bet · FV01FiU40 · 1972-12-31 00:00:00 — 1. regionala åtgärder av typen"innovationscentra", 2. tillgodoseende av behovet avför småföretagare lättillgängliga, snabba och prisbilliga utprovningsresursersåsom befintiiga anstalter och institutioner, FiU1972: 40 70 3. inrättandet av en idébank iavsikt att snabbt och effektivt kunna återfinna och hantera tekniska idéer ochprojekt till nytta för svenskt näringsliv, 4. inrättandet av en effektivdokumentationscentral för patentfrågor och i övrigt frågor av teknisk ochvetenskaplig art i nära anknytning till patent- och registreringsverket, samt 5. ytterligare utökande av denplanerade, utlandsrepresentationen med tekniskt inriktad personal av högkapacitet för att. i uppsökande syfte undersöka vad svenskt näringsliv kanproducera och leverera till aktuella marknader. har i sitt yttrande (NU 1972: 1 y)anfört att motionärens förslag avser åtgärder som kan genomföras först eftervisst utredningsarbete och som knappast kan få påtagliga verkningar på kortsikt. Vissa av förslagen, som motionären fört fram tidigare, har näringsutskottettagit upp i ett betänkande (NU 1972: 52), som behandlas av riksdagen.Andra uppslag åter är nya men hör enligt näringsutskottets mening inte hemmainom ramen för ett ärende som gäller omedelbara åtgärder ikonjunkturstimulerande syfte. Finansutskottethar mot bakgrunden av vad näringsutskottet anfört inte anledning ta ställningtill sakinnehållet i de framförda förslagen. Frågorna är inte av intresse iförevarande konjunkturpolitiska sammanhang. avstyrker motionenoch hemställer att avslår motionen 1972: 1874. 29.Motion om investeringsbidrag. I motionen 1972: 1880 av m. fl. (c)hemställs att beslutar att på tilläggsstat I till riksstaten förbudgetåret-1972/73 till Investeringsbidrag för maskininvesteringar i rörelse,jordbrak och skogsbmk anvisa i enlighet med vad som anförts imotionen samt att vederbörande utskott måtte utarbeta förslag till härförerforderlig lagtext. hänvisar i sitt yttrande till attårets riksdag på utskottets hemställan (NU 1972:13) avvisat ett yrkande omutredning av frågan. I detta betänkande erinrade utskottet om att direktastatiiga bidrag tUl företag förekommer i vissa fall, bl. a. inom ramen för denregionalpolitiska stödverksamheten, och att det bidragsmottagande företaget isådana fall har att tillhandahålla en av samhället särskilt önskadmotprestation. Utskottet anförde att en ordning med generella investeringsbidrag,grandade enbart på kriteriet att vederbörande företag inte FiU 1972: 40 71 uppvisaröverskott på sin rörelse, syntes kunna medföra olägenheter som inte gjorde siggällande i samma grad när det var fråga om ett special-destinerat stöd. Enutredning i det syfte som angivits i motionen fann utskottet inte skäl attförorda. avstyrker med hänvisning till vad som då anfördesäven yrkandet orh särskilt anslag till investeringsbidrag. Inteheller finansutskottet anser det vara välbetänkt att tillstyrka ett anslagsyrkandei en fråga, där på principiella grunder avvisat ettutredningskfav. Utskottet hemställer att avslår motionen 1972: 1880. Närvarande:herrar (), (), i (c), (s), (). (), i (s),Äsling (c), (), (), i (s), Fågelsbo (c),Bmndin (m), Gadd (s) och (). Vid behandlingen av punktema 1329 ersattes herrRask (s) av (). FiU 1972: 40 72 1) vid punkten 1 (Den allmänna uppläggningen av denekonomiska politiken) av herrar (), i (c).Burenstam (), Asling (c), (), Fågelsbo (c) och ()som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följande lydelse: "Utskottetvill inledningsvis slå fast att sysselsättningsläget för den närmaste tidenfortsätter att inge oro. Byggnadssektorn har drabbats särskilt svårt genom detsnabba efterfrågebortfallet på bostäder men också genom att den offentligasektorns byggnadsaktivitet sjunkit oväntat kraftigt. Arbetslösheten drabbar nuockså andra nya grupper såsom kvinnor, ungdom och de breda tjänstemannaleden ien oroande snabb takt. Som framhålls i motion 1972: 1722 är dagensarbetslöshetssituation och den