bet · FV01LU5 · 1972-12-31 00:00:00 — Utskottet ansåg i anslutninghärtill att det var viktigt att man noga följde utvecklingen efter det attlagen trätt i kraft och att man undersökte i vilken mån de nya reglerna kom attkringgås och om allvarliga missförhållanden alltjämt kvarstod. Vid en sådanefterhandsgranskning borde enligt utskottet telefonförsäljning särskiltuppmärksammas. Utskottet erinrade om att också departementschefen framhållitatt det är angeläget att utveckhngen i fråga om telefonförsäljning noga följs.Eftersom Kungl. Maj:ts uppmärksamhet sålunda var riktad på att ifrågavarandeförsäljningsform kunde komma att brukas för att kringgå den föreslagna lagenansåg utskottet att någon åtgärd i enlighet med motionsyrkandet inte varerforderlig. Till grund för yrkandet i motionen 1972:318 omsnabbutredning av möjligheterna att införa ängervecka vid telefonförsäljningåberopas i allt väsentligt samma omständigheter som framfördes då förraåret behandlade frågan. vill till en början framhålla att, eftersomlagen om hemförsäljning endast har varit i kraft i något ,nämnvärda erfarenheter av lagstiftningen och dess verkningar uppenbarligenännu inte vunnits. En av utskottet företagen undersökning ger också vid handenatt det hos konsumentombudsmannen och statens pris-och kartellnämnd ännu inteföreligger något material som tyder på en ökad frekvens av försäljning pertelefon till men för konsumenterna. Med hänsyn härtill föreligger enhgtutskottets mening inte skäl att nu föranstalta om utredning i syfte attkonstruera en rättsteknisk metod som gör det möjligt att bereda konsumentenskydd också vid telefonförsäljning. Utskottet förutsätter att försäljningsformensutveckling följs med uppmärksamhet bl. a. av konsumentombudsmannen, som enligtsin instruktion har att särskilt granska marknadsföringsåtgärder inom områdendär otillbörliga förfaranden kan antas vara speciellt vanliga eller tillsärskilt men för konsumenterna. På grund av det anförda bör motionen avslås. Beträffande frågan om kontantköp bör omfattas av lagen omhemförsäljning anfördes i nämnda proposition bl. a. att någon avgränsning ärnödvändig sä att lagstiftningen inte kommer att omfatta exempelviskontantförsäljning av livsmedel från varuhussar och hknande. I propositionenframhölls att, om köparen får varan levererad genast och således redan frånbörjan vet exakt vad han får samt dessutom är beredd att erläggahela vederlaget för det köpta, behovet av särskilt skydd synes vara avsevärtmindre än i de typiska hemförsäljningsfallen, där varan levereras i efterhandoch köparen i en eller annan form får Vidare framhölls att det från principiell synpunktär mindre tilltalande att ge köparen rätt att riva upp en affär som för bådaparter enligt vanhga regler framstår som avslutad. Sådana situationer som de nubeskrivna borde därför undantas. I propositionen underströks att ett ganskalitet område skulle undantas från lagstiftningen om denna inte omfattarkontantköp, eftersom det vid hemförsäljning och Ukartade försäljningsformer ärregel att varan levereras i efterhand och att köparen får kredit. Vid köp avdyrbarare kapitalvaror torde man, framhölls det slutligen, bara i undantagsfallha anledning att räkna med att köparen helt fullgör sin andel av avtalet vidförsäljningstillfället, varför de mest skyddsvärda fallen i praktiken tordekomma att omfattas av lagstiftningen. I motioner i anledning av propositionen framfördes tillstöd för att lagstiftningen också borde omfatta kontantköp bl. a. att sammaprincipiella skäl kan anföras för ångervecka vid kontantköp som vid kreditköp,t. ex. köparens psykologiska underläge. Det framhölls att konsumenten när hanföretar sin rättshandling i de flesta fall torde uppfatta denna som välgenomtänkt och vara nöjd med köpet. Det är först då han fått överlägga medandra medlemmar av hushållet och jämföra det pris som han åtagit sig att betalamed priser på motsvarande varor i butikshandeln som han kanske upptäcker atthan gjort en dålig affär. Man ansåg vidare att det från principiell synpunktinte kunde anses mindre tilltalande att ge en köpare som betalar kontant sammamöjlighet som den som ingått kreditavtal att i lugn och ro fundera över detkloka i sitt beslut och att kunna ändra sig. Vad beträffar kontantförsäljningav livsmedel frän varuhussar och liknande anfördes att undantag lätt skullekunna göras genom att en nedre gräns för varans pris sätts, exempelvis vid 200kronor. Slutligen framhölls att äldre personer, som i särskild grad är i behovav lagens skydd, inte gärna köper på avbetalning och dessutom i störreutsträckning än andra har förhållandevis stora penningsummor förvarade i bostaden.Det ansågs därför ligga nära till hands att förmoda att dessa konsumenterönskar betala hela köpeskillingen genast, utan att detta kan tas som ett teckenpå att affären från deras sida är väl genomtänkt. anförde i sitt betänkande att det enligtutskottets mening förelåg skäl för att också kontantköp skall omfattas avlagstiftningen. Sålunda, framhöll utskottet, gäller också vid kontantförsäljningatt köparen befinner sig i ett psykologiskt underläge och att han saknarmöjlighet att jämföra pris, kvalitet m. m. i fråga om konkurrerande produkterpå det sätt som han kan göra vid besök i varuhus eller i flera med varandrakonkurrerande butiker, dvs. just omständigheter