bet · FV01TU15 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta har varit nödvändigt trots en kraftigökning av egenregibyggandet som inneburit att de tankegångar rörandeorganisationen av byggnadsverksamhet som antogs av statsmakterna 1967 i väsentliga avseenden satts ur spel. Omorganisationen av 1967 innebar nämligen blandannat att verket delades i en driftorganisation som skuUe ansvara för vägnätetskontinuerliga underhåU och fungera som byggherre för vägbyggandet samt enbyggnadsorganisation vilken som verkets interna entreprenör skulle ha ansvar itekniskt och ekonomiskt avseende för varje projekt för sig. Den i förhållandevill VV planer minskade utbyggnadstakten av det statliga vägnätet har inneburitatt VV -,med hänsyn tUl kravet att sysselsätta egna resurser - inte i fullutsträckning kunnat fullfölja den strikta ansvarsfördelning som statsmakternaavsett. Såvitt RRV kunnat utröna har detta ogynnsamt påverkat det ekonomiskaoch tekniska UtfaUet av byggnadsverksamheten (RRV . Enfortsatt utveckling i denna riktning, innebärande ett allt större organisatorisktömsesidigt beroende mellan VV byggherre- och entreprenörfunktioner, tordeknappast vara fördelaktig för en ekonomiskt rationell vägbyggnadsverksamhet ochinte heller stå i överensstämmelse med statsmakternas tidigare intentioner. har även att fördela bidrag till anläggning avstatsbidrags-berättigade kommunala vägar samt att granska kostnaderna försådana företag som underlag för bidragsberäkningarna. 1 några fall har RRVnoterat en mycket nära sammankoppling mellan VV myndighetsfuktion i dettaavseende och VV agerande som entreprenör för sådana kommunalavägbyggnadsföretag. En sådan sammankoppling av VV medelsbeviljande,kostnadskontrollerande och byggandefunktioner torde på varaolycklig med hänsyn tUl kostnadsmedvetande och rationalisering. Den faktiska utvecklingen av vägbyggnadsanslagen har somovan nämnts lett till att organisation blivit överdimensionerad.Detta har i sin tur medfört svårigheter för VV att genomföra rationaliseringsåtgärder.Anslagsutvecklingen samt ökningen i egenregi-verksamhet, harsamtidigt medfört betydande sysselsättningssvårigheter för de privataanläggningsföretagen och ett minskat intresse för produk-tivitetshöjandeåtaganden. Åtgärder för metodutveckling och rationalisering syns härigenom haeftersatts både på den privata och statliga sidan. En utveckling i dennariktning skuUe bli mycket otillfredsställande då det enligt RRV meningär ett starkt samhälleligt intresse att rationaliseringstakten inom denekonomiskt betydelsefulla anläggningsverksamheten är maximal. Det kan i sammanhanget konstateras att den totalakommunala och statliga anläggningsverksamheten vad avser gator, vägar ochflygfält i landet uppgår till storleksordningen . Med hänsyn till vad som anförts kan RRV inte tillstyrkamotionärernas hemställan om ett ökat byggande i VV egen regi. Som ocksåframgår ovan synes emellertid motionärerna ha aktualiserat ett väsentligt problem.Enligt RRV mening bör detta problem ses i relation tUl hela den offentligaanläggningsverksamheten vad avser gator, vägar och flygfält för att merarationella organisationsformer förutsättningslöst skall kunna prövas. Flera organisatoriska lösningarsynes tänkbara. RRV är inte berett att i detta sammanhang ta ställning tillvUken organisationsform som kan vara den mest lämpliga men vUl som ettalternativ att utreda peka på möjligheten att bryta ut ochluftfartsverkets byggnadsorganisationer ur respektive verk och fusionera dessatill ett särskilt statligt verk. skulle då komma att utgöra denstatliga byggherren på vägsidan, vUket är helt i linje med tankarna bakom omorganisationenav verket, medan nuvarande entreprenörverksamhet skulle ingå i detnya verket vars verksamhetsfält således inte bara skulle omfatta den statligautan även kunna utnyttjas för den omfattande kommunala anläggningsverksamheten.Ett sådant verk skulle dels kunna driva anläggningsverksamhét med egnaresurser, dels och framför allt utgöra en byggledarorganisation