bet · FV01LU21 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1972 LU 1972:21 betänkande i anledning av motion angåendeinskränkning i bouppteckningsplikten. 1 motionen 1972:16 av herrBörjesson i (c) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär sådanändring i bestämmelser att en uppmjukning avbouppteckningsplikten kommer till stånd i enlighet med vad i motionen anförts. Utskottet har inhämtat utlåtandeöver motionen från hovrätten för , hovrätten för Nedre ,och kammarkollegiet. På begäran av utskottet har yttrandendärjämte avgivits av rättshjälpsanstalten i , ochFöreningen . Hovrätten för har bifogat yttranden frånGöteborgs, och tingsrätter. Hovrätten för Nedre Norrlandhar överlämnat yttranden från och tingsrätter. Enligt bestämmelser i 20 kap.ärvdabalken skall bouppteckning upprättas efter varje avliden person.Hithörande bestämmelser innebär i huvudsak att bouppteckning skall förrättassist efter dödsfallet samt att bouppteckningen inom efterupprättandet skall ingivas till vederbörande domstol för inregistrering.Bouppteckningen skall förrättas av två gode män. Det ankommer pådödsbodelägare, som har egendomen i sin vård, eller också boutredningsman ellertestamentsexekutör att bestämma tid och ort för bouppteckningen samt att utsede gode männen. Omhändertages ej egendomen av delägare, boutredningsman ellertestamentsexekutör, ankommer det på annan, som enligt 18 kap. 2 § ärvdabalkenhar egendomen i sin vård, att föranstalta om bouppteckning (bl. a., husfolk,husvärd, polismyndighet, av rätten särskilt förordnad god man). Det åliggerrätten att tillse, att bouppteckning inom laga tid förrättats och ingivits. Föratt framtvinga bouppteckningspliktens fullgörande äger rätten förelägga viteeller, där bouppteckning ej skett, förordna någon att föranstalta därom. Yppasefter bouppteckningens förrättande ny tillgång eller gäld eller annanfelaktighet i bouppteckningen, skall inom en månad uppgöras s. k, tUläggsbouppteckning. Vid inregistrering av bouppteckning ellertilläggsbouppteckning skall domstolen fastställa den skatt, som skall erläggasjämlikt reglerna i kungl. förordningen om arvsskatt ochgåvoskatt (AGF). Bouppteckningen är vid arvsbeskattningen den vanligastebeskattningshandlingen. I vissa faU bUr det dock nödvändigt att i stället avgeen deklaration. Reglerna om deklarationer ges i 45 § AGF. 8 saml Nr. 1 motionen framhäUs att det i mångafall inte synes föreligga några bärande skäl för upprättande av bouppteckning.Motionären avser då närmast de fall där den avUdne är medeUös eller i detnärmaste medellös och utan kända arvingar eller dä den avlidne är ett bam somicke efterlämnar några tUlgångar. I dessa fall borde bouppteckningen enligtmotionärens mening kunna ersättas av en skriftlig anmälan till rätten, som isin tur får avgöra huruvida en fullständig bouppteckning är nödvändig. Anmälankunde undertecknas under edlig förpliktelse av två vederhäftiga personer menutan anlitande av gode män för boets upptecknande och värderande, något som iregel medför besvär och extra kostnader för dödsbodelägarna. Förenklingenskulle också bespara domstolarna kostnader, t. ex. genom att antaletvitesförelägganden skulle minska. En förenkling och uppmjukning av boupptcckningspliktentarvar enligt motionärens mening ingen omfattande utredning. En översyn tordemed fördel kunna företas inom . I samband med boutredningslagenstillkomst övervägdes frågan, huruvida bouppteckning är erforderlig när boetsegendom iir ringa. 