bet · FV01KU49 · 1972-12-31 00:00:00 — Det framhålls attenligt gällande bestämmelser har valförrättaren endast skyldighet atttillse att blanketter till valsedlar finnes tillgängliga i vallokalen.Motionärerna anser att valförrättarens övervakningsplikt bör utvidgas ochomfatta också partiernas valsedlar. En motion med motsvarande syfte avslogs av 1970(KU 1970:12). I utskottsutlåtandet, tiU vilket hänvisas, redogörs bl. a. förfrågans tidigare behandling. I sitt avstyrkande yttrande fönitsatte utskottetatt frågan skulle prövas under valtekniska utredningens fortsatta arbete. Enligt det föreslagna stadgandet i 9 kap. 6 § ValLF, sominte särskilt kommenteras i propositionen, skall valförrättare tillse attväljarna i vallokalen eller i anslutning därtill har tillgång till blanketterför valsedlar och partimarkerade valsedlar för parti som är representerat iriksdagen. I övrigt må här också hänvisas till vad som anförts undernärmast föregående avsnitt. Skall tiden för poströstning och röstning hos utlandsmyndighet (Motionerna1972:1739 och 1972:1741, hemställan p. Lagtext: 10 kap. 1 § och 7 § andra stycket ValLF. s. 55 f. (VTU), 68, 95, 128. I fråga om poströstningsperiodeninom landet föreslog VTU 1967 avgivna betänkande (SOU 1967:27,Förtidsröstning och gemensamma tvådagarsval) en förkortning från 30 till 18dagar. Detta förslag återkom i både 1969 och betänkanden. Vid samtligatillfällen godtogs förslaget av remissinstanserna. betänkande harVTU under hänvisning främst till de transportmöjligheter som står tillbuds också föreslagit att perioden för röstning hos utlandsmyndighet skallförkortas så att den börjar tidigast adertonde dagen före valdagen. I fråga omtiden för röstning på fartyg föreslås däremot inte någon ändring. VTU menar attde förhållanden under vilka fartygsröstningen sker är så speciella att en röstningsperiodom är motiverad. Någon kritik mot vad VTU sålunda har föreslagit harinte förekommit vid remissbehandlingen. Även jag är beredd att godta VTU:s förslag i det nämndahänseendet. På postanstalt inom riket och hos utlandsmyndighet bör alltså ocksåenligt min mening röstningen inledas före valdagen medan röstningen påfartyg liksom bör böija före valdagen. Regler av dennainnebörd har tagits in i förslaget till vallag. I sammanhanget bör beaktas att ipropositionen föreslås att röstkort skall utsändas senast förevaldagen eller, i nyvals- och omvalssituationer, dagar före valdagen(7 kap. 2 § ValLF). Enligt nu gällande bestämmelser skall röstkort sändas utsenast före valdagen, dvs. senast före poströstningensbörjan. I denna del anför departementschefen (s. 128): I och med att poströstningsperiodennu föreslås förkortad från 30 bör den dag dä röstkorten senastskall utsändas till de röstberättigade kunna förläggas något närmare valdagen.Därvid bör man emellertid ta hänsyn till att den omständigheten att någon inteerhåller röstkort kan innebära att vederbörande felaktigt ej upptagits iröstlängd. För den möjlighet till rättelse i längden som har förordats(se 4 kap. 8 §) skall kunna utnyttjas i praktiken bör endast en mindrejustering göras. Den tidpunkt när röstkorten senast skall utsändas tillväljarna bör bestämmas före valdagen när fråga är om ordinarieval till och val i hela landet av landstingsmän ochkommunfullmäktige. Vid annat val bör den senaste tidpunkten för röstkortensutsändande bestämmas före den bestämda valdagen. En sådanförkortning är motiverad av hänsyn till intresset av att så snabbt som möjligtefter det att beslut har fattats om ny- eller omval kunna genomföra detta. I motionen 1972: 1739 anförs: Vallagen bör självfallet utformasså att människors möjlighet att rösta underlättas. Sådana åtgärder kan gällasåväl öppethållartider i vallokal som vallokalernas antal och geografiskabelägenhet. Mycket väsentlig i detta sammanhang är också frågan om under vilkenperiod före valet som röstning på post och beskickning kan ske. har denbestämmelsen gällt att sådan röstning godkänts före valdagen. Nuföreslås i propositionen