för inlejdaresurser. Genom den ökade konkurrensen och det vidgade verksamhetsfältet somskulle uppkomma torde förutsättningarna och incitamenten tiU metodutvecklingoch rationalisering öka som problemen med dimensioneringen av denstatliga vägbyggnadsorganisationen skuUe lösas snabbare och på ett meratillfredsställande sätt än som annars är möjligt. Slutligen skuUe ett verk avovan skisserat slag kunna bidra tiU ökad konkurrens inom hela anläggningsbranschengenom att VV nuvarande bundenhet till egna byggnadsresurser skulle upphöra. Sammanfattningsvis anser sig således RRV böra tillstyrkamotionärernas hemställan om en ökad samordning av och arbetsmarknadsstyrelsensresurser vad gäller beredskapsarbeten väg och att formerna härför bör utredasnärmare. RRV anser däremot inte att man kommer till rätta med denöverdimensionerade byggnadsorganisationen inom genom en utökadegenregiverksamhet. Denna problemställning bör enligt RRV mening utredas iperspektivet av hela den statliga och kommunala anläggningsverksamheten. Som beredskapsarbeten har desenaste åren utförts vägbyggnader varierande mellan 2300 miljoner kronor.Härav har mellan utförts i regi medanvägverket handhaft den övriga och större delen. Innevarande budgetår har medhänsyn tUl de speciella förhållanden som varit rådande på arbetsmarknadenvägbyggandet tagits i anspråk i stor omfattning för att skapaarbetstillfällen. Det utförs totalt under budgetåret vägar somberedskapsarbeten för ca varav i AMS regi arbeten för ca160 dvs. De vägarbeten som utförts iarbetsmarknadsstyrelsens regi kan uppdelas enligt nedanstående sammanställning. varav arbeten för spec. anv. Summa 1 000-tal kr. 1967/68 1968/69 1969/70 1970/71 48 753 40 410 49611 46 071 47 792 36 174 47 543 39 910 52 231 52 283 33 098 39 189 100 984 92 693 82 709 85 260 De särskilda beredskapsarbetena (tidigare benämndaberedskapsarbeten för handikappade) är avsedda för människor som av olika skälär svårplacerade medan de allmänna beredskapsarbetena är avsedda för fulltarbetsföra tUlfälligt arbetslösa personer. Såsom framgår av ovanstående sammanställning syftar senareår en stor del av den vägbyggnadsverksamhet som arbetsmarknadsstyrelsenbedriver tiU att skapa sysselsättning åt sådana människor som av olika skälalkoholmissbruk, kriminalitet, fysiska eller psykiska handikapp har storasvårigheter att erhålla arbeten i öppna marknaden och som kräver speciellhänsyn beträffande arbetsmiljön. För dessa grupper har i samarbete mellan arbetsförmedling,arbetsvärd och styrelsens byggande verksamhet tUlskapats särskUda arbetsplatser.Karaktäristiskt för dessa arbetsplatser för s. k. specialanvisade är att denkurativa verksamheten bedöms såsom särskilt betydelsefull. Det har härvid visat sig värdefullt att ha tiUgång till enarbetsledarstam som sedan lång följd av år har erfarenhet av att handha"udda" människor. De specialanvisades förmåga till arbetsprestationoch viljan tUl arbete beror i hög grad på hur arbetsledningen kan formaarbetsmU-jön. En olämplig arbetsledare kan snabbt rasera vad som tagit lång tidatt bygga upp. Om dessa arbeten skall fylla sin uppgift är en av de viktigasteförutsättningarna att arbetsledningen utväljs bland arbetsledare som förutomlång erfarenhet av att handha arbetskraft av skiftande slag även har särskildlämplighet. Denna specialiserade arbetsledarkår bör ges särskild utbildning ochinformation om dessa människors situation och sättet för deras rehabilitering.En sådan utbildning bedrivs av för de arbetsledare somsätts att leda arbetsplatser för specialanvisade. Den kurativa verksamheten handhas genomsärskilda assistenter knutna tiU arbetsvårdsbyrå. Föratt i möjligaste mån bereda arbete i öppna marknaden åt dem som harförutsättningar härför, erfordras en intim och kontinuerlig kontakt medarbetsförmedlingarna. Verksamheten måste alltså bedrivas i intimt samarbetemellan arbetsvärd, arbetsförmedling och arbetsledning. Det synes rationellt attsamtliga dessa tre medverkande tillhör samma verk. Det syns också värdefulltatt arbetsmarknadsverket i möjligaste mån har möjligheter att påverka arbetenasbedrivande så att sysselsättningsbehovet och arbetsvårdssynpunkterna får enframträdande plats. För sysselsättning av specialanvisade har vägarbetentagits i anspråk i den utsträckning som ovan angivits i detta yttrande. angeläget att även ifortsättningen får bedriva de vägarbeten som kan komma i fråga för dettaklientel i styrelsens egen regi. Frågan om styrelsens byggande verksamhet var föremål förrUcsdagens prövning 1966. 