bet · FV01JoU34 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:ts förslag ochmotionen 1972: 1297 samt med bifall till motionen 1972; 543, såvitt nu är ifråga, till Bidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. /73 under nionde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag av45 ." b. avherr (vpk) som anser att delsdet avsnitt av utskottets yttrande som börjar på s. 17 med "1statsverkspropositionen" och slutar på s. 18 med "riksdagensåtgärd" bort ha följande lydelse: "Istatsverkspropositionen---- (lika med utskottet)---- 50 MotIfrågavarande förslag anförs i motionen 1972:1297 kritiska synpunkter av såvälprincipiell som praktisk natur. Motionärerna erinrar sålunda om att miljön ären nationell tillgång och att åverkan på och förstöring av densamma drabbardirekt eller indirekt alla. JoU 1972: 34 29 tedärför i princip anses vara en allas skyldighet att undvika miljöförstörandeåtgärder. Miljöskyddslagens utgångspunkter är också formulerade i enlighethärmed. Att införa en långtgående subventionering till enskilda intressen avkostnaderna för miljöskyddande åtgärder, vilka borde ingå i självklaraskyldigheter, är enligt motionärerna varken logiskt eller sakligt riktigt, 1motionen framhålls vidare att speciellt storindustrin harskaffat sig betydande extraprofiter genom att i miljöförstörelsens form förtäranaturkapital som endast i undantagsfall kan återställas. Stora, obotliga,ackumulerade skadeverkningar har redan vållats. Storindustrin har förstbelastat medborgarnas flertal med miljöförstöringens alla konsekvenser ochtvingat dem in i en livshotande situation. 1 motionen nämns tvåytterligare omständigheter som gör subventioner av detta slag principielltfelaktiga. För det första anses rådande lagstiftning alltför efterlåten ochsvag för att utgöra en effektiv kontroll eller press på vinstintressena isamband med miljöhotande verksamhet. För det andra är medlen väsentligenavsedda att pumpas in i storindustrin varför man i realiteten kommer att subventioneravissa gmpper och inte andra. Både bestämmelser och till-lämpning inommiljöskydds-, hälsovårds- och byggnadslagssektorerna kan f. n. medföraomvälvande ingrepp i jordbrukares och andra små näringsidkares villkor utan attde får ersättning. Storindustrin som är den utan jämförelse svårastemiljöförstöraren skall däremot subventioneras. Mot subventionsformen talaräven, framhåller motionärerna vidare, mer omedelbara praktiska skäl. Mansubventionerar åtgärder ägnade att dämpa verkningarna av miljöförstörandedriftmetoder. Men subventionerna går inte till utvecklande av driftmetoder somi sig själva vore tillfredsställande från miljösynpunkt. Man kan genom bidragensnarast göra det billigare för företagen att fortsätta med miljöförstörandeprocesser och produktionsinriktning. Frestelsen att välja sämre och billigaremetoder för miljöskydd kvarstår ju f, ö. då företagen själva förutsättsmedverka i kostnaderna. Motionärerna finner hela denna metod för miljövård frånalla synpunkter tvivelaktig och anser att den effektiva vägen inte går översubventioner till industrin utan över skärpt lagstiftning i förening medmedveten styrning av den teknologiska processen utifrån en ekologiskmålsättning. Fastslåendet av denna princip hindrar inte att man av praktiskaskäl i extremfall kan ge bidrag. Detta kan gälla små näringsidkare för vilkatillfälliga omständigheter kan göra kostnadsfrågan svår att övervinna och därstöd i viss mån kan försvaras. Men principiellt bör inte något aUmäntsubventionstänkande införas i miljövården. Utskottetkan helt ansluta sig till de synpunkter som anförts i den nu behandlademotionen och hemställer i enlighet med motionärernas förslag att förnästa budgetår begränsar anslagstilldelningen till miljövårdande åtgärder inomindustrin m. m. till 10 milj. kr. 3 1972,16 saml. JoU 1972: 34 30 hetmed vad i det föregående anförts användas till stöd åt vissa mindre företag o.d. Vadsålunda anförts innebär bl. a. att utskottet ej biträder yrkandet i motionen1972: 543 om en medelsbegränsning för nu berörda ändamål med allenast 5 milj.kr." dels utskottets hemställanunder 12 bort ha följande lydelse; "12. a. i anledning av Kungl. Maj:ts förslagoch motionen 1972: 543 samt med bifall tih motionen 1972: 1297, båda motionernasåvitt nu är i fråga, till Bidrag till miljövårdande åtgärder inom industrinm. m. för /73 under nionde huvudtiteln anvisar ettreservationsanslag av , b. med bifall till motionen 1972: 1297,såvitt i övrigt är i fråga, som sin mening ger till känna vad utskottet anförtrörande användandet av subventioner i den framtida miljöpolitiken." 