bet · FV01KU25 · 1972-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1972 KU 1972:25 Konstitutionsutskottetsbetänkande i anledning av motioner om informationsbehov. I detta betänkande behandlas frågor om riksdagensinformationsbehov. Den ena frågan gäller behovet av sådan information, somdirekt eller indirekt bildar underlag för avgöranden av ärenden(sakinformation). Den andra frågan avser behovet av förbättrad informationtill allmänheten om och dess verksamhet (utåtriktad information). Ibåda frågorna föreligger dels förslag i motioner till årets riksdag, delsförslag från grundlagberedningen i dess avgivna slutbetänkande »Nyregeringsform, ny riksdagsordning» (SOU 1972: 15), Tre motioner behandlar frågan, nämligen motionen1972: 5 av i (fp), motionen 1972: 291 av m.fl. (fp) och motionen 1972:622 av (). Motionen 1972: 291 tarupp också andra frågor; dessa behandlas inte i detta betänkande. Motionen1972: 622 har delvis en vidare syftning än att förbättra sakinformationen menbehandlas i sin helhet i betänkandet. Imotionen 1972: 5 hemställs: »att låter utreda frågan om inrättande aven egen servicefunktion för kontinuerlig information tillriksdagsmännen om senaste vetenskapliga rön på olika områden». Motionärenframhåller det angelägna i att riksdagsledamöterna på ett lättillgängUgt sättfår fortlöpande och objektiv information rörande åtminstone huvudtendenser ochviktigare händelser på det vetenskapliga området. Därigenom bereds ledamöternatillfäUe att bedöma forskningsresultaten och blir i stånd att ta det politiskainitiativ vartill dessa kan ge anledning. Motionären anger två tänkbara formerför den ifrågavarande faktaförmedlingen. Dels kan man inrätta en funktion försammanfattning i skrift av vetenskapliga huvuddokument. Dels kan man inrättareferensgrupper av forskare, som lämnar de riksdagsledamöter (riksdagspartier)som så önskar information om händelseutvecklingen inom de oUkaforskningsfälten. Imotionen 1972: 291 hemställs under C: »att framläggerförslag om en sådan utveckling av upplysnings- KU 1972: 25 2 tjänst,att den också kan tjänstgöra som ett utredningsinstitut, och atterforderliga medel föreslås härför». I motionen anförs i denna del att ettväsentligt bidrag till att stärka ställning skulle vara att kraftigtbygga ut , så att även mer omfattande utredningarkan verkställas åt uppdragsgivarna. Genom en väsentUg höjning av nuvaranleanslag skulle ett fristående utredningsinstitut kunna skapas. Imotionen 1972: 622 hemställs, »att måtte besluta att upp draga åtförvaltningsstyrelsen att utreda frågan om vidgade möjligheter förriksdagsmännen att vidareutbilda sig». Motionären gör gällande att de särskildamöjligheterna till vidareutbildning för riksdagsledamöterna är jämförelsevissmå. De är begränsade till internutbildning inom partierna samt tillspråkutbildning och studieresor i regi. Enligt motionären finnsbehov för riksdagsledamöterna av ökade specialkunskaper, av framtidsstudieroch av utbildning i sådant som färdighet att tala främmande språk ochdebatteknik. 1.1.2Angående den utåtriktade informationen Frågan tas upp i motionen 1972: 100 av herrBörjesson i (c) och i motionen 1972: 621 av herrar och (båda fp). Imotionen 1972: 100 hemställs: »att beslutar uppdra åt riksdagensförvaltningskontor att kostnadsfritt tillhandahålla läns- och landsbibUotekenriksdagens protokoll och utskottsbetänkanden samt propositioner och motioner».Motionären uttalar att offentliga institutioner, skolor, föreningar etc. bordestimuleras att prenumerera på snabbprotokoll så att fler av landetsmedborgare ges möjlighet att ta del av debatter. Särskilt värdefulltskulle det enligt motionärens mening vara om läns- och landsbiblioteken kundeerhålla riksdagstrycket kostnadsfritt. Motionen1972: 621 syftar till praktiska förbättringar för att stödja framför alltlandsortspressens insatser för att orientera sina läsare om det som sker iriksdagen. Hemställan går ut på: »att 1. beslutar uppdraga åtförvaltningskontoret a) att låta installera sådan telefonservice