bet · FV01JoU47 · 1972-12-31 00:00:00 — Den föreslagna utredningenutgör en naturlig och nödvändig del även i en utredning som Fritidsfiskarnabegärt och som styrelsen tillstyrkt. En samordning av utredningsarbetet ärdärför enligt styrelsens mening lämplig. Styrelsen anför i övrigt i huvudsak följande. Fisket har otvivelaktigt genomgått en kraftigstrukturförändring. Ur fiskestatistisk årsbok 1971 kan utläsas att beträffandesaltsjöfisket antalet fiskare minskat kraftigt . Enligt 1970 årsfiskeriinven-tering fanns det ca 5 200 yrkesfiskare och ca I 800binäringsfiskare. Av yrkesfiskarna var 542 personer pensionärer. Det framhållsemellertid att siffrorna inte är helt jämförbara med motsvarande uppgifter fråntidigare år. Framför allt gäller det antalet binäringsfiskare. Anledningen ärnärmast förändringar beträffande statistikens insamlande, varvid vissadefinitions- och klassificeringsproblem uppstått. Analogt med att binäringsfisket minskat visar ocksåantalet mindre fiskebåtar en kraftig tillbakagång. Men även antalet störrebåtar har reducerats . Det totala båtvärdet i saltsjöfisket uppgickunder till . Inom sötvattensfisket saknas en fullständigstatistik. Den begränsade statistik som insamlas kommer emellertid även den atti mycket stor omfattning försvinna såvida icke själv fårmöjligheter till insamUng och publicering av det insamlade materialet. Endastför sjön vidkommande finns en kontinuerlig statistik för en längretidsperiod. Även om den har sina brister kan man konstatera att antaletyrkesfiskare varit på nedgång alltsedan statistikinsamlingen startade. Från attha varit ca 180 st 1914 är antalet nu nere i mellan 20 och 30 st. Vidfiskeriräkningen 1970 var antalet yrkesfiskare under med fiske som endayrke 21 st. Antalet var 18 st. Utvecklingen i kan sägasåterspegla utvecklingen av insjöfisket över huvud taget. Antalet yrkesverksammafiskare i samtliga de , , och var1970 94 st under och 46 st med fiske som enda yrke. Utvecklingen beträffande fritidsfisket har gått myckethastigt. räknade med ca 100 000 sportfiskare ihela landet. bedömde att antalet hadestegrats till 200 000 samt tillfogade "att om man tog med den stora massannöjesfiskare siffran säkerligen skulle bli högre". Fleranyligen presenterade utredningar: (SOU 1964:47, 1965:19;1966:33), (Jo 1971:5) samt nu senast lågin-komstutredningensutkast till kap 11 i betänkande om det svenska folkets levnadsvanor"Fritid och rekreation" visar att fisket har en mycket framträdandeplats som fritidsaktivitet. (SOU 1968:13) ansåg efteren granskning av siffror, att det var realistiskt att räknamed att ca 600 000 personer i landet i åldern hade fritidsfiske somhuvudsaklig eller i vart fall betydande fritidsaktivitet. befolkningen i åldern (1 506 000) fiskadenågon gång och att (597 000) fiskade ofta eller totalt hade ca 2,1miljoner fiske som en fritidsaktivitet. Motionärerna framhåller den allmänna samhällsutveckUngensom en av huvudorsakerna till den uppkomna situationen. Andra medverkande faktorer är t. ex. 1)överfiskningsproblemet, 2) konkurrensen mellan olika kategorier av fiskande vidutnyttjandet av en begränsad resurs och 3) miljöförstöringen. Den primära förutsättningen för ett ändamålsenligt fiskeär goda fiskbestånd. Fisket får ej betraktas som t. ex. en mineraltillgång,vilken det gäller att tillgodogöra sig en gång för alla. Allt fiske är enexploatering av en naturresurs som ej är outtömlig. Fiskbestånden ärförnyelsebara och rätt skött kan resursen fiske paradoxalt nog vara outtömlig.Det finns åtskilliga exempel på hur man genom ett fiske kan åstadkomma intebara en ekonomisk överfiskning utan t. o. m. en ödeläggelse av hela bestånd. Iandra fall åstadkommes genom ett ensidigt fiske efter värdefulla arter ensnedvridning i beståndssammansättningar till förmän för den mindre värdefullafisken. Konkurrensen mellan olika kategorier av fiskande har undersenare år gjort sig gällande i fråga om fiske på allmänt vatten och på de s. k.enskilda frivattnen. I