1.angående regleringen av priser m. m. på vissa jordbruksprodukter a.av herrar och (båda m) som anför: "1motionerna 1972: 1649 och 1972: 1650 har föreslagits att anvisarytterligare 200 milj. kr. för att hålla konsumentpriset på mjölk oförändratunder det kommande regleringsåret. Vi har i detta sammanhang inte ansett osskunna biträda förslag av sådan natur. Visserligen torde det kunna hävdas atten mera begränsad subventionering inte skulle rubba principerna för jordbruksavtaletsprissystem. Med anledning av att man från skilda håll ifrågasatt den nuvarandeprispolitikens principiella utformning har vi dock icke velat bidra till att genäring åt en delvis onyanserad debatt om övergång till lågprislinje. Mjölkenutgör en betydande utgiftspost i synnerhet för barnfamiljerna. Som ett avvåra viktigaste livsmedel om man tar hänsyn till näringsinnehållet är dockmjölk fortfarande ett av våra billigaste födoämnen. Att lindra verkningarna avett högt skattetryck genom att subventionera konsumtionsmjölk finner vi därfördiskutabelt. Moderatasamlingspartiet har i motion med anledning av propositionen 1972: 95 behandlathushållens ekonomiska problem i samband med föreslagna ändringar i såväl detdirekta som det indirekta skattesystemet. Vi har också framfört förslag om attge den parlamentariska skatteutredningen i uppdrag att dels med förturundersöka möjliga åtgärder för att ge bl. a. just barnfamiljerna ökatkonsumtionsutrymme, dels undersöka möjhgheterna av en differentieradmervärdeskatt. Det sistnämnda förslaget innebär att mervärdeskatten på mjölkeller andra JoU 1972: 34 31 livsmedelskulle kunna ges en lägre nivå än för andra mera umbärliga varor. Vianser dessutom att problemen med de stigande matpriserna bäst löses viaskattepolitiken. Detaljhandelspriserna på livsmedel bestäms i begränsadutsträckning av jordbrukets inkomstförhållanden. Därför främjar man bättrejordbmkarnas berättigade krav på inkomststandard genom att lösa dessa problem iannat sammanhang." b.av (vpk) som anför: "Vänsterpartietkommunisterna har i en partimotion (1972: 54) krävt att mervärdeskatten pålivsmedel slopas. Vi anser att denna åtgärd är den viktigaste skattepolitiskareformen. Den ger det bästa stödet till barnfamiljerna, låginkomstgmpperna,lönarbetarna och pensionärerna. Eftersom dessa grupper måste använda en störredel av sina inkomster, relativt sett, för inköp av livsmedel än andra grupper isamhället, drabbas de särskilt hårt av den kraftiga stegring avlivsmedelspriserna som ägt rum . tilldecember 1971 steg dessa priser . Ett slopande avmervärdeskatten på livsmedel skulle i ett slag sänka priserna på matvaror , vilket i betydande grad skulle förbilliga hushållskostnaderna förde nämnda grupperna. Prisstegringar till dels direkt eller indirekt föranledda av den beslutade höjningen avmervärdeskatten och kommunalskattehöjningar har för de flesta grupper heltätit upp den sänkning av den direkta statsskatten som på regeringens förslagbeslutades av riksdag. Även regeringen måste nu i sitt nya förslagtill skattereform erkänna att skattereform, som kommunisternamed skärpa kritiserade, har misslyckats. Det bör dock erinras om attde borgerliga partierna i allt väsentligt accepterade den omläggning avskattepolitiken som då företogs. De har också hårt drivit kraven på enytterligare övergång från direkt till indirekt beskattning och om en samtidigsänkning av marginalskatterna. Anledningentill att jag avstod