bet · FV01JoU47 · 1972-12-31 00:00:00 — , som nämnda lagstiftning nu varit ikraft, har som bekant det svenska fisket starkt påverkats av en rad faktorer.Här skall endast nämnas yrkesfiskets förändrade ekonomiska villkor, fritidensförlängning för stora medborgargrupper och den ökade rörligheten ,föroreningsproblemens aktualisering samt den snabba redskapsutvecklingen,främst i samband med tillkomsten av det syntetiska materialet. fiskelagstiftning har genom dessa fiskets ändradeförutsättningar fått konsekvenser, vilka ur allmän samhällssynpunkt måstebedömas som negativa. Lagstiftningen har bl. a. bidragit till att på stora"frivattensområden" längs våra kuster och i de stora insjöarna skapa ettomfattande deltidsfiske av förvärvskaraktär. Detta har resulterat i att storayrkesfiskegrupper trängts undan eller fått acceptera en härd illojalkonkurrens, att värdefulla fiskbestånd beskattats hårt och oreglerat, attfritidsfisket försämrats eller försvårats i viktiga vattenområden samt attstarka friktioner uppstått mellan olika kategorier fiskande. Den svenska fiskelagstiftningen bör, enligt SverigesFritidsfiskares Riksförbunds uppfattning, syfta till att på ur samhälletssynpunkt bästa möjliga sätt tillvarata den viktiga naturtillgång, somfiskevattnen och fiskbestånden utgör. Detta måste ske genom en avvägning inomden biologiskt möjliga ramen - mellan olika nyttjandeformer av fisket. Dennaavvägning bör baseras på politiska beslut och komma till klart uttryck i dengällande lagstiftningen. Då det gäller utnyttjandet av de stora"fria" fiskeområden längs våra kuster och i de stora insjöarna, vilkatillskapats med betydande statliga medel, förefaller det förbundet ofrånkomligtmed en prioritering av det egentliga yrkesfisket och det rekreationsbetonadefritidsfisket även om detta sker på det s. k. deltidsfiskets bekostnad. Den nuvarande fiskelagstiftningen synes inte ge någon somhelst möjhghet till en sådan ur samhällssynpunkt ängelägen styrning av fisket idessa områden. Den verkar i stället - ehuru oavsiktligt stimulerande på det s. k. deltidsfisket, vilket förutom de ovan nämndanegativa effekterna, även har viktiga hvsmedelshygieniska konsekvenser. Detkan inte anses tillfredsställande att en föråldrad lagstiftning så som skerfår forma det svenska fiskets utveckling på ett ur samhällets synpunktolyckligt sätt. Vid det inom pågående arbetet med förslagettill ny fiskeristadga har försök gjorts att bättre styra utnyttjandet av vårafiskevatten och att kompensera vissa negativa konsekvenser av nu gällandelagstiftning. Det har dock klart framgått av detta arbete att hela lagstiftningenpå fiskets område måste behandlas som en enhet och genomsyras av samma syften. För att åstadkomma detta och för att kunna uppnå det ursamhällets synpunkt bästa möjliga utnyttjandet av fiskevattnen ochfiskbestånden krävs enligt Fritidsfiskares Riksförbunds uppfattning enöversyn av den svenska fiskelagstiftningen. En sådan översyn motiveras enligtförbundets rnening inte endast av här påtalade problem vad avser de"fria" fiskevattnen utan måste även anses nödvändig och naturlig medhänsyn till den relativt långa tidsperiod nämnda lagstiftning varit i kraft ochtill de väsentligt ändrade förutsättningarna för det svenskafisket. I framställningen den 30 september1971 har hemställt att Kungl. Maj:t måtteformulera målsättningen för de statliga insatserna för fritidsfisket ochnärmare utreda vilka sådana insatser som erfordras samt framlägga förslag tillfinansiering av nämnda insatser. anför i sammanhanget följande. Fritidsfisket utgör i flertalethögindustrialiserade länder en friluftsakti-vitet av stort värde både förindivid och samhälle. Fisket tillhör därför också i dessa länder i regel en avde mest utbredda fritidssysselsättningarna. Inte minst för den växandebefolkningsdel, som bor och arbetar i städerna och i de större tätorterna,förefaller fritidsfisket att vara attraktivt och en kraftig stimulans till ökadvistelse i skog och mark. utgör inte något