ytterligare försämring som kan väntas kommandevinter helt oacceptabel och oförenlig såväl med målsättningen om full sysselsättning "arbete åt alla" och inkomsttrygghet, som med en riktiganvändning av våra resurser. Som också framhålles i motion 1972: 1723 visar denhöga arbetslösheten att regeringen har misslyckats med den ekonomiska politiken.Andra tecken på detta är en fortsatt hög inflationstakt, nästan stagnation iden ekonomiska tillväxten och låg total investeringstakt. I motion 1972: 1721pekar man också på den otillfredsställande investeringsutvecklingen. Deinvesteringar, som kommit till stånd, har företrädesvis varit av defensiv naturoch syftat till att genom arbetsbesparande rationaliseringar dämpakostnadsutvecklingen. De offensiva och utvecklande investeringarna i nyaprojekt och anläggningar har i stor utsträckning uteblivit. Nyföretagandet hargått tillbaka som antalet företagsnedläggelser genom bl. a. konkurserhar ökat. Arbetslöshetenhar enligt AMS' statistik varit högre än motsvarandemånad 1971. Det totala antalet sysselsatta ligger på ungefär oförändrad nivå.Sysselsättningen inom industrin ligger nu lägre än i mitten av1970, vilket motsvarar ungefär 50 000 arbetstillfällen. När man jämför antaletsysselsatta under olika perioder måste man för den nu aktuella tiden ta med i beräkningendet ökade antalet deltidssysselsatta och att antalet sysselsatta genom olikaformer av arbetsmarknadspolitiska insatser aldrig varit större än nu.Prognoserna för antalet industrisysselsatta pekar neråt och man har att räknamed ökad benägenhet till friställningar av tjänstemän genom rationaliseringar. Svenskekonomi står således inför betydande strukturproblem. En konjunkturuppgånglöser inte i sig hela sysselsättningsproblemet. Såtillvida är nedgången ibyggandet med betydande återverkningar också utanför den egentiigabyggnadsindustrin än mera ett strukturproblem än en fråga om konjunkturer.Inom en rad andra sektorer uppkommer FiU 1972: 40 73 Därför är det så nödvändigt att få i gång enindustriexpansion som både skapar nya resurser och ger fler arbetstillfällen. Motdenna bakgmnd är det givetvis riktigt och nödvändigt att som regeringen nu görföreslå åtgärder som syftar till ökade investeringar i byggnader, maskiner ochinventarier. Även om utskottet menar att regeringen onödigtvis fördröjt sittframläggande av dessa förslag är utskottet i stort sett positivt till deåtgärder, som regeringen nu lägger fram. I väsentliga avsnitt motsvarar dettavad , och moderata samlingspartiet redan vidhöstriksdagens början föreslog. Ett viktigt undantag finns, nämligenarbetsgivaravgiften eller den s. k. löneskatten. Utskottet vill på nytt slåfast att vårriksdagens beslut om en fördubbling av löneskatten måste rivas upp!Detta är ett oeftergivligt krav. ,och moderata samlingspartiet har i flera motioner och1972 i enträget påtalat riskerna för en underskattning avavmattningstendenserna i den svenska ekonomin. förordadesen mer expansiv ekonomisk politik än vad som föratsattes i finansplanen. Kravenpå en mera expansiv politik och generellt verkande stimulansåtgärder har sedanupprepats vid flera olika tillfällen . Den utdragnasysselsättningskrisen och den fortsatta stagnationen både i fråga ominvesteringar och konsumtion visar att den ekonomiska politik, somcenterpartiet, och moderata samlingspartiet förordade redan hösten1971 med bl. a. ett tillfälligt borttagande av löneskatten och en tillfälligsänkning av mervärdeskatten innebure riktiga åtgärder. En ytterligarestimulans av den direkta efterfrågan skulle gynnsamt hapåverkat sysselsättningen och i väsentlig grad undanröjt de nu aktuellaproblemen i samhällsekonomin, inte minst den höga arbetslösheten. Somreservanterna i utskottet framhöll senast får givetvisstimulansåtgärderna gradvis en positiv effekt på arbetsmarknaden. Men utskottetvill på nytt framhålla att återhämtningen på arbetsmarknaden kommer att ske medbetydande eftersläpning. Alltför mycket resurser står outnyttjade för attden