bet · FV01KrU22 · 1972-12-31 00:00:00 — Kulturutskottetsbetänkande nr 1972 KrU1972: 22 Kulturutskottetsbetänkande i anledning av motion om iiversyn av folkbibliotekens ställning, m.m. 1 motionen 1972: 1049 av m. (s) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär översyn av folkbibliotekensställning i vad avser obligatoriskt biblioteksväsen av viss minimistandard samtkostnadsansvaret mellan stat och kommun för folkbiblioteksverksamheten. Motionärerna erinrar om folkbibhotekens utvecklingunder och de stora förändringar som skett i deras verksamhet.De framhåller den viktiga roll biblioteken nu har för den decentraliserade universitetsutbildningen,vuxenutbildningen, ungdomsskolan och folkbildningen över huvud. Kommunerna harsedan år 1965 huvudansvaret för biblioteksverksamheten, och motionärernapåpekar att kommunerna generellt sett tycks ha satsat på en snabb utbyggnadoch upprustning av biblioteken. finns det dock kommuner som saknarbibliotek, och biblioteksstandarden varierar kraftigt mellan kommunerna. Dettasenare kommer enligt motionärerna att vara förhållandet även 1974 då samtliga kommuner kommer att ha ett folkbibliotek. Ibiblioteksdebatten har ofta ett statligt inflytande över folkbibliotekenefterlysts och krav på ett obligatorium förts fram. Motionärerna erinrar om attdet i , och finns bibliotekslagar och att erfarenheternaav lagstiftningen tycks vara goda i och . De anser att krav påregional jämlikhet på kulturens och utbildningens områden bör innebära att enviss grundstandard på biblioteksverksamheten garanteras aUa medborgare. Enbibliotekslagstifming kunde enligt motionärerna innehåUa minimibestämmelseroch riktlinjer angående bl. a. öppethållande, lokalens beskaffenhet, antaltjänster, kompetenskrav för personalen och bokbestånd. Motionärernaframhåller att det utvecklingsbidrag som inrättades då statsbidragentill folkbiblioteken togs bort konstruerats så, att de mindre välbeställda ochmindre biblioteksintresserade kommunerna inte kunnat utnyttja detsamma. MöjUghetenatt garantera tillgång'till biblioteksverksamhet av viss grundstandard kan,enligt motionärerna, endast nås genom vidgat statligt inflytande överbiblioteksområdet kombinerat med ett ökat statligt ekonomiskt ansvarstagande. KrU 1972: 22 2 Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånskolöverstyrelsen (SÖ), och (). SÖtUlstyrker utan att därmed ta ställning till förmån för ett obligatorisktbiblioteksväsen av viss minimistandard den av motionärerna begärdautredningen särskUt i vad avser kostnadsansvaret mellan stat och kommun förfolkbiblioteksverksamheten. avvisar den av motionärernaönskade översynen medan SAB tillstyrker densamma. Enligt överstyrelsens bedömning håller de svenskafolkbiblioteken i många fall en standard, som vid en internationell jämförelsemåste betecknas som hög. Det finnS; i landet ett flertal väl utvecklade kommunalabibliotekssystem, framför allt i de större tätortskommunerna. Emellertidfinns det också många kommuner som har ett myckel outvecklat biblioteksväsen.Sex kommuner saknar t. o. m. kommunalt bibliotek, men kommerde att uppgå i kommuner med ett kommunalt biblioteksväsen. I de nya sammanlagdakommunerna kontrasterar i många fall de större tätortemas väl utbyggda biblioteksverksamhetskarpt mot den sämre biblioteksservice som kommer de nytUlförda kommundelarnamed stora glesbygdsområden till del. 1 många kommuner saknar dessa delar heltsådan service. Detär för tidigt att göra en bedömning av hur länge det kan dröja, innan destörre resurserna i storkommunerna kan verka utjämnande i detta avseende. Detär dock tydligt , att vissa av de nya storkommunema inte kommer att hatUlräckliga resurser för att av egen kraft bära ett fullgott biblioteksväsen. Isamband med de genereUa statsbidragens avlösning 1965 yttradedepartementschefen: "Folkbibliotekens standard är emellertid inte enhetlig.De skillnader som finns beträffande bibhotekens utveckling torde företrädesvissammanhänga med vilka resurser kommunerna allmänt sett förfogar över. Gehom