bet · FV01TU15 · 1972-12-31 00:00:00 — För att klara kraven på snabbigångsättning vid beredskapsarbeten bör, såsom tidigare nämnts, de byggandemyndigheterna arbeta med projektreserver. Parallellt härmed kan"förberedande" upphandlingar ske på den öppna marknaden, sä attigångsättning kan ske med kort varsel. I övrigt bör de byggande myndigheternafå i uppdrag att utveckla upphandlingsformer vilka delvis redan finns somär lämpade för de olika typer av beredskapsarbeten som blir aktuella. Med anledning av motionärernas kravpå ökad egenregiverksamhet inom får SBEF anföra följande. Är 1970 sysselsatte i genomsnitt 11 900 arbetarei egen regi, varav drygt 1 350 man i beredskapsarbete. 1 entreprenadverksamhetsysselsatte i genomsnitt 1 400 man varav drygt 100 man påberedskapsanslag. Kriterier för dimensionering av Vägverketsegenregiproduktion egenregiverksamhet börenligt SBEF:s uppfattning ses som en del av det totala vägbyggandet i landet.Egenregiverksamheten bör därvid dimensioneras med hänsyn till desskonkurrenskraft i jämförelse med entreprenadverksamhet. Målsättningen för egenregiverksamhet bör varaden som angavs i (SOU 1965:47), nämligen "att på mest effektiva sätt utnyttja landets totalaresurser inom vägbyggnadsområdet. Det gäUer därför att finna rimliga ochvälmotiverade former för engagemang av i verksamheten erforderliga interna ochexterna resurser." har i flera sammanhang framhållit, att dessegenregibyggande bör ske "minsti den utsträckning som erfordras för utveckling av egen personaloch för att följa den tekniska utvecklingen samt därutöver i denomfattning som är motiverad från företagsekonomisk synpunkt." SBEF instämmer i kravet på att egenregiverksamheten skall vara En anpassning av egenregiandelen efter dessföretagsekonomiska resultat får anses vara en förutsättning för att landetstotala vägbyggnadsresurser utnyttjas på mest effektiva sätt. Utveckling av egen personal och uppföljning av dentekniska utvecklingen ingår normalt i varje effektiv producents verksamhet.Personalutveckling får sålunda inte utgöra något självständigt motiv föregenregiproduktion. Möjligheten att dimensionera egenregiproduktion efter ekonomiska kriterier SBEF instämmer som nämnts iVägverkets krav på företagsekonomiskt motiverad egenregiverksamhet menifrågasätter möjligheter att med nuvarande organisation och systemför ekonomisk uppföljning kunna bedöma detta. ansåg, att måste ges en merekonomisk inriktning. Eftersom verket inte uppbär intäkter i sin verksamhetmåste detta ta sig uttryck i en noggrann uppföljning av kostnaderna. torde numera ha uppnått en godtagbar uppföljningav kostnadsutfallet i relation till budgeterade kostnader för olika arbetsmoment.Detta material är dock otillräckligt som underlag för dimensionering avproduktion i egen regi. Det är till och med tveksamt, om man kan dra någraslutsatser om utfallet för enskUda projekt. 1 "Metod för bedömning av byggnadsproduktivitet. "konstateras följande: "Den produktivitet som är föremål för studium inom Vägverketbelyser endast produktiviteten i olika arbetsmoment på byggplatsen.Möjlighet saknas således att bedöma produktiviteten i byggprocesseni dess helhet." har i en annan studie betonat att, mot bakgrund av statsmakternas beslut1966 och 1967 om organisation samt moderna teorier förbyggadministra-tion, så bör byggnadsavdelningen fungera som verkets internabyggnadsentreprenör. Det är SBEF:s uppfattning att, om man strävar efter att"finna rimliga och välmotiverade former för engagemang av i verksamhetenerforderliga interna och externa resurser", då måste egenregiverksamhetenavskiljas som en separat resultatenhet och dimensioneras med hänsyn till sittekonomiska resultat. Är ett ökat egenregibyggande motiverat? Motionärerna anser, att det motbakgrund av inträffad och planerad minskning av antalet arbetare inom Vägverketfinns anledning att pröva möjligheten till ökat byggande i egen