bet · FV01FöU25 · 1972-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsbetänkande nr 1972 FöU 1972:25 betänkande med anledning avpropositionen 1972:127 angående försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet m.m. jämte motion. 1 betänkandet behandlas förslag avKungl. Maj:t () i propositionen 1972: 127 och yrkanden imotionen 1972: 1883. har i ärendetinhämtat yttrande av näringsutskottet. Yttrandet fogas som bilaga tillbetänkandet. I propositionen 1972: 127 harKungl. Maj:t föreslagit att godkänna de riktlinjer förförsörjningsberedskapen på beklädnadsområdet m. m. som departementschefen harförordat. 1 motionen 1972: 1883 av i m.fl.(fp, c, m) har hemställts att beslutar 1. att s. k.säsongkredit kan utgå till företag verksamma inom skoindustrin, 2. att förslag omgarantiram för /74 föreläggs nästa års riksdag och 3. att ettsärskilt skosekretariat, förlagt till kommerskollegium inrättas. Det ekonomiska försvaretsutformning bestäms väsentligen av vår säkerhetspolitik och av vårt näringslivsstruktur och . Planläggningen och beredskapsåtgärderna i fredär inriktade på att göra det möjligt för näringslivet att vid krig, avspärrningeller annan kris tillhandahålla de varor och tjänster som behövs förförsörjningen. Varu-brister måste kunna täckas genom produktion eller lagringoch i båda fallen krävs det en omsorgsfull planering. Produktionsplanering syftar i första hand till attsäkerställa tillgången på nödvändiga produktionsresurser, förbereda omställningav produktionsapparaten och ersätta bortfall i importen av råvaror ochfärdigvaror. Lagring kan ske i statlig regi eller hos näringslivet med stadigtstöd. Till skillnad från produktionsplaneringen är lagringsverksamheten i regelförenad med betydande kostnader för staten. En rad statliga stödåtgärder för textil- ochkonfektionsindustrin (tekoindustrin) samt skobranschen har vidtagits undersenare tid. 1 1972.10 saml. FÖU 1972: 25 2 exportstödtill teko-industrin, som administreras av kommerskoUegium, trädde i kraft den 1juli 1970 och gäller med ett totalt anslag av 24,6 mUj. samtlånegarantier inom årsramar om 7,5 milj. kr. Stödåtgärderna skall i störstamöjliga utsträckning inriktas på de progressiva företagen och ges en sådantillämpning att strukturrationaliseringen inom branscherna påskyndas. m. /72 har stimulansprogrammet för teko-industrinkompletterats med ett särskilt s. k. omställningsstöd. Statliga bidrag kan gestill sådana företag som önskar undersöka vissa organisatoriska förhållanden,bl. a. behov av specialisering och möjlighet till samarbete med andratillverkare och avnämare, och som måste anlita utomstående expertis. /72 pågår ett arbete med omställningsfrämjande åtgärder inointeko-industrin med bidrag av staten om sammanlagt 7,5milj. Genom beslut av har de statliga insatserna ökatsför att åstadkomma en mer planmässig strukturomvandling inom vissa stagnerandebranscher. Det nu löpande omställningsprogrammet har förlängts till att gällaäven /75 och utvidgats till att omfatta skoindustrin,den manuellt arbetande glasindustrin och möbelindustrin. Anslaget, som höjdestill 5 milj. kr. för /73, skall för budgetåren därefter prövasmot bakgrund av vunna erfarenheter. a. teko- och skoindustrierna finns härutöver vissa möjligheter att fåkreditgarantier inom ramen för det statliga kreditstödet till hemslöjd,hantverk och småindustri. För den del av kreditstödet som direkt administrerasoch beslutas av kommerskollegiet och inte handhas av företagarföreningarnagäller en fastställd årlig garantiram om 80 milj. kr. Inomdenna ram har teko-industrin beviljats kreditgarantier på sammanlagt 14,2milj. under budgetåren 1967/681970/ 71 och skoindustrin sammanlagt 5 milj.kr. Våren1972 beslöt om åtgärder för att påverka strukturomvandlingen inomteko-industrin, skoindustrin, den manuellt arbetande glasindustrin samtmöbelindustrin. Åtgärderna har formen av statliga kreditgarantier. Garantiernabeviljas av ett särskilt helägt dotterbolag till investeringsbank, ABStrukturgaranti. Verksamheten är av