bet · FV01SfU42 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1972 SfU 1972:42 betänkande i anledning avmotion om trafiklivränta tUl . 1 motionen 1972:976 av herrLothigius (m) hemställs att med anledning av sitt tidigare beslut omlivränta till tillerkänner denne en trafiklivränta om 20 000kr. 1 en motion vid riksdaghemställdes att skulle förklaras berättigad att för sitt uppehälleerhålla tillräckligt stor livränta. Motionen behandlades av statsutskottet, avvars utlåtande 1970:128 framgår följande om förhållanden. , som är född , skadades 1930 då han på vägfrän skolan på cykel kolliderade med en personbil i en gatukorsning iJönköping. Han åsamkades därvid en mycket svår hjärnskada och måste avbryta sinskolgång. Han kunde inte utföra något regelbundet arbete och var sysslolös till1934, då han för vård intogs på . opererades hanför epileptiska anfall som en följd av huvudskadan. Från sjukhuset utskrevs hanpå försök 1939. Han var därefter med undantag av några tillfälligaanställningar arbetslös. 1 ett läkarutlåtande uttalas att hansarbetsförmåga till följd av olyckan måste anses nedsatt med och attnågon nämndvärd förbättring för framtiden inte kunde påräknas. Hanomyndigförklarades på egen begäran. tycks hantidvis ha innehaft olika anställningar och ha varit intagen på sjukhus.Efter att ha myndigförklarats gifte han sig. Makarna har i äktenskapet tvåbarn, födda resp. 1958. Efter myndigförklaringen innehade han anställningar,bl. a. som svetsare, men hade svårigheter att behålla dessa. Enligt senareutfärdat läkarintyg är han numera helt arbetsoför-mögen. Föraren av den bil med vilken kolliderade 1930åtalades och fälldes till ansvar för trafikförseelse. I målet fördes ocksåskadeståndstalan för räkning, varvid han tillerkändes ersättningbl. a. för förlorad arbetsförtjänst och förbehölls rätt att föraytterligare skadeståndstalan. Livränta utdömdes inte i målet, och 11 saml Nr 42 har inte heller senare i rättegång yrkatutfående av livränta. Enligt en uppgift 1969 från dåvarandejuridiska ombud hade intressen vid rättegången inte bevakats på etttillfredsställande sätt, varför skadestånd kommit att utkrävas med ett beloppsom understeg vad som rätteligen borl kunna utgå. Försäkringsbolaget , hos vilket den i olyckaninblandade bilföraren var trafikförsäkrad, hade på grund av domen att utgeojämkat skadestånd till . Vid tiden för olycksfallet var trafikförsäkringensansvarighetssumma begränsad till . Härav gick ca I I , till kostnader under Oldenburgssjukskrivningstid. Återstoden anslogs till en livsvarig livränta, somfastställdes till . 5 I öre fr. o. m. den 1.7.1 94 I. Efterframställningar från och 1964 om utbyte av livräntan motkapitalbelopp erhöll han först . och senare , varefterlivräntans årsbelopp utgjorde . På förnyad framställning avOldenburg utbetalades livräntans återstående kapitalvärde, 1 344 kr.Ansvarighetssumman var härigenom helt förbrukad. Är 1969 utbetaladeförsäkringsbolaget till ex ett engångsbelopp av . Genom utbytet av den sista delen av livräntan motkapitalbelopp gick förlustig rätten till förmåner enligt lagom tillägg till vissa trafiklivräntor. Denna äger nämligen inte tillämpning påsådan del av trafiklivränta som bytts ut mot engångsbelopp. Enligt en inomriksförsäkringsverket utförd beräkning av den livränta, som med tillämpning av1967 års lag skulle ha tillkommit om utbyte mot kapitalbelopp inteskett, skulle han ha erhållit en livsvarig årlig livränta som enligt de år 1970gällande beräkningsgrunderna skulle ha uppgått till . framhöll i sitt utlåtande att olycksfalletinträffat i nära anslutning till skolarbetet och förklarade att det med hänsynhärtill och "till övriga specieUa omständigheter i detta enskildaersättningsfall" syntes kunna övervägas att tillerkänna ersättningi särskild ordning. Ett slutligt ställningstagande härtill förutsatteemellertid enligt utskottet en närmare prövning, som borde ankomma på Kungl.Maj:t. På utskottets hemställan beslöt att ge Kungl. Maj:t till kännavad utskottet anfört i anledning av motionen. Maj:ts beslut den 30.6.1971 tillerkändesOldenburg livsvarig livränta för