att dedagstidningar som så önskar kostnadsfritt kan ges möjlighet att avlyssnadebatterna i via telefon; b) att inom inrättasärskild avdelning för information till dagstidningarna; c) att kostnadsfritt tillställa de dagstidningar, somanmäler sitt intresse härför, riksdagstrycket; 2. hosKungl. Maj:t begär att utredningsbetänkanden kostnadsfritt ställes till de dagstidningars förfogande, som anmäler sitt intresse här för, varvid bör eftersträvas att materialet är tidningarna tillhanda någon eller före offentliggörandet». Grundlagberedningen behandlar frågorna omriksdagens informationsbehov i ett särskilt avsnitt i motiven till förslagettill ny riksdagsordning (s. 241 ff.). Beredningen förordar där att riksdagenskall låta tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda både frågan omriksdagens behov av sakinformation och frågan om behovet av utåtriktadinformation om . En redogörelse för beredningens förslag lämnas nedanunder 2.5 och 3.5. 2Redogörelse angående frågan om sakinformationen 2.1En kortfattad översikt över nuvarande möjligheter att erhållasakuppgifter i ärenden Ett speciellt informationsorgan inom riksdagenutgör . Den behandlas särskilt nedan. Enbetydelsefull roll i informationshänseende spelar litteraturförsörjningengenom . är ett verk.Kungl. Maj:t utser ordförande i verkets styrelse. BibUo-teket tillhandagår intebara och dess organ med tjänster, utan är även tiUgängUgt för denKungl. Maj:t underställda statsförvaltningen samt för forskning ochundervisning. Ifråga om möjligheter att självständigt pröva väckta förslag träderutskotten och utskottsarbetet i förgrunden. Genomde i utskottsorganisationen företas utredningar ochinsamlas information i riksdagsärendena. Utskotten har fastanställda tjänstemän. Tjänstemannakåren i utskotten representerar i huvudsakjuridisk, ekonomisk, organisatorisk och annan samhällsvetenskapUg sakkunskap.Möjlighet finns att anlita utomstående sakkunniga som specialföredragande. kan , med stöd av 47 § riksdagsordningen, vända sig direkttill statliga myndigheter med begäran om skriftligt eller muntligt yttrande ivisst ärende; dock äger myndigheten hänskjuta sådan begäran till regeringensavgörande. Av stor betydelse i sammanhanget är också att utskotten har en i detväsentUga fri tillgång tiU det skriftliga material, varöver myndigheternaråder. Ivårt land saknar utskotten befogenhet att tilltvinga sig upplysningar avenskilda personer, företag och organisationer. Sakinformation från sådanakällor kan ändock komma utskotten till del genom remissförfarandet och genomatt enskilda experter efter anmodan lämnar muntliga redogörelser införutskotten och besvarar frågor. En annan infor-mationsmöjUghet har utskotten idirekta muntliga kontaktei med departementstjänstemän och, numera, även medregeringsledamöter. Utskotten kan vidare bereda motionärer tillfälle attredogöra för material och synpunkter, som har legat till grund för väcktaförslag men som inte har kunnat redovisas i morionen. Det förtjänar att erinrasockså om den information som utskotten inhämtar under studieresor och studiebesök. Propositionernas betydelse som informationskälla för riksdagenbehöver inte särskilt framhållas. Det kan särskilt noteras att genomredogörelser i propositioner kan ta del av yttranden som i ärendet haravgivits av kommitter, statliga och kommunala myndigheter samt organisationer. Enskilda riksdagsledamöter besitter specialkunskaper påolika områden, vilka tillförs riksdagsbehandlingen via motioner eller underut-skottsbehandUngen. Faktautredningar görs vidare i riksdagsgruppernas regi.De nuvarande stora oppositionspartiernas grupper tiUsätter bland ledamöternasärskilda kommittéer, som har till uppgift, var inom sitt ämnesområde, attutarbeta motioner för partiet och att granska propositioner. Härvid kontaktasibland utomstående experter. Kommittéerna betjänas i allmänhet av sekreterarefrån partiets gruppkansli. Tjänstemännen i gruppkanslierna lämnar även iövrigt service åt grupperna och deras ledamöter: de