vid voteringen i utskottet var dock inte i första hand dethyckleri som mittpartierna demonstrerat med förslaget om ett slags prisstopp påmjölken hyckleri mot bakgrunden av dessa partiers tidigare meriter iskattefrågan. Anledningen till att jag nödgades avstå vid voteringen var detfaktum att vår partimotion om slopande av mervärdeskatten på livsmedel intehade behandlats i kammaren. Vår partimotion med anledning av propositionen omändring i förordningen om stathg inkomstskatt m. m. har f. ö. inte behandlatsi skatteutskottet när detta skrivs. Den finansiering av nödvändigastatsutgifter genom skärpning av skatterna på kapital och profiter, som visamtidigt föreslår, ställer in skattepolitiken som ett led i klasskampen mellankapitalister och arbetare." JoU1972: 34 32 2. angående utredning av vissa frågor rörandejordbrukspolitiken m. m. av (vpk) somanför; "Principernaför klara och tydliga uttalanden är bland annat att 'varje ord eller fras börvara avpassad för sitt sammanhang', skriver och i The reader överyour shoulder, en prosaskribenter. Ett särfall är detemellertid när en statssekreterare talar i sin ministers namn, ministern iregeringens namn och regeringen i kungens namn. 'Denna ceremoniella praxisresulterar i ett extremt suddigt språk.' Ettsådant särfall är tydligen utskottsmajoritetens bifall till yrkandena imotionen 1972: 1651 om en utredning för en övergång till lågprislinje förjordbruksprodukter och en undersökning av distributionskostnaderna förlivsmedel. Socialdemokraterna röstade enligt min uppfattning för motionens yrkandenäven om det inte skedde utan jämmer och veklagan. Den ceremoniella praxis somutspelats mellan voteringen i utskottet och justeringen av betänkandet har dockgett ett för den oinvigde svårtolkat resultat. Regeringspartiets företrädare iutskottet finner det inte 'vare sig erforderligt eller ens lämpligt attriksdagen gör några bindande uttalanden rörande direktiven för den kommande utredningen'.Men de hänvisar till riksdag, högprissystemet inom EEC och dåvarandejordbruksministerns betonande av att 'en lågpris linje rent principiellt hadeavsevärda fördelar framför en högprislinje, inte minst med hänsyn till att delägre inkomsttagarna vid en lågpris linje får bära en mindre del avkostnaderna för jordbruksstödet'. Efter denna utmärkta sammanfattning av denkommunistiska partimotionens tendens görs, före ett svepande omdöme om en helserie motioner, följande uttalande: 'Det förefaller mot bakgrund av det anfördanaturligt att den kommande utredningen även måste komma in på hithörande spörsmål.' Utifrånde lärdomar som den anförda handboken för engelska prosa-skribenter har gett omsärfall, där exempelvis en partigrupp i jordbruksutskottet talar i sinjordbruksministers namn, har jag tolkat betänkandet som ett bifaU tillvpk-motionen 1972: 1651." 3. angåendestöd till pälsdjursuppfödning av herrar ochKrönmark (båda m) som anför: "Utskottethar avstyrkt bifall till förslaget i motionen 1972: 1277 om att statligkreditgaranti skuUe ges för driftslån i saneringssyfte för päls-djursuppfödningoch i detta sammanhang hänvisat till att stöd kan utgå enligt kungörelsen omstatiigt kreditstöd till hemslöjd, hantverk och småindustri. Vi finner det ioch för sig positivt att utskottet gjort detta uttalande vilket bör göra detmöjligt för pälsdjursuppfödare att erhålla lån. JoU1972: 34 33 Eftersom pälsskinnexporten tillför landet betydandevalutainkomster och pälsdjursnäringen dessutom har betydelse förfiskerinäringens möjligheter att avsätta fisk av sämre slag, är det angelägetatt pälsdjursuppfödningen får rimliga möjligheter att lösa sinakapitalproblem. Vifömtsätter att, i de fall jordbrukare bedriver pälsdjursuppfödning somkomplement till jordbruksdriften, man med en generös tolkning avrationaliseringskungörelsen kan göra det möjligt, när så anses befogat, attäven lantbruksnämnderna kan medverka till att kreditgaranti beviljas." JoU 1972: 34 34 Yttrandeiiver motionerna 1972: 266 och 1972: 1302 Lantbruksstyrcisen () Enligt