bet · FV01KU21 · 1972-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1972 KU 1972:21 betänkande i anledning av motionom förlängning av vår- eller höstsession. 1 detta betänkande behandlasmotionen 1972:293 av herrar () och (). Hemställan avser: "att beslutar att prövafrågan om en förlängning av vår- eUer höstsessionen för attmöjliggöra ett effektivare riksdagsarbete under lämpliga arbetsbetingelser". Motionärerna framhåller att arbetsförhåUandena i riksdagenefter övergången tUl enkammarsystemet tUl stora delar har varit otillfredsställande.Olika försök har gjorts att komma tUl rätta med problemen. Motionärerna menaremellertid att dessa åtgärder inte har varit tUlräck-Uga, Med tanke påriksdagens ökande arbetsuppgifter och det större antalet riksdagsledamöterborde enligt motionärerna det naturliga sättet att komma tUl rätta medriksdagens arbetsproblem vara att öka tiden för det årliga riksdagsarbetet.Detta kan ske antingen genom att vårsessionen förlängs till omkring den 15 junieller genom att höstsessionen börjar tidigare, förslagsvis i mitten avseptember. Enligt nuvarande bestämmelser i 2 §riksdagsordningen om ärUga arbetstider sammanträder tiUvårsession eUer, om den dagen är helgdag, dagen därefter.Konungen kan dock sammankaUa till tidigare dag. äger dock, om synnerliga skäl föreligger, efteratt ha hört talmanskonferensen, besluta att sessionen skaU pågå till längst t,o, m. , SkaU höstsession håUas, inleds denna somprövas lämplig. Höstsessionen pågår så länge det behövs. Föreligger synnerliga skäl, kan Konungenbesluta att uppskjuta avslutande sist tiU dagen före nästföljanderiksdags början. Bestämmelserna i 2 § gäUer i nuvarande lydelse fråningången av 1971, Under detta år avslutades vårsessionen först . Somskäl för förlängningen av sessionen tiU efter maj månads utgång åberopades(protokoll 1971 nr 65 s, 33) bl. 'svårigheter i samband medövergången tiU ny utskottsorganisation, fördröjning av utskottsvalen ochförsening av propositionsarbetet tiU följd av arbetsmarknadskonflikt. Höstsessioneninleddes och avslutades . Det nuvarande systemet med vår- ochhöstsession infördes genom en 1948 och 1949 beslutad gmndlagsändring (prop,1948:244 och SärU 1948:1), Därmed avskaffades det gamla systemet med lagtimaoch urtima riksdagar. De 1949 antagna reglerna om riksdagssessioner, vilkakvarstod oförändrade tiU 1971, skiljde sig från vad som gäller nu på följandepunkter. Vårsessionen skulle avslutas . ägde dock,om behandUngen av de anhängiggjorda ärendena bedömdes kunna avslutas senast den15 juni, efter hörande av talmanskonferensen besluta att vårsessionen skullepågå tUl och med denna dag. Beslöt uppskjuta behandlingen av ärenden,skulle talmännen kaUa tiU höstsession med början efter . En utförUg redogörelse för den diskussion som föregickomläggningen 1950 av årliga sammanträdestider lämnas av NilsStjernquist i Samhälle och riksdag, band IV, s. 35 ff. Möjligheten att enligt de 1950-1970 gällande reglernautsträcka vårsessionen tUl utnyttjades aldrig. Sessionen har alltidavslutats . Höstsession har håUits . Höstsessionenhar genomgående börjat första tillåtna dag, dvs. , eller någon avde närmast följande dagarna, och avslutats . Frågan om en omläggning av sessionstid i syfteatt höstsessioner skulle kunna undvikas togs upp 1953.Konstitutionsutskottet (1954:19) avstyrkte en omläggning, och deladeutskottets uppfattning. Med anledning av motioner till riksdagföreslog enhälligt (1952:29, jämför 1951:23) att regelnom en bestämd slutdag för vårsessionen skulle ersättas av en föreskrift attsessionen skulle pågå tUl dess att hade slutbehandlat aUa tillutskottsberedning hörande ärenden, vilkas behandling inte hade uppskjutits tUlhöstsessionen. skulle stadgas att sista dag för anmälan i kamrarna avutskottsbetänkande skulle vara (undantagsvis ). Ett syftemed förslaget var att minska arbetsforceringen under vårsessionens slut. Förstakammaren avslog emeUertid utskottets förslag, som därmed föll. förslag om arbetstider(SOU 1963:18, s. 15 f.) byggde på andra förutsättningar än de nuvarande.Utredningen föreslog att skuUe bestå av en kammare med 290 ledamöter.Enligt utredningen krävdes en sarnmanlagd arbetsperiod för som inteundersteg . ÄrUgt skulle enligt förslaget börja den 15oktober och utan uppdelning i sessioner pågå till slutet av följande vår.Normalt borde avslutas . Genom särskUt beslut skuUeriksdagen dock kunna låta pågå . De ändringar i bestämmelserna om sessionstider,som trädde i kraft , genomfördes som ett led ienkammarreformen. Grundlagberedningen uttalade i sitt förslag till partieU författningsreform (SOU 1967:26 s, 132 f,): Det Ugger i och för sig nära tUlhands att förutsätta att sessioner måste förlängas tUl följd avenkammarriksdagens storlek. Frågan om förlängning av sessionstiderna har varitaktuell redan i nuvarande kammarsystem, SjälvfaUet skuUe arbeteunderiättas om ställdes tiU förfogande. Flera skäl talar dock mot ensådan utveckling. Det viktigaste-är enUgt beredningens mening hänsynen tUlrekryteringen av riksdagsledamöter, har det i viss utsträckning varitmöjligt att förena uppdrag som riksdagsledamot med anställning i allmän ellerenskild tjänst eller annan verksamhet. Det är värdefullt om möjligheternahärtiU kan bevaras. På grund härav kan beredningen inte förorda genereUförlängning av sessionstiderna, Ärbetsplaneringen för skaU syfta tillatt arbetet skaUa hinnas med inom ramen för nuvarande sessionstider. De förslagsom beredningen lägger fram i det följande skaU bedömas mot denna bakgrund. Trots den ingående bedömning som beredningen, stödd påomfattande erfarenheter av arbetet inom den nuvarande , har gjort avenkammarriksdagens arbetsduglighet anser sig beredningen inte kunna bortse frånde osäkerhetsmoment som varie förhandsbedömning inrymmer. Det synes vanskligtatt inte lämna någon möjlighet öppen att förlänga sessionerna för den händelsedet visar sig att riksdagsarbetet trots omsorgsfull planering och effektivledning inte hinner slutföras inom nuvarande sessionstider. Beredningenföreslår därför att får begränsad möjlighet att förlänga vårsessionentiU , även om handläggning av ärenden uppskjuts till höstsessionen.Denna förlängnings-möjUghet är emellertid avsedd att utnyttjas endast iutpräglade undan-tagsfaU. Vidare förordar beredningen att höstsessionen skaUkunna börja något än f. n. Lämpligheten och behovet attbehålla förlängningsmöjlighetema bör omprövas i samband med den totalaförfattningsreformen, då man torde ha fått erfarenhet av enkammarriksdagensarbete. Under riksdagsbehandUngen avkammarreformen yrkades motionsvägen avslag på förslaget i fråga omvårsessionens avslutande. Det kunde befaras, menade motionärerna, attförlängningsmöjligheten tas i bruk regelmässigt. Redan ovissheten om närsessionen skall sluta är tUl men för planeringen av andra politiskaverksamheter m, m. yttrade med anledning härav (1968:20s, 18): Ifrågavarande