bet · FV01FiU34 · 1972-12-31 00:00:00 — Finansutskottetsbetänkande nr 1972 FiU 1972: 34 betänkande i anledning av motion om ökadefältundersökningar inom näringslivet. 1 motionen 1972:818 av herrNordgren m. fl. (m, c, fp) yrkas att hos Kungl. MaJ:t måtte hemställaom ökad satsning på fältundersökningar inom näringslivet i syfte att bättrekonjunkturanpassa den ekonomiska politiken. Det är högst angeläget att deåtgärder som sätts in för att stödja konjunkturen får avsedd effekt, anförmotionärerna. En felsatsning kan innebära att konjunkturen inte stabiliserasoch att pengar eventuellt satsas i onödan. De vidtagna konjunkturpolitiskaåtgärderna kunde förväntas ha haft respons i det praktiska livet. Så tycks,enligt motionärerna, inte vara fallet. De torde ha varit otillräckliga settfrån industrins synpunkt. Motionärerna stöder sig här på egna erfarenheter samtpå en enkätundersökning som utförts av och somomfattade samtliga företag som 1 Januari2 anmäldevarsel om personalinskränkningar hos . Den faktisktförda ekonomiska politiken står sålunda i mindre god överensstämmelse med hurman ute i företagen bedömer beslutade respektive alternativa åtgärder, anförmotionärerna. Enligt ett stort antal företagsledares bedömning i enkompletterande undersökning kommer den första av regeringens åtgärder för atthäva lågkonjunkturen och lindra arbetslösheten - avdrag för investeringar imaskiner först på nionde plats i en förteckning över önskade åtgärder.Motionärerna åberopar denna utredning för att påpeka behovet av en"marknadsan-passad" ekonomisk politik. Den ekonomiska politiken måsteför att nå sitt syfte baseras på information genom studier av de problem manbrottas med ute i företagen. Studierna bör sålunda mer ha karaktären avnärkontakt än skrivbordsprodukt. En sådan närkontakt kan endast uppnås genom enökad satsning på fältundersökningar. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen från och . har som yttrande sänt över en PMöver underlaget till de kvartalsvisa redogörelser för arbetsmarknadsutsikternasom publiceras av styrelsen. Kvartalsrapporten belyser förhållanden inom olika branscher, regioner och yrken. Vinter- ochsommarrapporterna innehåller en mer begränsad redovisning, medan höst- ochvårrapporterna är mer omfattande. Underlaget till arbetsmarknadsutsikternabestår av statistiska redovisningar, barometerdata samt redogörelser för arbetsmarknadsutsikternafrän länsarbetsnämnderna. I fråga om barometerundersökningarna anförs att uppgifterom den förväntade utvecklingen varje kvartal samlas in frän företag inomindustri, varuhandel, skogsbruk och byggnadsverksamhet. Denna s. k.konjunkturbarometerundersökning innebär att ett urval företag tillfrågas omväntad produktionsvolymutveckling, lagerhållning, försäljning, prisutveckling,arbetskraftsbehov m. m. Primärmaterialet insamlas av länsarbetsnämnderna ochvidarebefordras sedan till den centrala instans (främst )som slutligen sammanställer och presenterar materialet.Undersökningsresultaten utgör imderlag för en del av redogörelsen förarbetsmarknadsutsikterna. I fråga om länsarbetsnämndsrapporterna anförs att dessautgör det mest betydelsefulla underlaget till arbetsmarknadsstyrelsensredogörelser för arbetsmarknadsläget. Rapporterna infordras avarbetsmarknadsstyrelsen i slutet av månaderna mars, Juni, september ochdecember. I dessa rapporter skall det aktuella och väntade arbetsmarknadslägetpå länets arbetsmarknad behandlas. Prognosperioden sträcker sig medsärskild inriktning på de två närmaste kvartalen. Rapporterna skall omfattaredogörelser över utvecklingen inom näringsgrenar och branscher som harbetydelse för länets arbetsmarknad och skall ävenutvecklingen inom olika yrken tas med. Eftersom den statistiska informationen ide flesta fall passerar länsarbetsnämnderna under insamlingsskedet finnsflertalet arbetsmarknadsstatistiska uppgifter hos nämnderna på ett tidigtstadium. Dessa uppgifter kompletteras i rapporterna med den kännedom om denlokala arbetsmarknaden som går att få fram frän förmedlingskontor och direktakontakter med företagen vilket gör att statistiken ges betydelsefullakommentarer som inte går att nå på annat sätt. Äv stor betydelse är deninformation som erhålles från företagen genom enkäten, telefon- ellerbesöksintervjuer. yttrande återges här i sin helhet. 1 motionen anförs att denekonomiska politiken måste baseras på information om de problem man brottas medi företagen. Studierna bör ha mer karaktär av närkontakt än skrivbordsprodukt.En sådan närkontakt kan endast uppnås genom ökad satsning på fältundersökningar.Som exempel på dylika undersökningar anförs en undersökning av . Grundtanken synes vara att företagen själva i dessa"fältundersökningar" skall söka bedöma vilka effekter olika ekonomiskpolitiskaåtgärder har på det egna företaget. Det bör först erinras om att institutet vid fleratillfällen redan prövat den teknik som föresvävar motionärerna. Institutet hari två undersökningar sökt analysera effekten på företagens investeringar avverkställda fondfrisläpp med hjälp av företagarnas egna uppskattningar av hurmycket deras investeringar påverkats av frisläppen. En motsvarande undersökningav kreditpolitikens inverkan på företagens investeringar 1969-1971 publiceras . Dessa undersökningar bygger alla på hypotesen att företagen själva är i stånd att någorlundabedöma hur de skulle ha handlat om den ekonomiska politiken i några exaktpreciserade avseenden skulle