detföreslagna skatteutjämningssystemet förbättras de i ekonomiskt hänseende svagakommunernas ställning och kortununernas ekonomiskasituation blir mera enhethg Med all sannolikhet kommer dettaatt medföra standardhöjningar för dessa verksamhetsområden i de skattesvagakommunerna, vilket torde komma även folkbiblioteksverksamheten till godo." Dennaförmodan har enligt överstyrelsens bedömning inte visat sig vara riktig. Föratt få en uppfattning om hur kommunernas i sin helhet mycket stora satsnmg påbibhoteksverksamheten fördelar sig på kommuner av olikastorlek har överstyrelsen räknat fram kostnadsnivån för folkbiblioteken i elvastorleksgmpper för . I dessa gmpper ingår inte de trestorstadsregionerna. KrU 1972: 22 1 000- 1 999 2 000- 2 999 3 000- 3 999 5 000- 6 999 7 000- 9 999 Totalt var kommunernas och statenssamlade utgifter för folkbiblioteken c 1960. hade denna siffrastigit till c . Enligt sammanställningen redovisade de minstastorleksgrupperna en avsevärt mindre satsning på biblioteken än destörre storleks-grupperna mätt i kostnad per invånare. Den procentuellaökningen av bibliotekssatsningen respektive mellanåren 1965 och 1970 visar sig vara ungefär lika stor i alla grupperna, . Detta innebär att den stora satsningen på biblioteken, somgjorts inom landet i sin helhet , i faktiska kostnader tillstörsta delen kommit de redan tidigare relativt väl utbyggda biblioteken tillgodo. Den betydande standardskUlnad, som förelåg 1960 i bibliotekshänseendemellan mindre och större kommuner, har sålunda bibehållits. Med hänsyn till attbibliotekskostnaderna stigit betydligt mer änkonsumentprisindex syns det troligt, att standardklyftorna mätt i faktiskakostnader inte bara bibehållits utan också ökats. Härtill kommer att kommunermed lågt invånarantal i allmänhet är att beteckna som glesbygdsområden, vilketbetyder högre distributionskostnader för ett lägre kultumtbud. Under innevarande år, som proklamerats som detinternationella bokåret, har folkbibliotekssektionen inom of () på uppdrag av omarbetat det s.k. folkbiblioteksmanifestet. Överstyrelsen vill härur citera följande:"Folkbiblioteket bör vara inrättat på grundval av en lag, så utformad attden garanterar folkbiblioteksservice för hela landet. ... bör finansierasuteslutande med offentliga medel, och man bör inte ta ut någon avgift för detjänster det erbjuder." Unesco-manifestets formuleringar ligger i sin tidigareutformning till grund för bibliotekslagstiftningen i bl. a. och Danmark.Så sent som antogs i en ny Lov om folke- og skolebiblioteker,som föreskriver, att varje kommun skall bevilja ett minimum av 10 kr.per invånare upp till ett invånarantal på 8 000 och därutöver . Staten ersätter kommunerna av utgifterna ochgenerellt av driftkostnaderna för bokbussar/ bokbåtar. Enligt den danska bibliotekslagen är varje kommun skyldigatt upprätthålla ett bibliotekssystem. Staten ger ett drifttillskott, somutgör av bibliotekens samlade utgifter upp tUl 275 000 danska kronorsamt av utgifterna dämtöver. Enligt det förslag till lag- It 1972.13 saml. KrU 1972: 22 4 revisionsom föreligger skall staten bidra med 34 1/av folkbibliotekensutgifter utan någon begränsning. Denfinska bibliotekslagstiftningen har inga bestämmelser om minimistandard.Däremot medför lagen, som iir , en mycket kraftig statligbidragsgivning. För att komma i åtnjutande av denna måste en konmiun dock hauppnått en viss biblioteksstandard, något som i praktiken fungerar som enminimilagstiftning. Allmäntkan sägas att bibliotekslagstiftning garanterar en jämn standard förfolkbiblioteken. Jämförelser visar att folkbibliotekens standard i ivissa avseenden är högre än i . Isin petitaframstäUning för /64 framlade överstyrelsen dels ettförslag om ett nytt statsbidragssystem, dels förslag om skyldighet för kommunatt upprätta och underhålla folkbibliotek. Överstyrelsen fann mot bakgrunden avbibliotekets centrala position i samhällets kulturliv och dess betydelse somstöd åt skolväsen och folkbildningsarbete att ett obligatoriskt