bet · FV01FiU38 · 1972-12-31 00:00:00 — ex. för rekreation och fritid bör stödjas på ett bättre sätt även medmotiveringen att det kan verka positivt när det gäller att hålla brottslighetennere. Det är resonemang som haft motsvarighet också i andra sammanhang, t. ex.i de nykterhetspolitiska motiveringarna för det statliga stödet tillungdomsverksamheten. Som regel kan insatser på de områden som här nämntsmotiveras på sina egna meriter som gensvar på direkta önskemål från individeroch grupper. Vad gäller motionens synpunkter på utformningen avstalsbidragsbe-stämmelserna kan statskontoret i allt väsentligt ansluta sigtill de där framförda grundbedömningarna. Inom detta område vill statskontorethänvisa till de bedömningar som från verket gjorts i anslutning tillpromemorian om statligt driftbidrag till skolväsendet (utbildningsdepartementetDs 1971:3): "Statskontoret anser att mer genomgripandeomkonstruktion av det statliga driftbidraget till skolväsendet f. n. liggerutom räckhåll men att det inte hindrar förändringar i begränsad skala genomharmonisering av bidrag till grundskola och gymnasieskola eller önskvärdaförenklingar i övrigt. Systemet med rekvisitioner i efterhand frän kommunernaskulle sålunda kunna ersättas med i förväg schablonmässigt fastställda bidragmed anknytning till antalet planerade veckotimmar, beräknade i huvudsak efterde riktlinjer som skisseras i motsvarande alternativ i promemorian." I en promemoria, som fogats till yttrandet, tarstatskontoret diskussionsvis upp möjligheterna till förändringar i ett längretidsperspektiv. Huvudpunkterna i dessa bedömningar kan sammanfattas på följandesätt. "Utformningen av det statliga stödet till skolornamåste i hög grad bli beroende av hur man löser finansieringen i stort för denkommunala verksamheten. Om det bör finnas en direkt motsvarighettill nuvarande driftbidrag måste avgöras mot bakgrund av de studier ochöverväganden som blir möjliga i anslutning till tillsatta utredningarom kommunernas ekonomi. Avgörande för den framtida uppläggningen av det statligastödet till skolan är vidare ansvarsfördelningen i stort mellan stat och kommunifråga om uppgifterna pä detta område. Om den i stora drag motsvarar vad somidag gäller kan det mycket väl vara möjligt att tillämpa ett bidragssystemuppbyggt på likartade principer som det nuvarande. Ä andra sidan är detknappast givet att så kommer att vara fallet. Sker en förskjutning som gerkommunerna ett mera markerat ansvar för verksamheten inom skolan finns detknappast rimliga förutsättningar att behälla ett bidragssystem av nuvarandetyp. ser man dock inte någon självfallen ersättning för detnuvarande systemet. I det här sammanhanget kommer man knappast längre än attange tre huvudalternativ som då kommer att vara aktuella: 1) Ett bidragssystemsom fortfarande bygger pä skolorganisatoriska faktorer men som anknyter 'normalorganisation', inte till faktiskt använda lärarkraf-ter; 2) ettsystem motsvarande den i promemorian skisserade elevbidragsmodellen; 3) ettsystem med allmänt kommunbidrag. Promemorian innehåller en del preliminära bedömningar avdessa alternativ. a. berörs systemet med statsbidrag speciellt knutna tillskolområdet i relation till ett bidragssystem med större räckvidd. En övergångtill mera generella stödformer som ersätter de nuvarande driftbidragen tillskolan kan mycket väl ligga inom räckhåll genom det arbete som skall startainom utredningen om kommunernas ekonomi. Med hänsyn till de intressen somspeciellt gäller skolområdet finns det som man kan bedöma knappast någraavgörande hinder att överge den nuvarande ordningen. Här kan pekas på debegränsningar som finns vad gäller möjligheten att använda driftbidragen tillskolan som styrande medel. Speciellt under förutsättning att kommunerna får ettmer fast markerat ansvar för verksamheten inom skolan kan det logiskt vara välmotiverat att övergå till mera generella stödformer. Inom skolområdet kommerdet ändå att finnas andra medel som är tillräckliga för den statliga kontrollenoch det centrala inflytandet som i övrigt är nödvändigt." De frågor som berörts i det här refererade yttrandet haranknytning också till de avslutande resonemangen i motionen om konsekvensernaför landsting och primärkommuner av den långtidsplanering för statensverksamhet som skisseras i motionen. I motionen heter det bl. a. att det t. ex.på undervisningens område borde finnas en ekonomisk ram med tillhörandeväldefinierade kvalitetskrav pä verksamheten som skulle kunna ersätta dedetaljregleringar som gäller. 