lantbruksstyrelsens mening bör frågan omeventuell utvidgning av rationaliseringsstödet i form av ökadebidragsmöjligheter till investeringar ses i ett vidare sammanhang, varvid ävenangelägenheten av andra åtgärder än täckdikning beaktas. Om en utökning avstödet skall ske torde det f. n. finnas investeringar som är angelägnare attstödja genom ökad bidragsgivning än täckdikning. Omfattningen av den av lantbruksnämndernaprojekterade täckdik-ningen och storleken av det statliga stödet till dennaverksamhet redovisas för åren 19501971 i bifogad tabellbilaga. Denav lantbruksnämnderna projekterade täckdikningen utgör en relativt god mätarepå omfattningen av den utförda täckdikningen. Visserligen kommer en delav den projekterade täckdikningen ej till utförande, men å andra sidan utföresviss täckdikning som ej projekteras av lantbruksnämnderna. Genom uppgifterinhämtade från lantbruksnämnderna kan den utförda arealentäckdikning approximativt beräknas överstiga den av nämnderna projekterade medomkring 10 0/0. Denav nämnderna projekterade arealen (tabellbilaga kolumn 3) låg under 1950-taletoch på en nivå som varierade mellan 14 000 och 18 000 haper år. Därefter ökade arealen fram t. o. m. , då den uppgick till 22000 ha, varefter en viss nedgång skett. Medelarealen (19681971) uppgick till ca 17 000 ha och utgjorde en större projekterad areal ängenomsnittet för perioden 19501962, vilken uppgick till ca 16 000 ha. Det börobserveras att investeringsnivån genomgående var låg inom jordbruket,beroende bl. a. på de rådande kreditrestriktionerna. Detstatliga stödet till täckdikning i form av bidrag (tabellbilaga kolumn 7) harfr. o. m. minskat beroende på de ändrade regler förrationaliseringsverksamheten som trädde i kraft . Atttäckdikningsverksamheten trots de restriktivare bestämmelser som gällt förbidragsgivning från nämnda tidpunkt ändock legat på en något högre nivå änunder åren 19501962 kan sannolikt förklaras av dels att täckdikning i sigsjälv i de flesta fall är en lönsam åtgärd som relativt snabbt betalar sig,dels de gynnsammare skattemässiga avskrivningsregler för täckdikning somtillkom och som innebär att anläggningskostnaderna förtäckdikning kan avskrivas . Vissaändringar i reglerna för det statliga rationaliseringsstödet till jordbruket,vilka trädde i kraft , har medfört att statsbidrag nu kan utgåi ökad omfattning till bl. a. täckdikning. Detta gäller främst för norraSverige och sammanhänger med bestämmelserna om rationaliseringsstöd till vissajordbruk (SFS 1971: 420) och möjligheterna att i ökad omfattning tillämpadispensbestämmelserna i 20 § andra stycket rationaliseringsskungörelsen (SFS1967: 453). JoU 1972: 34 35 Den av lantbmksnämnderna under senare årgenomsnittligt projekterade arealen på 17 000 ha motsvarar en årligentäckdikad areal på närmare 19 000 ha. Med en varaktighet hos täckdikningen på50 år skulle 19 000 ha täckdikad areal svara mot en täckdikad totalarealav 950 000 ha. Iförehggande motioner har föreslagits att ett generellt statligt stöd i form avbidrag skall lämnas för täckdikning av all åker som bedöms bli bestående pålängre sikt. För att erhålla en uppfattning om kostnaderna för en sådanstödgivning har uppställts två alternativ. I alternativ ett har antagits atten utökad stödgivning skulle resultera i en årlig täckdikning av 25 000 hamotsvarande en totalt täckdikad åkerareal av 1 250 000 ha och i alternativ två30 000 ha motsvarande en totalareal av 1 500 000 ha. I båda alternativen harförutsatts att bidrag utgår med 40 0/0 inom SR-området och med 25 0/0 i övrigadelar av landet. Enligt tillgänglig statistik kan täckdikning inom SR-områdetberäknas till 20 "/o av den totala täckdikningen. 