fungerar t. ex. somkontaktorgan utåt, sammanställer material och medverkar vid utarbetande avmotioner. Gruppkanslierna förmedlar inte sällan uppdrag till upplysningstjänst.Gruppkanslierna har förstärkts personellt, sedan statsbidrag till kostnadernahar införts. Bidrag utgår numera efter en 1970 (BaU 1970: 68) beslutadhöjning till varje partigrupp med per medlem och år, om gruppenär företrädd i regeringen, och annars med per medlem och år. m. utgår härjämte anslag till riksdagsgrupperna förkontorshjälp till riksdagsledamöterna (1971: 38). Också iriksorganisationernas regi företas utredningar som sedermera får bilda underlagför motioner i eller eljest bUr av betydelse för partiernas arbetedär. Ett forum för kontakt och information mellan riksdagsmänoch forskare utgör det bildade Sällskapet och forskare(). I verksamheten ingår studiebesök, studiegruppsverksamhet, föredrag ochdiskussioner samt förmedling av personliga kontakter. SäUskapet utger ettnyhetsblad, »Rifonytt». Arbetets omfattning har ökat väsentligt. Ett permanentsekretariat inrättades 1969. utgår anslag med perbudgetår. har tillstyrkt en höjning avanslaget till för /73. Den sakkunskap som kan tillföras genom Rifosverksamhet är mestadels av aUmänt orienterande natur. Information, som inte tarsikte på beredningen av visst ärende, kanaliseras till på flera andravägar, såsom genom redogörelser från skilda organ. Så får t. ex.riksdagens revisorer anses fylla en informerande funktion. Verksamhet, som kan sägas gå ut på fortbildning avde enskilda ledamöterna, förekommer inte bara i Rifos regi. Utskottensstudieresor har redan nämnts. beviljar numera med stöd aven bestämmelse, 74 §, i riksdagsstadgan stipendier åt riksdagsledamöter förenskilda studieresor. Det kan nämnas att under innevarande budgetår omkring130 . kommer att fördelas för ändamålet. anordnarriksdagen utbildning i främmande språk. började sin verksamhet1955 och tillhörde då . utgör den en arbetsenhetinom . Författningsutredningenansåg (SOU 1963:18 s. 211) att upplysningstjänsten fyllde ett väsentligtbehov. Utredningen föreslog att upplysningstjänsten borde bilda en iförhållande till riksdagsbibUoteket självständig enhet. Garantier förerforderlig samordning av upplysningstjänstens och verksamhetborde lämpligen kunna skapas genom att upplysningstjänsten stod under ledningav samma styrelse som riksdagsbibUoteket. Delvar på förslag av organisationsutredning inom som upplysningstjänstenställdes under ledning av styrelsen för (s. i betänkandet, fogat vid KBaU 1966: 1). Utredningen ansåg att detuppenbarligen förelåg vissa markerade skiljaktigheter mellanupplysningstjänstens och arbetsuppgifter, vilka delvisfick olika inriktning. Det framhölls vidare att det var naturligt attrekryteringen av tjänstemän till de båda verksamhetsområdena skedde fråndelvis skilda utgångspunkter beträffande utbildning och kompetenskrav iövrigt. Införövergången tiU enkammarriksdag uttalade organisationsutredning (s. 45i betänkandet Enkammarriksdagens förvaltnings-och personalorganisation) attenligt dess mening upplysningstjänsten även i fortsättningen borde vara inordnadi den centrala förvaltningsmyndigheten i . Utredningen fann inte skälatt föreslå någon ändring i sak i fråga om upplysningstjänsten, som »enligt vadsom allmänt omvittnats fungerat utmärkt». intog inte annan ståndpunkt(KBaU 1970: 1). Enligt7 § instruktionen för skall upp-lysningstjänstentUlhandagå ledamöter, utskott och rdks-dagens övriga organ medsakuppgifter, sammanställningar och, i den mån andra uppdrag inte eftersattsdärigenom, utredningar i ämnen som angår ledamöternas eller organensarbetsuppgifter. Upplysningstjänsten utarbetar vidare registret tillriksdagstrycket. I spetsen för upplysnings- tjänstenstår en byråchef. Informationsarbetet är uppdelat på två detaljer, en förekonomisk-statistiska uppdrag och en för juridiska och allmänna uppdrag, ochsysselsätter ett tiotal handläggare. Dessa har akademisk utbildning juridisk, ekonomisk eller samhällsvetenskaplig. Informations- ochutredningsuppdragen uppgick till 3 716, en ökning från föregående årmed 584. Av uppdragen härrörde 3 597 från riksdagsledamöter och återstodenfrån kammar- och utskottskanslier m. fl. Uppdragen har fullgjorts genom utarbetandeav utredningar eller kortare rapporter, genom Överlämnande av framtagetmaterial och genom muntliga upplysningar. Upplysningstjänstenär direkt eUer indirekt berörd av de utredningar som behandlas i det följande. 