att skaU minskas . Departementschefenstöder sig härvid på valtekniska utredningen, vilken i två betänkanden avtransporttekniska skäl förordat ändrade tider för poströstningen. Förbättrade och i tiden avkortade transporter kan omöjligtanvändas som skäl för minskade möjligheter till förtidsröstning. Den valtekniksom aktualiserade transportproblemen skall ju inte användas. Försämrademöjligheter för förtidsröstning kan icke accepteras. Tiden förkvaliflka-tionsdatum för röstlängd respektive lagstiftningen om distribution avröstkort kan icke heller användas som argument för en direkt försämring förväljarna. Vi anser därför att 30-dagarsgränsen för röstning på postanstalt ochhos utlandsmyndighet bör bibehållas. I morionen 1972: 1741 anförs: I vallagens 10 kap. upptassärskilda bestämmelser om röstning på postanstalt, hos utlandsmyndighet och påfartyg. I 1 § anges att röstning på postanstalt får ske från och med adertondedagen före valdagen till och med valdagen. Denna bestämmelse innebär eninskränkning i förhållande till tidigare, då poströstning fick ske frän och medtrettionde dagen före valdagen. Statsrådet anför inga speciella skäl för inskränkningen.Enligt min mening har inga vägande skäl anförts för att begränsa väljarnasmöjligheter att rösta på posten. Det är väsentligt att inte möjligheterna attavge sin röst i onödan begränsas. För t. ex. dem som förlägger en utlandsresatill tiden omkring valdagen torde de nuvarande bestämmelserna innebära störremöjligheter att kunna utöva sin rösträtt. Bestämmelsen bör således ändras såatt röstning på postanstalt får ske före valdagentill och med valdagen. Denna ändring föranleder ett par konsekvensändringar iandra paragrafer i lagen. Motionen 1972:1739 tar såledessikte på såväl poströstning som röstning hos utlandsmyndighet medan motionen1972: 1741 avser enbart poströstning. Angående röstning genom valsedelsförsändelse (Motionerna1972: 1739, hemställan B, och 1972: 1741, hemställan p. Lagtext: 11 kap. ValLF. Motiv: prop. F. n. gäher attvalsedelsförsändelse från äkta make får lämnas på postanstalt, hosutlandsmyndighet och på fartyg endast i samband med att den make som lämnarförsändelse själv röstar (74 § ValL och 39 § KVL). Det berättigade i en sådanbestämmelse har i olika sammanhang satts i fråga. Bestämmelsen ger visseriigenröstmottagaren en möjlighet att kontrollera att den som avlämnar försändelsenverkligen också är make till den som har anordnat denna. Mot en sådankontrollaspekt bör emellertid ställas att regeln kan göra det omöjligt för äktamakar att utnyttja denna röstningsmöjlighet i de fall där bara den ena av demär röstberättigad. Det kan vidare på goda grunder antas att regeln uppfattassom svårförståelig och vållar irritation bland väljarna. Dessa senaresynpunkter synes böra väga tyngre än kontrollsynpunkten. Detta har föranlettatt bestämmelsen har fått utgå. b) Angående valsedelsförsändelse från sjuk eller därmed jämställd väljare F. n. gäller attvalsedelsförsändelse från sjuk och därmed jämställd väljare får lämnas endast ivallokal. Reglerna om dessa valsedelsförsändelser infördes1965 efter långvarigt utredningsarbete, vid vilket huvudsvårigheten varit attkonstruera ett från valsäkerhetssynpunkt godtagbart system. Möjhghet tillpoströstning infördes inte, eftersom ombudets instähelse i vallokalen ansågsinnebära ett visst värde från kontrollsynpunkt framför röstavläm-ning påpostanstalt. Ett motionsyrkande därom avstyrktes av KU, som bl. a. fann atterfarenheterna borde avvaktas, och avslogs av (KU 1965:40). Nyamotioner har avstyrkts och avslagits 1967 och 1969 (KU 1967:37, 1969:12 och1969:50). Därvid hänvisades till kommande prövning av frågan av främstvaltekniska utredningen. I promemorian erinras om att det, närmöjlighet öppnades för sjuk och därmed jämställd väljare att rösta genomvalsedelsförsändelse, uttalades (KU 1965:40) att det, när erfarenheter avsystemet hade vunnits, borde prövas om inte dessa väljarkategoriers röstningkunde underlättas genom att sådan valsedelsförsändelse fick lämnas även påpostanstalt. Det framhålls i promemorian att den nämnda formen av röstning nuhar använts vid tre val och att systemet på det hela taget har fungerat väl.