1 den promemoria som är fogad till det närmastförut nämnda yttrandet från statskontoret berörs bl. a. de problem man har attta hänsyn till när man å ena sidan vill ha en mer decentraliserad styrning, åandra sidan också vill ha garantier för en i stora drag likvärdigutbildningsstandard. a. poängteras där att det är utomordentligt svårt attfä grepp om de faktiska standardvariationer som förekommer. Man saknar demått och undersökningsmetoder som skulle behövas om man vill ha en sammanhängandeoch väl avvägd belysning av standardvariationerna med hänsyn till olikakvalitetsaspekter. Med anknytning till vad som sägs i motionen om behovet avmer ingående samarbete mellan stat. landsting och primärkommuner villstatskontoret konstatera att en utveckling av samarbetet förefaller vara på väginom praktiskt taget alla områden där staten, landstingen och primärkommunernahar gemensamma intressen. På den statliga sidan är både departement och centrala verk engagerade. Mot denbakgrunden är det tveksamt om en inventering av det slag motionen förutsätterhar så mycket att ge och om det över huvud taget är möjligt att påverkautvecklingen annat än genom att fortsätta och vidareutveckla det samarbete somredan pågår. 3.2.2 Bättre planering - ett sätt att spara Motionens synpunkter på denekonomiska tillväxten som mättstock för planeringen av olika samhällsåtagandenär nära besläktade med de synpunkter som ingår i motionen av m.fl. Därför vill statskontoret här allmänt hänvisa till de synpunkter som frånverket framförts i det föregående. Det gäller också vad som i motionenframhållits om kartläggningar av konflikter och konfliktrisker mellan olikaåtaganden från samhället. Räckvidden av den ekonomiska långtidsplaneringen ochformerna för överläggningar om den ekonomiska politiken är i grunden en rentpolitisk fråga av ett slag, som statskontoret inte har förutsättningar att isig ta ställning till. Detsamma gäller förslaget om ett ekonomiskt-socialt råd,som skall stå till förfogande för den stabiliseringskonferens, som krävts itidigare sammanhang. Vad gäller de institutionella frågorna vill statskontoretbegränsa sig till att peka på att man inför bildandet av nya kontaktorgan haranledning att ta hänsyn till de erfarenheter som finns från användningen avliknande organ som t. ex. det ekonomiska planeringsrädet, näringspolitiskarådet och planeringsrådet för utbildningsfrågor. Vad gäller innehållet ochresurserna för en utbyggd planering av det slag som skisseras i motionen villstatskontoret hänvisa till vad som anförts i det föregående om samhörighetenmed de frågor som rör de pohtiska beslutsprocesserna i stort. Mot denbakgrunden Ugger därför enhgt statskontorets bedömning en detaljgranskning avden föreslagna organisationen och dess konsekvenser utom räckhåll. I anslutning till förslagen om en mer avanceradlångtidsplanering med långsiktiga analyser och trendframskrivningar itidsperspektivet 1520 är vill statskontoret framhålla att sådana studier är päväg att utvecklas inom allt fler områden av den statliga verksamheten antingensom led i den reguljära planeringen eller i samband med ad hoc-utredningar. Vadgäller användningen av sådana studier i den reguljära planeringen kan i förstahand hänvisas till försvarsområdet. Som exempel på att sädana studier ingått iad hoc-utredningar kan hänvisas till den studie med rubriken ,dokumentation och media som genomförts i anslutning till statskontoretsutredningsprojekt. De vetenskapliga bibliotekens inre