1 detta sammanhang anförde departementschefen följande(Kungl. Maj:ts proposition nr 1966). "har särskildaberedskapsarbeten för handikappade anordnats i allt större omfattning. Viddessa arbeten måste arbetsledningen besitta speciella kvalifikationer för attomhänderta den hänvisade arbetskraften. Därutöver fordras tillgång tiU kurativpersonal. Det är viktigt att denna personal får aktivt stöd hosarbetsledningen. arbetsledande personal har förvärvatomfattande erfarenheter på detta område och styrelsen har genom kursverksamhetförbättrat dess kvalifikationer ytterligare. Man kan rimligtvis inte ställasamma krav på arbetsledningen hos andra statUga myndigheter eUer hosprivatföretag. Detta synes mig vara ett starkt skäl för att arbetsmarknadsstyrelsenalltjämt bör ha hand om en del av beredskapsarbetena för handikappade. Främsttorde det bli fråga om arbeten avsedda för personer med psykiska eUer socialahandikapp. Beredskapsarbete för handikappade i form av vägarbete bör dockliksom tidigare kunna drivas såväl av som av väg- ochvattenbyggnadsstyrelsen. Enligt min mening bör sålunda inga skarpa gränserdras mellan de arbeten för handikappade som bör resp.inte bör handha. Frågan får avgöras från fall till fall med hänsyn tillarbetets art, de hänvisades handikapp och möjligheterna att på bästa sättomhänderta den hänvisade arbetskraften. Även allmänna beredskapsarbeten börarbetsmarknadsstyrelsen enligt min mening alltjämt kunna driva i egen regi.Beredskapsarbeten på aUmänna vägar synes emellertid i första hand böra handhasav väg- och vattenbyggnadsstyrelsen. Eftersom en betydande omsättning avpersonal i samband med övergång tUl arbete i öppna marknaden bör kunna påräknassärskilt vid de s. k. storarbetsplatserna och med hänsyn tUl de speciellaproblem denna omsättning skapar bör dock varaoförhindrad att när så befinns lämpligt även driva vägarbeten som allmännaberedskapsarbeten. bör genom samråd med väg- ochvattenbyggnadsstyrelsen och andra byggande organ från fall till fall klarläggai vilken form arbetet kan drivas på billigaste sätt utan att dearbetsmarknadspolitiska intressena eftersatts." Vad departementschefen ovan framfört synes fortfarande ägagiltighet. Inte minst årets arbetslöshetssituation som föranlett denosedvanligt stora volymen beredskapsarbeten har visat att AMS har behov av attha tillgång till egna resurser för att förverkliga statsmakternas intentionerom snabba åtgärder. Detta gäller även vägsidan. HärtUI kommer styrelsensönskemål att genom byggandet ha tillgång tUl sakkunskap när det gäller attbedöma kostnader och olika objekts lämplighet. och dessföregångare har varit engagerade i byggandet av vägar . Den organisationsom inom AMS byggts upp för ändamålet är den äldsta i varje faU inom denstatliga sektorn, och det synes värdefuUt att denna sakkunskap tUlvaratas. Vad gäller i motionen framförda synpunkter beträffande vidvägverket anställda vägarbetare viU endast framhållaatt beredskapsarbetena tillkommit för att sysselsätta arbetslösa personer ochinte ordinarie personal. Det kan alltså sammanfattningsvis konstateras att iarbetsmarknadsstyrelsens regi bör utföras dels med hänsyn till de särskilda sociala problemen somuppstår vid omhändertagandet av den handikappade arbetskraften de vägarbetensom bedrivs som särskUda beredskapsarbeten, såvida inte förhållandena isärskilda fall motiverar något annat dels där det så befinnes lämpligt bl. a. med hänsyn tillönskemålen om en snabb utslussning av arbetskraften även i viss utsträckningvägarbeten som