väntade konjunkturförbättringen på ett avgörande sätt skall kunna öka densäsongrensade sysselsättningen . Tvärtom, mednuvarande höga arbetslöshet m. m., finns risker för en fortsatt lågsysselsättningsgrad även resten av 1973. Beträffandekonjunkturutsikterna för är det närmast självfallet attinledningsvis instämma i uttalanden som att konjunkturuppgången med tidenmåste komma. Att en uppgång nu kan skönjas får sitt stöd i ökad efterfrågan avvåra exportprodukter och ökad privat konsumtion. Däremot anser sig utskottetinte nu kunna bedöma verkningarna av eventuella förändringar ilagerutvecklingen. Härvid är osäkerheten beträffande erfarenhetsmaterialet avlagerfaktorn för stor. FiU 1972: 40 74 Sammantagetär konjunkturförväntningarna enligt utskottetfortfarande osäkra och fortsatt hög arbetsmarknads- och konjunkturpolitiskberedskap är därför ett nödvändigt inslag i den ekonomiska politiken. Denavgörande punkten för bedömningen och avvägningen av olikasysselsättningsstimulerande åtgärder är givetvis vilken bedömning man har avstyrkan och takten i den kommande konjunkturutvecklingen. En gräns sätts av detfinanspolitiska utrynvne som kan anses stå till förfogande. Det förväntadebudgetunderskottet under innevarande budgetår förefaller bli mycket högt. Men utskottet menar attbedömningen i första hand får bli beroende av hur man betraktar riskerna fören fortsatt hög arbetslöshet. Dessutom menar vissa fackekonomér, t. ex.professor , att det förväntade budgetunderskottet inte kan ansesför högt om det sättes i relation till storleken av bruttonationalprodukten.En jämförelse mellan tidigare budgetunderskott och det nu förväntadeunderskottet, mätt i relation till BNP, leder till en betydligt lugnareslutsats beträffande inflationsfarhågor, menar professor . därför nu bedömer de i propositionen 1972: 125 föreslagna åtgärdernaoch de i motionerna 1972:1722, 1723 och 1721 likaledes föreslagna åtgärdernakommer utskottet närmast till den uppfattningen att det finanspolitiskautrymmet i första hand motiverat av sysselsättningsläget kan vidgas. Utskottetmenar att de i propositionen föreslagna åtgärdema måste kompletteras med ettupprivande av beslutet om löneskattens höjning för att de avsedda effekternaverkligen skall uppnås. Detta vore att föredra framför en utökad rätt tillinvesteringsavdrag. Utskottet behandlar i övrigt frågan om särskiltinvesteringsavdrag under punkten 12. Utskottetmenar att om beslutet att fördubbla löneskatten inte träder i kraft, kunde enlägre nivå väljas vad gäller investeririgsavdraget för maskiner ochinventarier. Utskottet förordar att man i så fall följer det i motion 1972:1723 väckta förslaget om att det nuvarande 20 %-avdraget utsträcks att gällat. I förhållande till regeringsförslaget reduceras därvidavsevärt den budgetmässiga belastningen av ett upprivande av beslutet omhöjning av löneskatten, troligen omkring 700 miljoner. Utskottet anser sigdessutom ha anledning räkna med vissa indirekta positiva effekter genom denökade ekonomiska aktivitet, som skulle följa på ett beslut om oförändradlöneskatt. Utskottet anser att det framförallt skulle utlösa beslut om nyaoffensiva investeringar; Om däremot förslaget om upprivande av beslutet atthöja löneskatten inte vmner bifall är det utskottets mening, att propositionensförslag om förlängt och förhöjt investeringsavdrag bör accepteras. Utskottetvill i sammanhanget betona nödvändigheten av att man även vad gällerfinanspolitiken har hög handlingsberedskap. Skulle kon-junktumppgången medtiden komma hastigare eller med större kraft än FiU 1972: 40 75 vadutskottet nu anser sig ha anledning tro, måste givetvis olika motverkandeåtgärder sättas in för att bl. a. hejda överhettning och nya inflationshärdar. Kampenmot inflationen måste föras med största möjliga skärpa och ge utrymme förinvesteringar så att företagen kan klara kostnadsökningar och slippa behövaskicka dem vidare till konsumenterna i form av höjda priser. En fortsatt höginflation leder till ännu mer