. Denna volym uppgår tUl av verketsbyggnadsomslutning. För de olika företagsdelarna är fördelningen mellan arbetenpå entreprenad och i egen regi ojämn. Sålunda gäller följande fördelning igenomsnitt (budgeterade värden). Med utgångspunkt fråndepartementschefens ovannämnda uttalande är det strävan att nå ensådan fördelning mellan regiformerna att fördelaktigaste kostnader erhålls. Enviss del entreprenader är därvid nödvändig för att kostnadskontroll skall kunnaske och för att verket skall få den rörelsefrihet som är väsentlig av såvälekonomiska som personeUa skäl. Inom företagsdelen väg tenderar andelen egen regi att öka(budgeterat värde ). Orsaken tUl detta är den i realitetensjunkande medelstilldelningen, som inte helt kunnat mötas med rationaUseringaroch minskningar av de fasta kostnaderna. Om inte denna utveckling bryts kommerpraktiskt taget inga entreprenadarbeten bortsett från underentreprenader attkunna utföras inom företagsdelen väg år 19751976. anser dennautveckhng mindre tiUfredsställande både för sin egen verksamhets skull och avsamhällsekonomiska skäl. Övervägande skäl talar nämligen för att en effektiventreprenadkår finns inom landet. Arbetena inom företagsdelarna beläggning och bro harhittills i liten Utsträckning utförts i egen regi. Speciellt inom brobyggandetvore en jämnare fördelning mellan regiformema motiverad. För denna företagsdelär sålunda för av arbetena planerade att utföras i egen regi mot10 % under hittillsvarande år. Denna utveckling måste dock genomföras på längresikt eftersom erforderUga resurser, såväl personella som maskinella ochtekniska, inte kan skapas på en gång utan endast successivt. Personalantalet har som påpekats i motionen gått nedstarkt sedan vägväsendets förstatligande. Den främsta orsaken till detta är degenomförda rationaliseringsåtgärderna med bl. a. ökad insats av stora,effektiva maskiner. Till detta kommer den i realiteten minskandemedelstilldelningen , vilken inneburit minskningar av utfördakvantiteter. Enda möjliga åtgärden att möta dessa samverkande och avstatsmakterna accepterade faktorer är att det sker en successiv anpassning avpersonalstyrkan. Sammanfattningsvisfår anföra följande. Den i motionen framförda synpunktenom översyn av verksamheten för och vad gäller beredskapsarbetenväg delas av . SärskUt viU verket framhålla nödvändigheten av enlångsiktig planering av inriktning och lokalisering av desysselsättningsskapande åtgärderna genom vägarbeten. Beträffande valet av regiformer för vägbyggandet är detverkets strävan att uppnå en sådan balans mellan entreprenader och arbeten iegen regi att totalekonomiskt bästa resultat erhålls samt att möjligheterna tUlkostnadskontroU genom jämförelse av utfallet för olika regiformer tUlvaratas. Statskontoret(14.4.l972) 1 motionen yrkas på en översyn avsamordningen mellan och vad gäUerberedskapsarbeten på vägar. utförs vägbyggnader somberedskapsarbeten av båda verken. Samarbete förekommer och har bl. a.särskilda medel till sitt förfogande för planering av beredskapsarbeten åtarbetsmarknadsverket. En rimlig arbetsfördelning är enligtmotionärerna att anvisar medel medan svararför byggandet. En ansvarsfördelning av skisserat slag har i princip tidigareföreslagits av arbetsmarknadsutredning (SOU 1965:9). 1 propositionangående riktlinjer för arbetsmarknadspolitiken (prop. 1966:52) framhöUs emellertidatt när så var lämpligt även i fortsättningen bordekunna driva vägarbeten som allmänna beredskapsarbeten. Detta borde dock ske inära samarbete med vägmyndigheten. Mot bakgrund av den betydande ökning insatserna avberedskapsmedel inom vägväsendet fått till följd av detskärpta sysselsättningsläget anser statskontoret att det nu är motiverat att seöver samordningen meUan och på detta område.Statskontoret har i yttrande över vägplan 1970 (SOU 1969:56) framhållit att det ur planeringssynpunkt finns skäl se över ansvarsfördelningenbeträffande väginvesteringar, dels mellan statens vägverk och andra statligaintressenter, dels mellan staten och kommunerna. Statskontorettillstyrker således motionärernas hemställan. Den nuvarande riktpunkten för arbetsmarknadsstyrelsensförrådshållning - utrustning för 3 000 sysselsatta bör enligt statskontoretprövas vid en översyn, bl. a. med hänsyn till nuvarande förhållanden i fråga omtillgången på arbetsmaskiner. Den angivna beredskapsnivån har under lång tidvarit oförändrad. Till avsevärd del avser beredskapen utrustning förvägarbeten. Motionärerna framhåller att "vid de beredskapsarbetensom AMS bedriver utlämnas i regel maskinarbeten på entreprenad, medan vägverketsmaskinpark inte alltid utnyttjas i den grad som är rimligt frånförräntningssynpunkt." I syfte att bättre utnyttja den senare kan detenligt statskontoret vara skäl undersöka möjligheterna tillgemensam förrådshållning av och vägverketsmaskinutrustning. Motionärernas yrkande om att ökat byggande i egen regi börprövas vid statens vägverk ger inte anledning till några särskUda uttalandenfrån statskontoret. Motionen innehåller hemställan delsom en översyn av verksamheten för () och () vad gäller beredskapsarbeten på vägar i syfte att nå ett effektivare utnyttjande,främst genom ökad samordning, av de båda verkens resurser, dels om en prövningav möjligheten tiU ökat byggande i VV egen regi främst för att undvika enfortsatt minskning av den statliga vägarbetarkåren. Med anledning av motionen får ()framhålla följande. RRV har i en förvaltningsrevisioneU studie (Rapport1970-09-09, Dnr 910 och 911) och i skrivelse tUl Kungl. Maj:t ()konstaterat att det föreligger vissa brister i samordningen och samplaneringenmellan AMS och VV vad avser beredskapsarbeten. 