2.3Pågående utredningar inom 2.3.1 I framställning tUl riksdag hemställdestyrelsen för att måtte uppdra åtstyrelsen att i huvudsaklig överensstämmelse med i framställningen närmareangivna riktlinjer genomföra en förstudie beträffande möjligheten att utnyttjaautomatisk databehandling (ADB) i riksdagsarbetet. På hemställan avbankoutskottet (1969: 37) beslöt bifaUa framställningen. Föratt fullgöra uppdraget tillsatte styrelsen en arbetsgrupp, bestående avrepresentanter för förvaltningskontoret samt kammar- och utskottskansliernamed biträde av experter från statskontoret. Ordförande i arbetsgruppen, som harantagit namnet utredningen om ADB i riksdagsarbetet, har från hösten 1969varit byråchefen vid . Utredningenhar i en dagtecknad rapport (fogad vid BaU 1970: 49) med stödav direktiven angivit sina huvuduppgifter på i huvudsak följande sätt: A.Lagring och återvinning av information. a. Informationtillkornmen inom . Uppgifteninnebär undersökning av de problem som är förknippade med databehandUngen avriksdagens eget informationsmaterial, dvs. riksdagstryck och registrering avhändelsemoment i riksdagsarbetet. b. Informationtillkommen utanför . I uppdraget ingår även att bevaka riksdagensmöjligheter att få tillgång till informationen i de databanker som planeraseller är under uppbyggnad på olika håll inom statsförvaltningen. Isamband härmed har som uppgift för förstudien ytterligare uppställts att»utreda formerna för bedömning av relevansområden av intresse för riksdagenoch för initiering och samordning av expertutlåtanden i ett ärende samt attinventera, definiera och avgränsa de fack- områden,där expertutlåtanden kan behövas». Detta uppdrag, som inte nödvändigtvisinnebär tillämpning av ADB-teknik, bör bedrivas i samråd medgrundlagberedningen. Det torde i huvudsak avse frågan om hur skallkunna tillförsäkra sig den sakkunskap, främst i tekniska och andravetenskapliga spörsmål, som erfordras som underlag för dess beslut. B.Utvärdering av handlingsalternativ med hjälp av ADB. ovannämnda rapport den 6 april1970 ägnades väsentligen den del av utredningsuppdraget, som avserdatabehandUng av eget material. Utredningen föreslog attförsöksverksamhet genomförs, syftande tUl att ta fram ytterligare underlag förbeslut om övergång till ADB-framställning av riksdagstrycket och attförsöksverksamhet med informationsåtervinning ur eget materialinleds. lämnade sitt bifall till förslaget (BaU 1970: 49).Utredningen har härefter i huvudsak arbetat med frågorna om ADB-framställningav eget material, särskilt registerframställningen, och medinformationssökning i detta material. Vissa försök att kartlägga riksdagensbehov av information utifrån har inletts. I huvudsak kvarstår emellertiduppdraget i fråga om den urifrån kommande informationen. 2,3,2Utredningen rörande Med anledning av en framstäUning från riksdagensrevisorer beslöt 1969 att uppdra åt talmanskonferensen attföranstalta om en utredning rörande uppgifter och ställning,I det till grund för beslut liggande utlåtandet av bankoutskottet(1969: 44) uttalas att utredningen bör utgå från förutsättningen att riksdagsbiblioteketskall kvarstanna under huvudmannaskap. Emellertid, heter det vidare,bör reformer kunna genomföras med avseende på funktioner, så attbibliotekets resurser blir bättre utnyttjade för statsverksamhetens ochforskningens samlade behov. Utredningen bör vara oförhindrad att pröva olikalösningar i fråga om ställning inom riksdagsförvaltningen.Utformningen av relationerna mellan och riksdagensupplysningstjänst nämns särskilt. Kommittén skall enligt