utförs som allmänna beredskapsarbeten. Motionen behandlar två delvis skUdaproblemställningar, nämligen samordningen mellan ochArbetsmarknadsstyrelsen vad gäller beredskapsarbeten på vägar samt Vägverketsbyggande i egen regi. Dessa frågor behandlas därför var för sig. A. Motionärernas synpunkter på beredskapsarbeten Motionärerna hemställer om"översyn av verksamheten för och i vadgäUer beredskapsarbeten på vägar i syfte att nå ett effektivare utnyttjande avde båda verkens resurser". Som motiv härför anförs dels att Vägverketsmaskinpark inte aUtid utnyttjas i den grad som är rimligt frånförräntningssynpunkt och dels att det skulle råda ett"dubbelkommando" när det gäller vägbyggande med bristande samordningmellan och . Motionärerna föreslår en ansvarsfördelningså, att anvisar medel medan svarar förbyggandet, dvs. har huvudansvaret för allt vägbyggandet i landet. Beredskapsarbetenas omfattning och fördelning Anslagen tUlArbetsmarknadsstyrelsens beredskapsarbeten har under den senaste tioårsperiodenökat starkt. (Budgetåret .) För 1972 har verket tilldelats betydande tUläggsanslag till följd av den rådandebristen på sysselsättning. Beredskapsarbetena utgörs av s. k. särskildaberedskapsarbeten för olika typer av handikappad arbetskraft samt av allmännaberedskapsarbeten. Arbetena utförs dels av AMS och dels av andrabeställare, bl. och kommuner, vilka erhåller anslag från AMS fördessa arbeten. De allmänna vägarna har sålunda erhållitAMS-bidrag med mellan (1971-1972 ca 450miljoner kronor). Dessa medel har tUl ca 3/4 administrerats av ochtUl 1/4 av själv. har enligt sin sysselsättningsstatistikutfört av beredskapsarbetena i egen regi. Förutom vägarbeten administrerar AMS även skogliga ochandra beredskapsarbeten. Den sammanlagda produktionsvolymen för AMS uppgick19701971 tUl ca och beräknas 1971-1972 till över 450mUjoner kronor. AMS egen byggande verksamhet När AMS inrättades beslötsatt styrelsen skulle ha egen byggande verksamhet. Som ett avgörande skäl fördetta beslut anfördes, att den centrala arbetsmarknadsmyndigheten borde hamöjligheter att, oberoende av andra myndigheter, snabbt och effektivt ingripamed offentliga arbeten. arbetsmarknadsutredning tog upp frågan omberedskapsproduktionen. Utredningen konstaterade, att av det totala antaletsysselsatta i beredskapsarbeten hadevarit sysselsatta med arbeten i AMS egen regi. Dessa arbeten hade huvudsakligenutgjorts av vägarbeten. Utredningen föreslog, att AMS byggande verksamhet skulleavvecklas. Som motiv härför hänvisade utredningen bl. a. till att möjligheternaatt snabbt få igång beredskapsarbeten i en akut arbetslöshetssituation avsevärthade förbättrats. Man syntes därför enligt utredningens mening inte behöva hysafarhågor för att snabbheten och effektiviteten i handlandet skulle minska, omden byggande verksamheten flyttades över från AMS till respektivefackmyndigheter eller till entreprenörer som de anlitar. Remissinstanserna hade olika uppfattningar om dettaförslag. , , Samarbetsdelegationen förde fyra nordliga länen och i tillstyrkteförslaget. Dåvarande förklarade sig beredd attöverta vägbyggandet, inklusive arbeten för handikappade. TCO förordade enförsiktig avveckUng men pekade liksom vissa andra remissinstanser på att denkurativa verksamheten inte fick eftersättas. AMS, , LO m. fl.avstyrkte förslaget. 1 propositionen nr 1966 anförde departementschefen,att den urspmngliga motiveringen för att AMS borde ha en egen byggandeverksamhet otvivelaktigt hade försvagats. Andra omständigheter hade emellertidtUlkommit, som gav nya aspekter på frågan. "har särskildaberedskapsarbeten för handikappade anordnats i allt större omfattning. Viddessa arbeten måste arbetsledningen besitta speciella kvalifikationer för attomhänderta den hänvisade arbetskraften. Därutöver fordras tiUgång tiU Det är viktigt, att denna personal fåraktivts stöd hos arbetsledningen. arbetsledandepersonal har förvärvat omfattande erfarenheter på detta område och genomkursverksamhet förbättrat kvalifikationerna ytterligare. Detta