som föranlett den aktuellalagstiftningen. Ä andra sidan fann utskottet de i propositionen anförda skälenför att kontantköp inte skall omfattas av lagstiftningen vara tungt vägande,och utskottet ansåg sig efter övervägande böra inta samma ståndpunkt i frågansom kommit till uttryck i propositionen. Utskottet framhöll att det vid sittställningstagande hade beaktat att just i fråga om kontantköp den allmännameningen torde vara att affären är avslutad när varan betalats, varför detskulle te sig mindre tilltalande att ge köparen rätt att riva upp en sådanaffär. Utskottet erinrade om att det i annat sammanhang uttalatsig för en efterhandsgranskning av den nya lagstiftningens verkningar. Vidsådan granskning är det, framhöll utskottet, angeläget att också kontantförsäljningenuppmärksammas. I den mån erfarenheterna ger vid handen att förhållandenautvecklat sig dithän att även kontantförsäljning bör omfattas av lagstiftningenför att denna skall kunna ge åsyftat skydd måste givetvis frågan tas upp tillförnyad prövning, anförde utskottet. I motionen 1972:163 framförs i allt väsentligt samma skälför att lagen skall gälla kontantköp som åberopades dä frågan prövades vidföregående års riksdag. vill till en början framhålla att det vidhemförsäljning och likartade försäljningsformer torde vara regel både att varanlevereras i efterhand och att köparen får kredit. Men, såsom anförs iförevarande motion, obestridligen förekommer också kontantköp och med hänsyntill bestämmelserna i den nya lagen finns det anledning anta att en delförsäljare i större utsträckning kommer att sälja mot kontant betalning. Inteheller i förevarande hänseende föreligger det hos konsumentombudsmannen ellerhos statens pris- och kartellnämnd något material som visar attkontantförsäljning till men för konsumenterna blivit speciellt vanlig och attomedelbara lagstiftningsåtgärder därför är påkallade. Utskottet finner därförinte skäl att frångå den bedömning som gjordes då frågan övervägdes vidföregående års riksdag. Utskottet vill dock ånyo understryka att det ärangeläget att utvecklingen av hemförsäljning mot kontant betalning och samtidigleverans av varan följs med uppmärksamhet. Utskottet förutsätter att bl. a.konsumentombudsmannen kommer att ha sin uppmärksamhet riktad på spörsmålet ifråga. Något initiativ från sida kan därför inte anses erforderligt. Medhänvisning till vad sålunda anförts hemställer utskottet A. attmotionen 1972:163 avslås samt B. attmotionen 1972:318 avslås. På lagutskottets vägnar DANIELWIKLUND Närvarande: herrar i (fp), (),(). (), fröken i (s), herrar ().Hammarberg (s)*, Böriesson i (c), (), (),herrar i (s), ()*. (vpk). Annerås (fp)och i (s). Ej närvarande vid betänkandets justering. Vid A i utskottets hemställan beträffande frågan om kontantköp skall omfattas avlagstiftningen av herrar i (fp). (), i (c) och Annerås (fp), vilka ansett a) att det avsnitt av betänkandet som börjar på s. 9 medorden "Beträffande frågan" och slutar på s. 11 med orden "anseserforderligt" bort ha följande lydelse: Såsom framgår av den föregående redogörelsen ansågutskottet redan vid föregående års riksdag att det förelåg skäl för att ocksåkontantköp skulle omfattas av lagstiftningen. Utskottet ansåg dock de ipropositionen framförda grunderna för att undanta kontantköp frånlagstiftningen vara tungt vägande och fann sig efter övervägande böra biträdapropositionens förslag att kontantköp inte skall omfattas av lagen. Efter detatt lagen trätt i kraft synes emellertid hemförsäljning mot kontant betalningha ökat, vilket är ägnat att väcka oro. Kontantförsäljning i hemmen medför iåtskilliga fall men för konsumenterna. Såsom anförs i motionen 1972:163 gällersålunda också vid kontantförsäljning att köparen befinner sig i ettpsykologiskt underläge och att han saknar möjlighet att jämföra pris, kvalitetm. m. i fråga om konkurrerande produkter på det sätt som han kan göra vid besöki varuhus eller i flera med varandra konkurrerande butiker, dvs. justomständigheter som föranlett lagstiftning i fråga om hemförsäljning. Särskiltför äldre personer, som ibland förvarar stora penningsummor hemma och kan önskafå ett köp avklarat sä fort som möjligt, föreligger enhgt utskottets mening ettbehov av lagskydd mot överrumplande försäljning i hemmet. Utskottet anser detvidare inte vara principiellt mindre tilltalande att ge en köpare som betalatkontant samma möjlighet som den som ingått kreditavtal att i lugn och rofundera över det kloka i sitt beslut och att kunna ändra sig. I stället kan medfog hävdas att den som bUvit övertalad till ett icke planerat köp och dessutombetalt varan kontant kan anses ha större anledning till ånger än den som slutitett kreditavtal. På grund av vad sålunda anförts vill utskottet nu förordaatt också kontantköp skall omfattas av lagen om hemförsäljning. Utskottet anserdock att en lämplig undre gräns för lagens tillämpning bör fastställas så attden inte kommer att omfatta exempelvis kontantförsäljning från varuhussar ochliknande. Utskottet föreslår att denna gräns sätts vid ett belopp om 200kronor. b) attutskottet bort hemställa A. att i anledning avmotionen 1972:163 hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till sådan ändring avlagen (1971:238) om hemförsäljning att lagen kommer att omfatta ocksåkontantköp dä priset uppgår till .