undantag i detta avseende -tvärtom visar undersökningar att fiskeintresset både bland vuxna och ungdom ärmycket stort, även internationellt sett. En orsak till detta är sannolikt deovanligt goda naturliga förutsättningar för fritidsfiske, som vårt landerbjuder. Koncentrerat kan fritidsfiskets främsta positiva effektersägas vara att ett mycket stort antal människor i skilda åldrar över helalandet och under stor del av året - genom fritidsfisket stimuleras till enfriluftsakti-vitet, som kan bedrivas utan speciella fysiska förutsättningar,men som ändå ger avkoppling och värdefull motion. Fritidsfisket utgördessutom ett ur samhällets synpunkt angeläget och viktigt utnyttjande av denbetydande naturtillgång, som våra många sjöar och vattendrag samt vår långakust utgör. Mot denna bakgrund är det viktigt och nödvändigt att enmålsättning formuleras för de samhällehga insatser, som skall syfta till attfrämja fritidsfisket och att leda dess utveckling i för samhället och individenpositiv riktning. En sådan målsättning kommer då av naturliga skäl också attinnefatta riktlinjerna för hur en mycket stor del av våra fiskevatten skallutnyttjas och vårdas. Utan anspråk på att kunna lämna en fullständig ochslutgiltigt utformad målsättning av nämnda slag, vill här skissera grunddragen till en sådan: Samhället skall stimulera utövandet av fritidsfiske ochmedverka till att varje medborgare, som så önskar, bereds möjlighet att pårimliga ekonomiska villkor bedriva fritidsfiske i härför upplåtnafiskeområden. Dessa områden skall vara av sådan omfattning och utbyggdamed sådana serviceanordningar, som svarar mot antalet fiskande inom denaktuella regionen. Områdena skall vara föremål för en rationell och enligtfiskeribiologiska riktlinjer bedriven fiskevård. Granskas det svenska fritidsfisket mot denna målsättningstår det helt klart att här, liksom på många andra motsvarande områden, krävsväsentliga statliga och kommunala insatser på en rad punkter. Genom fritidsfiskeutredningensarbete har den juridiska delen av upplåtelseproblematiken väsentligtförenklats och det kan vidare förutsättas att den pågående fiskeadministrativautredningen framlägger förslag till en rådgivnings- och serviceverksamhet, sombättre än den nuvarande som ju uppbyggts för yrkesfiskets behov tillgodoserfritidsfiskets krav. En sådan översyn av fiskelagstiftning, somSveriges begärt i sin skrivelse den 29.6.1971,skulle slutligen otvivelaktigt också kunna skapa bättre förutsättningar förförverkhgandet av den skisserade målsättningen. Enligt Fritidsfiskares Riksförbunds uppfattningär det dock angeläget och nödvändigt att dessa mera grundläggande åtgärder förfritidsfiskets fortsatta utveckling kompletteras med en utredning överhela den skala av direkta och indirekta stimulerande åtgärder som vidareerfordras. Här skall endast nämnas ett urval av sådana insatser, somfritidsfiskets riksorganisation anser speciellt viktiga: På upplåtelsesidan måste bildandetav fiskevårdsområden ytterligare stimuleras och intensifieras speciellt itätortsregionerna och kommunerna stödjas i arbetet att etablerakortfiskeområden, där sådana på andra vägar ej kommer till stånd i tillräckligomfattning. De kronan tillhöriga (och av ettflertal myndigheter förvaltade) fiskevattnen måste på ur samhällssynpunktacceptabla ekonomiska villkor i största möjliga utsträckning upplåtas ochdisponeras för fritidsfiske. Bidrags- och stödformerna förfiskevården och serviceutbyggnaden i kortfiskeområdena måste utbyggas ochförbättras, liksom stödet åt motsvarande åtgärder i anslutning till frivattnenlängs våra kuster och i de stora insjöarna. Fiskeadministrationen måsteanpassas och byggas ut för att bättre kunna uppfylla de växande kraven pårådgivning i fritidsfiskefrågor från bl. a. vattenägare, kommuner ochfritidsfiskare. Den fiskeribiologiska forskningenoch försöksverksamheten med speciell inriktning på fritidsfiskets problem måsteges ökade personella och ekonomiska resurser. Resurserna för planeringen