motionen omnämns ökningen av det "på fritidbedrivna, mer eller mindre ekonomiskt inriktade fisket i vissa former kallatdeltidsfiske". Fisket på ifrågavarande vattenområden får icke bedrivas påett sådant sätt att det leder till en ödeläggelse av fiskbestånden eller påannat sätt kommer att förhindra ett rationellt och samhällsekonomiskt riktigtutnyttjande av dessa vattenområden. är situationen inom flera kustområdensådan, att såväl yrkesfiskare som fritidsfiskare med handredskap har storasvårigheter att utöva sitt fiske. Strävan bör vara att å ena sidan renodla"yrkesfisket samt husbehovsfisket i de trakter där sådant fiskefortfarande har betydelse som tillskott till försörjningen" (Kungl. Maj:tsbrev till och lantbruksstyrelsen ) samt å andrasidan fritidsfisket. Den pågående miljöförstöringen har allvarligt påverkatfiskbestånden och försvårat ett rationellt utnyttjande av desamma.Vattenregleringar, flottledsrensningar, utsläpp av kommunalt och industrielltavloppsvatten och ett efter moderna principer rationellt drivet skogsbruk ärsamtliga tydliga exempel pä för fisket negativa åtgärder som icke närmarebehöver redovisas. Den gemensamma nämnaren för ovanstående exempel är att denbiologiska grunden för såväl yrkesfiske som fritidsfiske ryckts undan. Det finns därför så mycket större anledning att ta tillvara de resurser som finns kvar och utnyttja dessa på ett rationellt ochsamhällsekonomiskt riktigt sätt. Fisket som näring sysselsätter inte bara ett stort antalyrkesverksamma fiskare. Det sysselsätter åtskilliga människor indirekt genomberednings-och konserveringsindustrin samt genom redskapstillverkning.Fiskodlingsverksamheten är ett annat viktigt inslag. Fisken i sig själv utgören viktig källa till högklassiga animaliska äggviteämnen. I den ekonomiskaförsvarsberedskapen är tillvaratagandet av fisken en integrerande faktor.Fisket som rekreationskälla diskuteras i bilagda yttranden överFritidsfiskarnas framställning om målsättning m. m. Vad som erfordras , för att undvika enmisshushållning, är en bättre kunskap om naturresursen fiske sett både urkommersiell och rekreativ synpunkt. Vilka tillgångar förfogar vi över och hurutnyttjas dessa? Hur skall de utnyttjas ? För yrkesfiske,binäringsfiske, deltidsfiske och/eller fritidsfiske? Utnyttjandet bör bestämmasbl. utgångspunkt från de biologiska förutsättningarna.Samtidigt förutsätter olika utnyttjande olika skötsel. En fiskevård anpassadtill vattnens olika utnyttjande blir även en väl anpassad miljövårdande insats. har tillstyrkt Fritidsfiskarnasframställning om en målsättning för de statliga insatserna för fritidsfisket m.m. samt betonat vikten av att resursinventeringar och planeringarintensifieras. Den i motionen föreslagna utredningen angående fiskevården utgören naturlig och nödvändig del även i den av fritidsfiskarna föreslagnautredningen. Arbetsområdet bör, som motionärerna framhållit, utandiskriminering omfatta såväl yrkesfiske som fritidsfiske i våra insjöar. Detbör enhgt uppfattning inte begränsas enbart till insjöarna.Även kusterna bör ingå av ovan anförda skäl. I motionen skisseras även hurfritidsfiskets krav på goda fiskevatten skulle kunna lösas. Eftersomfiskerättslagstiftningen i fråga om upplåtelse av fiskerätt kräver kännedom områdande fiskerättsförhållanden och fiskerättsägarna själva måste ge sittmedgivande till försäljning av fiskekort, saknas möjlighet till tvingandeupplåtelse. En, som styrelsen bedömer det, reahstisk väg är att medutgångspunkt från resursinventeringar sätta tillgången på vatten i relationtill behovet av fiskevatten och på så sätt skapa fritidsfiskeområden. Givetvisbör dessa samordnas med andra områden där åtgärder görs för det rörligafriluftslivet. Gällande lagstiftning (naturvårdslagen) i fråga om avsättningenav s. k. sociala naturreservat skulle på så sätt kunna utnyttjas i störreutsträckning även för fritidsfiskets vidkommande. Därmed är inte sagt att kommunernas roll i sammanhangetskulle försvinna. De har