organisation. I vilka sammanhang och i vilken utsträckning sådanastudier skall utnyttjas måste enligt statskontorets uppfattning fortfarandetill stor del vara en öppen fråga. Vad gäller organisation för arbetet medsådana studier kan hänvisas till de bedömningar som lett fram till inrättandetav ett sekretariat för säkerhetspolitik och långtidsplaneringinom totalförsvaret. Allmänna synpunkter frän statskontoret vad gällerorganisationsfrågor pä detta och näraliggande områden har i tidigare sammanhangbl. a. tagits upp i ett yttrande över riksdagsmotionen av . (1:9 och 11:11) om ökad samhällsekonomisk forskning samt i en promemoriaangående studier av det svenska samhället som underlag förlångsiktsplaneringen inom försvaret, den senare utarbetad på uppdrag från detekonomiska försvarets miljöutredning. Promemorian rekommenderar inte någon bestämd lösning vadgäller om organisationen av en sådan verksamhet. I sammanfattningen anges fyrastyrande faktorer: 1) Behovet avsamband mellan framtidsstudieverksamheten och den egentliga planeringen. 2) Behovet avsamordning mellan framtidsstudieverksamheten för olika avnämare. 3) Behovet avsamband mellan framtidsstudieverksamhet och forskning/metodutveckling päområdet. 4) Behovet avsamspel med institutioner, organisationer och enskilda utanför den direktaavnämarkretsen. Promemorian rekommenderar inte någon bestämd lösning vadgäller organisationen utan framhåller att valet av organisationsform måsteavspegla den vikt utredarna lägger vid respektive faktorer. I anslutninghärtill ger promemorian synpunkter på de krav och lösningar som aktualiseras ide olika fallen. Motionen av m. fl. anger medellånga planer iform av rambudgetar som ett av inslagen i en utbyggd ekonomisk planering. Inteheller i det här fallet anser statskontoret att man kan komma till någonmer definitiv bedömning som gäller hela den statliga verksamheten. Det finnsargument för att använda en sådan form av anslagsgiv-ning i störreutsträckning, åtminstone i fråga om vissa verksamhetsgrenar. Det har framförtsbl. a, i anslutning till statskontorets arbete inom projektet hjälpmedel för de statliga organens planering. finns det argumentför att systemet med ettåriga budgetbeslut blir regel också i fortsättningen.Behovet av utrymme för omstruktureringar och punktvisa besparingar talar tillförmån för det senare systemet. Att man för försvaret utvecklat ett planeringssystemmed starka långsiktiga inslag som bygger pä ettåriga budgetbeslut ärexempel pä att man också i bedömningar från stannat förettärsbudgetar. Den centrala roll budgeten spelar i en planering av detslag som skisseras i motionen och det faktum att man inom inte alltför avlägsentid kan vänta resultaten från budgetutredningen bidrar till att det finnsanledning att ställa sig avvaktande till förslaget att nu tillsätta enparlamentarisk utredning med uppgift att skyndsamt presentera förslag tilluppbyggnad av en svensk långtidsplanering. Till samma slutsats bidrar också attutbyggnaden av en verksamhet för långsiktiga studier av allt att döma kommer att vara en utdragen process. De synpunkteroch förslag som framförts av en arbetsgrupp under ledning av statsrådet i en rapport med namnet "Att välja framtid" förefallerbekräfta den senare bedömningen. 3.2.3 Helhetssyn och samstämmighet De frågor som motionen tar uppunder rubriken helhetssyn och samstämmighet och som bl. a. avser deverksamhetsplaner som utarbetas av de centrala myndigheterna inbegriper en radsvårbedömda problem som inte minst kretsar kring möjligheterna att fallatillbaka på de planeringsinsatser som görs av myndigheterna själva. Sedan någraår pågår inom statskontoret studier och försök inom dessa områden som också ihög grad är knutna till de särskilda myndigheternas förhållanden. Delresultatfrän detta arbete har offentliggjorts i olika tidigare sammanhang. Som ettexempel kan hänvisas till den rapport om erfarenheterna frän långsiktsplaneringinom patent- och registreringsverket som tidigare publicerats. Det arbete