bet · FV01JoU47 · 1972-12-31 00:00:00 — Dels har enligt 11 kap. 36 §vattenlagen möjlighet att förordria fiskeritjänsteman att avge yttrande ifrågor av betydelse för företagets tillåtlighet och närmare utformning("yttrande, huruvida fiskerinäring av betydenhet kan genom företaget lidaväsentligt förfång, så ock vilka särskilda åtgärder utöver vad sökanden må havaföreslagit kunna erfordras till skydd för fisket"). Om sådant yttrandeinte kan avges utan särskild undersökning på platsen, skall vattenrättsdomarenförordna härom med stöd av 45 § samma kapitel. Dels har vattenrättsdomarenjämlikt sistnämnda lagrum en allmän befogenhet att uppdraga åt sakkunnig attefter förberedande undersökning avge utlåtande i fråga, som kräver"särskild teknisk utredning eller vidlyftigare värdering". Såsom imotionen anges har denna möjlighet i stor utsträckning begagnats för att utredafrågor om inverkan pä enskilda fiskeintressen och föreslå ersättningar åtskadelidande. I mål, där fiskeutredning anses erforderlig både itillåtlighetshänseende och beträffande ersättningsfrågorna, brukarutredningarna samordnas genom att samma sakkunnige -vanligen vederbörandefiskeriintendent får i uppdrag att verkställa båda utredningarna. Utredningeni ersättningsfrågan, som i regel kräver mångåriga undersökningar, kan docknormalt inte avslutas förrän efter företagets genomförande, och denbrukar därför fortsätta även efter det att yttrande rörande företagetstillåtlighet och utformning avgetts. Enligt miljöskyddslagen har tillståndsgivningen i fråga ommiljöfarlig verksamhet och prövningen av därmed sammanhängande ersättningsfrågoruppdelats mellan olika myndigheter. Tillståndsgivningen, inkl. frågor omvillkor för tillstånd, ankommer på koncessionsnämnden eller, när dispens sökesjämlikt 10 § andra stycket eller 17 § andra stycket miljöskyddslagen, påstatens naturvårdsverk respektive . Ersättningsfrågorna behandlasdäremot, jämlikt 34 § samma lag, av vederbörande fastighetsdomstol. Syftet med ifrågavarande motiontorde i första hand vara att för miljöskyddsärendenas del tillgodose behovet avsakkunnigundersökningar av det slag som i vattenmålen införskaffas genomuppdrag jämlikt 11 kap. 45 § vattenlagen att utreda frågor om inverkan påenskilda fiskeintressen och föreslå ersättningar åt skadelidande. Motionärernasmening synes vara att dylika sakkunnigförordnanden bör meddelas avtillståndsmyndigheten (koncessionsnämnden eller vederbörandedispensmyndighet). Detta skulle emellertid innebära att tillståndsmyndighetenmåste taga ställning till behovet av utredning i en ersättningsfråga, som iövrigt handlägges av fastighetsdomstolen. En dylik sammanblandning avtillståndsmyndighetens och fastighetsdomstolens uppgifter får anses olämplig,med hänsyn inte minst till att fastighetsdomstolen jämlikt 40 och 41 kap.rättegångsbalken har befogenhet att tillsätta erforderliga sakkunniga och dettaäven innan en rättegång i ersättningsfrågan inletts. Fastighetsdomstolarnas befogenhet att förordna sakkunnigatt verkställa utredning rörande skador på enskilt fiske torde inteha utnyttjats. Orsaken härtill är sannolikt miljöskyddslagens rättegångskostnadsregler,som innebär att kostnaderna för en dylik utredning måste förskjutas av den sompåkallar sakkunnigförordnande. kan instämma i motionensbeskrivning av de skadelidandes svårigheter att med gällanderättegångskostnadsrcgler svara för den utredning som erfordras för att väckatalan om ersättning för skada på fiske till följd av miljöfarlig verksamhet.Ett sätt att minska dessa svårigheter skulle kunna vara att införa en särskildrättegångskostnadsregel för dylika mål, innebärande att kostnaden försakkunnigundersökning