ha varit en annan än den förda. Deras värde äravhängigt företagarnas förmåga att föreställa sig hur de skulle ha reagerat iett läge som aldrig blev aktuellt. Tror man att företagarna kan presenterasådana bedömningar i någorlunda kvantitativt preciserad form, är det naturligtatt också söka samla in dem. Institutet har en positiv uppfattning ommöjligheterna att erhålla resultat på denna väg. Mot bakgrund av den rätt stora erfarenhet institutetnumera har av dylika undersökningar, framstår emellertid den av motionärernaåberopade undersökningen av som besvärande valhäntoch suddig i sin uppläggning. Det är meningslöst att fråga utan att nogaklargöra sin frågeställning och konsistenspröva svaren - i varje fall om manvill få fram något mer än en ytlig svepande opinionsyttring, illusorisktunderbyggd av uppgifter från företagsledare. Enligt institutets mening kan det mycket väl tänkas varaav värde att fråga företagen om deras framtida reaktioner på en kommandeändring av den ekonomiska politiken. sysslat med i sinaovan refererade undersökningar avser ett enklare problem: att med företagenshjälp utröna vad som skulle ha hänt i en gången tid vid ett strikt preciseratalternativ till den faktiskt förda politiken. Därvid har undersökningarnabegränsat sig till en storhet (investeringarna) som företagen har godplaneringskontroll över. För att kunna tjäna som underlag för den ekonomiskapolitiken bör företagens reaktioner på tänkta politikändringar kvantifieras (omän lösligt). Detta medför att man knappast kan begära att företagarna skallsöka skatta sin respons på mer än en eller annan politikändring ;' taget. Härkanske bör inskjutas det i och för sig självklara förhållandet att det ärmeningslöst att fråga ett industriföretag om effekten på detta företag av attexempelvis mervärdeskatten sänks. Skall några frågas härvidlag är dethushållen. En företagsledare inom industrin kan på sin höjd avge en personliggissning om hur mycket hans orderingång kommer att stiga. Ätt såsom gör, blanda ihop politikändringar som direkt påverkar detenskilda företagets beteende med politikändringar som har effekter (direktaoch/eller indirekta) på den efterfrågan som riktas mot företaget, är mer ägnatatt skapa förvirring än klarhet. metod att låta företagenvälja i en önskelista av ekonomisk-politiska åtgärder - däribland statligtsubventionerade reklamkostnader - är knappast seriös. En brasklapp skall dockhär bifogas för den händelse att undersökningen med hänsyn till urvalsförfarande,frågeteknik, konsistensprövning etc. är bra mycket mer ambitiös än vad somframgår av beskrivningen i motionen. Även vid en förnuftig'uppläggning av de föreslagna"fältundersökningarna" kan de emellertid löpa risken att komma ivanrykte. Detta beroende på det stora antal undersökningar som måste till föratt täcka in hela det spektrum av åtgärder som står de politikansvarige tillbuds. De måste vidare genomföras löpande. De kan ju knappast få karaktär avremissutlåtande från näringslivet över påtänkta ändringar i den ekonomiskapolitiken. Bortsett från andra olägenheter stupar ett sådant förfarande på detidsförluster som skulle bli följden. Institutet har därför svårt att se hur motionärernasintentioner skall realiseras. Man synes hamna i ett olyckligt dilemma -antingen intetsägande undersökningar i stil med marknadsförbundets eller ocksåomfattande undersökningar som riskerar trötta ut näringslivet och därmed slåundan marken för fortsatt verksamhet. Några delade meningar om behovet avett brett kunskapsunderlag när man planerar att sätta in ekonomisk-politiskaåtgärder torde inte råda. I de fall det gäller mer långsiktiga ellerprincipiella överväganden, t. ex. i anslutning till offentliga utredningar, denekonomiska långtidsutredningen m. m., inhämtas regelmässigt yttranden frånberörda intresseorganisationer och myndigheter. De överväganden som årligenäger rum inför framläggande av stat.sverksproposition och finansplan baseras påundersökningar, bedömningar och enkäter av det slag som redovisats i de avutskottet infordrade remissyttrandena, pä internationella konjunkturprognoser,på överiäggningar i det ekonomiska planeringsrådet, m. m. Självfallet är reaktionenhos de skilda subjekten i samhällsekonomin - företag, konsumenter, kommuner m.fl. - därvid av allra största betydelse för att rätt bedöma effekterna avskilda ekonomisk-politiska åtgärder. Som framgår av yttrande rymmer varjeform av enkät eller fältundersökning stora metodiska problem. Institutet angernågra av dem. Utskottet anser det vara särskilt betydelsefullt att sådanåterhållsamhet iakttas med insamlande av nya uppgifter att tillföriithg-heten ide uppgifter som redan nu inhämtas inte rubbas. 1 skilda sammanhang har riktatskritik mot att uppgiftslämnare har en alltför tung börda. anför att detmycket väl kan vara av värde att fråga företagen om deras framtida reaktionerpå olika tänkbara ekonomisk-politiska åtgärder. Det får anses ligga i deprognoslämnande institutens och myndigheternas normala åligganden att bedömamöjligheterna att i undersökningar och enkäter foga in även reaktioner påeventuella politikförändringar. Mot bakgrunden av hur konjunkturinstitutetbedömer frågan och med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motionen. attriksdagen avslår motionen 1972: 818. Närvarande: herrar (), (), Kristianssoni (c), i (s), (). (), i (s), Äsling (c), (), (), iHalmstad (s), (), Gadd (s), i (c) och (). 72 1790 S 1972