avfritidsfiskets utbyggnad och för dess samordning med det övriga friluftslivetmåste skapas och erforderlig forskning, inventerings- och försöksverksamhethärför initieras. Fiskodlingsverksamheten och dendärmed sammanhängande fiskhälsokontrollen måste genom statliga insatserrationaliseras och bättre anpassas till fritidsfiskets behov. Fiskeritillsynen måste byggas utoch ges ökade resurser samt betydligt vidgade uppgifter, framför allt avinformativ och instruerande karaktär. Konsumentupplysningen, både vadgäller fiskemöjligheter och olika slags utrustning, måste kraftigt byggas utoch stimuleras. Informationsverksamhetenbeträffande upplåtna fiskevatten, fiskebestämmelser etc. måste effektiviserasoch dimensioneras efter behovet av sådan information. Kurs-, studie- ochinstruktionsverksamheten på fritidsfiskets och fiskevårdens område måste kraftigt stödjas och utvecklasgenom lämpliga åtgärder. Spridningen av resultaten från forsknings- ochutvecklingsarbetet inom fiskevården och fiskeribiologin måste intensifieras väsentligt genom ökade såväl ekonomiska som personella resurser. - Fritidsfiskets riksorganisation måste ges ett stödmotsvarande det som samhället lämnar likartade organisationer inom det övriga friluftslivet och därigenom beredas möjlighet att väsentligt bygga ut och intensifiera sin verksamhet bl. a. avseende informations-, utbildnings- och ungdomsverksamhet. Det statliga stödet till fritidsfisket är i dagobetydligt, satt i relation till fritidsfiskets omfattning, och utgår i regelindirekt och i konkurrens om de medel, som avser att främja fiskerinäringen.Det faktum att de statliga insatserna på fritidsfiskets område splittraspå flera myndigheter bl. a. , lantbruksstyrelsen,och domänverket bidrar sannolikt även till att minska dessainsatsers effekt. Det torde klart framgå av ovanstående rapsodiska åtgärdsredovisningatt förverkligandet av en målsättning, som den skisserade, ställer helt andraoch större krav på bl. a. den statliga bidragsgivningen. Principiellt anserSveriges att detta ökade bidrag borde utgå i sammaformer som det nuvarande stödet till idrotten och friluftslivet. Förbundetanser sig kunna finna stöd för denna uppfattning i Kungl. Maj:ts proposition nr42 angående åtgärder för att främja fritidsfisket. Detta synsätt hardäremot enligt förbundets uppfattning inte i tillräcklig omfattning resulterati konkreta åtgärder. Med hänsyn till den hårda konkurrensen om de statliga ochkommunala bidragsmedlen inom denna sektor, till fritidsfiskets omfattning ochtill behovet att snabbt kunna sätta in flertalet av de redovisade åtgärderna,anser förbundet det därför angeläget och riktigt att även frågan om införandetav en s. k. fiskeavgift närmare utreds. Förslag om införandet av en sådan avgift framlades avfritidsfiskeutredningen men föranledde ingen Kungl. Maj :ts åtgärd.Fritidsfiskets riksorganisationer ställde sig i remissvaren positiva tilltanken på en sådan allmän avgift men ansåg det framlagda förslagetotillfredsställande motiverat och genomarbetet. Införandet av en fiskeavgift kan sägas strida mot deprinciper, som gäller för det övriga friluftslivet och anser även att finansiering av nödvändiga insatser via statsbudgetoch kommunala bidrag bör prövas som första alternativ. Vid bedömningen av eneventuell fiskeavgift bör dock beaktas att allemansrätten till skillnad motvad gäller övrigt friluftsliv ej kan begagnas vid utövandet av fritidsfiskeoch att flertalet fiskande alltså måste acceptera att erläggaavgift i samband med sitt fiske. Det förhållande att dessa avgifter på grund aväganderättsförhållandena i regel sprids till ett stort antal ägare omöjliggöremellertid att de inflytande medlen disponeras för samlade, verkningsfullainsatser. En centralt uppburen och i en speciell fond (med representation förbl. a. de fiskande och vattenägarna) samlad fiskeavgift skulle däremot - utanatt behöva bli oacceptabelt betungande för de fiskande - på ett konkret ochgenomgripande sätt förändra det svenska