Även om röstningsformens betydelse har minskat genom de ökade möjligheter tillpoströstning som införts, står det enligt promemorian klart att denfyller en funktion. Mot denna bakgrund och då några avgörande skäl enligtpromemorian inte kan anföras mot att tillåta att också sådanvalsedelsförsändelse får lämnas på postanstalt inom landet, förordas ipromemorian att lagen kompletteras med en bestämmelse om detta. Förslaget att valsedelsförsändelse frånsjuk och därmed jämställd väljare skall få avlämnas även på postanstalt inomlandet har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna.Postverket fogar till sitt tillstyrkande den kommentaren att en konsekvens avändringen torde komma att bli att flertalet försändelser av detta slag komineratt avlämnas på postanstalt, eftersom avlämning där kan ske även före valdagen.Valnämnden i , i vars yttrande kommunstyrelsen instämt, betonarvikten av att postfunktionärerna får nödvändig utbildning. En ledamot avkommunstyrelsen har reserverat sig och avstyrkt förslaget. 1 likhet med de remissinstanser somyttrat sig i denna fråga anser jag tiden nu inne att tillåta poströstning inomlandet även med valsedelsförsändelse från sjuk och därmed jämställd väljare.Förevarande paragraf har utformats i enlighet härmed. Motionen 1972: 1739 tar upp båda deovan redovisade delfrågorna. I motionen anförs: I olika omgångar har lagstiftningenbeträffande äktamake- respektive ombudsröstning liberaliserats, vilketinneburit att röstproceduren förenk- lats och att den individuella röstningen ökat.Naturligtvis måste man sträva efter att i görligaste mån underlätta för denenskilde att avgiva sin röst, men liberaliseringen i detta avseende får intedrivas så långt att systemet missbrukas och utnyttjas för otillbörlig påverkan.Att dessa farhågor inte är ogrundade har redan visat sig. Vid val, dåombudsröstning första gången prövades, förekom missbruk i sådan grad att det ivissa fall ledde till åtal. I propositionen föreslås ytterligare uppmjukning avbestämmelserna genom att äktamakeröstning på postanstalt skaU kunna ske utanatt den som lämnar rösten själv röstar och genom att sjuk och därmed jämställdmedges poströstning med valsedelsförsändelse. Vi kan nu godtagaändringsförslagen, bl. a. med hänsyn till vallagens provisoriska karaktär, med skärpa understryka att man vid valet på alla sätt övervakar attombudsröstningen inte missbrukas. Skulle det visa sig att missbruk sker, anservi att hela institutet med ombudsröstning bör överses. I motionen 1972: 1741 anförsbeträffande röstning med valsedelsförsändelse från sjuk eller därmedjämställd: 1 vallagens 11 kap. upptas särskildabestämmelser om röstning med valsedelsförsändelse. I 4 § har intagits denbestämmelsen att valsedelsförsändelse från sjuk och därmed jämställd fårlämnas även på postanstalt där röstning äger mm. För avlämnande avvalsedelsförsändelse i vallokal har utfärdats utförliga bestämmelser i syfteatt garantera en noggrann kontroll av att försändelsen anordnats på föreskrivetsätt etc. Motsvarande bestämmelser finns inte vid avlämnande avvalsedelsförsändelse på postanstalt. Som postverket har framhållit torde enkonsekvens av ändringen komma att bli att flertalet försändelser av detta slagkommer att avlämnas på postanstalt. i , i vars yttrandekommunstyrelsen instämt, betonar vikten av att postfunktionärerna får nödvändigutbildning. Även om noggrannheten vid mottagandet av valsedelsförsändelserskulle kunna åstadkommas genom utbildning av postfunktionärer kommer tydligenregler motsvarande dem som gäller i vallokal inte att utfärdas. Det finns vidare anledning förmoda att alla postfunktionärer,som kommer att få fungera som valförrättare om den föreslagna bestämmelsengenomförs, inte kommer att nås av utbildningen. Om, som postverket förmodat,bestämmelsen kommer att leda