1932 avgivna förslag till lag om boutredning ocharvskifte anförde lagberedningen bland annat följande. Hos oss torde också vid åtskilligaunderrätter den praxis tillämpas, att fordran på bouppteckningen eftergives,när enligt tillgängliga uppgifter tillgångarna äro så obetydliga, att de ejförslå till annat än gäldande av begravrungskostnaderna och andra utgifter ianledning av dödsfallet. Huruvida denna praxis kan anses överensstämma medlagens mening, får anses tvivelaktigt. I varje fall synes den ej böra medgivasför framtiden. Enligt lagberedningens åsikt hör det till god ordning att, ocksånär varken gäld eller tillgångar finnas genom bouppteckning fastslås, vilka somäro dödsbodelägare, samt att övriga uppgifter lämnas, vilka skola förekomma ibouppteckningen. Ny gäld liksom nya tillgångar kunna nämligen sedermera yppasig, och då är det till gagn, att redan i samband med dödsfallet dessauppgifter blivit fastslagna. I många hithörande fall är enbouppteckningsförrättning av nöden till vinnande av klarhet angående denverkliga ställningen. En regel, som avsåge befrielse från bouppteckningsplikt,då boet kunde anses vara ringa, synes även ur den synpunkten betänklig, attovisshet om bouppteckningspliktens förhandenvaro stundom kunde uppkomma. Frågan togs upp på nytt tillbehandling av ärvdabalkssakkunniga 1954 avgivna förslag tillärvdabalk. Från olika håll hade nämligen framstäUts önskemål att befrielsefrån bouppteckningsplikt skulle kunna medgivas under vissa omständigheter. Dethade visat sig svårt att få rill stånd bouppteckning när den avlidne var enmedellös, på ålderdomshem avliden person eller då eljest den avlidne varkenefterlämnat nämnvärda tillgångar eller annan skuld än till hemkommunen föråtnjuten socialvård. I dylika fall hade bouppteckningen praktiskt sett ickenågon uppgift att fylla. Den för bouppteckningen erforderliga släktutredningenerbjöd ej sällan stora svårigheter. Ofta medförde det mycket besvär att fåkontakt med den avlidnes anhöriga. Dessa vore stundom spridda över hela landet;en och annan bodde utom riket, vanligen i . Ärvdabalkssakkunniga erinrade om lagberedningensställningstagande och anförde vidare: Enligt de sakkunnigas meningföreligger ej heller nu anledning till annat bedömande. På de av lagberedningenanförda skälen måste det anses vara av värde att den obligatoriskabouppteckningsplikten upprätt-hålles. I själva verket torde denna pliktsfullgörande endast i undantagsfall föranleda mera avsevärt besvär. Då denavlidnes egendom ej omhändertages av dödsbodelägare, skall enligt 2 § andrastycket i förevarande kapitel annan, som är närmast till att omhändertagaegendomen, föranstalta om bouppteckning. I de fall varom här är fråga torde detofta vara naturligt att uppgiften ankommer på en socialvårdstjänsteman. Hosvederbörande pastorsämbete kan denne, även om han ej får upplysning omsamtliga dödsbodelägare, åtminstone erhålla kännedom om någon som i sin tur kanlämna uppgift om de övrigas namn och adresser. Om det visar sig omöjligt attutan omgång få reda på viss dödsbodelägares adress, torde beträffande dennekunna antecknas att han vistas på okänd ort. Då det är uppenbart alt denavlidnes tillgångar äro obetydliga och att skulden för åtnjuten socialvård ivarje fall uppgår till väsentligt högre belopp, kan det nämligen icke vararimligt att alltför stor möda nedlägges på att efterforska delägarnas adresser.Någon kallelse å den som vistas på okänd ort kan givetvis icke ske, ocheftersom denne i realiteten icke erhåUer något arv, torde ej heller kungörelsejämlikt 16 kap. i förslaget behöva utfärdas. Under remissbehandlingen avärvdabalkssakkunnigas förslag berördes förevarande fråga endast av FöreningenSveriges häradshövdingar, som ansåg att trots de goda skäl, som åberopats förde sakkunnigas avvisande ståndpunkt, man beträffande avlidna, som ickeefterlämnat några tillgångar eller allenast obetydliga tillgångar och skulder,ofta skulle kunna utan att beaktansvärda olägenheter bleve följden ersättadet fullständiga bouppteckningsförfarandet med åtgärder av enklare art. Vid lagrådsremissen av förslaget till ärvdabalk förklaradeföredragande departementschefen, att de sakkunniga enhgt hans mening anförtbärande skäl för sin uppfattning, att den obligatoriska bouppteckningspliktenborde upprätthållas och att han därför icke kunde tillmötesgå det avHäradshövdingeföreningen om vissa lättnader i dennaplikt. Vid riksdag väcktes motioner (I: 497 och II: 577) i, utom annat, samma ämne som det nu ifrågavarande. Motionerna,som