synes mig varaett starkt skäl för att AMS alltjämt bör ha hand om en del avberedskapsarbetena för handikappade. Frågan får avgöras från fall tUl fall medhänsyn till arbetets art, de hänvisades handikapp och möjligheterna att påbästa sätt omhänderta den hänvisade arbetskraften." Departementschefenanförde även följande. "Även allmänna beredskapsarbeten börArbetsmarknadsstyrelsen enligt min mening alltjämt kunna driva i egen regi. Beredskapsarbetenpå allmänna vägar synes emellertid i första hand böra handhas av Väg-ochVattenbyggnadsstyrelsen. Eftersom en betydande omsättning av personal i sambandmed övergång till arbete i öppna marknaden bör kunna påräknas särskilt vid des. k. storarbetsplatserna och med hänsyn tUl de speciella problem dennaomsättning skapar bör dock AMS vara oförhindrad att när så befinnes lämpligtäven driva vägarbeten som allmänna beredskapsarbeten. AMS bör genom samråd medVäg- och Vattenbyggnadsstyrelsen och andra byggande organ från fall till fallklarlägga i vilken form arbetet kan bedrivas på bUUgaste sätt utan att dearbetsmarknadspolitiska intressena eftersatts. Som en konsekvens av att AMSföreslås behålla en byggande verksamhet bör också dess förrådshåUningbestå." Sammanfattningsvis har alltså följande anförts som skäl för AMSegenregiverksamhet. Möjligheterna att snabbt ochoberoende av andra myndigheter ingripa med offentliga arbeten. Möjligheterna att omhänderta olikatyper av handikappad arbetskraft och ge denna kurativt stöd. De ökade förutsättningarna att via s. k. storarbetsplatser slussa personal ut på den öppnamarknaden. De arbeten som AMS administrerade /71 260miljoner utfördes till ca 4/5 i egen regi. Den höga egenregiandelen harframför aUt motiverats med att kraven på snabb igångsättning ej skuUe medgeupphandling på den öppna marknaden och att arbeten för handikappad arbetskraftej varit lämpade som entreprenadarbeten. Verket har sålunda byggt upp en egen produktionsapparatmed egna maskiner, förrådshållning, fast anställda arbetsledare samt vissayrkesarbetare. Maskinparken anges vara dimensionerad för en arbetsstyrka på ca3 000 man. Den fasta personalen för AMS beredskapsarbeten och förrådshållninguppgick i mitten av 1971 till drygt 780 personer (jämfört med 1960),kan en betydande ökning av personalen förväntas med hänsyn till denökade produktionsvolymen. Konsekvenser av nuvarande system AMS har i nuvarande system hos sigbundit fasta resurser i form av basorganisation med fast anställdaarbetsledare, vissa yrkesarbetare, egen maskinpark, centraladministration m. m.Denna organisation kräver kontinuerliga anslag för att hållas sysselsatt,oberoende av om sysselsättningssituationen i stort påkallar denna verksamhet.Den flexibilitet att utnyttja lediga resurser på marknaden, som bordeeftersträvas vid beredskapsarbetenas bedrivande, blir därmed svårare att nå. har sedan några åt alltför mänga anstäUda iförhållande till anslagstilldelningen för dess ordinarie verksamhet. Vägverkethar därför för sysselsättning av viss ordinarie personal varit beroende av debidrag, som lämnats av AMS. 1 regioner med stor volym beredskapsarbeten undervinterhalvåret har detta enligt en av gjord utredningmedfört att fått avdela större ordinarie anslag än motiverat för attkunna sysselsätta denna personal . har ett väl utbyggt planeringssystem, som ärlångsiktigt och som baseras på en samhällsekonomisk prioritering avvägbyggnadsinvesteringarna i landet. AMS planering är däremot, helt naturligt,kortsiktig och baseras på antaganden om konjunkturutveckling och aktuellasysselsättningsförändringar. Detta har fått tUl följd, att samplanering avberedskapsarbeten avseende vägbyggande endast skett . Härigenomuppstår risker för effektivitetsförluster i produktionsprocessen. Dessaförhållanden har påtalats, både av och i gjordeutredningar. och stora egenregivolym vad gällerberedskapsanslagen till vägbyggandet innebär svårigheter för sysselsättningenav arbetare, arbetsledare och tjänstemän hos entreprenörerna. Företagenansvarar för