bet · FV01JoU43 · 1972-12-31 00:00:00 — Av naturiiga skäl kan fordringarna på utrymme för djur ien zoologisk affär under en skälig, relativt kort lagerhållningstid inteställas lika höga, som vid annan förevisning men i fråga om utfodring,renhållning o. d. finns ingen anledning pruta på gängse krav, vilket skallbeaktas vid tillsynen. ()(28.4.1972) SDR anför i sitt remissyttrandeföljande i vilket instämmer. Enligt djurskyddslagen skalloffentlig förevisning av djur stå under veterinärstyrelsens (numeralantbruksstyrelsens) särskilda tillsyn. Denna tillsyn skall utövas i samråd medövriga inom tillsynsområdet verksamma organ. Särskilda föreskrifter ochcentralt dirigerad övervakning förekommer endast vad avser travtävling,djurparker och verksamhet, som närmare regleras av lagen eller med stöd avdenna utfärdade bestämmelser. Det har otvivelaktigt förekommit missförhållanden inom detområde som motionärerna berör, varför en skärpt kontroll kan vara nödvändig.Det synes emellertid fullt möjligt att åstadkomma denna inom ramen förnuvarande organisation. Hälsovårdsnämnderna bör emellertid i sittövervakningsarbete få stöd i råd och anvisningar, som centrala myndigheter kanlämna. Detta är lämpligt bl. a. av den orsaken, att kunskaper och erfarenhethos de Icommunala tillsyningsmännen vanligen är koncentrerade till andraområden av djurhållning än till hållande av mer eller mindre exotiskasällskapsdjur. En väl utbyggd och organiserad tillsyn bör snabbt kunnaregistrera förändringar, som inträffar i djurhållningen inom en kommun. Detfinns därför ej anledning föreskriva tillståndstvång, särskilt somtillständskravet knappast kan få en sådan utformning att det möjliggör förbudför person att syssla med djurförsäljning. SDR föreslår att- lantbruksstyrel.sen erhåller uppdrag attlämna erforderliga råd och anvisningar till hälsovårdsnämnderna. Lantbmksstyrelsen avstyrker bifall till motionen 1972:750och anför. Motionärerna önskar en översyn avbestämmelserna för användning av djur för vetenskapligt ändamål "medbeaktande av vad i motionen anförts". I motionen anföres bl. a. att den kommande djurskyddstillsynentarvar en grundlig upprustning, att stulnadjur säljs som försöksdjur, attinköps- och försöksdjursjournaler förs på ett ofullständigt sätt, att det ärönskvärt med av staten auktoriserade djurleverantörer, samt att skyldighet borde föreskrivas i kungörelsen omanvändning av djur för vetenskapligt ändamål för förbrukare av försöksdjur attlämna kontrolluppgift jämlikt 37 § taxeringsförordningen. Enligt lantbinksstyrelsens uppfattning är inget avovannämnda önskemål av den arten att det bör föranleda den begärda översynen.Den i och för sig önskvärda upprustningen av den lokala tillsynen är enresursfråga, som hör hemma i annat sammanhang. Frågan om anskaffande avförsöksdjur har behandlats av en särskild utredning, vars förslag behandlats avstatsmakterna. Frågan synes lika litet som det föreslagna lämnandet avinkomstuppgift höra hemma i försöksdjurskungörelsen. Däremot avserföreskrifterna i denna om förandet av inköps- och försöksjournaler bl. a. attförhindra att stulna djur kommer till användning. Att journalerna försordentligt skall enligt kungörelsen kontrolleras av hälsovårdsnämnderna ochunderlåtenhet kan medföra böter. Bestämmelserna i detta avseende är enligtlantbruksstyrelsens uppfattning ändamålsenliga. Relevant i sammanhanget torde endast vara motionärernasogillande av den syn på användningen av djur för vetenskapligt ändamål, somkommer till uttryck i djurskyddslagen och försöksdjurskungörelsen, nämligen attdjur såvitt möjligt skall skyddas mot lidande men att detta önskemål intealltid helt kan uppfyllas under vetenskapligt arbete för människans bästa,varvid dock allt skall göras för att mildra lidandet. Enligt lantbmksstyrelsensuppfattning vilar dock den uppfattning lagen ger uttryck för på realistiskgrund och anledning att ändra denna uppfattning saknas. Försöksdjurskungörelsenerhöll sin nuvarande lydelse . Bestämmelserna om bedövning,smärtstillande