bet · FV01JoU53 · 1972-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1972 JoU 1972:53 betänkande i anledning av motion omöversyn av säkerhetsbestämmelserna för oljeraffinaderier och oljeupplag. I motionen 1972:373 av herrStrömberg m. fl. (fp) har hemställts att hos Kungl. Maj:t begär enöversyn av gällande säkerhetsbestämmelser för oljeraffinaderier och oljeupplag. Utskottet har Inhämtat yttrandenöver motionen från , kommerskollegium, statensbrandinspektion och . Se bilaga till dettabetänkande. I de över motionen avgivnaremissyttrandena lämnas utförliga uppgifter angående bl. a. frågan hursäkerhetstillsynen över oljeraffinaderier och oljeupplag är organiserad. Avyttrandena framgår vilka uppgifter i förevarande hänseenden som ankommer påolika myndigheter - kommerskollegium. ,byggnadsnämnderna, brandväsendet och länsstyrelserna. Det kan i dettasammanhang nämnas att de av kommerskollegium utfärdadetillämpningsföreskrifterna till förordningen om brandfarliga varor tillkommiti samråd med arbetarskyddsstyrelsen och . De ansvarigamyndigheterna ägnar gällande bestämmelser en fortlöpande översyn. DeInternationella oljeföretagen har egna säkerhetsbestämmelser, ochInternationellt gällande normer för anläggningarnas konstruktion tillämpas iden mån inte myndigheterna utfärdat strängare föreskrifter. Utskottet villockså erinra om att räddnintjänstutredningen avgivit ett förslag som bl. a.innefattar åtgärder avsedda att förstärka det allmännas beredskap vidInträffade oljekatastrofer på land. Förslaget är under prövning i Kungl. Utskottet har mot bakgrund av det anförda inte funnit skälförorda den i motionen föreslagna översynen av säkerhetsbestämmelserna föroljeraffinaderier och oljeupplag. 16 saml Nr 53 attriksdagen lämnar motionen 1972:373 utan åtgärd. Närvarande: herrar i Skegrie (c), Mossberger (s),i (s). (), (), i (s). (), (), herrar Krönmark (m). (vpk),i Holmgården (c), fröken i (s)*, herrar ()*,Leuchovius (m) och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. framhåller attsäkerheten vid lagring av olja m. m. anknyter till skyddet av den yttre miljönså till vida som betryggande säkerhet är en av förutsättningarna för attförorenande utsläpp skall kunna undvikas. Verket anför att bedömning av åtgärderför att förebygga skada genom brand eller explosion emellertid faller utanfördess kompetensområde. hävdar att befogadkritik ej kan riktas från säkerhetssynpunkt mot den ordning som byggts uppgenom förordningen om brandfarliga varor och den medverkan som sker frånmyndigheternas sida. Självfallet inte denna ordning för att en svårareolycka ej inträffar, men kollegiet tror inte heller att en skärpning avgällande bestämmelser skulle göra detta. Det bör dock enligt kollegiet hållas iminnet att allvarlig olycka inte inträffat i vårtland i samband med förvaring av brandfarlig vara i oljeupplag eller hantering iraffinaderi. Kollegiet anför i övrigt. Enighet råder därom att sådanavaror som bensin, fotogen, eldnings-och dieselolja, råolja m. m. är så farligafrån olika synpunkter att det är nödvändigt att statsmakterna ingriper medreglerande åtgärder på detta område. utfärdades den nu gällandeförordningen om brandfarliga varor (SFS 1961:568), vilken trädde i kraft den 1januari 1963. Enligt 14 § förordningen som reglerar förvaring,hantering, transport och försäljning av sådan vara - åligger det kollegiet atti samråd med berörda myndigheter utfärda de närmare föreskrifter som erfordrasför tillämpningen av förordningen ävensom de allmänna anvisningar till dennavilka kan finnas erforderliga. Vidare har kollegiet att med uppmärksamhet