bet · FV01JuU24 · 1972-12-31 00:00:00 — Av det sagda framgår enligt min mening att det knappastfinns något att vinna genom tillsättandet av en kriminalpolitisk beredning. Menpå det särskilda område av kriminalpolitiken som kriminalvården utgörföreligger ett starkt behov av en samlad bedömning av verksamhetens mäl ochmedel. Det framstår som alltmer nödvändigt att få till stånd en samordning,planering och prioritering av reformverksamheten. Beredningen har i augusti 1972överlämnat sitt betänkande "Kriminalvård" (SOU 1972:64). Uppdragetär därmed slutfört. Beredningen föreslär en genomgripande reform avkriminalvårdens organisation och verksamhet. För frivärdens del föreslås sävälväsentliga förändringar av arbetsuppgifterna och verksamhetens inriktning sombetydande resursförstärkning. Frivården tillförs sålunda omkring 360 nyatjänster. För att möjliggöra ett integrerat samarbete mellan frivård ochanstaltsvärd och för att förbättra möjligheterna för de intagnas anpassning isamhället föreslär beredningen ett nytt anstaltssystem. Detta bygger pä ettmindre antal riksanstalter för mera svärbehandlade klienter (ca 2 000) och försädana intagna som tas in pä anstalter av huvudsakligen allmänpreventiva skäl(ca I 000), företrädesvis rattfyllerister, samt ett antal mindre lokalanstalterför övriga intagna (ca 2 000). Förslaget innebär att det nuvarande systemet medåtta krimtnalvårdsräjonger slopas och att en indelning i stället görs i ettstörre antal kriminalvärdsregioner i huvudsak i anslutning tilllänsindelningen. Det fortsatta anstaltsbyggandet föreslås bli inriktat påuppförandet av mindre lokalanstalter och om-och tillbyggnad av befintligamindre anstalter. Uppförandet av stora anstalter föreslås helt upphöra. Beredningens förslag beräknas medföra en kostnadsökning pådriftbudgeten av 34 milj, kr. Genomförandet föreslås ske under fem är medbörjan är 1974. Investeringarna beräknas till 53 milj. kr. Desammanlagda investeringarna för anstaltsbyggande är beräknade till ca 125 milj,kr. Detta belopp skall jämföras med den sammanlagda investeringskostnaden för det anstaltsbyggande som framlagda Det uppgår till minst 230 milj, kr, I betänkandet behandlar beredningen också alla frågor avstörre betydelse rörande frivärdens och anstaltsvårdens utformning som hartagits upp av tidigare utredningar eller i andra sammanhang, såsomnarkomanvården, hälso- och sjukvården i övrigt,personundersöknings-verksamheten, övervakningsverksamheten, prövotidens längd,sociala stödåtgärder, frivårdsarbetet på häkten, frivårdsdistriktensutformning, differentiering av anstaltsklientelet, behandlingsplanering,aktiviteter på anstalterna, arbetsplikten, brevkontrollen, besöksverksamheten,rätten för de intagna att använda telefon, permissioner, anstaltstidningar, deintagnas medinflytande, enrumsbehandling och disciplinstraff, övervakningsnämndernasoch de centrala nämndernas verksamhet. Vidare behandlas personalensförhållanden och frågan om kriminalvårdens informationsverksamhet. Beredningensförslag är f. n. föremål för remissbehandling. Redogörelse för svar påinterpellationer angående tillsättande av en kriminalpolitisk beredning,lämnade av statsråden och vid riksdag, är intagna iförsta lagutskottets utlåtande 1970:55. I utlåtandet redovisades ocksåstatsminister svar på en interpella-tion vid vårriksdagen 1970 angåendeplan för åtgärder mot den ökade brottsligheten. Statsminister förklarade sig i likhet medinterpellanten se med allvar pä brottslighetens utveckling, framför allt istorstäderna. Liksom interpellanten ansåg han också att ökningen av antaletvåldsbrott är ett särskilt bekymmersamt inslag i utvecklingen. Han deladeuppfattningen att samhällets brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhetmåste förstärkas, vilket också sker. Med brottsförebyggande verksamhet avsägstatsministern dä inte bara intensifierad övervakning genom polis och socialaorgan utan också åtgärder som är ägnade att skapa gynnsammare betingelser förgrupper som är särskilt utsatta för risk att glida in i kriminalitet och annanasocialitet. Statsministern anförde bl. a, vidare: Samhället mäste genom åtgärder inuet ta ansvaret för det skydd av person och egendom som människorna rimligenkan ställa anspråk på i ett rättssamhälle. Men vi kan inte stanna vid detta. Vimåste, också finna vägar att förändra samhället på ett sätt som kan skapavaraktiga garantier mot en utbredd kriminalitet . Den enda hållbaralösningen ligger