fritidsfiskets villkor. Enligt Fritidsfiskares Riksförbunds uppfattningfinns förutsättningarna att, i samband med ovanstående skisserade utredningoch med beaktande av erfarenheterna från jaktens område och från de nordiskaoch andra länder, vilka redan har en fiskeavgift, konstruera en sådan avgift,som dels ger de önskade effekterna ur samhällets synpunkt, dels uppfattas som positiv av de fiskande. Avgiften kan lämpligen (som t. ex. i ) lösasfamiljevis och befrielse från avgiften gälla pensionärer och ungdom underförslagsvis . Tillsynsproblemet kan sannolikt avsevärt förenklas omkvittot på avgiften utformas att bäras synligt under fisket. Avgiften kanvidare tänkas berättiga till fritidsfiske i huvuddelen av domänverketskortfiskeområden samt i de av länsstyrelserna i , ochNorrbottens län upplåtna fiskevattnen i fjällområdet. ochlänsstyrelserna kunde av avgiftsmedlen lämpligen erhålla ett belopp motsvarandenettoinkomsterna av upplåtelserna (totalomsättningen torde uppgå till ca3 ). Varje fiskande som löste avgiften borde vidare, t. ex.genom en speciell broschyr, erhålla aktuell information om gällandefiskebestämmelser, upplåtna fiskevatten, ev. konsumtionsrekommendationerbeträffande fisk etc. En sådan lämpligt utformad fiskeavgift kan enligt SverigesFritidsfiskares Riksförbunds uppfattning medföra flera väsentliga fördelar förutomatt möjliggöra nya, angelägna insatser för fritidsfisket utan att statsbudgetenytterligare belastas. Avgiften kan som nämnts dessutom öppna betydandefiskemöjligheter för allmänheten och därigenom kraftigt stimuleraturistnäringen i fjällområdena. Den medger en registrering av de fiskande,vilken kan utnyttjas såväl för spridande av viktig och nödvändig information påfiskets område som för inhämtandet av statistik och andra uppgifter. Förstgenom en sådan registrering skapas också underlaget för dimensioneringen ochlokaliseringen av de olika insatserna. Avgiften medger vidare att det växande antalet utländskafisketurister dels registreras och därigenom kan nås med nödvändig information,dels att ekonomiska resurser skapas för en rad turistfrämjande åtgärder påfiskets område. För fiskevattensägarna bör ett utbyggt stöd vad avser t.ex. fiskevård, forskning, fiskodling, tillsyn och kursverksamhet väl motiveraerläggandet av en fiskeavgift av aktuell storlek. Beträffande yrkesfiskets utövande förefallerfritidsfiskeutredningens tidigare förslag konstruktivt och positivt: alltså attavgiften erläggs även av dessa fiskande, men att ett belopp på förslagsvis restitueras i form av organisationsbidrag till . Yttranden över motionen 1972:554 Lantbruksstyrelsen(27.4.1972) Styrelsen föreslår att motionenöverlämnas till den fiskeadministrativa utredningen för beaktande, varvid imotionen upptagna problem får lösas i ett större sammanhang. Styrelsen anför iövrigt fföljande. I motionen påtalas bl. a. att detdelcredereansvar, som i står för fiskerilånsom förmedlats före , ökas vid förlängning av amorteringstidenför lånen. brev till ochstatens jordbruksnämnd, p. IV 8.2,får detta ansvar begränsas till den tid som fastställdes när lånet beviljades. Den fiskeadministrativa utredning, som tillsattes ,skall enligt direktiven även lämna förslag till organisation av det statligastödet till fiskerinäringen. Lantbruksstyrelsen finner ej skäl till ändring avbestämmelserna om låneverksamheten medan utredning därom pågår. ()anför. I anledning avjordbruksdepartementets remiss av lantbruksorganisationsutrednings PMang. vissa fiskerifrågor i anledning av förestående omorganisation avlantbruksnämndernas verksamhet uttalade i remissvar 1966-12-01betr. fiskerilåneverksamhéten att, även om man ansåg att låneverksamheten iprincip skulle vara lika såväl för fiskargrupper som betr. förmedlingsorganen,kunde det inte förnekas att det både av praktiska och psykologiska skäl varlämpligt bibehålla i med dess beprövade ochsmidigt arbetande organisation som låneförmedlingsorgan. bordedock, ansåg styrelsen, beredas ansvarsfrihet i