försökskaraktär och avser till en börjanen treårsperiod. Garantiramen är 40 milj. kr. ochutvidgas med 30 milj. kr. under vart och ett av . Det utgår också statligtstöd tiU forskning inom teko-området. Skobranschenhar erhållit statliga bidrag med mellan 200 000 och 300 000kr. för exportfrämjande åtgärder. Tullskyddetinom teko-området ligger över den allmänna tullnivån i , för vissa varorväsentligt över. De svenska textil- och konfek- tionstullarna ligger emellertid inte högt internationelltsett. Tullskyddet för skor utgör , vUket ger ett nettotullskydd som ärnågot högre än vad som gäller för den svenska industrin i allmänhet. Utövertullskyddet upprätthålls i fråga om import från statshandelsländerna importregleringarför skor och sådana teko-varor för vilka marknadsläget bedömts särskiltallvarligt. Den s. k. lågprisimporten av vissa teko-varor har vidare föranlettsärskUda åtgärder för att minska importtrycket från vissa andra länder. Inom industri och handel pågår enstrukturomvandling, som innebär att allt större enheter skapas. Produktion ochlagerhållning koncentreras, som tillverkningen blir meraspecialiserad. Vissa från försörjningssynpunkt viktiga varor produceras avallt färre företag, i den mån tillverkningen inom landet inte helt läggs ner.Effektivare metoder för lagerhantering och distribution medför minskadlagerhållning hos näringslivet. Denna utveckling inom näringslivet har på senare tidsärskilt uppmärksammats beträffande teko- och skoindustrierna. Den s. k.TEKO-utredningen konstaterade i sitt slutbetänkande (SOU 1970: 5960) om tekoindustriernainför att den svenska självförsörjningsgraden på teko-områdetsuccessivt minskat och att den inhemska produktionen av vissa typer avteko-varor understiger de minimibehov som kan beräknas för krigs- ochavspärrningsfallen. Beredskapen i fråga om viss varuförsörjning utreds f. n.av försörjningsberedskapsutredningen. Den har i ett delbetänkande (Ds H 1972:3) om försörjningen med kläder och skor i en kristid lagt fram förslag tillåtgärder för att upprätthålla en tillfredsställande försörjningsberedskap påbeklädnadsområdet m. m. Förslagen redovisas i propositionen (s. 11 22) ochinnebär i huvudsak följande. Statliga stödåtgärder i försörjningsberedskapssyfte börenligt utredningen uppfylla vissa krav. De bör på något garanteraen tUl-fredsställande försörjning, vara avpassade så att ansträngningarna attuppnå bästa möjliga produktionsresultat med insatta resurser inte påverkasnegativt och de bör inte leda till en avmattning av rationaliseringsviljan.Åtgärderna måste väljas så att de i minsta möjliga utsträckning verkarkonkurrenssnedvridande som strukturutvecklingen inte hämmas. De måsteäven vara så avpassade att de skapar minsta möjliga nackdelar med hänsyn tillde internationella bindningarna och medför lägsta möjliga kostnad för statenoch samhället. De tillförselbehov som utredningen räknat fram anses kunnatäckas genom en kombination av lagring, återupptagande av produktion, användandeav ersättningsmaterial eller ersättningsvaror samt omläggning FöU 1972: 25 4 ochutvidgning av den fredstida produktionen. Utredningen utgår från att de stöd-och stimulansåtgärder av allmän karaktär för export, omställning ochföretagsutveckling som är i kraft i huvudsak kommer att bestå. Därutöver kanstöd- och stimulansåtgärder bli nödvändiga för att man skall kunna behålla enfredstida produktion av erforderlig omfattning som bas för försörjningen mednödvändiga varor. Utredningenavstyrker en statlig subvention beräknad med utgångspunkt i produceradeenheter (prissubvention) och subvention av arbetskostnader ellerråvarukostnader. Höjda tullar och kvantitativa importrestriktioner anses inteheller lämpliga för att bibehålla en inhemsk produktion i försörjningssyfte.