följautvecklingen på området. Av 15 § framgår att sprängämnesinspektionen skall lämnavederbörande myndighet tekniskt sakkunnigt biträde vid tillämpningen avgällande bestämmelser om brandfarliga varor. Vidare får inspektionentillhandagå allmänheten med råd och anvisningar i fall där så begäres. Härjämteankommer det på inspektionen att utöva tillsyn över efterlevnaden avförordningen samt föranstalta om rättelse, för den händelse inspektionen skullefinna att mot förordningen stridande förhållande föreligger. Jämlikt 16 § skall byggnadsnämnd pröva ansökan omtillstånd enligt förordningen samt i tillståndsbeslut meddela de föreskriftersom krävs för att förebygga skada genom brand och annoriedes. I 55 § finnsbestämmelser som reglerar den ordning i vilken byggnadsnämnd skall handläggatillståndsärende. Sålunda föreskrivs samråd med brandchefen och hälsovårdsnämndensamt i viktigare ärenden med sprängämnesinspektionen. I 17 § stadgas att det åligger brandchef bl. a. attmedverka i tillsynen över efterlevnaden av förordningen samt att yttra sig iärende enligt denna. Av 25 och33 §§ framgår att tillstånd alltid krävs i fråga om förvaring av brandfarlig vara i upplag (oljeupplag) samt beträffandehantering i raffinaderi. Av 16 § 4 mom., 28 §, 34 § och 59 § framgår attbyggnadsnämnden skall avsyna tillståndspliktig anläggning, innan den får tagasi bruk, samt att kallelse till avsyning skall sändas till bl. a.brandchefen, annan sakkunnig vars närvaro finnes erforderlig samt tillsprängämnesinspektionen, om.den hos anmält att den önskar varaföreträdd vid avsyningen. Enligt 29 § skall upplag förestås av särskilt utseddföreståndare, som skall vara väl förtrogen med de brandfarliga varornasbeskaffenhet och egenskaper samt med befintliga skydds- och säkerhetsanordningar.Föreståndaren är ansvarig för att förvaringen sker enligt gällandebestämmelser. Motsvarande regler, såvitt avser hantering, finns i 35 §. I 23 § lämnas utförliga regler om invallning av cisternovan jord för förvaring av brandfarlig vara samt i 24 § grundläggandebestämmelser om skyddsavstånd, säkerhetsavstånd samt huvudbrandgator och andrabrandgator i anslutning till upplag. Motsvarande bestämmelser, såvitt gällerhantering, finns i 32 §. har kollegiet i särskilda kungörelser utfärdatdetaljerade föreskrifter om invallning, om skyddsavstånd, säkerhetsavstånd,huvudbrandgator och andra brandgator, om beskaffenheten av cisterner ovan ochunder jord, i byggnad och bergrum, om utförandet av förvaringslokaler, omrörledningar över och under jord, samt om märkning av rörledningar. I samtligafall har bestämmelserna tillkommit i samråd med arbetarskyddsstyrelsen ochstatens brandinspektion. För fullständighetens skull bör också nämnas att, såvittkollegiet vet, är brandförsvaret inom oljeupplagen och raffinaderierna väluppbyggt, varvid god vägledning erhållits genom brandinspektionens medverkan. Genom sina tillämpningsföreskrifter har kollegiet i stortsett täckt hela området när det gäller förvaring av brandfarlig vara. Däremothar kollegiet ej utfärdat föreskrifter beträffande hanteringen inom ettraffinaderi. Såsom kollegiet förutskickade i den promemoria, som ligger tillgrund för förordningen om brandfarliga varor, är det knappast möjligt attifråga om sådan hantering lämna generella föreskrifter, eftersom den inbegriperen mängd olika och säregna processer som handhas av för ändamålet utbildadeexperter. Utvecklingen måste styras genom det ingående samarbete mellanvederbörande myndigheter och de för hanteringen ansvariga som påbörjas iplaneringsstadiet och fortsätter så länge anläggningen brukas. följer