civilrättsligt avseende förförmedlade fiskerilån, d. v. s. borde befrias från sittdelcredereansvar. Maj:ts proposition 1967:74 biträddedepartementschefen uppfattningen att låneförmedlingen i och länskulle skötas av och beträffande kostnader för verksamhetenerinrade departementschefen om att kunde tillgodogöra sig ränta påfiskerilänemedel och ansåg att delcredereansvaret för lån sombeviljats före den även i fortsättningen borde ligga pålandstinget. Riksdagsman interpellerade 1970 ordföranden iförvaltningsutskottet i om de räntemedelsom uppkommit hos och erhöll svar att reservfonden 1969-12-31uppgick till och att ordföranden i förvaltningsutskottet BertilBjerrek ansåg det självklart att dessa medel på något sätt skulle kommafiskerinäringen till godo. I första hand skulle de användas för att täckakostnader kunde få i anledning av sitt delcredereansvar för lånfrån tiden före , Ordföranden avsåg att uppdraga åt näringsnämnden ilandstinget att utreda frågan om lämplig användning för de medel som eventuelltkunde finnas kvar när delcredereansvar avvecklats. Maj:ts kungörelse om statligt stöd till fisket1971:331, 14 §, uttalades att "amorteringstiden för fiskerilån i sambandmed konsolidering av de ekonomiska förhållandena vid fiskeföretag fårförlängas till högst från det lånet lyfts". I en del fall hardetta resulterat i att förlängt amorteringstiden för sådanalån som förmedlats av och för vilka haftdelcredereansvar. I skrivelse från till statsrådet och chefenför 1971-0301 påtalade denna förlängningav delcredereansvaret och hemställde att dels delcredereansvaret för lånförmedlade före den skulle avskrivas de/i ocA: förvaltningsbestyrenmed samtliga fiskerilån skulle överföras från till lantbruksnämndeni länet, alltså samma hemställan som göres i den till styrelsen remitterademotionen. brev till och statensjordbruksnämnd 1971-0618 (regleringsbrevet) uttalas under punkt 2 Övrigabestämmelser att om amorteringstiden för fiskerilån, som förmedlats avGöteborgs och före den I juh 1967, förlängs i samband medatt de ekonomiska förhållandena vid ett fiskeföretag konsolideras, fårlandstingets delcredereansvar av begränsas till den tid somfastställts när lånet beviljades. tillsattes den fiskeadministrativa utredningensom enligt sina direktiv har att bl. a. utreda frågan om huvudmannaskapet förfiskerikonsulenterna och deras lokala placering. I anledning av att frågan omhuvudmannaskapet är under utredning finner styrelsen även om den i principanser att handläggningen av låneärenden skall vara likformig inom landet - detnu mindre lämpligt att överflytta äldre lån från tilllantbruksnämnden utan förorda att man avvaktar utredningens och statsmakternasställningstaganden i denna fråga. Vidare anser styrelsen att det är ytterst värdefullt förfiskarna, varav många befinner sig i ett mycket ansträngtekonomiskt läge, att de äldre lånen administreras av som har dentidigare omnämnda reservfonden och som enligt muntlig uppgift från landstingetnu uppgår till ca I miljon kronor, och med hjälp av vilken iträngande fall kan medge fiskarna kortare anstånd med amorteringar ochräntebetalningar. och läns landstings förvaltningsutskott(26.4.1 972) haravgivit synpunkter i ärendet och har därvid anfört att innehållet i motionenhelt överensstämmer med intentionerna i skrivelse den frännäringsnämnden till statsrådet och chefen för . Nämndeninstämmer i alla delar med de förslag som framförs i motionen. delar nämndens uppfattning. Yttranden över motionen 1972:735 Fiskeristyrelsentillstyrker bifall till motionen och anför följande. anser att det imånga fall av utsläpp av luft- och vattenförorenande ämnen inte är praktisktoch ekonomiskt möjligt att driva reningen så långt, att skador på fiske kanundvikas. De utredningsuppdrag fiskesakkunniga under en lång följd av år hafti mål angående byggande i vatten har givit rik erfarenhet av svårigheterna atti efterhand fastställa den förändring i ett vattens organismbestånd, som ettmiljöingrepp får, och att uppskatta den skada som tillfogats rättsägare.Vattenkraftföretag, som genomförts utan att klarlägga de naturligaförhållandena i utbyggnadsvattnen har ofta givit upphov till utdragna ochsvårlösta vattenmål. Ur utredningssynpunkt har sjöreglerings- ochkraft-verksutbyggnadsmål likväl den fördelen, att förändringen av fiskensmiljöförhållanden sker snabbt och drastiskt. Ett utsläpp av avloppsvattendäremot får vanligen en långsammare inverkan och orsakssammanhanget blirkomplicerat. 