utlåtandet samarbetanära med statskontoret, som har i uppdrag att undersöka de vetenskapligabibliotekens ime organisarion, inbegripet . Kommitténär parlamentariskt sammansatt och har företrädare för styrelsen förriksdagsbiblioteket och för förvaltningsstyrelse bland ledamöterna.Ordförande är häradshövding , tiUika ordförande i styrelsenför . Det egentliga utredningsarbetet avvaktade ennulägesrapport från statskontoret och påbörjades, sedan rapporten hadeavgivits, . Utredningsarbetet torde i första hand ha inriktatspå frågor om framtida uppgifter för att först därefter avse spörsmål ombibliotekets organisatoriska stäUning. 2.3.3 Utredningen om upplysningstjänsten Sedan det hade ifrågasatts attinrätta nya tjänster inom upplysningstjänsten, beslöt riksdagensförvaltningsstyrelse att tUlsätta en parlamentarisk arbetsgrupp medfem ledamöter för att göra en förutsättningslös undersökning av upplysningstjänstensverksamhet. Arbetsgruppens ordförande är riksdagsledamoten medlemmar är aUa ledamöter eller suppleanter i riksdagensförvaltningsstyrelse. Arbetsgruppen har med sig adjungerat en ledamot avvänsterpartiet kommunisterna. 2.4 Frågans tidigare behandling i övrigt i behandlade motionerom informationsbehov avseende sakkunskap i tekniska ochvetenskapliga spörsmål. I sitt yttrande över motionerna uttalade KU (1968: 38)att en meningsfylld saklig beredning, som ger ett betryggande underlag förriksdagens ställningstagande, allt oftare förutsätter sakkunskap på speciellafackområden och överbUck över utvecklingslinjer och framtidsperspektiv påskilda forskningsfält. Det är inte möjligt att av ledamöterna kräva sådanaspecialkunskaper som förutsätts för att självständigt intränga i alla frågorsom uppkommer. Det blir i stället, sade utskottet, en allt mer angelägenuppgift att tillse att utifrån tillförs de informationer som erfordrasför en tillfredsställande behandling av ärendena. Utskottet yttrade vidare attinformationsproblemen inte hade blivit förbisedda under den debatt och detarbete, som hade förekommit beträffande riksdagsarbetetseffektivisering, men att de inte hade fått någon särskild, samlande prövning.Utskottet fann den genom motionerna väckta frågan i hög grad betydelsefull ochansåg det mest ändamålsenligt att grundlagberedningen upptog frågan under dendå pågående aUmänna översynen av arbetsformer. Utskottet erinradeom att bl. a. spörsmålet om utskottsorganisationen hade omedelbar anknytningtill den aktuella problematiken. Utskottet pekade i fortsättningen på någramöjUgheter som redan stod till buds för att bredda och fördjupasakbehandlingen av ärendena. följde utskottets hemställan att motionernaskulle överlämnas till grundlagberedningen för övervägande. Vid riksdag aktualiserades frågorna om riksdagensinformationsförsörjning i två motioner. Den ena hade samma syfte som motionen1972: 291 och avsåg alltså en utbyggnad av . I denandra upptogs frågan hur skulle få tillgång till teknisk ochvetenskaplig sakkunskap och expertis, som kan ge väg- ledningför den politiska beslutsprocessen. hänvisade i sittyttrande över motionerna (1971: 68) till den av förvaltningsstyrelsentillsatta utredningen om upplysningstjänsten och tiU grundlagberedningensöverväganden om förbättring av tillgång till teknisk och vetenskapUginformation och hemställde med hänsyn härtill att motionerna inte skulleföranleda någon åtgärd från sida. Två ledamöter (båda fp) reserveradesig och yrkade bifall till motionen om utbyggnad av upplysningstjänsten tillett fristående utredningsinstitut. Reservanterna förklarade att enligt derasmening den av förvaltningsstyrelsen tUlsatta utredningen inte syftade till enutvidgning av upplysningstjänstens verksamhet. beslöt i enlighet medvad utskottet hade hemställt. Grundlagberedningen behandlar frågorna omriksdagens informationsbehov i ett särskilt avsnitt i motiven till sittslutbetänkande (s. 241 ff,). Det allmännas vidgade engagemang, de tekniska ochvetenskapUga nyheterna och den snabba utvecklingen i övrigt inom snart sagt aUaområden