förslag skallbetraktas som rena försiktighetsåtgärder. Då man inte kan klart förutsägahur arbetet i den stora enkammarriksdagen kommer att gestalta sig, hargmndlagberedningen ansett sig böra förorda de båda jämkningarna isessionsreglerna som säkerhets-ventUer för olyckliga arbetssituationer.Utskottet finner detta välbetänkt. Det torde kunna förväntas att obenägenhetenhos ledamöter att förlänga riksdagsarbetet in kommeratt utgöra en verksam hämsko för stadgandets tUlämpning. Utskottet avstyrkerdärför motionerna. Fyra ledamöter (3 h, 1 fp)reserverade sig på ifrågavarande punkt och yrkade bifaU tUl motionsyrkandet.Som har framgått följde utskottets förslag. Nedanstående uppgifter tjänar tUlatt belysa arbetsförhållandena i enkammarriksdagen under dess första arbetsår. Antalet plenitimmar var 610, Motsvarande siffraför andra kammaren 1970 var 430 och 1967 - det år då andra kammaren hade sinlängsta plenitid - 461, Antalet kvällsplena var 31, omfattande ensammanlagd sammanträdestid av nära . Härmed kan jämföras de högstasiffrorna i andra kammaren: höU kammaren 23 kväUssammanträdenunder tiUhopa drygt 101 rimmar, - väcktes i 1 643motioner. Antalet motionsärenden i tvåkammarriksdagen var under ett vart avåren 1965-1970 (likalydande motioner har räknats som en motion): 1 016, 1 033,1 179, 1 356, 1 375 respektive 1 712, Är 1971 framställdes 222interpeUationer och 410 enkla frågor i . TiU jämförelse kan nämnas attsammanlagt i båda kamrama framställdes, 1968 208 interpeUationer och 352 enklafrågor, 1969 224 interpeUationer och 356 enkla frågor samt 1970 195interpeUationer och 373 enkla frågor. För ytterhgare uppgifter om arbetsförhållandena iriksdagen under senare är hänvisas tUl statistikredovisningen i bUagorna 5-13 igrundlagberedningens betänkande SOU 1972:15 s, 356 ff. Förslag i grundlagberedningens slutbetänkande I sitt slutbetänkande med titeln(SOU 1972:15) föreslärgrundlagberedningen en omläggning av riksdagsåret. Förslaget har sin grund i enönskan att eliminera den nuvarande ordningen med en riksdag som efter valsammanträder tUl höstsession i sin gamla sammansättning. Den ordningberedningen föreslår framgår av 1 kap. I4§§ förslaget tiU riksdagsordning. Denårliga sammanträdesperioden, kallad "lagtima ", skall enligtförslaget inledas och, utan indelning i sessioner, pågå tiU utgångenav påföljande vår. Efter val ordinarie val skall enligt beredningen ännu sålänge håUas - sammanträder tUl på tolfte dagenefter valdagen, dock tidigast på fjärde dagen efter det att valresultatet harkungjorts. kommer alltså valår att som regel börja vid månadsskiftetseptemberoktober, MeUanliggande år börjar pä den dag under septembereller oktober som bestämmer under det närmast föregående riksmötet.Riksmötet avslutas men kan, om synnerliga skälföreUgger, förlängas, längst t, o. m, . Förslaget utgår frånoförändrat budgetår. Det innefattar att ärenden skall kunna uppskjutas från vårtill höst såväl under valår som . Beredningen finner (se tUl det följande s, 232 ff, ibetänkandet) att arbetsförhållandena i enkammarriksdagen under dess förstaarbetsår har varit otillfredsställande. Beredningen framhåller bl, a. attriksdagsarbetet har tenderat att ta all ledamöternas tid i anspråk medbristande kontakter med yttervärlden som följd. Beredningen diskuterar medelatt komma tiU rätta med svårigheterna för framtiden. Någon annan ändring avledamotsantalet i kammaren än en sänkning tiU 349 föreslås inte