människor, organisation och maskiner som kräver jämn ochöverblickbar sysselsättning. TUl följd av att beredskapsarbetena tillövervägande delen sker som egenregiprojekt undandras dessa arbeten från entreprenadmarknaden.Entreprenörernas resurser kommer därmed att utnyttjas dåligt, särskilt undervintern. a. har konjunktursvackan och den därmed följandearbetslösheten inneburit stora påfrestningar för entreprenadföretagen och derasanställda. De stora beredskapsanslag som satsats i sysselsättningsskapandesyfte har vad beträffar statliga arbeten endast i mindre utsträckningmedverkat till att upprätthålla sysselsättningen av de ordinarieproduktionsresurserna hos entreprenörerna. Effektiva och väl inarbetadeproduktionslag projektorer, arbetsledare, lagbasar och arbetslag - harsplittrats med sämre produktionsresultat, ökad otrygghet och ökade kostnadersom följd. För de anställda innebär denna ordning stora problem.Bristen på arbeten för entreprenörerna medför att arbetskraft måste fristäUas.Efter hand registreras denna arbetslöshet av arbetsmarknadsmyndigheten. Somföljd därav igångsätts beredskapsarbeten, i stor utsträckning i den offentligasektorns egen regi, varvid arbetskraften efter en tids friställning anställs i regel tillfälligt i någon av de byggande verkens Därmed har mänga av dessa arbetstagare förloratkanske upparbetade karenser för socialförsäkringar och uppsägningsskydd.De förlorar en del av sin pensionsförmån under friställning ochberedskapsarbete. DärtiU kommer den psykologiskt nedbrytande effekten av attbehöva bryta upp från en etablerad arbetsgemenskap för en osäker och tillfälligsysselsättning. En fortsatt anställning inom den ordinarie verksamheten genomett jämnare utbud av arbeten skulle bespara dessa arbetstagare en mängdomställningsproblem. Beredskapsarbetena får specieUa konsekvenser just förbyggnadsindustrins anstäUda, eftersom det är från deras ordinarie arbetsmarknadprojekten tas för att sysselsätta arbetslösa även från andra näringsgrenar. Mednuvarande höga volym på beredskapsarbeten och den omfattande statligaegenregiverk-samheten får detta negativa återverkningar på den ordinariebyggnadsverksamheten, speciellt i vissa regioner. SBEF instämmer i motionärernashemställan om en översyn av verksamheten för och Arbetsmarknadsstyrelsenvad gäller beredskapsarbeten för vägar. Vid en sådan översyn bör prövas, om kan ges iuppdrag att upprätta rullande projektreserver för ökat vägbyggande underperioder med arbetslöshet. Vid behov av ökad sysselsättning igångsätts lämpligaobjekt ur denna reserv på direktiv från . ochberörda entreprenörer borde också kunna ges vissa resurser att handha denhandikappade arbetskraften. För att möjliggöra utnyttjandet av beredskapsarbeten föratt kompensera nedgångar i sysselsättningen på den öppna marknaden, bör anpassas till vad som är ekonomiskt motiverat inom ramenför ordinarie anslag. Därmed kan entreprenadföretagens organisation ochadministration i ökad omfattning utnyttjas vid beredskapsarbeten, vilket ledertill jämnare sysselsättning av ordinarie produktionsapparat. Man når härigenomen större flexibilitet och ett bättre utnyttjande av de totala resurserna. 1 detta sammanhang bör också prövas, om inte AMS egenregiverksamhetkan nedbringas i förhållande till nuvarande nivå. AMS verksamhet bordekoncentreras på administrativa och planerande uppgifter. I fråga omberedskapsarbeten skulle verksamheten kunna koncentreras på att initiera ochstödja utarbetande av projektreserver hos statliga myndigheter och kommuner.AMS skulle dessutom svara för de kurativa insatserna och den eventueUtkompletterande arbetsledarutbUdning, som erfordras i samband med de särskildaberedskapsarbetena för handikappad arbetskraft. AMS uppgift blir sålunda, atti första hand söka förutse var sysselsättningssvårigheter kan uppkomma och attdärefter i samråd med de byggande myndigheterna och kommunerna både kunnaingripa i preventivt syfte och vid redan inträffad arbetslöshet genom att beordraigångsättning av projekt ur projektreserven.