biblioteksväsenvar lika naturligt och motiverat som en obligatorisk gmndskola. Överstyrelsenkonstaterade att standarden på folkbiblioteksområdet var synnerligenojämn och i flertalet kommuner otUlfredsställande. Sedan departementschefenmed hänvisning till remissinstansernas avvisande eller tveksamma inställningtill förslaget förklarat sig inte vara beredd att förorda någon ändring avbidragsgrunderna, hemställde överstyrelsen i skrivelse tUl Kungl. Maj:t1963-03-26 att särskilda sakkunniga måtte tillsättas för att utreda folkbibliotekensorganisatoriska och ekonomiska problem. I skrivelsen betonades att värdet avett obligatorium främst torde ligga däri, att det framhöll biblioteksväsendetsom en samhällelig uppgift som ger kommunerna ett direkt ansvar på ett område,där alltför stor tvekan förefunnits i fråga om huvudmannaskap ochsamhällsbetydelse. Avsikten var däremot inte att med obligatoriet åläggakommunerna några i princip nya bördor, och inte heller att föreskriva endetaljreglering på ett område som hittiUs saknat en sådan. Ävenom den allmänna utvecklingen inom folkbiblioteksväsendet efter 1962 gjortbehovet av ett obligatorium mindre aktuellt, kvarstår de storastandardskillnaderna mellan bibliotek i olika kommuner. De ekonomiska ochorganisatoriska förutsättningarna för en utjämning syns inte föreligga inomöverskådlig framtid. erinrar om att motionenaktualiserar frågor, som f. n. behandlas i ett fleral utredningar, och anseratt motionen med hänsyn härtill inte bör föranleda någon åtgärd.Kommunförbundet anför i huvudsak följande: Motionen aktualiserar frågor om lagstadgadminimistandard på biblioteksområdet samt om kostnadsansvarets fördelningmellan stat och kommun för folkbiblioteksverksamheten. Dessa frågor behandlasför närvarande av som har att diskutera biblioteksverksamheten frånvidare kulturpolitiska utgångspunkter. Dessutom är bibliotekens roll ilitteraturspridningen under behandling även litteraturutredning.Både och litteraturutredningen kommer att avge betänkande underdet närmaste året. Vidare berörs en del av de aktualiserade frågorna också avden översyn av rationaliseringsundersökning vid folkbiblioteken, somför närvarande pågår inom en särskild arbetsgrupp med representanter för bl. a.skolöverstyrelsen och kommunförbundet. Styrelsen vill dock redan i dettasammanhang för sin del göra det principiella uttalandet, att någon lagstiftningsom lägger fast obligatoriska uppgifter för kommunerna inte bör komma tillstånd vare sig på biblioteksområdet eller inom någon annan del avkulturområdet. SAB framhåller att det finns skälanta att både litteraturutredningen och i vissa stycken har berörtde i motionen aktualiserade frågeställningarna under arbetets gång men anserdock att det föreligger ett stort behov av en särskild utredning påbiblioteksområdet. SAB uttalar vidare: Det finns skäl att understrykamotionärernas påpekande om folkbibliotekens växande betydelse för bådeutbildnings- och kulturpolitiken. Det finns vidare anledning anta att deplanerade utvidgningarna av statliga insatser inom vuxenutbildningen och deåtgärder som litteraturutrednings och statens kulturråds väntadebetänkanden kan komma att medföra kommer att medverka till starkt ökade krav påfolkbibliotekens serviceutbud. Kommunernas satsning på en utbyggnad och uppmstnuig avfolkbiblioteken har delvis varit betingad av samhällets satsning på utbildnings-och kulturfrågor . Satsningen på biblioteksområdet kanemellertid knappast anses anmärkningsvärt stor. I övriga nordiska länder synes effekterna av ökadestatliga insatser i förbindelse med lagstadgad minimistandard ha medfört godaresultat. Framför allt torde detta gälla i , vars biblioteksstandard ärpå väg att nå en jämnhet som kraftigt bidrar till en likställdhet mellanlandets olika regioner. Bestämmelser förutvecklingsverksamheten inom folkbiblioteksväsendet är intagna i statsliggaren1972/73 VIII/u. Av dessa framgår bl. a. att bidrag må utgå tUl ett urvalkommuner eller kommunalförbund efter beslut av på grundvalav kommunala