medel etc. fyller sitt ändamål. Kontroll över att inte onödigaexperiment utföres och även att djuren så långt möjligt skyddas mot lidandeavses kunna ske bl. a. vid granskningen av försöksjournalerna.Länsveterinärerna har instruerats att i kommuner där stadsveterinär inte finnsmedverka vid hälsovårdsnämndens joumalgranskning. Eventuellt påträffade tvivelaktigaexperiment skall anmälas till lantbruksstyrelsen, som kan ta upp försökenifråga till diskussion med medicinska forskningsrådet. På grund av den storamen enligt lantbruksstyrelsens uppfattning oberättigade misstro mot forskarnasom råder inom viss opinion kan emellertid härutöver diskuteras inrättande avetiska kommittéer, som föreslås i motion 1972:127 1, se styrelsens yttrandeöver denna. ,som inhämtat yttrande i ärendet från rådets försöksdjursnämnd, instämmer inämndens yttrande, vari anförs följande. har under sinverksamhet noga följt problemen kring användandet av djur för vetenskapligaexperiment. tog omgående, efter det att denstartat sin verksamhet, initiativet till förslaget om en bredare och bättreutbildning för såväl forskare som försöksdjurstekniker. Resultatet av nämndensarbete kan noteras i välbesökta forskarutbildningssymposier och ett flertalkurser efter SÖ:s kursplaner för försöksdjurstekniker. Det ärförsöksdjursnämndens uppfattning att en välutbildad personal är en av deviktigaste förutsättningarna för en från djurskyddssynpunkt godtagbarförsöksdjurshållning. Vidare har uppfödningstekniska spörsmål ochkvalitetsfrågor rörande försöksdjur stått på försöksdjursnämndens program.Uppfödningsenheterna för försöksdjur vid och Åkers Krutbruk irespektive Universitets och Förenade Fabriksverkens regi har stöttsav försöksdjursnämnden, och MFR:s tidigare försöksdjursveterinär har medverkati båda projekten. För vetenskaplig djurexperimenten verksamhet krävs att manhar tillgång till väl definierade försöksdjur med känd bakgrund. Vidare har försöksdjursnämnden stöttförsöksdjursassistenternas arbete på de olika universitetsorterna. Detta harunderlättats och befrämjats genom MFR:s bidrag till kontraktsuppfödning avkatt. Den uppföljning och märkning av uppfödda försöksdjur som sker underförsöksdjursassistenternas uppsikt, är ett led i att söka nå obrutna kedjorfrån producent till konsument. har tillbaka ansett attkunskapen kring försöksdjursfrågorna borde samlas och drivas i form av ettsvenskt försöksdjurscentrum. Ett sådant skulle verksamt bidraga till attytterligare förbättra och klargöra frågorna i arbetet med försöksdjur. Fråganom ett svenskt försöksdjurscentrum utreds nu i samarbete mellan MFR och UKÄ. Under diskussioner om framtiden för det centralauppfödningsprojektet av försöksdjur vid Åkers Krutbruk i FFV:s regi har nämntsatt en departemental utredning skulle tillsättas för att granska hela deninhemska försöksdjurssituationen. förordar sålunda att den utredning somredan arbetar inom MFR och UKÄ, ges vidgade befogenheter, eller att den närmareknyts till en eventuell kommande departemental utredning inom området. har i enavsevärd förbättring av försöksdjurens ställning kommit till stånd. Statensmedicinska forskningsråds försöksdjursnämnd har på ett förtjänstfullt sättverkat för en bättre standard på försöksdjursverksamheten och för en humanarebehandling av försöksdjuren. har en konsulenttjänst iförsöksdjursfrägor inrättats vid statens veterinärmedicinska anstalt och därmedhar ytterligare ett stort steg tagits mot förbättrade förhållanden förförsöksdjuren. De vidtagna åtgärderna skaparemellertid inga absoluta garantier för att försöksdjuren skyddas mototillbörligt lidande. Av denna anledning och under förutsättning att tillbörlighänsyn tages till att i synnerhet den medicinska forskningen även ifortsättningen måste ha tillgång till försöksdjur tillstyrkerveterinärhögskolan bifall till det av m. fl. framförda förslaget omöversyn av de bestämmelser, som avser användning av djur för vetenskapligtändamål. Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik Se delegationens gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). () (2.5.1 972) Se LRF:s gemensamma yttrande övermotionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). ()(28.4.1972) Se SDR.s yttrande över motionerna1972:40 (bilaga 1), 1972:364 (bilaga 3) och 1972:1271 (bilaga 6). Yttranden över motionen 1972:1271 Lantbruksstyrelsen() Styrelsen tillstyrker bifall tillmotionen 1972:1271 vad avser etiska kommittéer vid forskningsanstalter menavstyrker motionen vad beträffar sådan kommitté vid lantbruksstyrelsen. Motionärerna framhåller bl. a. att"så länge allmänheten inte genom representanter kan fä insyn idjurförsöken finns det alltid en förtroendeklyfta, som gäller vad som måhändasker innanför de vetenskapliga institutionernas väggar". Lantbruksstyrelsen, som inte delar misstron mot forskarna,kan intyga att den förekommer i mycket hög utsträckning. Tyvärr drabbar denockså i samma utsträckning tillsynsmyndigheterna på alla nivåer, vilkamisstänks stå i maskopi med forskarna för att dölja plågsamma djurförsök. Dettaskapar olust hos de berörda, vilka naturligtvis, därom borde inga tvivel råda,i stort sett hyser samma önskan som den misstänksamma opinionen att behandladjuren så väl som möjligt. Undantagen härifrån torde inte vara procentuelltfler än djurplågarna bland befolkningen i övrigt. Att inte onödigt plågsamma eller helt onödiga djurförsökäger rum söker tillsynen bl. a. kontrollera vid granskningen avförsöksjournalerna. Institutionerna är skyldiga sända in dessa till hälsovårdsnämndernaen gång . Länsveterinärerna är instruerade att, där inte kommunen haregen veterinär, erbjuda sig att granska journalerna. Om de är tveksammaangående vissa försök skall de rapportera till lantbruksstyrelsen, som kan taupp fallet med medicinska forskningsrådet. Det vore emellertid bättre om enliknande bedömning kunde göras redan vid planläggningen av försöken. Lantbmksstyrelsen anser därför att en bättre förståelseför berörda frågor skulle kunna främjas genom inrättande av etiska kommittéervid forskningsanstalter som använder djur för vetenskapliga försök. Däremot ärstyrelsen tveksam till inrättandet av en sådan kommitté vid lantbruksstyrelsen.Styrelsen sysslar ej med djurförsök. Sålunda skulle en kommitté av åsyftat slagendast kunna ha den funktionen att vara en rådgivande instans vid styrelsensbedömning av klagomål rörande djurförsök. I sådana ärenden inhämtas givetvisyttrande från berörd institution, varför en särskild kommitté hos styrelsenknappast är motiverad. Stålens medicinska forskningsrådhar inhämtat utlåtande från rådets försöksdjursnämnd och anför följande. fanns det planer inomstatens medicinska forskningsråds försöksdjursnämnd att nämnden skulle fungerasom etisk kommitté i försöksdjursfrågor. Som framgår av bifogade skrivelse' till ett flertalinstanser, fungerar försöksdjursnämnden som rådets etiskakommitté med huvudsaklig uppgift att bedöma av rådet bekostade försök påobedövade * här ej bifogad högtstående djur utöver sådana försök som gällerinjektioner och provtagningar. I den mån andra instanser utanför rådets verksamhetsområdevill taga försöksdjursnämndens kunnande i anspråk för etiska bedömanden ärnämnden dock villig att medverka. Rådet anser det mindre lämpligt att flera centrala etiskakommittéer tillskapas och förordar i stället en enda central etisk kommitté iförsöksdjursfrågor med rådgivande uppgifter gentemot de lokala kommittéer somenligt rådets uppfattning bör inrättas vid de forskningsanstalter som jämlikt1 § i kungörelsen av undantagits från djurskyddslagens 12§. Den centrala etiska kommittén skulle därutöver kunna vara referensorgan förde lokala och vid behov överta ärenden som hänskjutits av dessa för avgörande. anser att den inom rådetf. n. arbetande etiska kommittén i försöksdjursfrågor, dvs. dess försöksdjursnämnd,vari representant för ingår, fårfortsätta att fungera som en central etisk kommitté. Den bör dock i detavseendet förstärkas med dels en eller flera ledamöter från lantbruksstyrelsensveterinäravdelning, dels en ledamot från så att kommitténs arbete gestyngd och får önskad effekt. finner detangeläget, att etiska kommittéer av den typ, som motionärerna föreslår,inrättas vid alla de forskningsanstalter, vilka jämlikt 1 § i kungörelsen den17.11.1944 undantagits från djurskyddslagens 12 §. Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik Se delegationens gemensammayttrande över motionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). () () Se LRF:s gemensamma yttrande övermotionerna 1972:40, 1972:44, 1972:750 och 1972:1271 (bilaga 7). () (28.4.1972) SDR anför. Vi önskar hänvisa till vårtuttalande till motionen 1972:40. Dessutom vill vi tillägga att statensmedicinska forskningsråds försöksdjursnämnd numera även är konstituerad som encentral etisk nämnd i försöksdjursfrägor. Kan försöksdjurskonsulentensavdelning inom UKÄ utvidgas bör detta gynna den etiska uppsikten. Inrättandetav universitetsveterinärer vid de olika lärosätena vore också mycket värdefulltur denna synpunkt. Däremot kan en lekmannainsyn i de vetenskapligainstitutionernas försöksverksamhet inte bidraga till att det etiska kravetbättre beaktas. Förirtsättningen för en lekman att kontrollera den allt merinvecklade forskningsmetodiken och djurens lidanden måste bedömas som helt I stället hänvisas till våra förslag i våra uttalanden isamband med motionerna 1972:40, 41, 364, 567 och 1300. Bilaga 7 Yttranden över motionerna 1972:40, 1972:44,1972:750 och 1972:1271 Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik Delegationen anför i huvudsak följande. De angivna motionerna berör sammaproblemkomplex. 1 samtliga behandlas etiska frågor i samband med vetenskapligadjurförsök och i de tre förstnämnda därutöver frågor berörande tillsynen avdjurskyddslagens efterlevnad. När det gäller försök på människa har såsom delvisframgår av motion nr 1271 - en allt effektivare organisation vuxit fram genominitiativ tagna av läkarföreningar, forskningsråd och fakulteter. Världsläkarförbundethar angivit vägledande normer, forskningsrådet fordrar etisk granskning för attprojekt skall understödjas och fakulteterna, som äger personkännedom och enöverblick över tillgängliga resurser, granskar genom sina etiska kommittéer deenskilda projekten. etiska delegation, som har ett starktlekmannainslag, följer utvecklingen och tar upp frågor av övergripande naturoch vidare medicinsk räckvidd. Delegationen delar uppfattningen att etiska aspekter börbeaktas i lika hög grad när det gäller djurexperiment som när det gäller försökpå människa och att vägledande normer för djurexperiment bör i den mån deicke redan finns - utarbetas. Detta bör kunna ske genom samarbete mellansakkunniga instanser. Delegationen delar vidare uppfattningen att det vidforskningscentra, där djurexperiment utförs, bör finnas nämnder med uppgift attge råd och anvisningar när det gäller att på de enskilda forskningsprojektentillämpa angivna riktlinjer. 1 fakulteternas etiska kommittéer handläggs emellertidnästan uteslutande försök, som utförs pä friska försökspersoner eller isamband med patientvård. Dessa kommittéer kommer att bli alltmer belastade ochdet vore därför icke lämpligt att till dem hänvisa även bedömningen avdjurexperiment. De etiska värderingarna är vidare när det gäller humanförsökoch djurförsök artskilda. En forskare läkare som är lämpad att bedömakliniska försök har i regel inte lika goda förutsättningar att göra deavvägningar, som bör ske vid bedömning av djurexperiment och tvärtom. Väsentligt är att alla berörda forskare vid uppläggningenav djurexperimentella projekt lär sig att ta tillböriig hänsyn till de etiskaaspekterna. Vidare är det väsentligt att anslagsgivande instanser icke beviljarmedel till djurexperiment, som inte fyller uppställda etiska krav, och attvetenskapliga tidskrifter icke antar uppsatser, som redogör för försök som frånetiska synpunkter icke kan godtas. Berörda forskare och djurskötare bör utbildas i djurvårdoch djurexperimenten teknik och försöksledaren