1 skrivelsen konstaterades att VV planering av vägbyggandeär väl utvecklat och långsiktigt. Planeringen baseras på antagandet om enkontinuerlig ökning av vägbyggnadsanslagen. Vid urvalet av objekt, bådeordinarie arbeten och beredskapsarbeten, gäller att objekten skall varaangelägna. Angelägenhetsgraderingen baseras på lönsamhetskalkyler. AMS planering av beredskapsarbeten är i princip kortsiktigoch baseras på osäkra antaganden om konjunkturutveckling ochsysselsättningsbehov. Planeringshorisonten omfattar i princip endast detbudgetår för vilket verket äskar anslag. Samplanering mellan VV och AMS beträffandeberedskapsarbeten väg sker således endast . Dessa problem är mest uttalade i övre . Av dettotala statliga vägbyggandet på ca 800900 milj. kronor bestrids 200300milj. kronor av beredskapsmedel. Av beredskapsmedlen har använts i debåda nordligaste länen motsvarande 2/3 av det totala vägbyggandet där. I denovannämnda skrivelsen framhöll RRV: "långtidsplaner visar påminskat utbyggnadsbehov i övre . Med nuvarandebyggnadstakt kommer behovet av huvudvägar i detta område att vara tillgodosettinom . En komplett utbyggnad även av det sekundära vägnätet skullekräva högst ett ä produktion. De av presenterade projekten förberedskapsarbeten i övre har en avkastning ungefärmotsvarande . En så låg avkastning motsvarar projekt som för övriga landettidigast skulle igångsättas om 10 å . De lägst prioriterade vägföretagenslämplighet som beredskapsarbeten kan således ifrågasättas urtransportekonomiska synpunkter." 1 * 1972. 15 saml Nr 15 RRV framhöU i de ovan nämndaskrivelserna att det är synnerligen angeläget att de båda verken drarkonsekvenserna av att angelägna vägprojekt kommer att vara avverkade i övreNorrland och att en successiv minskning av densammanlagda vägbyggnadskapaciteten bör förberedas i samråd mellan debåda verken liksom att en ökning av andra slag av beredskapsarbeten måsteförberedas. Vägbyggandet med beredskapsmedel spelar emellertid ävenutanför en betydande roll bland AMS sysselsättningsskapande åtgärder.Detta har inte minst visats under lågkonjunkturen , då ett mycketstort antal vägbyggnadsprojekt igångsattes som beredskapsarbeten även istorstadsområdena och i övrigt i . Detta möjliggjordes av att VVav andra skäl hade en stor reserv av färdigprojek-terade företag. Samtidigtutgör beredskapsarbetena en riklig del av den totala utbyggnaden av vägnätet. Mot bakgrunden av det ovan sagda finner RRV det välmotiverat med en översyn av arbetsfördelningen mellan VV och AMS vad gällerberedskapsarbeten väg och av formerna för detta. Härvid synes det vara avsärskild vikt att överväga en ökad samordning mellan verken och ett system förlångsiktig planering såsom förberedelse för beredskapsarbeten. Frågan om hurdessa skall behandlas ur budgetsynpunkt med hänsyn tUl konjunktursvängningarnaövervägs av budgetutredningen. Den andra frågeställningen som aktualiseras avmotionärerna rör organisationen av byggnadsverksamhet. Som ovanframhållits har VV planering av vägbyggandet baserats påantagandet om en kontinuerlig ökning av vägbyggnadsanslagen. Verkets byggnadsorganisationhar varit anpassad till denna planering. Som en följd av dålig överensstämmelsemeUan av VV prognostiserad anslagsutveckling och faktisk har differensernamellan det faktiska vägbyggandet och verkets tillgängliga byggnadskapacitetblivit betydande. Verket har därför sökt genomföra en anpassning bl. a. genomreducering av vägarbetarpersonalen. förväntas dennaminskning fortsätta. Motionärerna ställer sig kritiska till detta och menar atten ökning i egen regiverksamhet bör genomföras för att undvika enytterligare reduktion av vägarbetarkåren. Motionärerna framhåUer vidare att har svårt attkonkurrera prismässigt i egenregibyggande med privata entreprenörer därför attVV erbjuder sina anställda bättre löneförmåner och större anställningstrygghetän privata entreprenörer. Motionärerna anser det orimligt om detta får ledatill ett sämre sysselsättningsläge för de anställda. Det bör emeUertid framhållas att minskningen avvägarbetarkåren över framför allt är en följd av rationaliseringenoch mekaniseringen inom vägbyggandet. Endast under den allra i förhållande tiU tidigare planer minskade byggnadsvolymen direkt föranletten reduktion av arbetarstyrkan.