Åtgärder vid gränsen kan behöva övervägas som en sista utväg om andrastödformer eller åtgärder inte visat sig effektiva eller lämpliga för attbevara en från försörjningssynpunkt nödvändig produktionskapacitet. Föratt möta behovet av riskvilligt kapital föreslår utredningen statligaavskrivningslån, som skall vara ränte- och amor-teringsfria intill av dentotala investeringskostnaden. Lånedelen skall löpa ränte- och amorteringsfritt,så länge företaget uppfyller de villkor som föreskrivits i avtalet. Ett systemmed avskrivningslån innebär att staten tar en betydande risk. Utredningen anserdärför att man i avtalet bör föra in en klausul som ger den avtalsslutandemyndigheten rätt till vidsträckt insyn i företagets ekonomiska utveckling underhela avtalsperioden. Utredningenförordar också ett leasingförfarande som kan öka företagens Hkviditet, dvs. ettsystem där staten äger maskiner och/ eller byggnader och hyr ut dem tillföretagen. Det anses lämpligt att staten och det berörda företaget, då detgäller byggnader, bUdar ett särskilt förvaltningsbolag. Hyreskostnaderna ochförhållanden som rör reparation, underhåll och skötsel av maskiner och/ellerbyggnader bör regleras i ett avtal. Företaget skall som motprestation åta sigatt hålla en viss produktionskapacitet i händelse av en avspärrning samt enviss löpande produktion i fredstid. Utredningenföreslår att det under en övergångstid skall finnas viss möjlighet till retroaktivtillämpning av avskrivningslån och leasing. Enproduktion i statlig eller halvstatlig regi har inte övervägts i dettasammanhang. Det anses emellertid angeläget att få belyst hur ett statligtföretagsengagemang bör utformas. Utredningen avser att återkomma härtill i ettsenare betänkande. Enväsentlig lagring av textilfibrer och garner anser utredningen nödvändig somkomplement till den produktion som kan upprätthållas med deproduktionsstimulerande åtgärderna. En sådan lagring bör i stor utsträckningkunna ske vid produktionsföretagen så att lagren i kvalitets-och modehänseendekan hållas aktuella och omsättningen kan knytas an till företagens löpandeproduktion. Utredningen föreslår att staten er- FÖU 1972: 25 5 sätterföretagen inom beklädnadssektorn för de kostnader som uppkommer till följd avatt man vid sidan om normala lager håller vissa beredskapslager. Frågan börregleras i avtal mellan företagen och staten. Lagringsbehovetvid en bibehållen inhemsk maskinkapacitet inom teko-området medför eninvesteringskostnad på 500 milj. kr. för en av-spärmingsperiod om minst tre år.Ränte- och lagringskostnaden blir 45 milj. kr. , allt räknat i 1972 årskostnadsläge. Utredningen anser dock att man tills vidare bör kunna skära nerinvesteringarna i beredskapslager från 500 till 300 milj. kr. Av detta belopphar ca 150 milj. kr. redan investerats i beredskapslager av teko-varor somlagts upp av överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF). Den fortsattauppbyggnaden av beredskapslagren föreslås ske successivt , varvidkonjunktur- och sysselsättningsläget bör kunna beaktas. De ökade riskerna frånförsörjningssynpunkt som uppkommer genom en sådan nedskärning får vägas mot dekostnader och tekniska komplikationer som en beredskapslagring av detursprungligen beräknade behovet skulle medföra. Föratt minska olägenheterna av en alltför kraftig omdirigering från den civilasektorn i krig finner utredningen det önskvärt att de mUitära förråden medbeklädnadsvaror fylls på redan i fredstid. Utredningen anser det därförsynnerligen angeläget att man inom krigsmakten vidtar åtgärder för attöka lagren av främst teko-varor. Förvissa varor inom beklädnadssektorn föreslår utredningen speciella lösningar.Utredningen föreslår sålunda en utökad lagring av såväl rå-sytråd som färdigsytråd. Då det gäller tågvirke, linor, snören etc. föreslår utredningen åtminstone temporärt söker mildra den ökade importkonkurrensen genomöverenskommelse med berört exportland. I fråga om maskinförnödenheter ochmaskindelar inom teko- och skosektorerna föreslår utredningen attförsörjningsberedskapen förbättras parallellt med att deproduktionsstimulerande åtgärderna sätts in. Det bör i förekommande fall skeinom ramen för avtal mellan företagen och staten. Deföreslagna produktionsstimulerande åtgärderna genom avskrivningslån, uthyrningav