framställningar med syfte att främja utvecklingen inom folkbiblioteksväsendetsom helhet. Bidraget till utvecklingsarbete är av tidsbegränsad karaktär ochmå kunna utgå under längst . Bidraget må utgå med högst avkostnaderna för ifrågavarande utvecklingsarbete. Om bidraget fördelas på fleraår skall bidraget minskas så, att det motsvarar högst 25procent av kostnaderna för utvecklingsarbetet under ifrågavarande år. Tilldelningen av bidrag skall grunda sig på en långsiktigutvecklingsplan, som uppgöres i samråd med och fastställesav de kommunala myndigheterna. Bidrag för utvecklingsarbete utgår inte till någraytterligare kommuner fr. o. m. /73. I propositionen 1965:43 angåendekommunal skatteutjämning föreslogs bl. a. att vissa specieUa bidrag tillkommunerna skulle avlösas, däribland bidraget till de kommunalafolkbiblioteken. En rad motionärer tog upp denna fråga och hemställde dels attpropositionens förslag i detta avseende skulle avslås (fp, cp), dels attsärskilt statsbidrag fortsättningsvis skulle utgå till folkbiblioteken (k),dels att frågan om avlösning av statsbidrag skulle uppskjutas tills vidare iavvaktan på särskild utredning rörande införande av lag om obligatoriska kommunalafolkbibliotek (s), dels att folkbibliotekens framtida organisation skulleutredas (cp). uttalade i sitt utlåtande : 78beträffande avlösning av statsbidraget till de kommunala folkbiblioteken attutskottet "inte kan dela den framförda uppfattningen att det ifrågavarandebidraget alltjämt skulle vara av någon större betydelse från stimulanssynpunkt.Det torde få förutsättas att kommunerna även om bidraget avlöses avskatteutjämningsbidraget inte kommer att eftersätta behoven på förevarandeområde. Tvärtom torde man ha anledning att förvänta att omläggningen av sättetför bidragsgivningen kan komma att öka kom.-munernas möjligheter att stimulerabiblioteksverksamheten. Till det anförda kommer angelägenheten att så långtmöjligt förenkla den statliga bidragsgivningen till kommunerna." Emot dettaanfördes reservation av sju ledamöter (fp, cp). Riksdagenbeslöt i enlighet med utskottets förslag. Motionsvis framförda förslag om utredning dels angåendefolkbibliotekens ställning, dels angående införande av lag om obligatoriskakommunala folkbibliotek behandlade statsutskottet i samband rned propositionen]965: 50 vari bl. a. förslag lades fram för att på det organisatoriska planetge kommunerna stöd vid upprustningen av biblioteksväsendet i form avrådgivning, service och bidrag till utvecklingsarbete. Utskottet hänvisade i sittutlåtande : 124 till sitt i det föregående refererade ställningstagande ochansåg sig inte böra förorda någon utredning med syfte att ålägga kommunernaskyldighet att bedriva folkbiblioteksverksamhet. Utskottet avstyrkte alltsåmotionerna. Utskottet uttalade vidare att "biblioteksväsendet kan ansesvara så starkt förankrat i den kommunala verksamheten, att det finns anledningräkna med att kommunerna uppfyller sina skyldigheter på detta område utan attobligatorielagstiftning tillgripes. Som tidigare nämnts räknar utskottet medatt den förbättrade kommunala ekonomi, som i många fall blir följden av det nubeslutade skatteutjämningssystemet, skall öka inte bara kommunernas förmågautan också deras intresse för att utveckla den utomordentligt viktigaverksamhetsgren som folkbiblioteken utgör." litteraturutredning harenligt direktiven i uppgift bl. a. att söka kartlägga behovet av att dekommunala biblioteken tar upp nya eller förstärker aktiviteter som berördistributionsledet. a. kan organiserandet av bokklubbs- ochbokförsäljningsverksamhet genom biblioteken behöva utredas närmare. Vidare börde sakkunniga överväga om de former av statligt stöd som kan komma att föreslåseventuellt bör handhas av ett gemensamt organ med vissa utredningsresurser. Desakkunniga bör därvid ta särskild hänsyn till behovet av nära samverkan medadministrationen av de statliga insatserna för främjande av folkbiblioteksverksamheten. Utredningen behandlar i ett delbetänkande "Försök medbibliotek" (SOU 