fortfarande en stor uppgift att fylla i fråga om inköpeller arrendering av mark och vatten, att anlägga eller ge ekonomiskt bidragtill serviceanläggningar i anslutning till fritidsfiskeområden och attstimulera markägare på olika sätt till bildande av fiskevårdsområden. Avsättningen av ovannämnda fritidsfiskeområden underlättasgivetvis om staten redan är fiskerättsägare. Styrelsen vill kraftigtunderstryka att lika stora krav måste ställas på vården av samtliga vatten,såväl statliga som privata. En samordning av det statliga vatteninnehavet, somär fördelat pä ett stort antal myndigheter och förvaltningar är nödvändigt.Staten har betalat ca i ersättning för mistad fiskerätt, ochdärmed skapat möjligheter till ett omfattande frifiske på de s. k. enskildafrivattnen. Ursprungligen skedde detta för yrkesfiskets behov. Ingen känneremellertid ansvar för dessa vattenområden. Fiskevårdande insatser ärmöjliga endast i mycket begränsad omfattning eftersom direkta medel därtillsaknas. Endast begränsade belopp av vattenavgiftsmedel utdömda enligt vi 2:10och 2:8 har kunnat utnyttjas. måste betonas vikten av de insatser sommestadels sker på frivillig väg av i runt tal 2 000fiskevårdsföreningar. I motionen berörs också den s. k. vanhävdsparagrafen i1950 års lag om rätt till fiske (§ 30). Som också framhålls har möjligheten attingripa mot vanhävd av fiske aldrig utnyttjats och motionärerna diskuterarorsakerna härtill samt möjligheterna till en ökad användning, vilket bedöms somutsiktslöst. delar motionärernas uppfattning. avstyrker tillsättandetav särskild utredning angående fiskevården i våra insjö- och kustvatten ochanför följande. Motionen utmynnar i en anhållan omutredning angående fiskevården i insjö- och kustvatten, men i motionens texttalas mest om vattnens nyttjande, d. v. s. dessas disposition. Denna har enligt motionärerna numera på grund avsamhällsutvecklingen fått en sådan inriktning att en betänklig misshushållningsker med den naturresurs som fisket utgör. Såsom bot mot detta anges bättrefiskevatten, effektivare fiskemetoder och större omsättning, då det är fråga omyrkesfiske. Men icke heller för fritidsfiske anses vattnen utnyttjastillfredsställande, i det att de antingen ligger helt obrukade eller ocksåbeskattas endast vissa värdefulla fiskarter, medan den s. k. ogräsfisken frittfår "breda ut sig". På grund av dessa förhållanden hänvisas tillbestämmelserna om vanskötsel av fiskevatten i gällande fiskerättslag (paragraferna30-32) och understrykes behovet av en målsättning för hushållningen med fisket. Beträffande vanhävdsparagrafema måkonstateras, att de gällt, d. v. s. frän den ,torde de ej ha tillämpats en enda gång. Angående frågan om utredning avmålsättningen från samhällets sida beträffande fiskets utnyttjande förrekreation har däremot ett initiativ tagits , i det att gjorde en framställning i ämnet tilljordbruksdepartementet . Frågan om fiskevattnens utnyttjande är i främsta rummetdels en lagstiftnings- och administrativ fråga, dels en ekonomisk angelägenhet. I flertalet av våra fiskevatten äges nämligen fisketsamfällt av delägarna i byalaget (skifteslaget) inom byns vattenområde. Inomdetta område får delägarna fiska fritt efter vad de kunna sämjas, men villnågon upplåta sin fiskerätt åt annan än delägare i byalaget, måste han enligt24 § fiskerättslagen ha lov därtill av flertalet övriga delägare. Ett sådantlov strider emellertid ofta mot de övriga delägarnas intresse, varför det iregel ej gives. En ändring av sagda § i fiskerättslagen eller dess ersättningmed andra lagbestämmelser t. ex. det under utarbetning varande förslaget tilllag om samfälligheter synes vara erforderlig, om de av motionärerna påtalademissförhållandena beträffande fiskets nyttjande skall kunna bemästras. För en översyn av dessa förhållanden och erhållandet avförslag till lämpliga åtgärder torde ej någon ny utredning erfordras, utanuppgiften bör väl kunna inordnas i direktiven för den nu sittande"fiskeadministrativa