maskiner och byggnader samt lagringsstöd kan av allt att döma endast få enbegränsad effekt på skoindustrins lönsamhet. Enligt utredningen höi sko- ocligarveriindustrierna komma i åtnjutande av samma slags exportstöd som gällerför bl. a. teko-industrin. Utredningen förordar också att teko-programmet förexportstöd, som gäller intill , förlängs. HärigenomskuUe man få bättre möjligheter att följa upp effekten av insatta åtgärdersamtidigt som det skulle underlätta för företagen att planera på något längresikt. Försko- och garveriindustrierna bör en exportkonsulent knytas till exportråd.Denna åtgärd bör kombineras med ett bidragssystem som i stora dragöverensstämmer med det löpande programmet för exportstimulans åt bl. Utredningen föreslår en pro- gramtid fr. o. m. /74.Kommerskollegium föreslås bli administrerande myndighet. Det förutsätts att samordnade exportprojekt ges företrädetill exportstöd. Utredningen föreslår att möjligheterna ökas till statligabidrag för andra samarbetsprojekt inom skoindustrin, bl. a. produktutvecklingoch utbildning. Skoindustrin bör brytas ut från det löpande omställningsstödsom gäller för teko-, sko-, glas- och möbelindustrierna, varefter de häriingående stödformerna tillsammans med de av utredningen föreslagna nyastödformerna administreras av ett särskilt skosekretariat. Kostnaderna församordnade projekt bör till viss del kunna bestridas med statsmedel eftersamma principer som gäller för omställningsstödet. Staten bör dock enligtutredningens uppfattning bekosta gemensamma utbildningsprojekt helt ochhållet. I övrigt föreslår utredningen förbättrade möjligheter förenskUda företag att erhålla s. k. säsongkrediter, en intensifierad konsumentupplysningför att öka efterfrågan på högkvalitativa skor och fortsatt stöd åt detutvecklingsarbete som pågått inom landet för att få framhögvärdiga ersättningsmaterial för läder. De olika delbransclierna inom teko- och skoområdena ärmycket beroende av varandra och måste därför enligt utredningen betraktas somen helhet vid bedömningar från försörjningssynpunkt. Utredningen föreslårdärför att möjligheter skapas att stödja all slags tillverkning inomnäringsområde 32 enligt standard för svensk näringsgrensindelning (SNI), dvs.textil-, beklädnads-, läder- och lädervarutillverkning. Utredningen utgår frånatt ÖEF gör den prioritering som blir nödvändig och i övrigt vakar över attstöd inte utgår i andra fall och med högre belopp än vad som frånförsörjrUngssynpunkt får anses nödvändigt. En särskild fråga utgör den offentliga upphandlingensbetydelse för försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet. Utredningen erinrar om att de statliga upphandlingarnaställda i relation till produktionsföretagens totala omsättning är av begränsadomfattning. Om man beaktar den kommunala upphandlingen blir betydelsenemellertid större. har tillkommit statliga inköp av varor inomramen för u-landsbiståndet. Skall den offentliga upphandlingen hos svensk industri fåväsentlig effekt, måste beställningarna göras så att produktion kan ske vid entidpunkt som med hänsyn till orderingång, säsongvariationer och produktionsförutsättningari övrigt är mest gynnsam för företagen. Det är enligt utredningens uppfattningav stor vikt att man vid såväl den civUa som den militära upphandlingen istörsta möjliga utsträckning tillgodoser företagens önskemål att anpassaproduktions- och leveranstiderna till de särskilda förhållandena vid företageni fråga. Som ett komplement till åtgärder för att bibehålla en vissproduktionskapacitet inom landet föreslår utredningen att uniformstyger försåväl mUitärt som civilt bruk lagras av ÖEF intill en kvantitetsom motsvarar förbrukningen under avspärrning. Inköpen av tygernabör göras av ÖEF, som vid varje inköpstillfälle anpassar dessa till bl. a.