bet · FV01LU20 · 1972-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis anför styrelsen att risken förolyckor nog är väsentligt lägre än vad den ögonskenligen synes vara. Förskogsbrukets personal torde riskerna vara lägre än för den kringströvandeallmänheten. Lagregler och bestämmelser om stängselskyldighet är ändockmotiverade och bör utformas så, att stängsel krävs i första hand för gruvhålbelägna i ströv-och utflyktsområden som besöks av allmänheten.Stängselskyldighet bör krävas endast för större och djupare hål. i haravgivit yttrande till bergmästaräm-betet i östra distriktet i den nu aktuellafrågan. anför att en omfattande inventering av oskyddade gruvhålsom ansågs farliga för människor eller husdjur genomfördes inom länet undersenare delen av . Inventeringen visade att ett stort antal oskyddadegruvhål fanns i länet. De inkomna rapporterna bearbetades och av de anmäldagruvhålen bedömdes ett sextiotal vara särskilt farliga. 1 endast ett fall avdessa sextio ansågs stängselskyldighet enligt gruvlagen föreligga. Före dennainventering synes ingripanden i dessa frågor ha varit av mindreomfattning. och framåt har , delvis i samarbete medarbetsmarknadsmyndigheten, låtit uppföra skydd vid ca 170 gruvhål med omkring12 stängsel och till en kostnad av ca . Vid uppförandeav stängsel omkring kända gruvhål sker ofta upptäckt av ytterligare farligagruvhål, framhåller . Nya uppgifter om fariiga gruvhål har ävenkommit från allmänheten och det totala antalet kända och ostängslade gruvhålhar ökat. Det är icke möjligt att beräkna kostnaden för stängselvid återstående farliga gruvhål eller ange tidpunkt dä arbetet kan tänkas varaslutfört, anför . Skogsvärdsstyrelsen i Kopparbergslän anför att det i södra och mellersta delarna av länet finns ett mycket stortantal gruvhål. Vid inventering har noterats ca I 000 häl. Stora områden är inteinventerade varför antalet torde vara minst det dubbla. Gruvhålen sägs varadödsfällor för människor och djur. Torrsomrar omkommer enligt styrelsen ettmycket stort antal djur, ofta hela familjer. De flesta gruvhålen är sedan längeövergivna, och endast till förfång för markägarna, som inte har haft någonersättning av inmutningsinnehavarna och inte heller har kunnat hindragruvhålens upptagande. Gruvhålen kan inte som sägs i motionen brukas somskogsmark utan måste betraktas som impediment och ekonomisk belastning förmarkägaren, framhåller styrelsen. Av ovan anförda skäl anserskogsvårdsstyrelsen att stängselskyldigheten runt tidigare upptagna och nuövergivna gruvhål ska ävila det allmänna. Styrelsen erinrar om att vid i driftvarande gruvor eller övergivna gruvor, där gruvinnehavare finns, gruvägarenenligt 54 § gruvlagen har stängselskyldighet. För att man inte skall komma isamma situation som den som råder måste emellertid regler för framtidaunderhåll av uppsatta stängsel skapas, framhåller styrelsen. Styrelsen finnerdet synnerligen angeläget, att stängning av äldre gruvhål påskyndas. Arbetenakan lämpligen utföras som beredskapsarbete statsbidrag förslagsvis iskogsvårdsstyrelsens regi. Styrelsen pekar på att den redan har erfarenhet avsådana arbeten. framhåller i sittremissvar att det uppenbarligen finns en stor mängd sädana oskyddade gruvhål avdet slag, som angetts i motionen, vilka kan innebära fara för såväl människorsom djur. Gruvhålen kan vara av mycket varierande art i fråga om storlek, djupm. Somliga gruvhål är mer eller mindre vattenfyllda medan andra ärtorrlagda. 1 detta sammanhang vill även peka på de många andrafaror av liknande slag, som lurar i vår natur t. ex. bergsstup, bottenlösa myraroch grustag. Styrelsen anför att den inventering som bör komma till stånd,skulle kunna utföras genom skogsvårdsstyrelserna, som genom sin regionalaorganisation synes lämpade för att genomföra en sådan åtgärd. Även det faktumatt gruvhålen i stor utsträckning finns i skogsmark talar enligt styrelsenhärför. anför vidare att det synes tveksamt huruvida markägarnalagstiftningsvägen bör åläggas att tåla det intrång, som uppförande av stängselkan innebära. Någon inverkan på skogsbruket torde den föreslagnastängselskyldigheten inte innebära. Endast i det fall flera smärre gruvhålomges av ett större stängsel torde avverkning kunna försvåras. Denna nackdelsynes emellertid bagatellartad. vill därför hävda att det utansvårigheter torde gå att få till stånd frivilliga överenskommelser, allra helstom markägarna - vilket ansett vara det riktiga - inte skallbehöva vidkännas någon kostnad. Bergmästaren i norra distriktetanför att det inte är rimligt att stängselskyldigheten, när gruvrätten upphöroch det