bet · FV01JuU22 · 1972-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1972 JuU 1972:22 betänkande i anledning av motion ominrättande av disciplinnämnder för bestraffning av tjänstefel. I motionen 1972:916 av . (c) yrkas "att hemställer hos Kungl. får i uppdrag att lägga fram förslag om särskildadisciplinnämnder i enlighet med vad som anförts i motionen". Motionärerna påpekar attämbetsansvarskommittén i sitt betänkande "Ämbetsansvaret" (SOU1969:20), vari de grundläggande principerna för uppbyggnaden av ett föroffentliga funktionärer avsett sanktionssystem redovisats, avvisat tanken attinrätta särskilda disciplinnämnder. Motionärerna framhåller att det ärangeläget att beslut i disciplinärenden fattas på grundval av en omsorgsfullutredning och enligt normer som är godtagbara frän både allmänna och enskildasynpunkter. 1 anslutning till viss under remissbehandlingen av betänkandetframkommen kritik uttalar motionärerna att det inte är fullt tillfredsställandemed en ordning enligt vilken både utredning och beslut i disciplinärende är enintern angelägenhet inom den berörda myndigheten. Mot angiven bakgrund finnermotionärerna starka skäl tala för att reformarbetet rörande ämbetsansvar ochdisciplinärt ansvar i offentlig tjänst inriktas pä särskilda, fränarbetsgivarmyndigheterna fristående disciplinnämnder. Beträffandede fullständiga motionsskälen hänvisas till motionen. I ges bestämmelser omämbetsbrott och ämbetsstraff. Ämbetsbrotten utgörs dels av vissa handlingar -tjänstemissbruk, tagande av muta, brott mot tystnadsplikt och tjänstefel somi princip är straffbara endast när de begås av ämbetsmän, dels av handlingarsom utgör allmänna brott men föranleder förhöjt straff eller ådömande avämbetsstraff, när gärningsmannen är ämbetsman i mening, Ämbetsstraffenär avsättning och suspension. Beträffande handläggningen av frågor omämbetsbrott gäller vanliga straffprocessuella regler om förundersökning, åtaloch rättegäng inför domstol. Vid sidan av reglerom ämbetsansvar finns i statstjänste-mannalagen (1965:274) regler omdisciplinansvar för statligt anställda tjänstemän. Enligt 19 § i denna lag kanflertalet statstjänstemän i administrativ ordning ådömas disciplinstraff, om deav försummelse, oförstånd eller oskicklighet åsidosätter vad som åligger enligtlag, instruktion eller annan författning, särskild föreskrift eller tjänstensbeskaffenhet. Disciplinstraffen är varning, löneavdrag under högst trettiodagar, suspension och, för tjänsteman som ej är anställdmed fullmakt, avsättning. Till avsättning får en tjänsteman dock dömas endastom han gjort sig skyldig till svårare fel eller inte låtit sig rätta avtidigare bestraffning. Frågor om disciplinpåföljder avgörs inomstatsförvaltningen vanligen av myndighetens styrelse eller av en särskild nämndinom myndigheten. Även för kommunaltjänstemän finns författningsregleratdisciplinansvar samt regler om disciplinära åtgärder upptagna ikollektivavtal. Maj:ts bemyndigandetillkallades sakkunniga för utredning av frågan om ämbetsansvar ochdisciplinärt ansvar i offentlig tjänst. 1 direktiven för de sakkunniga,ämbetsansvarskommittén, uttalas bl. a. att sanktionssystemet inom denoffentliga tjänstemannasektorn företer ett splittrat mönster; somligatjänstemän har enbart ämbetsansvar, andra har både ämbetsansvar ochdisciplinärt ansvar och andra åter har endast disciplinärt ansvar. Att nä framtill ett mera enhetligt och konsekvent uppbyggt sanktionssystem var enligtdirektiven en av de angelägnaste uppgifterna i samband med utredningsuppdraget.I sitt ovannämnda, är 1969 avlämnade principbetänkande redovisade kommittén demera grundläggande principer, som kommittén fann sig böra utgä ifrån i detfortsatta arbetet. Efter remissbehandling av principbetänkandet har kommitténsarbete lett fram till ett slutbetänkande rörande ämbetsansvar och disciplinärtansvar i offentlig tjänst, "Ämbetsansvaret 11" (SOU 1972: I). I de avseenden som berörs i den förevarande motionen,nämligen såvitt gäller förfarandet och beslutande organ i disciplinärenden,innebär de i slutbetänkandet framlagda förslagen i korthet bl. a. följande. Innan frågan om disciplinpåföljdeller avsked till följd av tjänsteförseelse avgörs skall arbetstagaren genomskriftlig anmaning beredas tillfälle att skriftligen eller vid muntligt förhöruttala sig om vad som