önskemålen om en tillfredsställande försörjningsberedskap. Vissa särskiltangivna civila och militära statliga myndigheter bör åläggas att inköpa sinauniformstyger från ÖEF:s lager. Då det gäller statlig upphandling av andra varor inomteko-sektorn samt av skor finner utredningen det angeläget med en samordning avden statliga upphandlingen inte bara för försvarets räkning utan för aUastadiga myndigheter. Härigenom skapas möjligheter att beakta bl. Maj:t bör föreskriva att vissa statliga myndigheteroch verk före upphandling av teko-varor och skor skall samråda med ÖEF. Manbör enligt utredningen av praktiska skäl sätta en nedre gräns på de anbud somskall bli föremål för samrådsförfarande. Ett genomförande av det föreslagna systemet förutsätteratt ÖEF även i fortsättningen blir instruktionsmässigt undantagen från upphandlingskungörelsensbestämmelser. Skulle så inte bli fallet, bedömer utredningen att de åtgärderman föreslår beträffande statlig upphandling knappast kan genomföras. Enligt utredningen bör en samordning eller styrning avlandstingens och kommunernas inköp av teko-varor och skor, som uppgår tillbetydande belopp, också komma till stånd. Det är därför angeläget attkommunförbunden och ÖEF inleder en diskussion för att på frivUlig väg få tillstånd en så nära överensstämmelse som möjligt mellan de kommunalaupphandlingsreglerna och de särskilda regler för statlig upphandling avteko-varor och skor som försörjningsberedskapsutredningen föreslår. Utredningen behandlar också frågor om arbetskraft,statistik och administrativ handläggning. Det föreslås bl. a. att åtgärder planeras för att beklädnadsindustriernaunder en kris- eller avspärrningsperiod i största möjliga utsträckning skall fåbehålla den kvalificerade arbetskraften och få möjligheter till nyanställning isådan utsträckning att den planerade omställningen och utvidgningen av produktionenkan uppnås. Utredningen anser att det statistiska underlaget för bedömningarfrån försörjningssynpunkt bör kunna förbättras och föreslår att frågan närmareundersöks av i samråd med ÖEF och andra intressenter. Ett genomförande av förslagen innebär nya eller utökadeuppgifter för ÖEF. Om en godtagbar beredskap skall kunna upprätthållas tillrimliga kostnader inom de berörda områdena, är det enligt utredningennödvändigt att ÖEF får tillräckliga resurser för att fortlöpande kunna följautvecklingen, utreda och analysera läget, revidera planeringen vid inträffadeförändringar samt föreslå eller vidta erforderliga verkställig- FöU 1972: 25 8 hetsåtgärder.Behovet av personalförstärkning beräknas till nio handläggare och tvåbiträden. Utredningenbetonar också önskvärdheten av att ett samarbete i mer eller mindre regelbundenform kommer till stånd mellan olika statliga myndigheter och med vederbörandebranschorganisationer när det gäller grundläggande utredningar och åtgärder pånäringspolitikens område. Statsverketssammanlagda kostnader, som beräknats med utgångspunkt i vissa antaganden ochräkneexempel, anges tUl drygt 37 milj. kr. under ett första tillämpningsår,drygt 47 milj. kr. under ett andra år och drygt 50 milj. kr. under närmastföljande år. Erforderligt investeringsbelopp stiger från nära 300 milj. kr.under det första året till närmare 450 milj. kr. under loppet av . Idessa belopp ingår de varor inom teko- och skoomrädena som f. n.beredskapslagras till ett värde av ca 150 mUj. med en årskostnad av drygt11 milj. kr. Utredningenunderstryker starkt försörjningsberedskapens grundläggande betydelse försäkerhets- och neutralitetspolitiken och framhåller att statsverkets insatserför de åtgärder utredningen föreslagit, liksom totalförsvarets kostnader iövrigt, bör i sin helhet ses som kostnader för vår neutralitetspolitik. Departementschefen delar utredningens uppfattningatt det stöd- och stimulansprogram som är i kraft för berördaindustribranscher måste kompletteras med åtgärder som är inriktade på atttrygga en tillfredsställande försörjning. Han anser att de statligastödåtgärder som vidtas av försörjningsberedskapsskäl bör ge en långsiktiggaranti för en tillfredsställande försörjning med beklädnadsvaror. Detta börunderlätta planeringen inom det ekonomiska försvaret. Ilikhet med utredningen förordar departementschefen selektiva åtgärder framförgenerellt