utvecklingen, varvid inte minst rön frånutlandet tillvaratages och delges vederbörande intressenter. Föreligger behovav särskilda föreskrifter, får de utfärdas av med stöd av 16 §. framhålleratt inspektionen inte kan finna att det nu skulle föreligga skäl att låtaverkställa en särskild översyn - utöver den som fortlöpande äger rum inom ramenför berörd myndighets ansvarsområde av gällande säkerhetsbestämmelser avbrandförsvarsnatur för oljeraffinaderier och oljeupplag. Jämlikt brandlagen (nr 90) är brandförsvaret en självförvaltningsuppgift. Varje kommunskall sålunda (I § brandlagen) "hålla ett brandförsvar, somtillfredsställer skäliga anspråk på trygghet mot skada av brand". Att tillse att brandförsvaret inomlänet är tillfredsställande ordnat ankommer på . I frågor, somröra länets brandförsvar, biträds av en länsbrandinspektör(undantag utgör , där på länsstyrelsensbegäran fullgör länsbrandinspektörens funktioner). Tillsynöver brandförsvaret i riket utövas av . Inrättandet av oljeraffinaderier och oljeupplag, liksomden brandfarliga verksamheten vid dessa, regleras i första hand i förordningenom brandfarliga varor (nr 568) och i med stöd av deimaförordning av kommerskollegium utfärdade tillämpningsbestämmelser. Tillståndatt inrätta oljeraffinaderier och oljeupplag och för hanteringen där av denbrandfarliga varan meddelas efter ansökan av i ifrågavarandekommun. Det meddelade tillståndet är regelmässigt förenat med föreskrifter bl aom brandvattenförsörjningen och övriga anordningar för brandsläckning. Enligt brandlagstiftningen åUgger det brandchefen ikommunen bl a att övervaka efterlevnaden av brandlagstiftningen, kommunensbrandordning samt andra föreskrifter, som röra brandförsvaret; däribland ovannämndaförordning om brandfarliga varor med tillhörande tillämpningsföreskrifter.Regelbunden brandsyn skall vidare förrättas på alla sådana byggnader,anläggningar och upplag som är särskilt brandfarliga. Vidare må erinras om att brandlagen innehåller en allmänföreskrift om skyldighet för ägare eller innehavare av byggnad, upplag ellerannan anläggning att anskaffa och underhålla erforderliga brand- ochhvrädd-ningsredskap. Vid befintliga raffinaderier finnes oaktat att åläggandehärom inte lagligen kan meddelas för förstahandsinsats industribrandkårerbestående av vid företaget anställd fackkunnig personal. har jämlikt sin instruktion den 3december 1965 (nr 677) bl a att ge råd och anvisningar till kommuner ochenskilda i frågor av allmän betydelse för brandförsvaret och att verka för attbrandförsvaret i olika delar av riket ordnas ändamålsenligt. Nämnda råd ochanvisningar utfärdas i form av meddelanden, vilka utges i en särskildpublikationsserie benämnd "Meddelanden". Av de utgivna, aktuella,meddelandena (90 st) torde i förevarande sammanhang följande vara av intresseatt redovisa. 1) Exempel på brandordningar 1963:3med tillägget 2) Vakt- och beredskapsstyrka 1965:7 För varje kommun skall finnasbrandordning, upptagande de bestämmelser, som utöver vad i brandlagen ochbrandstadgan föreskri-ves är erforderliga för brandförsvarets ordnande ikommunen. Brandordningen skall sålunda innehålla bestämmelser om bl. a.brandstyrkans storlek, sammansättning och beredskap, basering, alarmering ochvattenförsörjning. Ovan redovisade anvisningsmeddelanden anger bl. a. hurhänsyn härvidlag bör tas till förekomsten inom kommunen av objekt av den artmotionen gäller. 