åberopas mot honom. Muntligt förhör bör användas om arbetstagarenbegär det eller det eljest finnes lämpligt. Begär arbetstagaren att annanutredning skall förebringas, till exempel att annan person skall yttra sig isaken, bör det normalt efterkommas. Vidare föresläs möjlighet att höra vittneeller sakkunnig vid domstol liksom möjlighet att begära domstols föreläggandeför någon att tillhandahälla bevis. I fråga om själva beslutet föresläs attdetta skall vara skriftligt och ange de skäl varpå det grundas. Arbetstagarenskall äga rätt att anlita biträde under utredningen. För fackföreningsanslutenpersonal föreslås att disciplinfrågan inte får avgöras förrän överläggning i saken ägt rum med fackföreningen om denna påyrkat sådan. Beslut om disciplinpåföljd och om avsked bör fattas avkollegiala organ med inslag av juridisk kompetens. 1 beslut skall sålunda deltatre eller fem personer, av vilka minst en skall ha avlagt för behörighet tilldomarämbete föreskrivna kunskapsprov. Som huvudregel föreslås attdiscipUnfrågorna skall handläggas av den myndighet varunder arbetstagarenlyder om Kungl. Maj:t inte bestämmer annat. Beträffande tjänsteförseelser avhögre domare, chefstjänstemän vid statlig myndighet och ledamot av sådanmyndighet föreslår kommittén att beslut om disciplinär påföljd eller om avskedskall fattas av en discipUnnämnd med tre eller fem ledamöter av vilkaordföranden skall vara eller ha varit domare. Den föreslagna bestämmelsen omdisciplinnämnd bör även efter förordnande av Kungl. Maj.t kunna gälla andraarbets- eller uppdragstagare hos staten, 1 fråga om de arbetstagare inom denreglerade kommunala förvaltningen som omfattas av kommunaltjänstemannastadganbör det ankomma på Kungl, Maj:t att meddela bestämmelser om beslutande organ. Vadangår övriga arbets- och uppdragstagare hos kommun eller företag vari kommunhar avgörande bestämmanderätt föreslår kommittén att det skaU ankomma påkommunen eller organ som kommunen utser att fatta beslut i disciplinärenden.Kommittén diskuterar olika regler rörande förstärkning av vederbörandekommunala organ med juridisk sakkunskap och angående medinflytande frånpersonalens sida, t, ex, när det gäller den förutnämnda disciplinnämndenssammansättning. Förslag i dessa hänseenden framläggs dock inte. Remissbehandlingen avämbetsansvarskommitténs slutbetänkande har avslutats ochlagstiftningsärendet är föremål för övervägande inom Kungl. Enligt vad utskottet inhämtat kan proposition i ämnet väntas bliförelagd riksdag. I motionen föresläs att riksdagenhos Kungl. Maj:t hemställer att ämbetsansvarskommittén fär i uppdrag att läggafram förslag om särskilda disciplinnämnder. Motionärerna vänder sig mot att kommittén i sitt är 1969framlagda principbetänkande "Ämbetsansvaret" (SOU 1969:20) intefunnit skäl att föreslå inrättande av särskilda disciplinnämnder förhandläggning av frågor om disciplinära påföljder. Det kan enhgt motionärernainte anses tillfredsställande med en ordning, enUgt vilken både utredning ochbeslut i disciplinärende är en intern angelägenhet inom den berörda myndigheten.Det fortsatta reformarbetet borde därför inriktas pä att skapa särskilda, frånarbetsgivarmyndigheterna fristående disciplinnämnder. Som närmare framgår av redogörelsen ovan harutredningsarbetet inom ämbetsansvarskommittén efter remissbehandhng avprincipbetänkandet lett fram till ett i början av detta år publiceratslutbetänkande rörande ämbetsansvar och disciplinärt ansvar i offentlig tjänst,"Ämbetsansvaret II" (SOU 1972: 1), vari det av motionärerna upptagnaspörsmålet övervägts. Slutbetänkandet har remissbehandlats, och lagstiftningsärendetär föremål för övervägande inom Kungl, Maj:ts Proposition i ämnet kan, enligt vad utskottetinhämtat, väntas bli förelagd riksdag, arbete i vad gäller den i motionenupptagna frågan har således numera avslutats och problematiken rörandeämbetsansvar och disciplinärt ansvar i offentlig tjänst i hela dess vidd tordegenom förslag av Kungl, Maj:t bli föremål för prövning under nästaår. På grund härav saknas enligt utskottets mening anledning till någonriksdagens åtgärd till följd av motionen. attriksdagen avslår motionen 1972:916. Närvarande: hu (), fröken (), herrDockered (c), fröken (), herrar (), Larfors (s), iVäxjö (c), i (s), i (fp), (). Polstam(c), (), herrar Schött (m), Måbrink (vpk) och ().