verkande. Som huvudsaklig stödform föreslås statliga avskrivningslånkompletterade med kreditgarantier till teko-, sko- och garveriindustrierna.Vidare föreslås en utvidgad lagring av textila fibrer, garner och vävnader vidÖEF. För sko- och garveriindustrierna föreslås vissa särskUda åtgärder. Departementschefenbiträder alltså utredningens uppfattning beträffande gränsskydd. Han avstyrkerförslaget om leasing. De fördelar som ligger i leasingsystemet, dvs. främst attskapa likviditetsutrymme för finansiering av investeringar, finns redan i avskrivningslånen. Förslagetom en förlängning av teko-programmet för exportstöd bör enligtdepartementschefen tas upp vid anmälan av ifrågavarande anslag inför budgetåret1974/75. Fram till detta budgetår avses det nuvarande programmet löpa. FÖU 1972: 25 9 Om systemet med avskrivningslån som stödformuttalar departementschefen följande: Statligt stöd tiU näringslivet i form av bidragutgår inte till anskaffning av maskiner utan endast för byggnader. Det avutredningen framlagda förslaget om avskrivningslån avser emellertid inte stödtill näringslivet utan formerna för att upprätthålla en tillfredsställandeberedskap. Mot denna bakgrund kan man mera förutsättningslöst pröva stödets utformningoch omfattning. Det investeringsstöd som jag förordar skall införas förbeklädnadsområdet innebär att avskrivningslån kan utgå med hälften av kostnadenför investeringar även i maskiner. Detta motiveras endast av att dessa maskinerär oundgängligen nödvändiga för vår försörjningsberedskap. Eftersom det framför allt är läget inom dengrundtextila industrin som är bekymmersamt, anser departementschefen detnaturligt att stödåtgärder i form av avskrivningslån i första hand riktas motspinnerier och väverier. Åtgärderna syftar till att rationalisera driften ochhöja produktiviteten. Detta syfte bör enligt departementschefen ges företrädeföre en geografisk spridning av produktionen. Departementschefenanser sig inte kunna godta utredningens förslag om retroaktiv långivning. Medhänsyn till att han inte räknar med stöd i form av leasing bör möjligheten dockhållas öppen att , efter särskild prövning, i undantagsfall kunnage lån för produktivitets-höjande maskiner som anskaffats samtför uppförda och rationellt planerade industribyggnader i gott skick.Låneandelen bör inte överstiga och avskrivningstiden bör vara minst tioår. Statligakreditgarantier bör enligt departementschefen kunna utgå avdet beviljade avskrivningslånet. Han anser att sådana garantier böradministreras av ÖEF i nära samarbete med kommerskollegium. Eftersom systemetmed avskrivningslån innebär en betydande risk för staten, bör denadministrerande myndigheten få en effektiv insyn i företagens ekonomiskautveckUng under hela avtalsperioden. Detta bör vara en förutsättning förlångivningen. Departementschefenansluter sig i stort till utredningens beräkningar av den erforderligalageruppbyggnaden av textilfibrer och garner. Han anser att utredningensförslag om lagring vid företagen mot viss ersättning är ett bra komplement tUllagring i ÖEF:s egen regi. Viss del av den föreslagna lagerinvesteringen förimporterade fibrer bör enligt departementschefen kunna göras med anlitande aven utökad rörlig kredit. Detråder delade meningar om möjligheterna för krigsmakten att mera väsentligt ökalagerhållningen av uniformstyger och andra textilier. Både överbefälhavaren anför kritiska synpunkter mot förslaget under hänvisningfrämst till begränsade ekonomiska ramar. Departementschefen betonar detangelägna i utredningens förslag. makten kan inte räkna med att helt kunna tUlfredsställasina beklädnadsbehov i en kristid genom omdirigering från den civila sektorn.Krigsmaktens förråd av beklädnadsvaror bör därför i möjligaste mån fyllasredan i fred. Utredningens förslag beträffande vissa speciella varorinom teko-sektorn föranleder ingen erinran från departementschefens sida. Departementschefen delar utredningens uppfattning attvissa särskilda åtgärder bör vidtas för sko- och garveriindustrierna.