enligt min mening i en politik söm botar brister ochorättvisor och utjämnar ekonomiska, sociala och kulturella skillnader isamhället. En sådan politik bör kunna ge förutsättningar för en lugn ochfredlig samhällsutveckling och för ökad förståelse mellan människorna. Motioner med i stort samma yrkandensom i nu förevarande motioner har avslagits av (se ILU1966:41, 1967:22, 1968:36, 1969:47, 1970:55 och JuU 1971:6), I sitt av godkända betänkande uttaladeutskottet att brottsutvecklingen ar oroande. Framför allt gällde detta dentilltagande våldsbrottsligheten, särskilt i storstäderna. Utskottet framhöllatt ökande brottslighet är ett minst lika allvarligt samhällsproblem i mängaandra industriländer. Efter redogörelse för olika åtgärder på rättsvårdsomrädetunder senare tid anförde utskottet sammanfattningsvis bl, a, följande: Här anförda exempel på åtgärder avskilda slag som vidtagits eller övervägs i syfte att åstadkomma en förbättring på rättsvärdens område ger enligt utskottets mening vid handen att en fortlöpande uppmärksam het ägnas åt de angelägna frägor det här gäller. Självfallet är det viktigt att reformarbetet fortsattes. Arbetet mäste enligt utskottet ske pä en mycket bred front, där insatser krävs inte bara av samhället utan också av de enskilda medborgarna. Anledning kan finnas att överväga inrättandet av ett centralt organ för att få ett mer samlat grepp pä det kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Då förslag härom redan framlagts genom brottmålsut redningens nyssnämnda betänkande saknas emellertid anledning för till initiativ i sådant syfte. Utskottet avstyrker således yrkandet ------ om tillsättandet av en kriminalpolitisk kommitté eller beredning, I enlighet härmed hemställdeutskottet att motionerna inte skulle föranleda någon åtgärd, I en reservation av sju ledamöter hemställdes på anfördaskäl att skulle i skrivelse till Kungl, Maj:t begära tillsättandet aven kriminalpolitisk kommitté eller beredning för att följa utvecklingen ochmodernisera lagstiftningen på kriminalpolitikens område. I motionerna föreslås tillsättandetav en utredning för utarbetande av förslag till brottsbekämpande åtgärder. I motionen 1972:430 av m. fl. a.att det bortsett från kriminalvårdsområdet inte gjorts något försök till ensamlad analys av de brottsbekämpande insatsernas effektivitet och inriktning.Den kriminalpolitiska utredning, vars tillsättande motionärerna förordar, skallha till uppgift att utarbeta förslag till ett långsiktigt program förbrottsbekämpningen, varvid alla olika faktorer i samhället som kan ha sambandmed kriminalitetsutvecklingen skall behandlas och bedömas. I motionen 1972:432 av m. fl. understryksnödvändigheten av att större intresse ägnas ät åtgärder som kan minskarekryteringen till brottslig verksamhet över huvud taget. Den i motionenförordade utredningen, som föreslås vara parlamentarisk, skall ha till syfteatt fä till stånd en genomgäng och totalbedömning av samhällets förebyggandeåtgärder och förslag till förstärkning av dessa. För utredningen anges trehuvuduppgifter, nämligen att aktualisera väsentliga forskningsuppgifter, att gebrottsförebyggande aspekter pä skilda samhällsområden, t. ex. i fråga om samhällsplaneringen, uppväxtmiljön och skolan, samt attge förslag till mer direkt brottsförebyggande åtgärder bl. a. pä informations-och polissidan. Enligt brottsstatistiken har brottsligheten ökat underhela . Antalet brottsbalksbrott som har kommit till polisens kännedomuppgick till i runt tal 276 000 och till ca 494 000. Efter enviss nedgång 1969 - som antagits ha samband med den dä företagna särskildaaktionen mot narkotikabrottsligheten - har brottsbalksbrotten enligt denpreliminära statistiken ytterligare stigit i antal;för rör det sig om drygt 585 000 brottsbalksbrott, en siffra som i dendefinitiva statistiken kan förväntas inte obetydligt överstiga 600 000. För är1972 visar den preliminära statistiken att antalet brottsbalksbrott under denio första månaderna sjunkit något jämfört med . Även om uppgifterna måste bedömas med viss försiktighettvingas man konstatera att den tilltagande brottsligheten utgör ett mycketallvarligt samhällsproblem, i värt land liksom i andra industriländer. Yttersthar, som motionärerna framhåller, utvecklingen ett samband medindustrialiseringen, urbaniseringen och den samhälleliga utvecklingsprocessenöver huvud taget. Befolkningsomflyttningar, hårt arbetstempo, rationaliseringari företag och