utredningen". Ej heller är någon utredning erforderlig för att defiskevattensägare, som ej själva vill hävda och sköta sina fiskevatten, skallkunna överlåta dem helt eller i begränsad omfattning till en viss kommun. Ensådan åtgärd innebär nämligen främst en ekonomisk uppgörelse mellan fiskerättsägarnaoch kommunen. Utredningen anför följande. Frågan om fiskevården, som berörs imotionen, gäller fisket i vattenområden i insjöar och vid kusten. I dessavattenområden bedrivs fisket numera i första hand för rekreationsändamål. Detyrkesmässiga fisket har nämligen till helt övervägande del karaktären av etthavsfiske, vilket kräver betydande investeringar i såväl båtar som redskap. Deproblem, som på det fiskeribiologiska området gäller för yrkesfisket,sammanhänger således i första hand med utvecklingen av fiskbeståndet i bl. Särskilda åtgärder har också blivit nödvändiga för attlösa dessa problem och förbud mot sillfiske under vissa tider tillämpas numera för och Skagerak ienlighet med en internationell överenskommelse. Spörsmålen om fiskevården i insjöar och kustområdenanknyter följaktligen i första hand till fritidsfisket. Det bör dockframhållas, att i åtskilliga större insjöar fisket fortfarande ger bärgning åten del yrkesfiskare samt att ett traditionellt kustfiske likaledes är av väsentligekonomisk betydelse för många kustbor, vilka ägnar sig ät sådant fiske på hel-eller deltid. I ett stort antal fall är utbytet av detta fiske avgörande förvederbörandes möjligheter att stanna kvar på sin nuvarande bostadsort. Det ärföljaktligen bl. a. ur lokaliseringssynpunkt angeläget att det yrkesmässigafiskets intressen beaktas när de i motionen angivna åtgärderna utformas. Som framgår av det föregående, är en rationellt utformadfiskevård ofta av gemensamt intresse för yrkesfisket och fritidsfisket. uppfattning är det således även för yrkesfisket betydelsefullaproblem som redovisas i motionen och utredningen anser det av vikt att deresurser, som står till förfogande för fiskevårdande åtgärder, utnyttjasrationellt. En kontinuerlig översyn av åtgärderna på fiskevårdsområdet ärdärför enligt utredningens mening påkallad. tillstyrker motionen och föreslår att densamma överlämnas tillfiskerinäringsutredningen samt anför följande. Det är riktigt att gällandelagstiftning om möjlighet till åtgärder mot vanvård av fiske knappast gettnågot resultat. Samma förhållande gäller också bestämmelserna om bildandet avfiskevårdsområden som inte lämnat det resultat man ansett sig kunna förväntavid desammas införande. Orsakerna härtill kan vara gällandeäganderättsförhållanden till fiskevattnen. I synnerhet i våra många insjöar ärfisket oftast oskiftat med ett mycket stort antal delägare som i regel bor pålånga avstånd från sina vatten. I mänga fall har de endast ringa eller intetintresse för fisket och fiskevärden. Vid behandlingen av detta ärende inom styrelsen harframhåUits svårigheterna att åstadkomma några restriktiva åtgärder påfiskevårdens område utöver de möjligheter som ges i bestämmelserna omfiskevårdsområde, dess bildande och funktion. Om ytterligare åtgärdererfordras bör lagstiftningen om rätt till fiske bli föremål för översyn. Vidare erinrades om att önskemål tidigare framförts omvissa ändringar av fiskelagen och att svårigheter skulle kunna förefinnas viden utbrytning av fiskevården ur en sådan utredning. Från har också hemställts om vissa utredningar och det framhöllslämpligheten av en samordning i fråga om utredningsarbetet i dessa spörsmål.Styrelsen uttalade också att motionen lämpligen borde överlämnas till denpågående fiskeriutredningen. Förbundet vill ej motsätta sig avmotionärerna föreslagen utredning men vill påtala, att utredningen ej skallbegränsas till en målsättning utifrån samhällets synpunkter utan att den ävenbör ta hänsyn till den enskilda sektorn och fiskevattenägarnas berättigadeönskemål. Förbundet anför vidare. Motionärema påtalar denstrukturförändring, som pågår inom fisket, där fiskets roll som