tiden fr. o. m. den 1,1.1971 med . Är 1930 skadades vid en trafikolycka, då han var på hemväg från skolan. Han mastaavbryta sin skolgång, var intagen på mentalsjukhus ochomyndigförklarad . Han gifte sig därefter och har i äktenskapet tvåbarn. Till följd av de skador han åsamkades vid olyckan har han endast tidviskunnat utföra förvärvsarbete och är helt arbetsoförmögen.Han tillerkändes av det försäkringsbolag, i vilket den i olyckan inblandadebilföraren var trafikförsäkrad, ersättning med dels ett kapitalbelopp om ca , dels en årlig livränta, som utgick med ca . om året.Efter framställningar från om utbyte av livräntan mot kapitalbelopperhöll han i omgångar, sista gången 1965, sammanlagt ,varefter hans rätt till livränta var förbrukad. På grund av utbytet gick hanmiste om de förmåner som han annars med tillämpning av lag om tilläggtill vissa trafiklivräntor skulle ha kommit i åtnjutande av. Om livräntan intebytts ut mot kapitalbelopp skulle den, enligt en av år1970 utförd beräkning, med tillämpning av lag ha uppgått till omkring7 . Med anledning av ett motionsvis framställt yrkande omlivränta till uttalade statsutskottet vid riksdag (SU 1970:128) att det, med hänsyn till att olycksfallet inträffat i nära anslutning tillskolarbetet och till övriga speciella omständigheter i fallet, syntes kunnaövervägas att tillerkänna ersättning i särskild ordning. Utskottetansåg emellertid att den närmare prövningen härav borde ankomma på Kungl.Maj:t. beslöt ge Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört. Maj:ts beslut den 30.6.1971 tillerkändesOldenburg livsvarig livränta för tiden fr, o. m. den 1. 1.197 I med 7 000 kr.om året. I motionen 1972:976 görs gällande att den livräntaOldenburg beviljats medfört en endast obetydlig förbättring av hans ekonomiskasituation, eftersom han gått miste om en stor del av beloppet genom skatt,minskning av kommunalt bostadstillägg m. m. Motionären anser att Uvräntandärför bör höjas till . Till stöd för motionen har bl, a. åberopatsett den 24.9.1971 dagtecknat intyg från läns allmänna försäkringskassa,enligt vilket erhåller pensionsförmåner i form av folkpension,allmän tilläggspension, barntillägg och kommunalt bostadstillägg med sammanlagt13 . har 1970 tillerkäntsen livsvarig livränta för tiden fr. o. m. Dennalivränta bör inte uppräknas av utan mycket tungt vägande skäl. Vadmotionären anfört utgör enligt utskottets mening inte sådana skäl. Utskottet - som erinrar om att det i torde finnasett stort antal människor som till följd av skador är helt eller delvisarbetsoförmögna men som av olika skäl erhållit ersättning med belopp som varit otillräckUga för att gottgöra skadan - avstyrker därförmotionen. Med hänvisning till det anförda hemställer utskottet att riksdagenavslår motionen 1972: 976. Närvarande: herrar (i), iVikmanshyttan (c), fröken (), herrar Ringaby (m), i (s), i Nennesholm (c), i (s), Mundebo (fp), fruHåvik (s), fröken (), herrar (), i (m), frökenBergström (fp), herrar () och (). av herrar Ringaby (m), Mundebo (fp), i (m)och fröken (), som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande som börjar pås, 3 med "har" och slutar på s. 4 med "därförmotionen" bort ha följande lydelse: Som framgår av den ovan lämnade redogörelsen förOldenburgs förhållanden har omständigheterna i fallet ansetts så speciella attOldenburg efter uttalande av tillerkänts en livsvarig livränta genombeslut av Kungl. Maj:t. EnUgt utskottets mening bör, i sådana fall då det ansesbefogat att i särskild ordning tillerkänna en person ersättning av det slagvarom nu är fråga, ersättningen vara av sådan storlek att den ger vederbörandeekonomisk trygghet. Den livränta tillerkänts har, som motionärenpåvisar, inte i sådan grad bidragit till att förbättra villkor attdetta krav kan anses uppfyllt. Utskottet anser därför att Uvräntan bör höjas.Den närmare prövningen härav bör emellertid ankomma på Kungl. Maj:t. Utskottetföreslår att ger Kungl. Maj:t till känna denna utskottets mening. dels attutskottet bort hemställa att ger Kungl, Maj:t tillkänna vad utskottet anfört i anledning av motionen 1972:976, K L , 1972