pä arbetsplatser är faktorer som utsätter människorna för en allthårdare press, vilken många inte är rustade att klara. För dem kan vägen tillbrottslighet lätt bli kort. I samma riktning verkar t. ex. arbetslöshet,trångboddhet, sysslolöshet och försvagning av familjeband. Mot denna bakgrund måste som utskottet varje gångframhållit då åtgärder mot kriminaliteten övervägts - kampen mot brottslighetenföras på en mycket bred front, där insatser krävs inte bara av samhället utanockså av de enskilda medborgarna. I stor utsträckning är det fråga om åtgärdersom ligger utanför vad som brukar betraktas som kriminalpolitik. Det är t. ex.fråga om insatser inom skolans område och inom ungdomsvården, åtgärder för attskapa bättre bostads-och arbetsmiljöer, bättre social och kulturell service ochöver huvud taget åtgärder som är ägnade att skapa gynnsammare betingelser förgrupper som är särskilt utsatta för risk att glida in i kriminalitet och annanasocialitet. Det gäller alltså initiativ, väsentligen i förebyggande syfte,vilka spänner över ett mycket brett fält och som till en del först pä längresikt kan resultera i en varaktig minskning av brottsligheten. Redan det sagda visar enligt utskottets mening attuppgifterna är alltför vittomfattande för att lämpligen böra anförtros enutredning eller kommitté på sätt föresläs i föreliggande motioner. Vidbedöinande av motionsförslagen mäste också beaktas att det f. n. inom ramen förolika utredningar pågår ett mer omfattande reformarbete än någonsin tidigare.Vid sidan av kommittéväsendet pågår dessutom, inte minst inom rättsvårdsområdet,ett intensivt arbete för att genom rationaliseringsät-gärder och nyaarbetsmetoder effektivisera verksamheten. Såvitt gäller arbetet på partiella reformer inom kriminalpolitiken och näraliggande områden hänvisar utskottet till redogörelsen på s. 4-9 idetta betänkande. Vad angår lagstiftningen om de särskilda brottskategoriernaär som framgår av redogörelsen flera angelägna frägor föremål för utredningeller övervägande. Här skall endast erinras om vissa reformer av mer allmännatur som föreslagits av eller övervägs inom nu arbetande eller nyligenavslutade kommittéer eller organ och som är av särskilt intresse i förevarandesammanhang. På förslag av samarbetsorganet för åtgärder motungdomsbrottsligheten har förutsättningar skapats för ett intensifieratsamarbete på det lokala planet mellan , skola och polis i syfteatt förebygga och motverka brottslighet och annan missanpassning bland barn ochungdom. a. möjligheten att i ökadutsträckning inrikta samhällets strävanden pä att med andra medel än lagföringbeivra lagöverträdelser och koncentrera rättsväsendets resurser på den grövrebrottsligheten och andra särskilt angelägna uppgifter såsom övervakning avtrafiken, allmän ordning och säkerhet. företar på vårdområdeten allmän översyn av den sociala vårdlagstiftningen, varvid även det materiellainnehållet i barnavårdslagen ses över. Genom tillkallandet av sakkunniga för ensystematisk forskniiigsplanering pä kriminalvårdens område har åtgärdervidtagits för att intensifiera den kriminologiska forskningen. Påkriminalvårdsomrädet har vidare kriminalvårdsberedningen i ett nyligenframlagt betänkande delvis mot bakgrund av tidigare framlagdautredningsförslag - gjort en samlad bedömning av kriminalvärdens mäl och medelför att fä till stånd en samordning, planering och prioritering avreformverksamheten samt föreslagit en genomgripande reform av kriminalvårdensorganisation och verksamhet. Det senast anförda belyser den uppmärksamhet somfortlöpande ägnas åt rättsvårdsfrågorna och det vittomfattande område sominsatserna spänner över, även om man håller sig till det kriminalpolitiskafältet. Självfallet är det viktigt att reformarbetet fortsätter. Beträffandearbetets inriktning har brottsmälsutredning i ett betänkande förraåret uttalat att det krävs nya grepp och en delvis ny syn pä samhälletskriminalpolitik för att hindra en fortsatt ogynnsam kriminalitetsutveckling.Utredningen föreslår att ett centralt råd inrättas under justitiedepartementetmed företrädare för samhällets högsta beslutande politiska organ och centralamyndigheter, rättsväsendet, näringslivet, folkrörelserna ochkriminalvetenskaplig forskning. Det föresläs vidare att till detta råd knytsett , utredning och verkställande av brottsförebyggandeåtgärder. Verksamheten inom rådet bör, anser utredningen, särskilt inriktas pådel kriininalpolitiska utvecklingsarbetet. Även