ekonomisk näring påstås ha minskat. förbundets mening har visserligen yrkesfiskarenas antalminskat medan däremot fångsterna har ökat och värdet av fisket i det närmastebibehålUts. Den eventuella nedgången beror i så fall på det köpmotstånd, somgenom föroreningarna av vattnen uppstått. Förbundet räknar dock med att nuvidtagna åtgärder från myndigheternas sida skall medföra en förändring till detbättre. Såväl yrkesfiskare som vattenägare har inom de svartlistade områdenalokalt drabbats av ekonomiska förluster i samband med införda fiskeförbud.Yrkesfiskarna har i någon mån kompenserats genom bidrag medan vattenägama ickepå något sätt erhållit gottgörelse. Motionärerna påtalar det alltmer tilltagandedeltidsfisket, som ofta bedrivs med yrkesfiskeredskap och som syftar tillekonomisk . Förbundet anser liksom övriga fiskareorganisationer, attdenna utveckhng är felaktig och bör stävjas. MöjUgheter härtill föreliggergenom den framlagda nya fiskeristadgan, som enhgt förbundets mening kan gelänsstyrelserna möjligheter till skärpta lokala bestämmelser. Så har redan nuskett inom vissa områden utefter , där t. ex. förbud motveckoslutsfiske införts. Motionärerna anser, att det renodlade s. k. sportfisketökat på ett lavinartat sätt. Förbundet har en motsatt uppfattning i dennafråga. Fiskekortförsäljningen tenderar att minska och de flestavattenägarsam-manslutningar, som enligt fritidsfiskainas önskan iordningställtspeciella fiskevatten eller upplåtit vanliga vatten av god kvalitet tillfritidsfiske, har kunnat konstatera, att fritidsfiskeintresset iverkligheten ej motsvarar de uppgifter i antal m. m. som förekommer iutredningar och press. Förbundet har med anledning av den konstateradenedåtgående trenden påbörjat en länsvis utredning för att få klarhet i dennaför vattenägarna så viktiga fråga. Den ekonomiska sidan är helt avgörande förhur många fritidsfisketillfällen som skall erbjudas . Förvattenägarna står detta fullt klart. Ännu är ej det rekreativa värdet avfiskeutövningen så uppskattat, att det kan omräknas och debiteras i klingandemynt. Förbundet anser med hänsyn till de variationer ifritidsfiskeintresset, som givetvis finns på olika platser, det helt naturligtatt vissa vattenägare särskilt i glesbygder icke har råd eller möjlighet attaktivera fritidsfisket. Om detta förhållande kan betraktas som någon form avvanvård, överlåter förbundet till motionärernas bedömning. Förbundet konstaterardock, att inga ingripanden skett från det allmännas sida, varför någon vanhävdeller vanskötsel ej kan anses föreligga. Däremot är det fullständigt klart enhgt förbundets mening,att det ensidiga fritidsfisket rubbar balansen i sammansättningen av vårafiskbestånd. Förbundet har därför positivt medverkat till försök på dettaområde, främst då genom fiske med bottengarn för att decimeraogräsfiskbeståndet. Förbundet har även för avsikt att anordna och uppföljaförsöken med användade av rotenon i selektivt syfte. Förbundet anser, att motionärernas önskemål om utredningangående målsättningen för den framtida fiskevården kan tillstyrkas, men intedå endast i fråga om samhällets åtgärder utan snarare hur vattenägarna skallkunna bedriva en fiskevård, som utan alltför stora kostnader underlättarfritidsfisket. Vattenägarna erhåller i allmänhet ingen ekonomiskutdelning av sin fiskerätt utan den behållning, som erhålles genom kortförsäljningen,går oavkortat tillbaka i form av fiskevårdande åtgärder. Åtgärder, som föreslåsav och lantbruksnämnderna, men som ej alltid ger åsyftatresultat. Dessutom satsar vattenägarna tid och kraft för att tillgodose detallmännas intresse i form av fiske och rekreation. och under rådande förhållanden framför önskemål om fritt fiske för pensionärer och ungdom, krav på bättrefiskeområden, större fisk, tillgång tih båtar, bryggor och campingplatser ochdessutom billigare fiskekort. Önskemål, som dåligt rimmar med vattenägarnasekonomiska förutsättningar. Med hänsyn till ovanstående ochövriga vunna erfarenheter