3) Brandsynefrister 1971:6 4) Brandsläckning inom upplag ovanjord för eldfarlig olja 1959:2 med tillägget 5) Fast anordning för skuminföring icistern 1961:3 Sistnämnda anvisningar (4/ och 5/)berör brandvattenförsörjningen, fasta släck- och kylanordningar, rörligutrustning, skummedelstillgång och alarmering. Tillkomsten av ny förordning om brandfarliga varor jämteutvecklingen inom brandförsvaret och brandsläckteknlken främstskum-släcktekniken liksom inom petroleumbranschen har motiverat en JoU 1972: 53 6 översyn och modernisering av dessa anvisningar. Denna översynpågår i en takt som väsentligen bestäms avresursläget vid brandinspektionen. 6) Organisation av släckningsarbete vidkatastrofbrand 1959:5 7) Utnyttjande av vissa statliga beredskapslager av skumvätska 1970:3 8) Skumvätska föralstring av mekaniskt skum 1968:3 och 1970:9 9) Beredskapavseende större kvantiteter koloxid 1967:1 I 10) Länsorför inneslutning av oljeutsläpp 1961:2 11) Brandredskapvid bensinstationer och depåer för brandfarilga vätskor 1968:11. Till ytterligare belysning av de frågeställningar motioneninnefattar bedömer inspektionen följande vara värt beaktande. Klart är att frekvensen av bränder berörande objekt varomhär är fråga oaktat att antalet dylika objekt är stort är låg. Detta tyderpå bl. a. att de föreskrifter av förebyggande brandförsvarsnatur som utfärdatsangående bl. a. förvaring och hantering av brandfarlig vara borde kunna bedömassom ändamålsenliga. Även om utveckhngen väsentligen går mot allt störreinlagrade kvantiteter och därmed större förvaringsenheter kan konstateras ensamtidig utveckling mot från brandsynpunkt säkrare lagringsmetoder. Lagring iberg liksom i cisterner med s. k. flytande tak är exempel på detta. I fråga om samhällets resurser - särskilt - för debrandförebyggande och brandsläckande aktiviteterna är den omstrukturering avdet svenska brandförsvaret som följer med pågående kommunindelningsreform attbeakta. De nya större kommunenheterna ger förutsättningar för allt bättremöjligheter att lösa de med brandförsvaret förenade uppgifterna. Institutet anser att det icke f. n.finns någon anledning att skärpa nu gällande bestämmelser på ifrågavarandeområde och anför. Av motionens text framgår attbakgrunden till förslaget är ett TV-program . Detta programtorde av tekniska och tidsmässiga skäl ha redigerats, så att väsentliga ochviktiga delar av intervjuerna uteslutits eller kommit att framstå såsommissvisande gentemot oljeföretagens strävanden att uppnå största möjligasäkerhet vid sina anläggningar. Eftersom programmet och motionen i huvudsak berörsäkerheten vid raffinaderier, vill vi framföra våra synpunkter på dessa ochsamtidigt bemöta vissa påståenden som motionen innehåller. Motsvarande synpunktergäller i tillämpliga delar även för företagens oljedepåer. Bränder ofta även av mindre omfattning inom industrieroch liknande fotograferas eller filmas ur nyhetssynpunkt, varför det är lättatt göra en sammanställning av dessa i t. ex. ett TV-program. Detta kan medförafelaktiga slutsatser. Inom oljeindustrin över hela världen har bränder ochskador förekommit i obetydlig omfattning i förhållande till det ansenliga antalanläggningar, som är i drift. Eftersom bränder och personskador står i vissrelation till varandra, visas å bilagda tabell olycksstatistikför såväl de skandinaviska raffinaderierna som totalt under 196971. Tabellentarvar inga ytterligare kommentarer från vår sida; siffrorna är aktuella ävenför andra oljeföretag med egna raffinaderier. I jämförelse med andraindustrigrenar torde statistiken vara gynnsam. Det har vidare påtalats, atteisternavstånden i andra länder är större än vad svenska bestämmelserföreskriver. Detta måste bero på en misstolkning, då man tydligen jämförtavstånd för råoljetankar med fast takkonstruktion med