25000 ha/är Kostnad kr/ha 2 600 Kostnad totalt 65 milj.kr SR-området: 13" "; bidrag = 5,2 milj. kr Övrigt: 52" " ; " = 13,0" " Summa 18,2 milj. kr Ovanframräknat belopp bör reduceras med uppskattningsvis 10 "/q med hänsyn till att bidragej utgår med belopp understigande 2 500 ler. Reducerat belopp 16,4 milj. kr. 30000 ha/år Kostnad kr/ha 2 600 Kostnad totalt 78 milj.kr SR-området; 16" " ; bidrag = 6,4 milj. kr Övrigt: 62 " " ; " = 15,5 " Summa 21,9 milj. kr Reduceratmed 10 "/o, se ovan under alt. 1 19,7 milj. kr. Härtillskulle sannolikt komma en viss minskning av bidragsbeloppen beroende påbestämmelserna i 7 § rationaliseringskimgörelsen. Deutförda beräkningarna tyder på att en utvidgad bidragsgivning till täckdikningenligt motionärernas hemställan skulle medföra en väsentligt utökadförbrukning av bidragsmedel till inre rationalisering, jämfört med de ca 2milj. kr som förbrukats . Motionärernas förslag innebärenligt lantbruksstyrelsens approximativa uppskattningar att bidragsramarnasammanlagt måste ökas med ett belopp i storleksordningen 15 milj. kr perbudgetår. Lantbruksstyrelsen vill framhålla att det enligt styrelsens meningknappast är motiverat att vid en eventuell prioritering av medelsutrymmet inomnu fastställd ram för bidrag till inre rationahsering ge ökade bidrag tilltäckdikning förtur. Styrelsen vill vidare anmäla att framställning nyligengjorts till Kungl. Maj:t om utökning av bidragsramen för innevarande budgetårpå grund av de ökade medelsanspråk som de från ändrade bestämmelsernamedfört. Härjämte har lantbruksstyrelsen tidigare av samma skäl hemställt omhöjning av bidragsramen för /73. JoU 1972: 34 37 Yttrandenöver motionerna 1972: 200, 1972:1281 och 1972:1290 Lantbruksstyrelsen() De remitterade motionerna går ut på attjordbrukspolitiken skall ses över med hänsyn till dess effekter i en radavseenden för samhället i övrigt. a. tas i motionerna upp inverkan på andranäringar än jordbruk, på arbetsmarknaden, miljön samt livsmedelsberedskapen pålängre sikt. Nugällande jordbrukspolitik grundar sig på det omfattande utredningsarbete somutfördes av jordbruksutredning. Härvid behandladesjordbrukspolitikens samband med utvecklingen inom samhället i övrigt. 1967 årsriksdagsbeslut om jordbrukspolitiken grundade sig sålunda på ingåendeöverväganden om sambandet mellan på ena sidan jordbrukets utveckling och påandra sidan sysselsättning, landskapsvård och frågor om en tillräckligt storlivmedelsproduktion med tanke bl. a. på vårt lands beredskap inför enkrissituation. Jordbmkspolitikenanger såsom huvudmål för utvecklingen inom jordbruket effektivast möjhg produktionoch en ekonomisk standard för personer sysselsatta i jordbruk som är likvärdigmed den i andra näringar. Vidare skall produktionsvolymen anpassas till ennivå som erfordras av beredskapsskäl, dvs. inte lägre än 80 "/o av fullsjälvförsörjning. Dennapolitik medför en viss koncentration av jordbruksproduktionen till slättbygderoch bättre mellanbygder. För att uppehålla en jordbruksproduktion av önskadstorlek i norra utgår där särskilt statsstöd, vilket på förslag av enparlamentarisk utredning förbättrades föregående år. Det statligarationaliseringsstöd, som baseras på 1967 och beslut, syftar i förstahand till en uppbyggnad av lönsamma, bestående företag. För norra dock i vissa fall stöd även till företag med begränsadeutvecklingsmöjligheter. Lantbruksstyrelsen har på Kungl. Maj:ts uppdragdessutom utarbetat förslag tUl regler för finansieringsstöd till begränsatutvecklingsbara mjölkföretag även i övriga delar av landet. Genom sistnämndabåda stödformer torde möjligheterna förbättras att tills vidare uppehållajordbruksdrift i vissa områden där jordbruket eljest skulle komma attnedläggas. 1 samma riktning kommer också den i årets statsverkspropositionföreslagna verksamheten med landskapsvårdande åtgärder i odlingsbygder attverka. Detkan i sammanhanget erinras om att stödåtgärder härutöver till jordbmk iavfolkningsbygder har ifrågasatts av vissa länsstyrelser i de tillinrikesdepartementet ingivna länsprogrammen 1970. Dessa förslag, som främsthärrör från norrlandslänen, motiveras av en önskan att bevara bosättning ochsysselsättning i vissa glesbygdsområden. Enligt lantbruksstyrelsens mening ärstödåtgärder utöver dem som i det föregående angetts f. n. intejordbrukspolitiskt motiverade. Det innebär emellertid knappast