bör ha sådan utbildning. Med de goda erfarenheter delegationen har vad beträffarutvecklingen när det gäller humanförsök förordar den att man så långt möjligtsöker bygga ut nu förefintliga organisation pä frivillighetens väg.Tillsättandet av en djurens ombudsman är när det gäller vetenskapligadjurexperiment enligt delegationen icke påkallat. Om det är riktigt att försöksdjur åtkommes på oärligt sättbör givetvis åtgärder i möjligaste mån vidtagas för att förhindra att så sker. Delegationen,som tidigare icke handlagt frågor beträffande djurexpe- riment, är beredd att vidga sin verksamhet till att omfatta även principiella etiska frågor inom detta område. ()() anför. Avsikten är att inledningsvisredovisa LRF:s inställning i principfrågorna och att först därefter kommenterade enskilda motionernas sakinnehåll. Som en allmän och självklar grundprincip för varje form avdjurhållning bör gälla att all nödig omvårdnad om djurens välbefinnande såvältill fysisk som psykisk hälsa iakttas. Medvetet djurplågeri måste förhindrassamt förekommande former av omedvetet djurplågeri motverkas. Konsumenternas krav på förbilligade livsmedel får intetillåtas att menligt påverka möjligheterna till en sund djurvård. Den statliga jordbrukspolitiken är starkt inriktad på attfrämja en produktionsteknik som ger lägsta möjliga produktionskostnader. Idetta syfte har strukturomvandlingen i olika avseenden påskyndats och statsmakternahar via sina rationaliseringsorgan genom rådgivning och ekonomiskt stödmedverkat till introduktionen av nya tekniska hjälpmedel och nyaproduktionsformer. De i detta sammanhang mest påtagliga förändringarna gälleranläggningar för storproduktion av animalier i första hand broiler, ägg ochfläsk. Dessa effektivitetssträvanden har i flera avseenden kommiti konflikt med djurskyddssynpunkter. Vissa av statliga rådgivare rekommenderadetekniska anordningar har efter en tids användning blivit förbjudna, vilketsjälvfallet inneburit föriuster för enskilda lantbrukare. LRF anser det ytterstangeläget att den teknik som används inom jordbruket fyller alla de krav somställs från djurskyddssynpunkt. Ny teknik bör ej introduceras förrän denprövats från denna synpunkt. Kraven vid nyetablering bör därför ställas så högtatt djurskyddets intressen för överskådlig tid kan anses tillgodosedda. LRF delar uppfattningen att flera inslag i den teknik somtillämpas vid stora anläggningar av fabrikstyp för animalieproduktion ärtvivelaktiga ur djurskyddssynpunkt. LRF har också motsatt sig att statligt stödskall utgå till sådana anläggningar. I motionen föresläs att en djurensombudsman inrättas med uppgift att tillse att bestämmelser i lagar och författningar,som rör djurskyddets olika grenar, efterlevs. Beträffande LRF:s principiella inställning hänvisas tilldet inledande avsnittet. Den tillsyn över djurens vård och behandling somhälsovårdsnämnd har att utöva enligt djurskyddslagen bör enligt LRF intekompletteras med ett djurens ombudsmannaämbete. I stället bör gällandeanvisningar kompletteras med regeln att hälsovårdsnämnd till sitt förfogandeskall ha veterinär expertis, med vilken nämndens personal regelmässigt måsterådgöra i frågor som rör djurhållningen. Motionerna 1972:750 och 1972:1271 Motionerna behandlar frågan omanvändandet av djur för vetenskapliga ändamål, varvid en översyn avbestämmelserna på området begärs. I motion 1271 betonas särskilt behovet av attetiska kommittéer för bedömning av djurförsök vid forskningsanstaltertillsätts. Beträffande LRF:s principiella inställning hänvisas tilldet inledande avsnittet. Forskningen har ett klart behov av levande material avolika slag för att kunna utföra nödvändiga experiment. Det är svårt att insehur detta behov skulle kunna tillgodoses om man inte skulle få använda djur avolika arter. Dessa experiment bör givetvis företas på ett sådant sättatt djuren åsamkas minska möjliga lidande, både psykiskt och fysiskt. Vidarebör även beaktas att djurens normala beteende inte onödigtvis störs ellerändras under