tankar försedda med"flytande tak". Det senare utförandet, som är betydligt mindreriskabelt, användes vid svenska raffinaderier, då råoljan ej lagras i bergrum.Något belägg för att cisternavstånden över huvud skulle vara för små kan ejanses föreligga och den olycksstatistik, som omnämnts ovan, ger ej hellerbelägg för detta. Cisterninvallningar är till för att uppsamla den olja, somav någon orsak kan rinna ut. Invallningarna rymmer av lagrad vätska förenstaka cisterner och vid två eller flera cisterner inom samma invallning.Reduktionen till är grundad på erfarenhet om bl. a. cisternernasuppfyllnadsgrad. Vad i motionen skrives om facklan måste vara ett rentmissförstånd, grundat på otillräckliga informationer. Facklan slocknar, närbränslet tar slut, men evighetslågorna fortsätter att brinna och återtänderden, när bränsle tihströmmar. Utsläpp av kväveoxider förekommer ej. För atttända evighetslågorna finns rör monterade från en tändanordning på marken tillfackelmastens topp. Sheh/Koppartrans har tre evighetslågor och BP fyra, allamed sina separata rör för tandning om någon skidle slockna. Tandningen skermanuellt genom enkla handgrepp. Automatik är ej lämplig, då den ytterst sällananvändes. /Koppartrans fackla har ej slocknat ,och BP redovisar liknande erfarenhet, vilket ger en uppfattning om den lågafrekvensen. De bestämmelser, som utfärdats av ohka myndigheter, harunder de gångna åren ändrats, kompletterats eller förnyats och nya anvisningarutkommer ofta - allt grundat på de erfarenheter, som erhållits vid om-ellernybyggnader samt genom de regelbundet återkommande diskussioner, som föresmellan oljeföretagen eller SPl och respektive myndighet. Beträffande brandförsvaret kan särskilt påpekas att såvälraffinaderier som oljedepåer har internt brandförsvar, upprättat i samråd medoch övervakat av respektive kommuns brandchef för att omgående kunna bekämpaett tillbud. Alla brandtillbud, hur ringa de än kan vara, föranleder larm tillbrandkåren, som därvid alltid gör utryckning. Detta kan naturligtvis frånallmänhetens sida missuppfattas men ingår som ett led i de noggrannasäkerhetsbestämmelser oljeföretagen tillämpar. Till slut kan nämnas att de internationella oljeföretagenhar egna säkerhetsbestämmelser och/eller API-normer (utfärdade av ); efter dessa normer skall deras egna anläggningar konstrueras,om inte lokala myndigheter utfärdat strängare föreskrifter, i vilket fall dessagäller. OLYCKSFALLSFREKVENSEN VID SHELL-RAFFINADERIER ÅREN1969-1971 Olycksfall är här nedan definierat som olycksfall (exkl.färd till och från arbetet) som föranlett minst I dags frånvaro från arbetet. Antal olycksfall Antalet indivi- per 1 milj. arbets- duella olycksfall timmar med dödlig utgång 1969 1970 1971 1969 1970 1971 Shcll-Koppartrans, Shcll-raff., Fredericia,Shcll-raff., , Samtliga Shcll-opererade raffinaderier(c:a 60 raff., 9,8 8,5 6,5 5 3 2 c:a 30 000anställda) Den vägda genomsnittsfrekvensen förShells samtliga 3 raffinaderier i till 1971 har såledesvarit 2 olycksfall per . Genomsnittetför svensk industri är f. n. ca 23. Det har till arbetats mer än 1,5 milj. arbetstimmarsedan det senaste olycksfallet vid ett Shell-raffinaderi i . Som ett genomsnitt över har samthga(drygt 60) Shell-opererade raffinaderier haft olycksfallsfrekvensen 11,7 per 1milj. Årliga antalet olycksfall med dödlig utgång har varieratmellan 2 och 7 och har i genomsnitt varit 4,7 (på drygt 30 000 årsanställda).Av en jämförelse med tabellmaterialet /1971 framgår att trenden betr.olycksfall har varit och är fallande, främst beroende på enmålmedveten satsning på bred front. 72 1470 S 1972