behandlades av första lagutskottet, blev föremål för remissförfarande.Flertalet av remissinstanserna, rådhusrätt, advokatsamfundm. fl., farm den av motionärerna begärda utredningen påkallad, medan FöreningenSveriges häradshövdingar avstyrkte motionärernas hemställan. I fråga om detnärmare innehållet i angivna remissyttranden får utskottet hänvisa tiU förstalagutskottets utlåtande ILU 1961: 21. Utskottet hemställde i sitt av godkändautlåtande, att motionerna icke måtte föranleda någon åtgärd. Iutlåtandet anförde utskottet, bland annat, följande. Vad beträffar motionärernas yrkandeom en uppmjukning av bouppteckningsplikten, framgår av den ovan lämnaderedogörelsen, att hithörande problem övervägts redan av lagberedningen 1932och på nytt tagits upp till granskning vid utarbetandet av samt attde skäl, som motionärerna nu andragit till stöd för sin uppfattning, i huvudsakhar åberopats redan i den tidigare debatten, dock utan att vinna beaktande. Desvårigheter som enligt motionärerna är förenade med gällandebouppteckningsplikt, synes ej heller kunna påkalla ett ändratståndpunktstagande. framhåller i sitt yttrande, kan detsägas, att en bouppteckning i de av motionärerna angivna fallen icke har någonnämnvärd praktisk funktion att fylla, men å andra sidan måste beaktas, attbouppteckningen är av grundläggande betydelse för alla, som har intressen attbevaka i dödsboet. Det kan därför icke förväntas, att en ändring av hithöranderegler enligt de av motionärerna angivna riktlinjerna skulle medföra någotpåtagligt minskat arbete med boutredningarna. Härtill kommer, att de bouppteckningar,varom här är fråga, redan nu i de flesta fall är föga arbets-krävande. Såsomframgår av ärvdabalkssakkunnigas ovan återgivna uttalande, kan det icke vararimligt att kräva, att då tillgångarna är obetydliga alltför mycket arbetenedlägges för att efterforska dödsbodelägares adresser. Härtill kommer, attavfattandet av den skriftliga bouppteckningen underlättas genom olikablankettformulär. Även vid riksdag väcktesmotioner i ämnet (I: 31 och II: 37).Första lagutskottet hemställde i sitt av godkända utlåtande, ILU1963: 6, att motionerna icke måtte föranleda någon åtgärd. Iutlåtandet erinrade utskottet om de överväganden som tidigare gjorts i frågansamt tillade, att det kunde antagas att det av motionärerna ifrågasattaförfarandet i många fall ej skulle medföra någon egentlig förenkling. Denutredning som i allt fall måste göras för att domstolen skall kunna bedöma,huruvida bouppteckning skall upprättas eller ej, kunde nämligen enligtutskottet förutsättas få sådan omfattning, att den ej skulle väsentligen skiljasig från den utredning som verkställes, då fråga är om avlidensom saknar tillgångar. 1 sin till år 1964avgivna ämbetsberättelse anförde justitieombudsmannen (JO) att det vidinspektioner iakttagits att på en del domstolar bouppteckning ej infordradesnär barn avlidit och man kunde antaga att barnet ej ägt några eller i variefall helt obetydliga tUlgångar. Efter redogörelse för lagberedningens,ärvdabalkssakkunnigas och departementschefens i det föregående redovisadeuttalanden anförde JO för egen del att undantag frän bouppteckningsplikten intesyntes kunna medgivas. Med anledning av motioner vid riksdag (1:140 och11:187) samt vid riksdag (11:30) uttalade första lagutskottet i sinaav godkända utlåtnaden ILU 1966:5 och ILU 1967:17 att utskottet ejfunnit anledning att frångå sin tidigare uppfattning i frågan samt hemställdeatt motionerna ej måtte föranleda någon åtgärd. Frågan behandlades ånyo vid riksdag (motion1971:56). majoritet fann i betänkandet LU 1971:3 att det inteinträffat någon omständighet, som kunde ge anledning att frångå den avriksdagen tidigare intagna ståndpunkten, samt hemställde att motionen intemåtte föranleda någon åtgärd. Utskottets minoritet (4 ledamöter)ansåg att borde i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredningrörande viss uppmjukning av bouppteckningsplikten. Utskottsmajoritetens