ogynnsam konkurrenssituation för våraexportindustrier och den importkonkurrerande hemmamarknadsindustrin. I dekommande avtalsförhandlingarna skulle också krav på kompensation framställas.Lägger man därtill att vårt nuvarande skattesystem har alltför starka, inbyggdainflationsmekanismer uppkommer på nytt kravet på särskilda åtgärder för attförhindra en fortsatt skadlig inflationsutveckling. Ensådan åtgärd vore att.regeringen , före den kommande,avtalsrörelsen i stabiliseringskonferensens form sökte samråd med riksdagenoch arbetsmarknadens parter. Överläggningarnas viktigaste uppgift är att tjänasom ett forum för överläggningar rörande det förväntade samhällsekonomiskaläget, aktuella fördelningspolitiska problem samt försök till bedömning avutfallet av olika alternativa händelseutvecklingar vad gäller t. ex. priseroch skatter. Utskottet uppmanar därför regeringen att ta ett sådantinitiativ. Storbetydelse för den fortsatta utvecklingen har kreditpolitiken. Även om godtillgång på krediter inte är nog för att utlösa investeringsbeslut är enfungerande kreditmarknad av stor betydelse. Detta framhålls i motionen 1972:1723. Utskottet vill i'sammanhanget och särskilt mot bakgmnden av tidigarenegativa erfarenheter med skärpa uttala att ett ensidigt utnyttjande avkreditpolitiken som stabiliseringsmetod inte återigen får tillgripas. Vadgäller räntepolitiken delar utskottet uppfattningen som uttryckes i motion 1972: 1722 att skillnaderna i räntesatsema på korta och långa lån återspeglar bl. a. inflationsförväntningar. Ökad prisstabilhet skulle bidra till en utjämning av dessa skillnader. Eftersom räntan på långa lån har stor inverkan på bl. a. hyresnivån särskilt i nybyggda hus och dessutom utgör en betydande beslutskomponent vid,nyinvesteringar inom näringslivet, vore det därför önskvärt med en förändring av fi nans- och kreditpolitiken som kunde bidra, till en lämplig anpassning av det rådande ränteläget. Utskottetvill med anledning av motionen 1972:1721 rörande den of-, fentliga sektornsexpansion budgetarbetets inriktning och prioritering m. m. här endast kortpåminna om vad utskottet framhållit i betänkande FiU 1972: 38. Inämnda betänkande betonade utskottets reservanter nödvändigheten av attövergripande samhällsplaneringar måste,få formen av en sam-, planering, sompreciserar riktlinjer, huvudmål och prioriteringar. Detta möjliggör i sin turen decentralisering av själva beslutsfunktionerna. FiU 1972; 40 76 Behovet av ett utvidgat beslutsunderlag hängerockså samman med den offentiiga sektoms tillväxt. Detta har lett till attnäringsliv, kommunikationsväsen m. m. blivit alltmer beroende av politiskabeslut. ökade de offentiiga investeringarna med 6 å och den offentiiga konsumtionen med . Ökningen skeddesålunda i en takt, som väsentligt översteg tillväxten av de samlade produktionsresurserna.Inte minst den statliga och kommunala expansionen var mycket kraftig. Det ärosannolikt att statens och kommunernas expansionsmöjligheter blir lika storaunder som de har varit . Också dettareser krav på en utvidgad långsiktig ekonomisk planering och en mera noggrannresursavvägning. I ett tidigare betänkande FiU 1972: 25 påtalade utskottets reservanter nödvändigheten av atteffektivitets- och produktivitetsutvecklingen inom den statliga och kommunala förvaltningenägnas ökad och stor uppmärksamhet. Den strävan att begränsa den kommunalaförvaltningens expansion som regeringen ådagalagt borde självklart också gälladen statiiga förvaltningen. "God hushållning med offentiiga medel är ennödvändighet", framhöll reservanterna . Det uttalandet förtjänar atthär upprepas. Under åberopande av det anförda hemställer utskottet A. beträffande uttalandeom en allmän räntesänkning med att avslår motionen1972: 1710 såvitt nu är i fråga, BD. beträffande den statliga upplåningen ochkredit- och räntepolitikens inriktning, utnyttjande av kreditpolitiken i enuppåtgående konjunktur samt den ekonomiska politikens anpassning tillkonjunkturutvecklingen att i