1 sistnämnt , fa|l har den enskilde sakägaren liten möjlighet attpå förhand få en uppfattning om verkningarna av ett företag och att i efterhandbevisa den skada han lidit. Den försämring och försvagning av sakägarnas ställning,som skett i vattenföroreningsärenden genom miljöskyddslagens tillkomst, skulleför fiskets del kunna kompenseras om fiskesakkunnig förordnades i enlighet medmotionärernas förslag. 1 åtskilliga fall torde skada på fiske till följd avvattenförorening kunna förebyggas eller mildras genom fiskevårdande åtgärder.För att kunna föreslå lämpliga åtgärder,erfordras att den fiskesakkunnige fårmöjlighet följa föroreningens inverkan på recipienten. Verket framhåller att åtgärder meddet i motionen angivna syftet synes kunna vidtas inom ramen för gällandelagstiftning genom viss ändring av praxis och anför följande. Enligt 14 § 4 st. miljöskyddslagen(ML) kan koncessionsnämnden förordna sakkunnig att göra särskild utredning påsökandens bekostnad. På grund av den uppdelning som görs i ML mellantillåtlighetsprövning och skadeståndsprocess torde ett sådant förordnande intekunna avse utredningar som direkt syftar till att utgöra grund för senareskadeståndsyrkande vid fastighetsdomstol. Det är ostridigt att sakägarensställning i detta avseende försvagats jämfört med förhållandena vidtillåtlighetsprövning enligt vattenlagen. Med hänsyn till miljöskyddslagenskonstruktion förefaller det emellertid ej lämpligt att koncessionsnämndenförordnar om utredning som direkt hänger samman med skadeståndsprocessen.Sådant förordnande bör ankomma på fastighetsdomstolen. Behov av utredning om ett företags inverkan på fisketfinns emellertid även i samband med tillåtlighetsprövningen, bl. a. för attbedöma behovet av reningsåtgärder eller andra villkor. Särskilt aktualiserasfrågan i samband med att koncessionsnämnden förordnar om prövotid. Behov avutredningar föreligger även för att möjliggöra senare ingripanden jämlikt 25 §ML (avseende icke förutsedda olägenheter). Sådana undersökningar är indirekt avbetydelse även för sakägarnas möjligheter att föra talan. Det är angeläget att koncessionsnämnden bevakar atttillräckligt basmaterial i fråga om såväl fiske som andra förhållanden tasfram. Det kunde därför vara önskvärt att möjligheterna att förordna t. ex.fiskesakkunnig för utredningar av betydelse för tillåtlighetsprövning ochdärmed sammanhängande villkor utnyttjades mer. I regel kan dock behovettillgodoses inom ramen för den kontroll som regelmässigt föreskrivs. I de fall då det föreligger fiskeinstressen börkontrollmyndigheten samråda med fiskevårdande myndigheter. Sådant samråd skullei större utsträckning än kunna föreskrivas i koncessionsnämndensbeslut, hksom även i beslut i dispensärenden. I vissa fallbör kontrollmyndigheten i beslutet kunna ges befogenhet att föreskriva attvissa undersökningar skall utföras av sakkunnig person på sökandens bekostnad.Skall särskild fiskesakkunnig förordnas måste självfallet hans verksamhetsamordnas med kontrollen i övrigt. förordar attfrågan om ändring i gällande bestämmelser rörande skyldighet att svara förkostnaden för sakkunnigundersökning som beslutas av fastighetsdomstol görstill föremål för fortsatta överväganden. I övrigt anser nämnden motionen inteböra föranleda någon särskild åtgärd. Nämnden anför vidare. De sakkunnigundersökningar som ivattenmål vartill före miljöskyddslagens ikraftträdande hörde även mål omvattenförorening kan utföras med avseende på ett sökt företags inverkan påfisket är av två olika slag.