regi. De anförockså som sin principiella uppfattning att så stor del av byggandet som möjligtbör ske i egen regi. Dessutom framhåller motionärerna, att har svårtatt konkurrera med entreprenörerna om vissa objekt på grund av högrepersonalkostnader. byggnadsorganisation är för närvarandeöverdimensionerad i förhållande till de ordinarie vägbyggnadsanslagen. a. av egna bedömningar i petita /73. "förutses enytterUgare minskning av det totala antalet anställda. Som redovisats underprogrammet statlig väghållning föreligger personalöverskott inom såväl drift-som byggnadsverksamheten även sedan hänsyn tagits tillinverkan av arbetstidsförkortningar och den längre semestern förarbetarperso-nalen." En fortsatt minskning av den byggande personalen ienlighet med planer är därför väl motiverad. Hur långt dennaminskning skall göras bör bedömas med utgångspunkt från de ekonomiska kriteriersom ovan anförts. SBEF vill i detta sammanhang något beröra de avmotionärerna framhållna skUlnaderna i anställningsvillkor mellan de statligtoch privat anställda vägarbetarna. Arbetslöshet anges somexempel på de privatanstäUdas sämre villkor. Vägverketsarbetare är efter den senaste avtalsuppgörelsen löneledande med höga fastamånadslöner, bättre semestervillkor och förmånligare anställningsvillkor iövrigt än motsvarande arbetare i enskild tjänst. Detsamma gäller också devägarbetare, som sysselsätts vid beredskapsarbeten i såväl AMS som Vägverketsegen regi. Fördelaktigare anställ-ningsvUlkor leder självfallet tUl ett dyrarevägbyggande, varför ökade anslag krävs tUl , om vägstandarden skallkunna bibehållas. Skulle de privatanstäUdas villkor förbättras i motsvarandemån medför även detta en kostnadsökning som återfaller på sombestäUare. Enligt (SOU 1970:33) svarar statens byggandepå entreprenad för hela säsongvariationen inom det statliga byggandet. Det ärsåledes rUctigt, att de privatanställda löper en risk att bli säsongarbetslösa,som de egenregianställda aldrig utsätts för. SBEF instämmer med motionärerna i kravet på jämnsysselsättning, men anser det principiellt felaktigt att vägarbetarkårenuppdelas i två gmpper, där en grupp ständigt tiUförsäkras jämn och tryggsysselsättning inom det statliga egenregibyggandet, medan den inomentreprenadföretagen sysselsatta personalen skall bära samtligasysselsättningsvariationer, som förorsakas av statens varierande utbud avarbeten. SBEF anser att som byggherre har huvudansvaretför den totala sysselsättningen inom det statliga vägbyggandet, således ävenhos entreprenörerna. Denna uppfattning delas uppenbarligen av , vilketframgår av verkets remissvar på (SOU 1970:33): "Verket har givetvis ett direkt ansvar för jämnsysselsättning både för sin egen personalstyrka och för i egenregibyggandetanlitade entreprenörers arbetskraft. De i detta fall anlitade entreprenörernahar själva mycket små möjligheter att verka för säsongutjämning i sitt åtagandehos verket. På motsvarande sätt svarar verket för att huvudentreprenadernatidsmässigt planeras och upphandlas med hänsyn till jämn sysselsättning." Med nuvarande ordning medför ökad egenregiverksamhet, attrisken för säsongarbetslöshet ökar för de privatanställda vägarbetarna. Omväntgäller att en lägre egenregivolym skapar bättre förutsättningar för en jämnaresysselsättning över hela linjen - för statligt såväl som enskilt anställda ochdärmed ett mera rationellt utnyttjande av landets totala resurser. Mot bakgrund av det ovan anfördainstämmer SBEF i motionärernas hemställan om en översyn av verksamheten förVägverket och AMS vad gäller beredskapsarbeten avseende vägar. Däremot avstyrker SBEF motionärernas krav på ökategenregibyggande inom . Egenregiverksamhetens omfattning börfastställas med utgångspunkt från dess effektivitet. För att möjliggöra ensådan bedömning krävs, att denna verksamhet organisatoriskt och resultatmässigtrenodlas så, att effektiviteten kan mätas. 72 1461 S 1972