anledning av motionerna 1972: 1721,1972: 1722 och 1972: 1723, samtliga såvitt nu är i fråga, som sin mening gerKungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört rörande kreditpolitiken och räntepolitiken,E. beträffande ikraftsättande av prisregleringslagen att avslår motionen 1972:1712, FG. beträffande stabiliseringspolitiskt program samt stabiliseringspolitiskakonferenser att i anledning av motionerna 1972:1721 och 1972: 1723,båda såvitt nu är i fråga, hos Kungl. Maj:t anhåller att en stabiliseringspolitiskkonferens sammankallas med representanter för regering och riksdag,organisationerna på arbetsmarknaden och övriga berörda parter i enlighet medvad utskottet anfört, HI. beträffande tillsättande av en parlamentariskbesparings-och rationaliseringsutredning samt begränsning av den offentligasektorns expansion och näringspolitikens utformning att FiU1972: 40 77 riksdageni anledning av motionen 1972: 1721, såvitt nu är i fråga, hos Kungl. Maj:t anhållerom utredning i syfte att uppnå såväl omedelbara besparingar som en på längresikt ökad effektivitet och bättre resursanvändning inom den offentliga sektorni enlighet med vad utskottet anfört, K. beträffande den allmänna uppläggningenav den ekonomiska politiken att i anledning av motionen 1972: 1721,såvitt nu är i fråga, och vad i statsrådsprotokollet förordats som sin meningger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört." 2) vid punkten 6 (ATP-avgiften för ) avherrar () och () som anser att delsdet avsnitt av utskottets yttrande, som på s. 30 börjar med "Finansutskottetansluter" och på s. 31 slutar med "och 1972: 1875." bort haföljande lydelse: "AP-fondensfrämsta syfte är att garantera utfästa pensionsförpliktelser. anfört är ett annat av dess syften att garantera entillräcklig kapitalbildning i samhället och därmed medverka till en snabbareutbyggnad av produktionsapparaten. Enligt finansutskottets uppfattning har viemellertid ett överuttag, som varken är försäkringsteknisktmotiverat eller nödvändigt ur kapitalbildningssynpunkt. Genom att föreslå ensänkning av ATP-uttaget i förhållande till tidigare beslutadeuttagsplan har även regeringen medgivit detta. uppfattning kan man inte bortse från ATP-uttaget som ettekonomiskt-politiskt instrument. Den av regeringen föreslagna uttagsändringenantyder att man medgivit också detta. Det är uppenbart att ett för högt uttagmedverkar till att sänka näringslivets lönsamhet och självfinansieringsförmågaoch därigenom att minska dess investeringsvilja och sysselsättningsförmåga. förhållande till kapitalbildningen inom näringslivet alltför högkapitalbildning i AP-fonden medverkar sålunda inte till en snabbare utbyggnadav produktionsapparaten. Detär inte utskottets uppfattning att en sänkning av ATP-uttaget skulle försvåraen tillfredsställande kapitalbildning. Minskningen av ATP-sparandet torde tillväsentlig del komma att uppvägas genom ett ökat företagssparande och skulledärigenom medverka till att en nödvändig ökning av näringslivets investeringarkomme till stånd. Detta skulle bidraga till en snabbare ekonomisktillväxt. En sänkning av ATP-uttaget skulle därtill ha en gynnsam psykologiskeffekt på näringslivet. Det är vidare enligt utskottets uppfattning enavsevärt bättre metod att tillföra näringslivet kapital än deaktiespekulationer med ÄP-medel, som diskuteras. Mot dennabakgmnd anser ut- FiU 1972: 40 78 skottetatt en sänkning av ATP-uttaget med iit-över vadregeringen föreslagit är motiverad." dels utskottets hemställan under Bbort ha följande lydelse: "B. att med anledning av motionen1972: 1721, såvitt nu är i fråga, och Kungl. Maj:ts förslag samt med avslag påmotionen 1972: 1875, såvitt nu är i fråga, beslutar anta följande Lagom ändring i lagen (1968: 243) om procentsatsen för uttag av avgift underåren 19701974 till försäkringen för tilläggspension. Härigenom förordnas, med ändring av vad somföreskrivits i lagen (1968:243) om procentsatsen för uttag av avgift under åren1970 1974 till försäkringen för tilläggspension, att den i 19 kap. 5 § lagen(1962:381) om allmän försäkring nämnda procentsatsen' för uttag av avgift tillförsäkringen för tilläggspension skall för utgöra 9 /i procent. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagenenligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling." 3) vid punkten 7 (Motion om ytterligare medel tilldrift av vägar) av herrar (), i (c), BurenstamLinder (m), Asling (c), Wu1;én (fp), Fågelsbo (c) och Bmndin (m) som anser attutskottets yttrande och hemställan bort ha följande lydelse: "Beträffandedet berörda yrkandet i motionen 1972: 1723 vill utskottet i likhet med vadminoriteten i trafikutskottet anfört i detta utskotts yttrande (: 1 y)- understryka, att ytterligare medel till underhåll av vägnätet är ytterstangelägna. Det nuvarande tillståndet med en fortgående kapitalförstöring pågrund av otillräckligt underhåll ställer enligt utskottets uppfattning krav påen ökad medelstilldelning till vägunderhållet. Till detta kommer attvägarbetena, inte minst i nuvarande arbetsmarknadsläge, har stor betydelse ursysselsättningssynpunkt. Iproposition 1972: 125 har medel beräknats på tilläggsstat för ytterligareberedskapsarbeten och andra sysselsättningsskapande åtgärder under vintern.Därigenom skapas bl. a. möjligheter att öka vägarbetena. Utskottet villemellertid understryka angelägenheten av att vägunderhållet ävenfortsättningsvis kan hållas på en hög nivå. Detta bör ges Kungl. att i anledning av motionen 1972: 1723såvitt nu är i fråga som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört beträffande medel till drift av vägar." FiU 1972: 40 79 4) vid punkten 10 (Motion rörande statensjärnvägars planerade in vesteringar) av herrar (), i (c), Buren stam (), Asling (c), (), Fågelsbo (c) och () som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följande ly delse; "Kommunikationsväsendethar stor betydelse, då det gäller att skapa nya arbetstillfällen i olika delarav landet. Som framhålls i motionen 1972: 1723 är det av stor vikt, attinvesteringsplaneringen i de statliga trafikverken sker med hänsyn tillmöjligheten att snabbt påbörja arbeten, som kan utföras i tider med svagsysselsättning. Ilikhet med vad minoriteten i trafikutskottet anfört i detta utskotts yttrande(TU 1972:1 y) anser utskottet, att den långa rad av angelägnainvesteringsobjekt, som SJ redovisar i sina petita, bör prövas med förtur inomdepartementet i syfte att så långt möjligt tidigarelägga igångsättningen.Projekten gäller såväl om- och nybyggnad av järnvägslinjer som diversehusbyggnader, och säkerhetsanordningar utefter jämvägama m. m. att med bifall till motionen 1972: 1723såvitt nu är i fråga hos Kungl. Maj:t anhåller, att de av statens jämvägarplanerade investeringama pröVas med förtur för att så långt möjligttidigarelägga igångsättningen." 5) vidpunkten 12 (Skattepolitiska åtgärder m. a) beträffande den allmänna arbetsgivaravgiften avherrar (), i (c). (), Äsling(c), (), Fågelsbo (c) och Bmndin (m) som anser att delsdet avsnitt av utskottets yttrande som på s. 45 börjar med "Finansutskottethar" och på s. 46 slutar med "motsvarande motionsyrkande" bortha följande lydelse: "Utskottetdelar den bedömning som gjorts i motionerna 1972: 1721, 1972: 1722 och 1972:1723 att höjningen av den allmänna arbetsgivaravgiften inte bör träda i kraft.Det är sannolikt att redan beslutet om höjningen haft negativa verkningar påarbetsmarknadsutvecklingen och att en fördubblingav skatten på arbete , även om en förbättring av konjunkturenskulle inträda , skulle motverka en normalisering avarbetsmarknadsläget och sålunda bidraga till en även fortsättningsvis högarbetslöshet. Särskilt allvarliga verkningar får en höjning avarbetsgivaravgiften inom arbetsintensiva branscher, som redan en sådan höjningförutan kan förväntas komma att brottas med betydande strakturproblem. Riksdagenhar tidigare på förslag av skatteutskottet i betänkande SkU 1972:47 avslagit motionsyrkanden om en differentiering FiU 1972: 40 80