somhittills genomförts ger inte möjligheter att i det här sammanhanget meraallmänt ta ställning till de synpunkter pä området som framförts i motionen. Som en mera begränsad kommentar vill statskontoretframhålla att begreppet "standardtrygghet" som måttstock vidmyndigheternas läng-tidsbedömningar inte behöver vara bättre än det nuvarandebegreppet "oförändrad ambitionsnivå". Om man vill lägga en annanmening i begreppet "standardtrygghet" än i begreppet"oförändrade ambitionsnivåer" som markerar att man mera noggrantvill mäta den standard som ur den enskilda användarens synpunkt sätter sinprägel pä bestämda tjänster måste man vara medveten om att det på de allraflesta områden av den statliga tjänsteproduktionen saknas tillförlitliga måttav detta slag. Vad gäller vad som i motionen anförs om behovet att seöver organisationen inom olika delar av den statliga verksamheten villstatskontoret understryka att det skett enfortlöpande och genomgripande omstrukturering. Genom denna förändringsprocesstorde det vara lättare att anpassa förvaltningens organisation ochverksamhetsformer till de krav som rått vid varje enskild tidpunkt än om manarbetat med någon form av totalgenomgångar med exempelvis tio årsintervall.Statskontoret avstår i det här sammanhanget från att mera definitivt bedöma omåterkommande totalgenomgängar kan vara en rimhg metod med tanke på resultat somär att vänta därifrån men vill framhålla att de erfarenheter somfinns knappast pekar i sådan riktning. Med anknytning till motionens synpunkter på integreringmellan den statliga och den kommunala planeringen vill statskontoret framhållaatt det är väl värt att ta hänsyn till vad som där sägs om önskvärdheten attutgiftsbehoven för olika verksamhetsgrenar kan vägas mot varandra. Som berörtsi det föregående kan det här finnas problem som framför allt gällerlandstingens verksamhet. Statskontoret får i det här sammanhanget hänvisa till de synpunkter som från verkets sida framförtsi yttrandet över länsdemokratiutredningens betänkande "Förvaltning ochfolkstyre" (SOU 1968:47): "Landstingen ombesörjer en rad uppgifter av vilkahälso- och sjukvård utgör den ojämförligt största. Därnäst kommerundervisningsfrågor; främst yrkesutbildning, samt social verksamhet m. m.Länsdemokratiut-redningen påpekar att det såväl inom som utom landstingenuttalats önskemål om att de skall ta sig an ytterligare uppgifter. Den storasatsningen främst pä hälso- och sjukvården har dock inte medgett en samtidigutvidgning av verksamheten inom andra områden. Statskontoret anser det angeläget att det inom en regionalorganisationsstruktur ges utrymme för initiativ på lokal och regional basis till samhälleliga åtgärder som kompletterar den statliga ellerspecialreglerade kommunala förvaltningen. Med den organisationsstruktur somstatskontoret tidigare skisserat är emellertid de nuvarande landstingen inteändamålsenliga organ för sädana uppgifter." De problem man i det här sammanhanget kommer i beröringmed gäller i själva verket om landstingen med sin nuvarande sammansättning avuppgifter bildar rimliga enheter. Som nämnts i det föregående kan man vänta attåtminstone en del aspekter på problem kommer att beröras i utredningen omkommunernas ekonomi medan andra är knutna till hela det regionalaorganisationsmönster som man kan komma att fä och som ytterligarediskuteras i andra avsnitt av statskontorets yttrande över betänkandet frånlänsdemokratiutredningen. Ätt omläggningar pä detta område överhuvud taget är att sesom utvecklingsfrågor pä ganska läng sikt måste också understrykas i anslutningtill motionens synpunkter på integration mellan statens och kommunernasekonomiska planering. 4 Motion av herrar och angående denekonomiska politiken och av herrar och om ett ekonomiskt-socialtråd, m. m. I motionen angående den ekonomiskapolitiken hänvisas till den gemensamma reservationen från de borgerligaoppositionspartierna i samband med utskottsbehandlingen års riksdagav vissa regeringsförslag med konjunkturpolitisk inriktning. Motionen övergårdärefter till att behandla den ekonomiska utvecklingen . 