av samhällslivet ställer stegrade krav på riksdagsledamöternassakkunskap och på informationsförsörjning, säger beredningeninledningsvis och fortsätter: Svårigheterna består inte enbart i att skaffafram ett rikhaltigt faktaunderlag för besluten. Lika viktigt är attinformationsmaterialet sovras och att riksdagsledamöterna får möjlighet att bedömaoch tillgodogöra sig sakuppgifterna. Härefterdiskuterar beredningen allmänt hur informationens volym och inriktning böravpassas tiU den roll som skall spela i ett parlamentariskt system.Beredningen yttrar bl. Det kan hävdas att själva sakbehandlingen avregeringens förslag i är att se som utövningen av en kontroll i vidbemärkelse av regeringen. Från denna synpunkt är det viktigt att utskotten harresurser att genomlysa och granska det material som ligger tiU grund för propositionernaoch att vid behov skaffa kompletterande uppgifter. Härigenom sätts iriksdageaoch dess ledamöter i stånd till en självständig arbetsinsats också i dessaärenden. Genomförslag med eller utan anknytning tiU propositioner för den parlamentariska oppositionenfram alternativ tiU regeringspolitUcen. Även om dessa förslag på grund av detparlamentariska läget inte skulle ha några utsikter att vinna riksdagensbifall, är de av stor vikt med tanke på den fortgående politiska debatten ochopinionsbildningen. Det är därför ett angeläget aUmänt intresse attoppositionspartierna har god tUlgång tUl sakmaterial. Inom(skall inte bara partier utan även enskilda ledamöter kunna väckaförslag och få dem prövade i sak. SkaU ledamotsinitiativen få reell betydelse,måste ledamöterna och beredningsorganen ha god tillgång tillupplysningskanaler. Om alltså flera skäl kanåberopas till stöd för en väl utbyggd infor- mationsapparati , så ter sig från andra synpunkter en begränsning avriksdagens utredningskapacitet motiverad. Man bör sålunda söka förebygga enoläglig spUttring mellan regering och riksdag av tiUgängliga expertresurser.Och i tider då regeringen inte kan stödja sig på en fast sammanhållen majoriteti skuUe tiUgången till en omfångsrik sakkunnigstab i med en vid förslagsrätt för partier och utskott kunna medföra att detpolitiska initiativet gled regeringen ur händerna och regeringsmakten blev fögaåtråvärd (jämför SOU 1969: 62 s. 82). Över huvud stämmer det bäst överens medden grundläggande arbetsfördelningen mellan regering och riksdag- att defristående riksdagsinitiativen har en inriktning mera mot lösningar i stort änmot detaljerade förslag. Den närmare utformningen av projekten bör om nuriksdagen skulle ställa sig positiv ankomma på regeringen. Beredningen frågar sig i fortsättningen ominformationsresurserna i behöver stärkas. Beredningen anser sig kunnakonstatera att den nya utskottsorganisationen har förbättrat förutsättningarnaför en fördjupad sakbehandling av ärendena. Beredningen finner emellertid atttillgången till sakinformation bör stärkas ytterligare och anför: a. isynes partigrupperna haotillräckliga ekonomiska och personella resurser att samla in, bearbeta ochbedöma information; det ligger i sakens natur att problemet främst haraktualitet för oppositionspartier. Beredningen vill också vitsorda attkapaciteten uiom att söka och bedöma information är mindre utveckladi fråga om vissa ämnesområden än beträffande andra, traditionellt bättrebevakade. Enligtberedningens mening har man tre vägar att gå när det gäller aitt förbättrainformationsförsörjningen i allmänhet. För det första kan man överväga enordning enligt vilken en minoritet inom utskott har befogenhet att få tiU ståndviss utredning inom utskottet. För det andra kan man ge partigruppernaekonomiska resurser att bygga ut sin egen informationsapparat och att anlitautomstående mot ersättning i större utsträckning än . För det tredje är dettänkbart att upprätta ett centralt utredningskansli inom , lämpUgengenom utbyggnad av . Deanvisade åtgärderna är inte sinsemellan utbytbara medel att nå samma resultat.De kan mycket väl, på varierande sätt, kombineras med varandra.