förslaggodkändes av . Vissa organisatoriska frågorbeträffande arvs- och gåvobeskattningen har utretts av kapitalskatteberedningeni dess betänkande "Teknisk översyn av kapitalbeskattningen" (SOU 1971:46).Beredningen föreslår sålunda, att länsstyrelserna övertararvskattebestyren från tingsrätterna, liksom registreringen av bouppteckningar.Härigenom samlas registrerings-, skattläggnings- och uppbördsfunktionerna hosen och samma myndighet, vilket ökar möjligheterna till en förenklad och merenhetlig handläggning av ärendena. Beredningen framhåller att det är viktigtbl. a., att utarbeta enhetliga rutiner för att med datateknikens hjälp bevakabouppteckningsplikten och underlätta dess fullgörande. Genom att datakontorenpå länsstyrelserna anUtas kan pastorsämbetenas dödsfallsavisering upphöra.Efter dödsfallsrapportering via datakontoren kan formulär för bouppteckningförses med förtryck med erforderliga persondata om den avlidna. Detta formulärkan snabbt tillställas dödsboet som erinras om bouppteckningsplikten.I anslutning härtill kan också särskilda bevakningsregister föras pä ett enkeltsätt. Beredningen berör också frågan om obligatoriskbouppteckningsplikt (s. 164). Beredningen konstaterar att endast omkring entredjedel av bouppteckningarna skattläggs och att det inte är sällsynt medbouppteckningar som saknar varje praktisk betydelse. I och för sig kan detdärför enligt beredningens mening ifrågasättas om inte den nuvarande obligatoriskabouppteckningsplikten skulle kunna lättas. Denna frågeställning saknar dockförstahandsintresse för arvsbeskattningens vidkommande. Beredningen framhålleratt bouppteckningens primära funktion ligger på det civilrättsliga planet ochhänvisar till att problemet senast upptogs av ärvdabalkssakkunniga . Medhänsyn tUl att bouppteckningsinsti- tutet är en hörnsten på successionsrättens område anserberedningen att eventueUa ändringar på detta område kräver överväganden somligger vid sidan av beredningens uppdrag. Beredningen lämnar därför ingetförslag i frågan. , Härnösandstingsrätt, rättshjälpsanstalten och tillstyrkeratt frågan om en förenkling och uppmjukning av bouppteckningsplikten blirföremål för utredning. Kammarkollegiet, som är granskningsmyndighetbeträffande arvskatt och vars advokatfiskalsämbete företräder allmännaarvsfonden, tillstyrker likaledes att frågan utreds och därvid på det sätt som1971 års utskottsreservanter föreslagit. och FöreningenSveriges tingsrättsdomare tillstyrker en utredning av frågan såvitt avserbouppteckning efter barn som avlidit i späd ålder. tingsrättavstyrker i princip motionen men uttalar likväl starka sympatier för någonbegränsning av bouppteckningsplikten beträffande avlidet barn. Motionenavstyrks av hovrätten för , hovrätten för Nedre ,och . Flera remissinstanser understryker allmäntbouppteckningens civilrättsliga betydelse och hänvisar härvid bl. a. tUllagberedningens och ärvdabalkssakkkunnigas ovan redovisade uttalanden.Sollefteå tingsrätt erinrar sålunda om att bouppteckningsinstitutets främstasyfte är civilrättsligt, nämligen att tillgodose dödsbodelägarnas ochborgenärernas intressen av att få vissa fakta klarlagda på etttillfredsställande och formbundet sätt. Institutet är ägnat att skapa trygghetoch ordning, undanröja möjligheter till manipulationer med dödsboets egendomoch att lägga en god grund för arvskifte och fortsatt boutredning om t. ex.ytterligare tUlgång sedermera skulle bli känd. Den obligatoriskabouppteckningsplikten är enligt tingsrätten säkert ägnad att i ett ömtåligtbevisläge - just med hänsyn till dödsfallet - undanröja tvist och onödigmisstänksamhet i efterhand. framhåUer att en bouppteckning- förutom att utgöra underlag för beräkning av arvskatt är av väsentligbetydelse i olika civilrättsliga hänseenden t. ex. behörighetshandling gentemottredje man samt underlag vid förordnanden av god man och inskrivning avförmynderskap. Även understryker att bouppteckningensprimära funktion är av civilrättslig art men framhåller att