inte längre finns någon gruvägare med stängselskyldighet, tvångsvis skall övergå på markägaren, då denne icke har kunnat förhindra utförandetav de stängselkrävande objekten. Om här bortses från dylika fall, då markägarenpå grund av äldre gruvrätt eller eljest är delägare i gruvdriften, harmarkägaren icke heller medverkat till uppkomsten av de stängselkrävandeobjekten. Markägarens stängselskyldighet bör här icke bedömas annorlunda änvid t. ex. branta bergsstup och andra riskfyllda naturföreteelser. Bergmästaren i östra distriktetvitsordar att antalet gamla gruvhål, som inte är inhägnade, är ganska stortinom distriktet och säkeriigen finns inom andra delar av landet ett mycketstort antal sådana hål, framhåller han. Han anser emellertid att alla dessainte är fariiga för djur och människor. Det i motionen påtalade förhållandetatt så relativt få olyckor har inträffat är naturligtvis inte något under utanendast ett bevis för att riskerna med gamla gruvhål trots allt inte är såstora, anför bergmästaren. Han är emellertid av den åsikten, att alla gruvhål,som kan tänkas utgöra en fara för djur eller människor, skall i förebyggandesyfte förses med stängsel eller pä annat sätt göras ofarliga. Vidinspektionerna vid gruvorna ingår därför en kontroll av stängsel kringgruvöppningarna. är också remissorgan för länsstyrelserna iärenden rörande stängsel kring gamla gruvhål och brukar då i regel tillstyrkastängsel. Antalet sådana ärenden var för åren 1970 1972 25.Bergmästaren hänvisar till i uppgifter omhittiUs utförda stängselarbeten och kostnaderna för dessa. Han redovisar vidareuppgifter om motsvarande kostnader för tre av gruvföretagen inom distrikten.Sålunda har haft en kostnad på , Ställbergsbolagen . sedan 1960.Övriga bolag har även uppfört stängsel. Bergmästaren anser nuvarandelagstiftning om stängsel kring gruvor och gruvhål vara klara och tillräckliga.Endast i en punkt vill han föreslå en ändring, nämligen i gruvlagens 54 § på såsätt att gruvägaren skall ha stängselskyldighet inom utmål. Visserligendisponerar inte gruvägaren över sådan mark som inte är löst, men det torde,anför bergmästaren, inte finnas den markägare, som skulle förvägra gruvägarenatt .sätta upp stängsel, som markägaren måste antas ha nytta av. Dessutom tiU kommeratt i kraft av en departementskrivelse har rätt att sätta uppmotsvarande stängsel. Sådan rätt/skyldighet bör därför kunna åstadkommaslagstiftningsvägen för utmålsägaren, anför . Bergmästaren i södra distriktetanför att av mängden gruvhål att döma enbart ett lOOO-tal inom Filipstadskommun torde det antal olyckor vara ytteriigt ringa som beror av att gruvhålej inhägnats. Givetvis, framhåller bergmästaren, kan man tala om en latent faravid dessa gruvhål lika väl som vid alla ej inhägnade naturliga stup,sjöstränder, bergbranter etc., där aldrig någon begär någon inhägnad, såvidadet inte t. ex. rör sig om en ofta besökt utsiktspunkt e. d. 1 betraktande avatt de flesta gruvhål icke är belägna i närheten av tätbebyggelse och alltså ejutgör någon större fara för befolkningen, vore det orimligt att kräva, att justalla dessa hål skall förses med inhägnad, när en mängd naturliga, minst likafarliga objekt få vara oskyddade. Den tillämpade metodenatt inhägna sådana hål som är belägna i trakt, där personer ofta vistas, förbärplockning, sport etc, har enligt bergmästaren fungerat tillfredsställande,där anmälan om sädana fariigheter anmälts till polisen. Bergmästaren anser attfrågan om vilka gruvhål som skall inhägnas bör utgöra en angelägenhet för varieenskild kommun och bör bedömas efter farlighetsgraden. Han anför vidare attstängsels utseende också torde behöva angivas på något sätt, då det annars lättblir diskussion och fordringarna på dess utförande kanske blir alltför stora.Ett stängsel kan inte utestänga obehövriga utan skall utgöra en varning och enupplysning. Dess utförande behöver därför ej vara så komplicerat men bör istället vara av varaktigt slag t. ex. av nedgjutna järnstolpar och på dessa eneller två relativt grova stållinor, anför bergmästaren avslutningsvis. 1 gällande rätt finns bestämmelserom stängselskyldighet endast i fråga om områden som är föremål för gruvtlrift.Enligt 54 § tredje stycket gruvlagen (1938:314) åligger det sålundagruvinnehavaren att på område inom eller utom utmål, som tagits i anspråk förgruvarbete och därmed sammanhängande verksamhet för produktionenstillgodogörande, ensam hålla det stängsel som är nödigt. I stenkolslagen(1886:46 s. 1) och uranlagen (1960:679) finns likaledes bestämmelser omstängselskyldighet endast i fråga om fyndigheter som är i drift. 