som beslutats av fastighetsdomstolen skall åvila den somutövar eller ämnar utöva den ifrågavarande miljöfarliga verksamheten. Ettdylikt avsteg från miljöskyddslagens rättegångskostnadsbestämmelser kan dock fåbetydande ekonomiska konsekvenser bl. a. för kommunerna och bör därför integöras förrän frågan närmare övervägts. Vid sidan av utredningarna om skador på enskilt fiskeförekommer, som tidigare nämnts, i vattenmålen utredningar av fiskesakkunnigarörande frågor av betydelse för de sökta företagens tillåtlighet och närmareutformning. Behov av sakkunnigyttranden i detta hänseende föreligger även vidtillståndsprövningen enligt miljöskyddslagen. har sådana upplysningarom fisket som erfordrats för koncessionsnämndens prövning tillförts ärendenagenom remissyttranden från samt, i vissa fall, genom attvederbörande fiskeriintendent inställt sig vid nämndens sammanträden medparterna och därvid lämnat kompletterande uppgifter. Anledning saknas tillannat antagande än att detta förfarande normalt skall vara till fyllest även iframtiden. I de undantagsfall då mer omfattande fiskeundersökningar kan behövasför tillståndsprövningen finns möjlighet att med stöd av 14 § fjärde stycketmiljöskyddslagen förordna om särskild sakkunnigutredning på sökandensbekostnad. Denna möjlighet torde kunna utnyttjas främst i de fall dåfastställandet av de slutliga tillståndsvillkoren i fråga, som har betydelseför fisket, jämlikt 21 § miljöskyddslagen uppskjutes till dess erfarenhet avverksamheten vunnits. tillstyrker motionen och anför. Styrelsen vill vitsorda deförhållanden som påtalas i motionen och anser att många problem i dessasammanhang skulle kunna överbryggas om man redan på tidigt stadium och helst isamband med prövning av tillstånden kunde på lämpligt sätt föranstalta ombehövliga basundersökningar rörande fiskeförhållanden och beräknade följder ochinverkan på fisket. Styrelsen anser det också vara lämpligt att miljöskyddslagenkompletteras med bestämmelser om att fiskesakkunnig skall i förekommande fallförordnas att på sökandens bekostnad utföra behövliga basundersökningar m. m. Yttranden över motionen 1972:1275 () Styrelsenavstyrker bifall till motionen och anför följande. Motionen avser tydligen stadgan försaltvattensfiskets bedrivande inom . I motionen framhålles att det i nämnda paragraf bör sägasatt kan bevilja dispens från paragrafens bestämmelser. Jämlikt gällande stadga - ändrad 26.3.1970 - kanlänsstyrelsen enligt 25 § medge undantag från stadgans föreskrifter. Paragrafeni fråga lyder. "Där för särskilda fall så prövas kan på däromgjord ansökan och efter vederbörande fiskeriintendents hörande medge undantagfrån föreskrifterna i denna stadga". i (28.4.1972) avstyrker motionen med följande motivering. Genom tillägg tilllänsfiskestadgan, varom beslutats 26.3.1970, har i 25 § intagits enbestämmelse, som innebär att under vissa förutsättningar kanmedge undantag från föreskrifterna i stadgan. Tillägget har införts i länetsallmänna kungörelser 1970:48. På grund av det anförda finnerlänsstyrelsen den i motionen gjorda framställningen redan vara tillgodosedd. föreslår att motionenej föranleder någon särskild åtgärd från sida och anför följande. I motionen åberopas fiskeristadganr 35 av inom och framhålles att nämnda stadga ärnågot oklar i sin 20:e §. Motionären åsyftar tydligen den lokala stadga omfiskets bedrivande inom viss del av vilken stadga utfärdats avLänsstyrelsen därstädes. Någon möjlighet för att påverka och begäraändringar av dylika stadgor synes dock icke föreligga. I stället bör den som ärmissnöjd med stadgan eller viss del av densamma vända sig direkt till denlänsstyrelse som utfärdat bestämmelsen.