bouppteckningsinstitutetär av stor betydelse på det arvsrättsliga området. hävdardäremot att bouppteckningen alltmer kommit att i första hand uppfattas som ettunderlag för myndigheterna att beräkna arvskatt. Något aUmänt intresse attbibehålla bouppteckningsplikten i nuvarande omfattning torde enligt tingsrättenej heller finnas för annat ändamål än att arvskatt skall kunna fastställas ochdrivas in. Det civUrättsUga intresset av att bouppteckning upprättas för att kunnatjäna som legitimationshandhng och underlag för delning av dödsboet m. m. anser tingsrätten som regel ej kunna åberopas för attbibehålla bouppteckningsplikten då fråga är om bristbon eller dödsbon vilkastillgångar inte förslår tUl annat än att betala begravningskostnaderna ochandra utgifter i anledning av dödsfallet. Flertalet av de remissinstanser som tillstyrker motionenhar funnit att bouppteckningsplikten kan inskränkas när det gäller barn somavlider i späd ålder. Tingsrättsdomarföreixingen och tingsrättframhåller sålunda att en eftergift av bouppteckningskravet syns tänkbar justi sådana fall. Kammarkollegiet påpekar att bouppteckningsplikten stundomframstår som onödigt betungande eller tiU och med något stötande, t. ex. närden avlidne är underårig och medellös. Rättshjälpsanstalten i uppger atträttshjälpsanstalten efter överenskommelse med under flera århar stått tUl tjänst med att upprätta bouppteckningar för de dödsbon som intei tid fullgjort denna sin skyldighet. De erfarenheter som rättshjälpsanstaltendärvid vunnit visar att de av motionären anförda exemplen inte är ovanliga.Föräldrar, vilkas barn avlidit i späd ålder, ställer sig ofta helt oförstående,när bouppteckning infordras och upplever av rätt begripliga skäl kravet somstötande och plågsamt. framhåller att det visserligen iregel är möjligt att framtvinga bouppteckning även efter ett avlidetminderårigt, kanske nyfött barn men att det ter sig både onödigt ochmotbjudande att tillgripa tvångsåtgärder i sådana fall. Vanligtvis efterlämnarsådant barn inga tillgångar och något intresse av att bouppteckning upprättasfinns inte. Tingsrätten har, när det gäller underlåtenhet att fullgörabouppteckningsplikten efter avlidna småbarn, inte ansett sig böra tillgripavitesföreläggande eller förordnande av bouppteckningsförrättare. Uddevallatingsrätt, som i princip avstyrker motionen, uttalar starka sympatier för någonbegränsning av bouppteckningsplikten beträffande barn, även om detta förtingsrättens del knappast skulle medföra någon lättnad. Enligt tingsrättenskulle det vara möjligt att i fall, när den avlidne är ett barn under vissålder, vilket efterlämnat allenast föräldrarna eller en av dem såsomdödsbodelägare, medge generellt undantag från bouppteckningsplikten. Attdylika fall undantages från bouppteckningsplikten skulle enhgt tingsrätten tesig tilltalande med hänsyn till att krav på bouppteckning, kanske medvitesföreläggande eller hot därom, just härvidlag understundom kan verka rentav stötande. A andra sidan skulle väl antalet fall, som undantagsregeln kom attomfatta, bli tämligen ringa och effekten därav skulle enligt tingsrättensmening sannolikt bli ganska obetydlig för de personer som skulle beröras därav. Några remissinstanser pekar på att det av motionärenföreslagna förfarandet med anmälan till rätten inte skulle i barnfallen medföranågra nämnvärda fördelar för den enskilde. upplyser sålundaatt tingsrätten i anledning av rekommendation av JO vid inspektion år 1971utarbetat och tillhandahåller formulär, vilka i stort sett icke väsentligenskiljer sig ifrån en anmälan av det slag motionären synes ha tänkt sig. Bouppteckningenutgörs i dessa fall endast av en enkel försäkran att barnet saknat tillgångar. När det gäller bouppteckning eftermedellösa personer råder större tveksamhet hos remissmyndigheterna om i vilkenutsträckning bouppteckningskravet skuUe kunna efterges. Rättshjälpsanstalten iGävle understryker att för dödsbodelägare efter medellös eller i det närmastemedellös person i den mån