1972: 61) bl. a. vissa för folkbiblioteksväsendet i landetgemensamma frågor. Beträffande den service biblioteken i skilda delar avlandet lämnar, konstaterar utredningen sammanfattningsvis att hur man än mäterservicenivån finns det betydande skillnader mellan olika områden. Utredningenuttalar i detta sammanhang bl. a. följande. Även med ett i och för sigorealistiskt antagande att alla befolkningsgrupper helt friktionsfritt kanförflytta sig för att besöka ett bibliotek, kan det påvisas att degeografiska orättvisorna avseende befolkningens tillgång till ett bibliotekav hög standard i närheten av bostaden kommer att kvarstå. Det är förhållandevisbilligt att bygga ut ett antal bibliotek i de större tätorterna. Att lokaliserabibliotek med god standard till alla glest befolkade delar av landet blirdäremot orimligt resurskrävande. Lösningen på problemet ligger antingen i en utvidgning avden pågående försöksverksamheten med subventionerade transporter till centralorterna,eller i nya former för distributionen av den service bibliotekentillhandahåller. Bokbussen och det interurbana lånesystemet är ett par metodersom dock inte kan, annat än delvis, komma till rätta med deninstitutionaliserade geografiska orättvisan. Även den undersökning utredningengjort av bibliotekens resurser och resursfördelning visar på storaskillnader mellan kommuner av olika storlek. Den sammanställning avbibliotekens bruttokostnader som redovisas ger följande kostnadsbild förbiblioteken. Kommuner med befolkning mindre än 8 000 invånare 12:45 Genomsnittför riket 25: 33 Utredningen konstaterar att enstudie av olikheterna mellan olika stora kommuner ger vid handen att de störrekommunerna kan koncentrera större resurser inom räckhåll för ett stort antalmänniskor och har större resurser per individ. Att detta leder till våldsammaskillnader i biblioteksservicen i tätort och glesbygd säger sig självt. Tillyttermera visso kan det dessutom konstateras, även om ingen speciellundersökning gjorts, att interurbanlåneverksamheten är livligast utveckladmellan sådana bibliotek som i sig själva har goda resurser. Det blir sålundaknappast heller via denna kanal möjligt att utjämna skiUnaderna ibiblioteksstandard. Det bör påpekas att bibliotekens andel i denkommunala kulturbudgeten står i omvänd proportion till kommunstorleken.Effekten av detta blir självfallet att den kommunala kultursatsningen totaltsett blir ännu ojämnare än vad en jämförelse enbart av biblioteksanslagenvisar. Beträffande bokbeståndet perinvånare gör utredningen en jämförelse mellan de svenska siffrorna och derekommendationer angående bokbestånd per invånare i folkbibliotek somInternational lagt fram. Utredningenkonstaterar att de svenska siffrorna genomgående ligger över de rekommenderadei kommuner med 20 000100 000 invånare. Så tycks icke vara fallet med de mindrebiblioteken men olikheten i grupperingen gör att någon absolut jämförelse ejär möjlig. På det stora hela taget är, anför utredningen, självfallet desvenska siffrorna relativt tillfredsställande men även här torde man våga utgåifrån att de minsta biblioteken har svårt att erbjuda en tillfredsställandeservice. Riksgenomsnittet är 2,28 böcker per invånare vilket sannolikt är enförhållandevis bra siffra med internationella mått mätt. Undersökningen av relationen mellan antalet lån ochpersonalkostnader visar att de minsta kommunernas satsning påbiblioteksverksamheten resulterar i förhållandevis mycket utlån. Samma resultatger en studie av relationen mellan bibliotekens bruttoanslag och antalet lån.Utredningen konstaterar att biblioteken i de medelstora städerna har det i lånuttryckt sämsta utbudet av insatta medel, vilket bör ses i relation till dessabiblioteks ofta mycket markerade intresse för annan verksamhet än renutlåningsverksamhet. lägger i sitthuvudbetänkande "Ny kulturpolitik. Nuläge och förslag." (SOU 1972:6667) fram vissa synpunkter rörande folkbibliotekens uppgifter ochorganisation inom ramen för ett vidgat kulturutbud. Folkbiblioteken intar