till en väsentlig ökning av ombudsröstningen påposten, ökar enligt vår mening betänkligheterna inför förslaget. Mottagande avvalsedelsförsändelse erfordrar kunskaper hos valsedelsmottagaren utöver dem somerfordras vid mottagande av valsedlar från väljare, som själva avlämnar sinvalsedel. Valsedelsförsändelser från sjuk och därmed jämställd bör därförlämnas i vallokal där speciella regler och för ändamålet särskilt avdeladpersonal finnes. De nuvarande bestämmelserna har inte heller uteslutit någonfrån att rösta genom ombud. Skall besvärstiden beträffande val till landsting ochkommunfullmäktige förkortas? (Motion 1972:1740, hemställan p. Lagtext: 15 kap. 3 § ValLF. Motiv: prop. s. 45, 140. Besvär över val prövas avregeringsrätten. Besvärstiden är nu för val tih liksom val avlandstingsmän och kommunfullmäktige , räknat från det valet avslutades(92 § ValL resp. 56 § KVL). Detta sker vad gäller val till genomkungörelse om valets utgång i Post- och och beträffandeövriga val genom det kungörande av valets utgång som äger rum vidsammanräkningsförrättningens slut genom protokollets uppläsande (54 § KVL).Något kungörande i tidning av dessa vals utgång är inte föreskrivet. Besvärstiden vid riksdagsvalet harangetts , räknat från den dag då kungörelse om valutgången tagitsin i Post- och vilket innebär att någon ändring inteföreslås. 1 fråga om besvär över landstings- och kommunfullmäktigval har tidenansetts utan olägenhet kunna förkortas och bestämts efter detresp. Motionärerna gör gällande att dengenorn propositionen föreslagna förkortningen av besvärstiden över val tilllandsting och kommunfullmäktige har sin grund i att enövergång eventuellt kommer att ske till att låta valutslaget få ettomedelbart genomslag i kommunfullmäktiges och sammansättning. Eftersom detta inte är aktuellt ,anser vi att en förkortning av besvärstiden kan anstå till dess att ett behovav detta föreligger. En så kort besvärstid som kan under ingaförhållanden vara acceptabel, om man menar att besvärsinstitutet skall ha enreell betydelse. Besvärstiden bör därför även fortsättningsvis vara tio dagarför samtliga val. (Motionen 1972: 1739, hemställan under B) Lagtext: 8 kap. 15 § ValLF. Motiv: prop. 103f., 108, 129, 156 f. (RSV), 170 (RSV). Genom propositionens förslag omändringar i sammanräkningsförfarandet kommer flera moment som tidigareankommit på statliga organ länsstyrelserna - att i stället åvila de kommunalavalnämnderna. I propositionen upptas frågan om kostnadsfördelningen mellan statoch kommun. Av den redogörelse för RSV:sförslag som jag lämnade framgår, att det innebär att flera nya uppgifterläggs på valnämnderna. Enligt förslaget får valnämnderna sålunda uppgiften attunder tiden närmast före valdagen och dagama därefter organisera mottagandetoch sorteringen av poströsterna. Vidare ligger i förslaget bl. a. att detankommer på nämnderna att svara för transporter av poströster tillvallokalerna samt för granskning och räkning av poströster som inte har kunnatsändas ut till vallokalerna. Ett genomförande av förslaget får sålunda denföljden att valnämnderna får en mer arbetskrävande och betydelsefull funktion ivalarbetet än de hade vid val samt att kommunemas valkostnader ökar. När det gäller valnämndernas verksamhet och kommunernasmerkostnader, vilka av RSV har beräknats till ca för helalandet, vill jag erinra om att utveckhngen har inneburit attåtskilliga uppgifter har förts över från valnämnderna och kommunerna tillstatliga myndigheter. års val svarade sålunda nämnderna för bl. a.röstlängdsförfarandet samt upprättandet och utsändandet av röstkort. Med hänsynhärtill är det enligt min mening inte oskähgt att kommunerna nu belastas medden, utslagen pä samtliga kommuner, tämligen obetydliga merkostnad somförslaget enligt RSV:s beräkning innebär för dem. Någon anledning att betvivlaatt valnämnderna kan anförtros de relativt kvalificerade uppgifter avorganisatorisk art som enligt förslaget läggs på dem finner jag inte förehgga. Slutligen vill jag här