nu släktingar över huvud taget tar befattning medsaken ter sig den obligatoriska bouppteckningsplikten som ganska meningslös.Bouppteckningar efter medellösa personer kan enligt rättshjälpsanstaltenserfarenhet ej sällan - på grund av släktutredningar och efterforskningar - bhbåde arbetskrävande och kostsamma. framhåller att dettorde höra till rena undantagen att en avliden vuxen person inte efterlämnarnågra tillgångar. Kravet på bouppteckning i dessa fall bör därför enligtföreningen i princip upprätthållas. framhåller däremot att antalet socialfalleller människor som lever och dör i en. ren misär inte är obetydligt iStockholm. Med nuvarande regler skall bouppteckning upprättas efter dem samtdödsbodelägare uppspåras och kallas till förrättningen, endast för att detskall konstateras att brist föreligger. För tingsrätten innebär det avsevärtarbete att kontrollera att bouppteckningsplikten i sådana fall efterlevs. I defall då sociala myndigheter kan förordnas att upprätta bouppteckning, överförssvårigheterna på dem att taga reda på vilka som är delägare i boet och sedankalla till bouppteckning. När det efter åratals efterforsknings- ochanmaningsarbete visat sig omöjligt att få fram bouppteckningar efter sådanaavlidna, har tingsrätten funnit sig nödsakad att avskriva frågan om indrivningav bouppteckningarna. hänvisar till sitt avgivnaremissyttrande, vari tillstyrktes en uppmjukning av bouppteckningsplikten ihithörande fall. Av , hänsyn till borgenärerna kunde befrielse frånskyldigheten att upprätta bouppteckning medges endast då tillgångarna intetäcker begravningskostnaderna. Hovrätten för drar samma gränsför möjligheterna att ge efter på bouppteckningskravet och framhåller att denomständigheten att tillgångarna är så ringa att de inte förslår till betalningav dödsboets skulder aUtså inte är tUlräcklig som grund för befrielse. De fallsom kan omfattas av en regel av ifrågasatt slag är enligt hovrättens meningföljaktligen av mycket enkel natur och beträffande dessa faU kan en föreskriftom ett i en eller annan form bestyrkt intyg ändå inte undvaras. Hovrätten förNedre anför liknande synpunkter och tUlägger att den föreslagnaordningen skulle innebära större möjligheter att undandra egendom eller i vartfall kunna ge anledning till misstankar om att egendom undandragits av den sominnehaft dödsboet. Kammarkollegiet uttalar att i dessa fall såvälarvsbeskattningen som arvsfondens intressen kan tillgodoses lika väl genom endeklaration som genom bouppteckning. Avgörande för var gränsen skall gå mellanboupptecknings- och deklarationsfaUen bör enligt kammarkollegiet vara värdet avtillgångarna och förekommande försäkringar. Förslagsvis skulle det kunna tänkasräcka med en deklaration om detta värde inte överstiger ett halvt basbelopp enligt lagen om allmän försäkring.Göteborgs tingsrätt betonar att efter dödsfaUet kan kännedom vinnas om såvälnya tillgångar som nya skulder och det måste då enligt tingsrätten anses avvikt, inte mmst med hänsyn till borgenärer och dödsbodelägares ansvar för boetsgäld, att redan vid dödsfallet genom bouppteckning kretsen av dödsbodelägarefastslagits och övriga uppgifter lämnats som skulle förekomma i enbouppteckning. Tingsrätten pekar vidare på att den ökade förekomsten avlivförsäkringar med förmånstagarförordnanden, där värdet av försäkringen ejinräknas i boets tillgångar, kan nödvändiggöra en bouppteckningsförrättningäven om tUlgångar i övrigt helt saknas. Även i flera andra fall fordrasbouppteckning för vinnande av klarhet om den verkliga ställningen viddödsfallet, exempelvis då det enligt 7 kap. 3 § ÄB kan åligga efterlevandemakes rättsägare att visa ställningen i boet efter den först avlidna maken. Ett par remissinstanser pekar påytterligare ett fall där en uppmjukning av bouppteckningsplikten borde kommatill stånd. Sålunda framhåller att det numera bor ocharbetar i en stor mängd utländska medborgare, som är mantalsskrivnai kommunen men som inte har någon familj eller annan anhörig i .