en centralplats i kulturlivet. De har en stor äm-nesmässig bredd, de arbetar med en radolika medier och de svarar i växande utsträckning för allmänkulturellaarrangemang. Detta i kombination med ökat öppethållande och en alltmerdifferentierad och mål-gruppsinriktad service har fört biblioteken i kontaktmed långt större grupper av människor än andra kulturinstitutioner. Bibliotekenhar i allmänhet kommit i första hand vid kommunernas prioriteringar inom kulturområdetoch är i många kommuner den enda kulturinstitutionen. Folkbiblioteken får ocksåanses väl organiserade och ligger långt framme när det gäller möjligheter attförverkliga de kulturpolitiska mål som föreslagit. I en nyligenpublicerad Unescostudie hävdas att KrU 1972: 22 9 Sverigehar det mest utvecklade folkbiblioteksväsendet i och sannolikt i helavärlden. Kulturrådetanser, att folkbibhoteken i flertalet kommuner bör utgöra den institutionellagrunden för ett mer differentierat kulturutbud. Tillgången på lokaler ochpersonal och den grundläggande uppgiften att tillhandahållainformationsmaterial gör till en lämplig bas för kontaktskapandeaktiviteter. Biblioteken bör erbjuda ett alternativ till det kommersiellakulturlivet när det gäller att skapa aktivitet i närmiljön. Biblioteken börutvidga den avgiftsfria mediedistributionen inom ton- och bildkonst och sålångt möjligt även på filmområdet. Trotsden positiva utvecklingen inom folkbiblioteksområdet återstår mycket att görainnan biblioteken mer allmänt kan fungera som kommunala kulturhus medverksamhet över hela kulturområdet. Beträffande den organisatoriska uppbyggnadenförutsätter att kulturnämnder kommer att finnas i alla kommuner.Rådet uttalar i detta sammanhang: Då nämnderna bör syssla med bl. a. mål- ochprioriteringsfrågor för hela kulturområdet kommer de att få ett övergripandeansvar för biblioteksverksamheten även om det finns en särskildbiblioteksstyrelse. Inordnandet av biblioteksverksamheten under kulturnämndernasom torde bli allt vanligare bör ytterligare kunna bidra tiU attfolkbibliotekens verksamhet i högre grad än f. n. samordnas med annankulturverksamhet. Förlokalplaneringen är det angeläget att det inte är en bibhotekssty-relse som hardet yttersta ansvaret för att anskaffa lokaler utan ett organ med störreöverblick. Tillgodoseendet av .bibliotekens lokalbehov får nämligen inte sesisolerat utan som en del av lokalförsörjningen för alla former avkulturaktiviteter. Detstatliga stödet till folkbiblioteken bör förstärkas men ges delvis nya former. Beträffande finansieringen av folkbibliotekenuttalar att nuvarande form av statsbidrag är mindre lämplig. Dåbidraget till utvecklingsverksamhet vid folkbiblioteken avvecklas bör detenligt rådet ersättas med andra former av stöd. Rådet anser sig inte kunnautveckla vilka former för stöd till folkbiblioteken som kan bli aktuella utanhänvisar till att förslag kan väntas från litteraturutredningen. Därvid kommerutredningen, anför , sannolikt att bl. a. beröra behovet av åtgärderför att motverka de stora skillnader i biblioteksservice mellan olika kommunersom kunnat konstateras. Kommunalekonomiska utredningen, tillkallad avchefen för , har i uppdrag att utredakostnadsfördelningen mellan stat och kommun. I direktiven uttalas att desnabba ökningarna i kommunernas reala resursförbrukning och i skattesatser ochbidragsanspråk utgör ett växande problem. På framstår en fortsattkommunal expansion av samma storlek som den senare del somklart oförenlig med kravet på balanserad samhällsutveckling. En avutredningens huvuduppgifter bör vara att söka bedöma efterfrågeutvecklingen påde olika områden som har kommunalt hu- KrU 1972: 22 10 vudmannaskap.Utredningen bör göra en fördjupad analys av efterfrågeutvecklingen inom vissaspecificerade områden som vuxenutbildning, krav på barntillsyn, hälso-och sjukvårdens område och övriga kommunala tjänster. I anslutning härtill börutredningen ägna särskild uppmärksamhet åt frågan hur efterfrågan kan styrasgenom t. ex. priser eller kvantitativa restriktioner.