ytterligarenågot beröra frågan om de kostnader som ett genomförande av den här förordadeordningen för behandling av poströster och utnyttjande av maskinella hjälpmedelkan antas föra med sig. Som framgår av den till RSV:s skrivelse fogadesammanställningen av valkostnader (bilaga 5) kan statsverkets kostnad för 1970års gemensamma val såvitt gäller valmaterial (valsedlar och kuvert), transportav poströster och sammanräkning beräknas ha uppgått till ca 7 040 000 kr.Vidare framgår att statsverkets kostnader i dessa hänseenden valmed tillämpning av den föreslagna ordningen kan beräknas tih ca 6,5 milj. kr.,medan kostnadsökningen för dessa val för kommunernas del -som har nämnts -kan beräknas bli sammanlagt ca . I fråga Om hanteringen av poströsteroch länsstyrelsernas sammanräkning gäller enhgt RSV:s beräkningar, mot vilkajag inte finner anledning till erinran, att kostnaderna vid val kanberäknas ha uppgått till sammanlagt ca 2,3 milj. kr. medan motsvarandekostnader val beräknas bli ca 3,3 milj. kr. Den kostnadsökning påca 1 milj. kr. som den förordade ordningen sålunda kan beräknas föra med sigför statsverket och kommunerna finner jag böra accepteras med hänsyn till defördelar som ordningen medför. Kostnaderna för den nu föreslagnasammanräkningen av röster och poströster kommer väsentligen att åvila kommunerna.Vi menar att kostnadsberäkningarna för i första hand valnämnderna i kommunernagjorts alltför optimistiska och befarar att de reella kostnaderna väsentligtkommer att överstiga beräkningarna. Skulle våra farhågor visa sig berättigadebör en omprövning av kostnadsfördelningen mellan stat och kommun ske. Skall suppleantsystemet för kommunfullmäktige varaobligatoriskt eller fakultativt? (Motionerna 1972:1737, motiveringen, 1972:1739,hemstähan under A 2 och 3) Moriv: prop. s. 73, 74, 77, 78, 109. Genom statsmakternas beslut (prop. 1969: 129, KU 1969:44, 45 och 49, rskr 405-407) ändrades med verkan fr.o. m. kommunallagen, kommunallagen för och lagenom församhngsstyrelse, så att fullmäktige fick besluta att det skulle finnassuppleanter för fuUmäktige. Vid riksdagsbehandlingen yrkades i flera motioner (fp, c,m) att suppleantsystemet skulle vara obligatoriskt. Motionerna avstyrktes avkonsritutionsutskottet (KU 1969: 44 s. 8) med följande morivering: Utskottet vill erinra om att detvid frågans tidigare behandhng framkom delade meningar, om suppleanter allsborde införas. Enhgt utskottets mening föreligger inte tillräckliga skäl föratt, med avvikelse från propositionens förslag, gå så långt som till att införaett obligatoriskt suppleantsystem. Som departementschefen påpekat kan intressetatt få flera förtroendemän i kommunerna i vissa fall tillgodoses enbart genomatt öka fullmäktiges antal. Över huvud synes skilda förhållanden i ohkakommuner leda till att lämpligheten att införa ett suppleantsystem för den egnakommunens del bedöms mycket ohka. Om alla de fortfarande bestående mindrekommunerna måste införa ett suppleantsystem, skulle detta också säkerligen imånga fall leda till praktiska svårigheter av skilda slag. Utskottet finner sigsålunda böra avstyrka motionerna och tillstyrka propositionen i denna del. Nio ledamöter (4 fp, 3 c, 2 m)reserverade sig tih förmån för ett obligatoriskt suppleantsystem och anförde: Utskottet finner starka skäl talaför att suppleantsystemet bör vara obhgatoriskt. En sådan ordning gäller ifråga om suppleanter för landstingsmän liksom beträffande alla kommunalastyrelser och nämnder. Det är svårt att motivera en avvikelse beträffandefullmäktige. Att suppleanter finns i vissa kommuner men inte i andra kan intevara tillfredsställande. Den allmänna synpunkten, att kommunerna bör gesstörsta möjliga handhngsfrihet, är mte tiUämphg i denna fråga. Detta framgårredan av att suppleantsystemet är obligatoriskt i alla andra fall där detförekommer. Motiveringen för att det införs är också väsentligen, att detbreddar och stärker den kommunala demokratin samt ökar de kommunalaförsamlingamas funktionsdughghet. Med