1 det senaresammanhanget berörs balansproblem, investeringspolitiken, de mindre företagensutveckling och den offentliga sektorn. Om den offentliga sektorn säger motionen attansträngningar gjorts för att hålla tillbaka statens ochkommunernas investeringar och konsumtion för att skapa utrymme för andrasektorer. Utgiftsexpansionen har emellertid trots detta fortsatt, inte minst päden kommunala sidan. Det innebär bl. a. att kommunalskatterna nu nätt en höjd som inger farhågor frän flera synpunkter. Skatternaskonstruktion, med proportionella uttag, medför en särskild belastning förmindre inkomsttagare. Dessa utsätts för stora påfrestningar genom skattehöjningar.För kommunerna har å andra sidan utrymmet för standardförbättringar inom deviktiga områden som de handhar blivit starkt beskuret. Även detta drabbar iförsta hand de sämst ställda i samhället. Den minskade handlingsfriheten utgörockså ett hot mot den kommunala demokratin. I motionen heter det vidare att i vissa fall alltför högaambitioner och bristfällig planering inom den offentliga sektorn medverkat tilldagens trängda läge. Det är väsenthgt att erinra om att av denkommunala verksamheten avser utgifter som pä skilda sätt påförts kommunerna avstatsmakterna delvis genom direkta älägganden, delvis genom stimulansbidrag ochliknande. Vidare behandlas i motionen den ekonomisk-politiskaplaneringen. Där hänvisas till de separata partimotioner som lagts fram avcenterpartiet och och som här behandlats i det föregående. Motionen innehåller också synpunkter på enarbetskraftsbudget. Tillgäng och efterfrågan på arbetskraft bör väga sä jämntsom möjligt i olika yrken och inom olika geografiska områden. En s. k.nationalbudget i arbetskraftstermer skulle dels kunna bidra till att minskasysselsättningsproblemen, dels stödja strävandena att förena destabiliseringspolitiska målen med de mer långsiktiga målen om en högtillväxttakt. Motionen förespråkar en utbyggd regional planering somskall ge en samlad bild av den väntade ekonomiska utvecklingen i landets olikadelar och en utbyggd alternativplanering som skall ge bättre handlingsberedskapom den internationella och inhemska konjunkturen blir en annan än man tänktsig. Som avslutning tar motionen upp kravet på enstabiliseringskonferens med huvuduppgift att tjäna som ett forum föröverläggningar mellan regeringen och de berörda parterna, där man presenterarsynen pä det samhällsekonomiska läget och diskuterar de aktuellafördelningspolitiska problemen. Själva konferensen måste föregås av ettgrundligt utredningsarbete. Motionen föreslår att ett ekonomiskt och socialtråd inrättas för denna uppgift. 1 motionen av herrar och om ettekonomiskt-socialt rad, m. m., hemställs såvitt här är i fråga med hänvisningtill den här ovan behandlade motionen att en parlamentarisk utredning tillsättsmed uppgift att utarbeta riktlinjer för en ekonomisk planering i enlighet medvad som anförts i nämnda motion. Vad gäller utgiftsexpansionen inomden offentliga sektorn och då speciellt det kommunala området villstatskontoret här hänvisa till vad som anförts i anslutning till motionen avherr m. fl. vill statskontoret framhålla att de problem dethär är fråga om knappast i första hand skall tillskrivas bristfällig planeringi den bemärkelsen att man skulle ha saknat kännedom om konsekvenserna av de centraltbeslutade åtgärderna. Man kan i korthet konstatera att det centralt fattatsbeslut, i de flesta fall i enighet mellan partierna i , som allaberörda måste varit medvetna om leder till ökade utgifter för kommunerna. Vad gäller förslagen om användningen av rambudgetar fårstatskontoret här hänvisa till vad som anförts i anslutning till motionen avherr m. fl. Tanken pä att använda någon form av arbetskraftsbudgetarhar diskuterats också i tidigare sammanhang. har manförsökt utveckla olika former av sysselsättningsprognoser, både kortsiktiga ochmera långsiktiga. När det gäller medellånga prognoser