kan konstatera: att de ca. 2 000 000 fritidsfiskare, som anses finnas inomvårt land, icke besöker våra fiskevatten, av dessa fiskare är organiserade, att stordel av de fiskande är deltidsfiskare, attfisketillfällen finns i tillräckUg mängd, att iordningställda fritidsfiskeområden i allmänhet ej ärekonomiskt bärbara, attfrivattenområdena icke blivit attraktiva för sportfiskarna, samt att ett statligt eller kommunalt ingripande utanhänsynstagande till fiskevattenägarintressena icke kan ändra nuvarandeförhållanden. , som tidigare tillstyrkten allmän fiskeavgift, vill på nytt framföra tanken på införandet av sådanavgift. En lokal subventionering av fiskekortpriser och fiskevårdsåtgärder, somoftast sker genom kommunernas engagement, drabbar orättvist och medverkarsnarare till att minska möjUgheterna för fritidsfiske, eftersom de enskildavattenägarna blir missgynnade genom denna konkurrens på olika villkor. Förbundet vill till skillnad från motionärerna se dennafråga som mera en vattenägarefråga än en fritidsfiskefräga ochh vill med skärpaframhålla, att om någon utredning tillsattes om fiskevärden, skallrepresentanter utses även från . Även om ej fritidsfiskeintresset är så stort sommotionärerna anser, kan ändå konstateras, att redan nu vissa områden främst dåi har överfiskats och är i stort behov av fiskevårdande åtgärder föratt på lång sikt kunna upprätthålla ett gott fiskbestånd. Medel för dessa åtgärdermåste på något sätt anskaffas och detta kan ske bl. a. genom införande av enallmän fiskeavgift, som tidigare framförts, men även genom direkta statsanslag,som i så fall skall användas som stöd för den fiskodlingsverksamhet som finnsinom landet. har en beskattning införts å denbehållning som erhålles genom verksamheten i fiskevårds- ochfiskevattenägarföreningar samt å fiskevårdsområden. Detta har helt omöjliggjortmöjligheterna att företaga omfattande kostsamma fiskevårdsåtgärder såsomrotenonbe-handUngar, iordningställande av fiskvägar, utplanteringar av fisk m.m. Denna direkta skatt i kombination med mervärdesskatten försämrar ytterligareden ekonomiska förutsättningen för skapandet av bättre och flerafisketillfällen. Med hänsyn till här framförda synpunkter anser det vara angeläget att utreda den framtidafiskevårdsverksamheten och vill därför särskilt framhålla, att fråganom allmän fiskeavgift på nytt upptas till prövning, att inkomster från fiskekortförsäljningen blir skattefria,ej blott då de används för fiskevårdande åtgärder utan även om deunder fonderas för dylikt ändamål, som på grund av sin omfattning ejkan komma till utförande med användande av endast medel, att fiskebevakningen underlättas genom åtgärder, somsyftar till bättre utnyttjande av tillgängliga resurser och ökade anslag tilldenna verksamhet. att lantbruksnämndernasfiskerikonsulenter beredes ökade möjligheter att verka ifiskevattenägarförbundets anda, att ökade anslag beviljas fiskeriforskningen och störreanslag lämnas som stöd åt fiskodlingsanstalter i syfte att säkerställatillgången på värdefulla fiskarter till ett för fiskevattenägarna överkomligtpris, samt att om hos Kungl. Maj:t anhåller om utredningang. fiskevården med därtill hörande delfrågor, denna utredning får ensammansättning av såväl fritidsfiskare, yrkesfiskare som fiskevattenägare.Utredningen bör även ta större hänsyn till inom landet rådandefiskerättsförhållanden, eftersom fiskevattenägarna bör vara delaktiga ifråga ombeslut angående aktuella fiskevårdsåtgärder, tillstyrker att den imotionen begärda utredningen kommer till stånd och hänvisar till vadriksförbundet anfört i skrivelser till statsrådet och chefen förjordbruksdepartementet och i frågan omvåra fiskevattens utnyttjande. I skrivelsen har riksförbundet hemställtatt Kungl. Maj:t möjligt måtte föranstalta om en översyn av den svenskafiskelagstiftningen. I skrivelsen anförs följande. Huvuddelen av nu gällandefiskelagstiftning tillkom 1950, efter att en allmän översyn av dennalagstiftningsdel skett.