1 samband med att ändringar genomfördes i gruvlagen år1952 övervägdes möjligheterna att i lag stadga skyldighet att hålla hägnadomkring gruvhål tiär verksamheten upphört. Någon sådan skyldighet ansågsemellertid inte böra stadgas. På sätt närmare redovisas i den föregåenderedogörelsen ledde emellertid övervägandena till att Kungl. Maj:t i till samtliga länsstyrelser medileladeföreskrifter om anordnande i vissa fall av stängsel vid övergivna gruvhål m. m.Genom skrivelsen förordnades att stängsel kring övergivna gruvhål kan anordnasoch vitlmakthållas på statsverkets bekostnad om uppenbar fara föreligger förmänniskor och husdjur. Det åligger enligt skrivelsen vederbörandepolismyndighet att i förekommande fall anmäla behov av skyildsanordning tilllänsstyrelsen, som om tiet befinns erforderligt har att låta ombesörjautföranilet av skyddsanordningen. I motionen anförs att det av företagna utredningar synesframgå, att antalet oskyddade gruvhål är ganska betydantle i vårt land.Motionärerna framhåller att gruvhål utan stängsel är verkliga dödsfällor förbåde människor och djur, och de anser därför att lämpliga stängsel böranbringas kring samtliga gruvhål. Eftersom gällande lagstiftning inte synessäkerställa att sä sker hemställer motionärerna "att nuvaramle lagreglergällantle stängsel kring övergivna gruvhål och i tlrift varande gruvor översesoch justeras sä att skyldighet för samtliga ägare skapas om inhägnad av angivnaobjekt". Motionärernas uppfattning att detär angeläget att åtgärder vidtas för att undanröja de olycksrisker för bådemänniskor och djur, som oskyddade gruvhål medför, vinner stöd i de remissvarsom avgivits i ärendet. Också utskottet vill understryka vikten av att skyddsåtgärdergenom anbringande av stängsel eller annorledcs vidtas till förekommande avolyckor. I fråga om gruvor som är i drift anser utskottet attgruvlagens bestämmelser om stängselskyldighet i förening med den tillsyn övergruvdriften, som är anbefalld kommerskollegium och bergsstatstjänstemännen,erbjuder tillfredsställande garantier för att erforderliga stängsel anbringasvid gruvhål med öppningar . För gruvhål där verksamheten upphört innehållervisseriigen gruvlagen inga bestämmelser om stängselskyldighet. Genom 1956 årsämbetsskrivelse i ämnet har emellertid tillskapats möjligheter att anbringaskydd också beträffande övergivna hål. Av remissvaren framgår att ett mycketstort antal övergivna gruvhål trots detta alltjämt är oskyddade. Ämbetsskrivelsenhar således inte lett till tillfredsställande resultat. Utskottet anser detdärför angeläget att en närmare undersökning sker beträffande vilka åtgärdersom kan vidtas för att effektivisera förfarandet. Flera remissinstanser, bl. a. ochskogsstyrelsen, har framhållit att en inventering bör komma till stånd för attutröna antalet gruvhål och de olika gruvhålens större eller mindre farlighet.Också utskottet vill understryka vikten av att en inventering utförs. Inventeringensynes också böra omfatta lergravar, stentäkter m. m. I detta sammanhang villutskottet liksom flera remissinstanser peka på möjligheten att deskyddsåtgärder som kan komma i fråga utförs som beredskapsarbeten. I likhet med bl. a. anser utskottet attfrågan om stängsel och andra säkerhetsåtgärder efter avslutad brytning iframtiden inte bör lämnas oreglerad. I samband med pågående arbete med attutarbeta förslag till ny gruvlag bör därför överväganden göras angåendemöjligheterna att införa bestämmelser som säkerställer att erforderiigaskyddsåtgärder vidtas för att hindra människor och djur från att komma tillskada vid övergivna hål, t. ex. genom att gruvinnehavaren åläggs att ställasäkerhet för fullgörandet av dylika åtgärder. Yrkandet att jordägare skall åläggas stängselskyldighethar avstyrkts av remissinstanserna. Med hänsyn till de möjligheter som enligtdet anförda föreligger när det gäller att komma till rätta med problemen kringoskyddatle gruvhål, anser också utskottet att yrkandet bör avslås. Vad utskottet i det föregående har anfört rörande åtgärderför att undanröja de olycksrisker som oskyddade gruvhål m. m. medför bör gesKungl. Maj:t till känna. A. att med anledning avmotionen 1972:920 som sin . mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottetovan anfört rörande åtgärder för att undanröja de olycksrisker somoskyddade gruvhål m. m. medför; samt B. att yrkandet i motionen om att jordägare skall åläggas stängselskyldighet i fråga om gruvhålavslås. Närvarande: herrar i (fp), (),()*. (), (). (), ()*,(), (), herrar i (s).Israelsson (vpk), i (s), i (c), iSunne (s) och (), *F,j närvarande vid betänkandets justering.