som väl närmast är attsesom motsvarighet till de avsedda arbetskraftsbudgetarna avseende särskildayrkesgrupper, bredare sektorer av arbetsmarknaden (t. ex."samhällstekniker") eller arbetsmarknaden som helhet kan mankonstatera att resultaten av strävandena att fä tillförlitliga sädanaprognoser inte varit alltför uppmuntrande. Samma problem torde sannolikt kommaatt uppstå vid försöken att utveckla de liknande formerna avsysselsättningsprognoser som arbetskraftsbudgetarna skulle utgöra. När det gäller motionens synpunkter pä en önskad utbyggnadav den regionala planeringen vill statskontoret begränsa sig till attkonstatera att den "samlade bild av den väntade ekonomiska utvecklingeninom landets olika delar" som motionen efterlyser är ett av de svårasteproblemen för den regionala planeringen. Om t. ex. ett visst länsprogram ärrealistiskt beror i mycket hög grad pä den kommande utvecklingen för länetsnäringsliv, där t. ex. olika internationella konjunkturutvecklingar kan fåavgörande betydelse. Med hänvisning också till de synpunkter som anförts ianslutning till de båda föregående motionerna vill statskontoret även i dessasammanhang ange att det finns anledning att ställa sig avvaktande tillmotionens utredningskrav. 5 Prioriteringar, rationalisering, ökade inkomster Om de tendenser står sig somspeciellt präglat är 1971 och den gångna delen av betyder detproblem av helt andra dimensioner än tidigare vad gäller prioriteringarna inomden offentliga verksamheten. Man kan inte bortse frän riskerna att utvecklingeni sä fall tvingar fram besparingsaktioner med annan räckvidd än tidigare.Därmed har statskontoret inte velat uttala sig för att sådanabesparingsaktioner bör ta formen av en besparingsutredning av det slagmotionerna kräver. vill statskontoret betona nödvändigheten av i det aktuella läget har en nyanserad syn på de åtgärder som skall vidtasför att begränsa utgifterna. Den offentliga verksamheten har byggts upp för attsvara mot höga krav. Därför måste eventuella besparingsåtgärder utformas medförsiktighet. a. finns det anledning att understryka de synpunkter som anförtsi motionen av m. fl. omedelbara utgiftsdämpningar kan leda till spänningarmellan olika områden. Statskontoret har tidigare i sitt yttrande över densenaste långtidsutredningen diskuterat möjligheterna till begränsning av denoffentliga sektorns tillväxt och rationaliseringar i förvaltningen. I yttrandetpåpekas bl. a. att den mest näraliggande vägen att begränsa tillväxten är enstram behandling i de politiska beslutsinstanserna av myndigheternasresursan-spräk. Vid denna behandling har man överblick över resursramarna.Statskontoret pekade emellertid också pä några av svårigheterna vidbudgetbehandlingen, främst när det gäller att bedöma nedskärningarnas effekterpä förvaltningens prestationer. Motsvarande svårigheter finns också vid andratyper av centrala åtgärder i besparingssyfte. Mer precisa bedömningar av vilketutrymme som finns att göra omdispositioner inom en verksamhet för att anpassaden till en snävare kostnadsram torde närmast kunna göras inom de berördamyndigheterna. Detta talar enligt statskontorets mening för attmyndigheterna inom statsförvaltningen tar ett starkare ansvar för debesparingsinriktade prioriteringarna. Det är nödvändigt att tillämpa vad som ien av motionerna sagts med citerande av finansministern, nämligen att nyautgiftsönskemål måste ställas mot en omprövning av andra inslag i den pågåendeverksamheten. Det kan i allt större utsträckning visa sig nödvändigt också närdet gäller ganska begränsade förändringar som leder till ökade utgifter att manskapar utrymme för dessa genom besparingar pä annat håll i den egnaverksamheten. Betonandet av myndigheternas ansvar vad gäller debesparingsinriktade prioriteringarna inom den statliga verksamheten ligger ilinje med uppläggningen av den statliga rationaliseringsverksamheten. Det har skett och sker alltjämt enfortlöpande förstärkning av myndigheternas egna resurser för administrativrationalisering.