hänsyn härtill bör någon valfrihet inteföreligga, sedan man väl fattat principbeslutet och infört bestämmelser omfullmäktigesuppleanter i KL. Utskottet finner sålunda anledning att, medavvikelse från propositionen och bifall till motionerna 5), 6) och 7) i dennadel, förorda att suppleanter obligatoriskt skall utses för fullmäktige. Utredningen om den kommunalademokratin (C 1970: 29) har enligt sina direktiv att kartlägga erfarenheternaav det primärkommunala suppleantsystemet och överväga behovet av ändringar. Ettförsta betänkande i denna fråga (Ds C 1971:4) har framlagts av utrednmgen.Detta avser endast frågan om antalet suppleanter i kommunerna. mening är det ännu för tidigt att göra en mera allsidig bedömningav systemets allmänna verkningar. En sådan bedömning bör enligt utredningenanstå tih dess gått av innevarande valperiod som är den förstaunder vilken institutet fungerar. skäl ingick inte utredningen i sin första utredningsetappnärmare på frågan om suppleantsystemets fakultativa karaktär bör överges och enövergång ske till ett obligatoriskt suppleantsystem. Utredningen anfördeemellertid att enligt utredningens mening talade principiella skäl för ettenhetligt system beträffande fullmäktigesuppleanterna. Någon ändring av dengällande ordningen i detta hänseende föreslogs dock inte. Två ledamöter i utredningen (herrar och )uttalade i en reservation till utredningens delbetänkande att starkaprincipiella skäl enligt deras mening talade för ett enhetligt systembeträffande fuUmäk-tigesuppleanter. Eftersom utredningen avsåg att senare isitt arbete återkomma med en mera allsidig bedömning av suppleantsystemetframstäUde de inte något särskilt yrkande i saken. En ledamot i utredningen () framhöll i ettsärskilt yttrande att utredningen enhgt hans mening borde ha förordat ettenhetligt och obligatoriskt suppleantsystem i landets kommuner. Departementschefen konstaterar i propositionen attutredningen om den kommunala demokratin inte gått närmare in på bl. a. fråganom suppleantsystemets fakultativa karaktär bör bibehåUas eller om man bör gå inför ett obligatoriskt suppleantsystem. Han finner det riktigt att utredningenkoncentrerat sig på frågan om att minska antalet suppleanter och avstått frånatt nu ta upp suppleantfrågan i hela dess vidd. Någon ändring beträffandesuppleantsystemets fakultativa karaktär föreslås inte i propositionen. I motionen1972: 1737 anförs utan anknytning till något yrkande: Vår principiella inställning attsuppleantsystemet skall finnas i alla kommuner står vi fortfarande fast vid menaccepterar att ett beslut därom får anstå till dess att pågåendeutredningsarbete slutförts. I motionen 1972: 1739 hävdarmotionärerna att departementschefen bort föreslå ett obhgatorisktersättarsystem. De anför vidare: Från kommunaldemokratiskautgångspunkter är det icke lämpligt med en ordning som innebär att vissakommuner inrättar suppleantsystem, andra inte. Kraven på vidgad representationoch ökad kontinuitet är rimligen lika stora i alla kommuner. Mot denna bakgrundförordar vi att lagen utformas så att suppleantsystemet blir obligatoriskt. (Motionen 1972: 1737, hemställan p. Lagtext: förslaget till lag om ändring i kommunallagen(1953:753) 5 a §, förslagettill lag om ändring i kommunallagen (1957:50) för , s. 73-81, 108-110, 143. 1 propositionen framläggs förslagtill lagändringar i syfte att begränsa antalet suppleanter. Förslaget bygger påvad utredningen om den kommunala demokratin förordat i betänkandet (DsC 1971:4)Nya bestämmelser för utseende av suppleanter för kommunfullmäktige. Utredningenstannade för en lösning som i sina huvuddrag innebär att det antal suppleanter som skall utses för varje parti skaUmotsvara en av fullmäktige bestämd kvotdel, som dock inte får överstiga hälftenav det antal ordinarie fullmäktigeplatser som partiet fått i kommunen eller, omkommunen är indelad i valkretsar, i valkretsen. För varje i fullmäktigerepresenterat parti skall dock alltid utses minst en suppleant. Systemet ärinte listtroget.