utskottet anser - i överensstämmelse med riksdagensställningstagande föregående är då motioner om tillsättandet av enkriminalpolitisk beredning prövades - att det kan finnas skäl att övervägainrättandet av ett centralt organ för att få ett mer samlat grepp på detkriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Det bör dock understrykas atttillskapandet av ett sådant organ inte fär innebära att man överger departiella reformernas väg. Ett centralt råd bör, om det inrättas, ha den mer övergripande uppgiften att samordna, planera och prioriterareformverksamheten och fungera som ett komplement till utredningar ellerkommittéer av numera traditionellt slag. Genom brottmälsutredningens betänkandehar frågan om ett centralt organ pä kriminalpolitikens område aktualiseratsinom Kungl. Anledning saknas därför för till någotinitiativ i sådant syfte. På grund härav och dä som utskottet ovan funnit skälsaknas att tillsätta en utredning med de vittomfattande uppgifter som anges imotionärernas förslag, bör motionerna inte föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida. att avslår motionen 1972:430, såvitt nu är i fråga, samt motionen 1972:432. Närvarande: (), fröken (),herrar (), Larfors (s), i (c), i (s).Westberg i (fp), (), Polstam (c), (), herrarSchött (m), Måbrink (vpk), (), herrar () och AlfPettersson i (s). av (), herrar (), iVäxjö (c). i (fp). Polstam (c), Schött (m) och (),som anser att utskottets yttrande bort ha följande lydelse: Imotionerna-------- (= utskottet)----- av brottsligheten. Vid sidan av dessa mer långsiktiga insatser krävs åtgärdersom snabbare kan medverka till att minska brottslighetens omfattning och garanteramedborgarna den i ett rättssamhälle självklara rätten till skydd för liv ochegendom. Det är här främst fråga om kriminalpolitiska åtgärder, varvidverksamheten inom polis- och åklagarväsendet, domstolarna samt kriminal- ochsocialvärden i främsta rummet kommer i blickpunkten. Tillgängliga resursermäste utnyttjas bättre än och reformarbetet organiseras sä, attdet snabbt ger resultat i skilda frågor som det garanterar attreformerna följer ett genomtänkt kriminalpolitiskt program. För att skaffa en överblick över behovet av åtgärder långsiktiga och kortsiktiga och för att möjliggöra en samordning ochprioritering av reformverksamheten är det enligt utskottets mening nödvändigtatt tillsätta en särskild utredning pä sätt föreslås i föreliggande motioner.Utskottet vill understryka att tanken på en sådan utredning eller pä en kommitté av mer permanent karaktär inte är ny. Förslag isådan riktning har väckts i olika sammanhang, bland annat avriksåklagaren, och i motioner till . Föregåendeär har också brottmålsutredning i ett delbetänkande konstaterat attdet krävs nya grepp och en delvis ny syn på samhällets kriminalpolitik för atthindra en fortsatt ogynnsam kriminalitetsutveckling samt föreslagitinrättandet av ett centralt råd under . Rådet bör enligtutredningen bestå av företrädare för samhällets högsta beslutande politiskaorgan och centrala myndigheter, rättsväsendet, näringslivet, folkrörelsernaoch kriminalvetenskaplig forskning. Till rådet föresläs bli knutet ett institutför planering, utredning och verkställande av brottsförebyggande åtgärder. Den avutskottet förordade utredningen bör i nära överensstämmelse med vad somutvecklas såväl i motionerna som i brottmålsutredningens betänkande - ha somhuvuduppgift att söka åstadkomma ett mer samlat grepp på de samhälleligainitiativen för brottslighetens bekämpande. Kommittén bör, främst med stöd avredan uppnådda utrednings- och forskningsresultat, utan dröjsmål söka kommafram till en enhetligare bedömning av mäl och medel säväl för kriminalpolitikensom för samhällets övriga insatser i brottsförebyggande och brottsbekämpandesyfte. Stor vikt bör, som understryks i motionerna, läggas vid den förebyggandeverksamheten, och det bör ligga i kommitténs uppdrag att föreslå åtgärder somkan styra framför allt de ungas aktivitet i en positiv och konstruktivriktning. Med hänsyn till de berörda frågornas vikt är det enligt utskottetsmening angeläget att kommittén fär en bred parlamentarisk förankring. Den börockså ha nära anknytning till bl. a. kriminologisk och beteendevetenskapligexpertis. att med bifall tillmotionen 1972:430, såvitt nu är i fråga, och motionen 1972:432 hos Kungl. Maj:tbegär tillsättandet av en utredning för brottslighetens förebyggande ochbekämpande. 72 1766 S 1972