fångenskapen. LRF anser att det finns fullgod anledning att hysaförtroende för den personal som omhänderhar de experimentella djurförsöken. Denofta långa erfarenheten av vetenskapligt arbete, söm finns representerat hosdenna personalkategori, är en god garanti för att precision och noggrannhetiakttas vid varje försök. Det finns ej skäl att ifrågasätta dessa forskaresförmåga att bedöma det lämpliga i olika experimentella ingrepp. Det kaningalunda förutsättas att ledamöterna i de föreslagna etiska kommittéernaskulle ha bättre omdöme än de forskare som arbetar med djuren eller de som nuutövar tillsyn av djurskyddslagens efterlevnad. Vad gäller införskaffandet av försöksdjuren anser LRF attproblematiken kring de oegentligheter, som därvid sägs förekomma, inte börsammanblandas med frågan om djurens behandling vid de experimentella försöken. Självfallet måste varje form av illegal handel med djurenstoppas samt godtagbara lösningar sökas för att säkra forskningens behov avförsöksdjur. Motionen syftar till att åstadkommaett effektivt skydd mot djurplågeri. Detta anses kunna ske genom följande åtgärder: Orsakande av djurplågeri bestraffasoavsett uppsåt. De vetenskapliga experimenten medförsöksdjur överses. Bestämmelserna om kontroll avlagens efterlevnad skärps. Tillsättandet av en djurensombudsman. Beträffande LRF:s principiella inställning hänvisas tilldet inledande avsnittet. Förslagen under punkterna 2-4 har behandlats var för sig iyttrande över motionerna n:ris 44, 750 och 127 I. Vad gäller frågan om bestraffning av djurplågeri anser LRFatt det inte finns anledning ändra nuvarande formulering i lagen. Kravet attendast uppsåtliga brott skall straffas är en huvudprincip i straffrätten. Detbör därför föreligga starka skäl för att beträffande någon brottstyp upphävauppsåtskravet. Djurplågeri är hos oss varken så frekvent eller svårartat attdet finns anledning till en så kvalificerad undantagsbehandling som den imotionen yrkade. Det däri andragna exemplet är ett gammaltunderrättsavgörande som att döma av motionens brottsreferat aldrig skulle hastått sig om det överklagats. Representativare är dom i mål B 429/70, varemot vägrade fullföljdstillstånd (beslut SB 1142, 3.11.1971), där detansågs föreligga djurplågeri när en lösdriftsbädd konstaterats under 5 veckorha varit mer eller mindre misskött. Djurägaren måste enligt hovrätten antas haförstått att djuren utsatts för allvarligt hdande . Detta är enprejudicerande uppsåtsbedömning som tillfredsställer alla rimliga krav i frågaom brottsansvar. Även i fråga om djurplågeriregelns krav att lidandet skalltillfogas djuren otillbörligen, ger det berörda prejudikatet stöd förlångtgående djurskyddsönskemål. 1 domen godtogs nämligen djurägarens påståendeom halmbrist men han ansågs trots detta ha otillbörligen tillfogat djurenlidande. Han borde enligt hovrätten ha ordnat djurhållningen i annan form. Dådet gällde 60 djur skulle en omläggning ha krävtuppförande av en ny byggnad. De därav följande kostnader ansåg domstolen ej såursäktande att djurhållningen borde bedömas som tillbörlig. Bilaga 8 Yttrande över motionerna 1972:40 och 1972:44 () (27.4.1972) SVA anför bl. SVA har i yttrande över en avherr Henmark väckt motion (1971:78) rörande översyn avbestämmelserna om användning av djur för vetenskapliga ändamål anfört att meravore att vinna i motionens syfte genom åtgärder på andra områden än pålagstiftningens. I det fallet hänvisade SVA till bl. a. ett ökat stöd åtsträvandena att utveckla användandet av cellkulturer samt till en fortsattupprustning av de resurser, som börjat tillskapas för att i praktiskthandlande förbättra uppfödningen, skötseln, hälsotillståndet och anskaffningenav försöksdjur. SVA är fortfarande av den meningen att man över heladjurskyddsfältet kan åstadkomma bättre förhållanden med användande av denuvarande bestämmelserna, den nuvarande forskningsapparaten och de existerandekontrollorganen och att åtgärder av dessa slag skall ha prioritet framför enrevision av lagstiftningen.