någon konfliktmed jordbrukspolitiken om man av andra skäl inför någon form av statsstöd förjordbruk i områden där stöd till jordbrukets rationalisering nu inte kan utgå.Någon ny utredning behöver JoU 1972: 34 38 intetillsättas för att särskilt ta upp dessa frågor, eftersom det torde ligga inomramen för glesbygdsutredningens uppdrag att behandla dem. Detär såvitt lantbruksstyrelsen kunnat finna inte motionärernas avsikt att huvuddrageni gällande jordbrukspolitik skall ändras. En särskild utredning om den långarad av sidoeffekter som nämns i motionerna blir med nödvändighet en mycketomfattande och tidskrävande utredning. Förutom jordbrukssektorn torde en sådanutredning få omfatta stora delar av samhället i övrigt sett ur bl. a.ekonomiska, miljömässiga och sociala synpunkter. Det kan enligtlantbruksstyrelsens mening ifrågasättas om en sådan särskild utredning ärnödvändig. 1 den mån en allmän översyn av jordbrukspolitiken skall ske bördock givetvis även de i motionerna angivna sidoeffekterna av denna politikbeaktas så långt detta är motiverat. () Jordbruksnämndenanför. vill erinra om att frågan omjordbruket och dess roll i samhället behandlades av 1960 årsjordbruksutredning. Utredningens överväganden låg till grund förståndspunktstaganden i dessa frågor riksdagsbeslut om riktlinjernaför jordbrukspolitiken. Enligtdetta beslut är den allmänna jordbrukspolitiska målsättningen att till minstasamhällsekonomiska kostnad åstadkomma en jordbmks-produktion av önskad storlekoch att göra det möjligt för de i jordbruket sysselsatta att blidelaktiga av den allmänna standardstegringen. Befolkningspolitiska och socialaskäl bör i allmänhet inte leda till att en olönsam jordbruksproduktionupprätthålls på . Inte heUer bör enligt riksdagsbeslutet naturvårdenfrämjas genom generella jordbrukspolitiska åtgärder. Ienlighet härmed är jordbruksnämnden av den uppfattningen, som också redovisas imotionen nr 1972: 1281, att kostnaderna för samhällets insatser i form avjordbrukspolitiska åtgärder inom lokaliserings-, arbetsmarknads- ochmiljöpolitik ej bör slå igenom i livsmedelspriserna utan bör mötas på annatsätt. Vadsedan gäller rationaliseringsverksamheten inom jordbruket bör den enligt 1967års riksdagsbeslut bedrivas med hänsyn även till andra aspekter än de rentjordbrukspolitiska. Planeringen inom jordbrukssektorn skall inordnas isamhällsplaneringen i stort och i den regionala planeringen. Vid den senareskall särskild vikt ägnas dispositionen av markresurserna med syfte att fåtill stånd bästa möjliga avvägning av behoven av mark för jordbruks-,bebyggelse- och fritidsändamål eller för annan användning. Så långt möjligtskall naturvårdsaspekten beaktas. Jordbruksnämndengår inte närmare in på rationaliseringsverksamheten; lantbruksstyrelsen äransvarig myndighet härför. Det kan dock nämnas att undersökningar pågår inomlantbruksekonomiska samarbetsnämndens rationaliseringsgrupp avseenderationaliseringspolitikens verkningar. Undersökningarna är avsedda att läggasfram under loppet av . Jordbruksnämndenvill i detta sammanhang också erinra om det av riksdag beslutade stödettill jordbruket i norra . Syftet med stödet är att upprätthålla enregional livsmedelsförsörjning samt att bygga upp bärkraftiga brukningsenheterav näringspolitiska, befolk- JoU 1972: 34 39 ningspolitiska,sociala och landskapsvårdande skäl. Stödet lämnas dels i form av vissapristillägg (av budgetmedel), dels genom rationaliseringsverksamhet. Beträffandenaturvårdsaspekterna framhölls riksdagsbeslut attnaturvårdsmyndigheten skulle få i uppdrag att följa verkningarna frånlandskapsvårdssynpunkt av minskningen i jordbruksjordens omfattning. har sedermera låtit företa en utredning, som redovisas ipublikationen "Landskapsvård i odlingsbygder" (1970: 9). Den ungefärligaomfattningen har kartiagts av de arealer som från landskapsvårdssynpunkt böråterställas eller skyddas mot nedläggning. 1 utredningen föreslogs olikametoder för att hålla odlingsmarken öppen, bl. a. betesdrift för främstnötköttsproduktion.