avberedningens majoritet. Som har framgått öppnar riksdagsordningen enligt beredningensförslag möjlighet för att inleda (valårgäller dock särskUda regler), I anslutning härtUI uttalar beredningen: Avsikten är emellertid inte att denökade elasticitet som riksdagsordningen på så sätt förlänar åt skaUleda tUl någon permanent förlängning av den årliga arbetsperioden. Det ärangeläget att riksdagsledamöter som så önskar kan vara verksamma inom sitt"vanliga" yrke under ej aUtför . Riktpunkten bör varaatt riksdagsarbetet skall hinnas med inom loppet av sju och en halv tUl åttamånader. Utifrån de angivnaförutsättningarna anser beredningen att arbets-planering i vidsträcktbemärkelse blir medlet att skapa ändamålsenliga arbetsförhållanden i riksdagen.Beredningen föreslår härvidlag en förkortning av propositionstidefna på våren.Dessa föreslås också få ökad betydelse därigenom att tillstånd,bortsett från ett par fall, skaU krävas för att proposition, som avses bUbehandlad , skall få läggas fram efter fristens utgång. Beredningenräknar med att förslagen skall leda tUl en minskning av arbetspressen i maj.Beredningen föreslår vidare att möjUgheterna att begränsa kammardebatternavidgas, I betänkandet diskuteras härjämte en del åtgärder i fråga om denlångsiktiga arbetsplaneringen och rörande detaljplaneringen, 1 sammanhangetbör också nämnas beredningens förslag tUl ändringar i regleringen avspörsmålsinstitutet, vilka delvis har tiU syfte att hålla inom rimliga gränserden tid som tas i anspråk för spörsmålsdebatter. Tre ledamöter, representanterna för moderatasamlingspartiet, och , är så till vida av skiljaktigmening att de förordar en snar flyttning av riksdagsvalen tiU våren och därförockså en motsvarande omläggning av arbetsår. De hänvisar tUl enskiss tUl nyordning som är intagen i den av grundlagberedningen utgivnadiskussionspromemorian "Allmänna val ?" (SOU 1970:27). EnUgtskissen skulle det årliga pågå (omkring)den 15 aprU. Den tänkta ordningen innefattar en övergång till kalenderbudgetår, Det kan också nämnas att två ledamöter (företrädarna för m och fp) reserverarsig för en sänkning av ledamotsantal tUl 299 respektive till omkring300, De åberopar bl, a, att erfarenheterna från enkammarriksdagens förstaarbetsår har varit nedslående. Grundlagberedningen har i sittnyligen framlagda slutbetänkande fäst uppmärksamheten på vissa svårigheter iriksdagsarbetet under enkammar-rUcsdagens första arbetsår. Beredningen föreslårskilda åtgärder för att inom ramen för ungefär samma årliga arbetsperiod somden nuvarande förbättra arbetssituationen, 1 avvaktan på remissbehandlingen avberedningens betänkande bör frågan om sessionstidernas längd enligt utskottetsuppfattning inte bli föremål för prövning av . Ett särskUt skälhärför är att beredningens förslag kan komma att leda tUl attsessionsindelningen slopas i samband med en omläggning av arbetsår.Vid rUcsdagens kommande prövning av frågan bör enligt utskottets meningsärskilt beaktas att riksdagsledamöterna måste ha rimlig tid tiU utbyte avåsikter med väljarna och tiU kontakter med yrkeslivet och vardagslivet i övrigtutanför . Av anfördaskäl hemställer utskottet attmotionen 1972:293 inte föranleder någon åtgärd. den 18 aprU 1972 På konstitutionsutskottetsvägnar Närvarande: herrar i Luttra (c), Ädamsson* (s),(), * (s), (), herrar (), iTroUhättan (s), (). (), i (m), iEskUstuna (s), (). Fiskesjö (c), i (s) och Schött(m), * Ej närvarande vid justeringen.