bet · FV01KU26 · 1972-12-31 00:00:00 — De grundläggande reglerna omremissförfarandet, som är ett led i regeringsärendenas beredning, finns i RF §10 enligt vilket stadgande ärendena skall, innan de hos Konungen i statsrådetföredragas, genom "nödiga upplysningars inhämtande från vederbörandeämbetsverk" beredas av föredraganden. I 17 § departementsinstruktionen(1965:386) föreskrivs att chefstjänsteman och efter departementschefensbestämmande annan tjänsteman äger infordra förklaring, upplysning elleryttrande som fordras för ärendes beredning. Ytterligare kan nämnas att iMalmgrens m, fl, kommentar till grundlagarna under RF § 10 bl, a. framhålls attenskilda sammanslutningar brukar beredas tillfälle att yttra sig inom sinaintresseområden. Av det sagda framgår att hinder ej möter mot att beredaandra organ än myndigheter tillfälle att yttra sig i regeringsärenden. Så skerockså regelmässigt. Bl, a, löntagarorganisationerna. ,, och är oftaförekommande remissinstanser. För icke statliga organ föreligger emellertidingen skyldighet att avge yttrande. Detta kommer i remissen till uttryck genomatt vederbörande organisation "beredes tillfälle" att yttra sig. Statsrådsberedningen, som enligt departementsinstruktionen(2 §) har till uppgift att biträda statsministern och statsråden utandepartement och som i administrativt hänseende hör till ,har utfärdat närmare anvisningar för propositionsskrivning. Dessa utkom förstagången i form av en promemoria, vilken under de senaste årenfått en delvis ny utformning. Dessa anvisningar innehåller bl, a. uppgifter ompropositionens olika delar, om dispositionen, om vad som skall underställasriksdagen, om den typografiska och språkliga utformningen samt om de olikaavsnitten i propositionen. Remissunderlaget utgörs vanligtvis av betänkanden ellerdepartementspromemorior. Det förekommer dock att även skrivelser och framställningarfrän myndigheter och frän enskilda eller sammanslutningar sänds pä remiss ochutgör underlag för propositioner. Som exempel på sådana framställningar kanbland propositioner nämnas prop, 1971:72, där underlaget ut&jortsav en framställning av en av de erkända arbetslöshetskassornassamorganisation, Prop, 1971:104 har som underlag en skrivelse från och prop, 1971:144 en framställning av , medan prop. 1971:157 om ändringar itulltaxeringsförordningen tillkommit med en framställning från ABoch som underlag. avgav Kungl, Maj:t 181 propositioner tillriksdagen. Av dessa hade 109 enligt redovisningen i propositionerna föregåttsav remissbehandling. Cirka 70 propositioner hade sålunda interemissbehandlats. Sex av dessa gällde statsverkspropositionen, utgifter påtilläggsstat, allmän beredskapsstat samt reviderad finansplan, medan sju avsågförteckning över skrivelser jämte vissa återkommande förordnandenav statsråd och öppna brev och meddelanden till . Ett tiotalpropositioner gällde godkännande av internationella avtal eller kon- ventioner eller av avtal om vissa kommunala frågor. Dessaavtal har inte remitterats innan de förelagts . Återstående 50-talpropositioner som förelagts utan att förslag remitteratstill berörda myndigheter och organisationer hade i regel ej heller någotoffentligt utredningsunderlag. Bland propositioner av detta slag under 1971märks prop, 1971:27 med förslag om stöd till dagspressen, prop, 1971:28 medförslag till förordning om annonsskatt, prop, 1971:50 med förslag till lag omförnyad giltighet av vissa kollektivavtal, prop, 1971:117 med förslag tillstatliga åtgärder inom svensk varvsindustri, prop, 1971:140 med förslag tillkonjunkturstimulerande åtgärder och prop, 1971:156 med förslag till höjdabostadstillägg för barnfamiljer, I de ovannämnda anvisningarna för propositionsskrivninganförs bl, a, följande (s, 25-26) om hur remissinstanserna skall anges: När man räknar uppremissinstanserna behöver man inte skilja på dem som har anmodats yttra sig ochdem som har beretts tillfälle att göra det. Endast om det kan anses ha särskildbetydelse bör man ange att någon instans har underlåtit eller avstått från attyttra sig, Om en central myndighet eller organisation har hört annan myndigheteller organisation, bör det anges inom tankstreck e, d,, så att missförståndinte kan uppstå om vem som har hört vem. Redovisningen av remissinstansernasker emellertid på olika sätt inom departementen. Stundom anges vilkaunderremissinstanser som hörts och i andra fall endast att till vissa yttrandenfogats andra av myndigheten inhämtade yttranden. Vid redovisningen avinnehållet i remissyttrandena upptas ibland yttrande av underremissinstans, meni regel redovisas dessa ej. Som exempel på proposition där dylik redovisningskett kan nämnas prop. 1971:103 om hyresreglering, där LO för sin del inhämtatyttranden från fyra arbetareförbund. I propositionen återgavs ett flertalyttranden såväl av LO som av vart och ett av förbunden. Innehållet i dessayttranden var genomgående kritiskt mot det framlagda utredningsförslaget ochöverensstämde därvid med propositionens förslag. Det kan nämnas att i dettafall även andra remissinstanser hade bifogat av dem inhämtade underremisser,vilka dock ej redovisades i propositionen. Vid återgivandet av vilka remissinstanser som inkommit medyttrande sker endast en uppräkning, varför de i propositionen angivna instanserna sällan stämmer helt överens med den remisslista som varje propositions akt innehåller. Ej sällan inträffar att andra instanser än de på remis.slistan upptagna inkommer med yttranden över utredningar, som de anser sig berörda av. Dessa yttranden återges i somliga propositioner efter de regul jära remissinstanserna med "Yttranden har vidare inkommit från " men iblandbiläggs de endast propositionsakten. Det kan även inträffa att sådana instanseråterges gemensamt med övriga remissinstanser. Statsrådsberedningens anvisningarger inga föreskrifter om vilka remissinstanser som skall höras. Den företagnagenomgängen ger emellertid vid handen att alla berörda myndigheter anmodas attyttra sig. Beträffande fiägan hur mnehållet i remissyttranden skallredovisas ges i anvisningarna (s, 30-32) följande föreskrifter: Remissyttrandena skall redovisasobjektivt och så fullständigt som saken fordrar. Yttrandena bör grupperas ochsammanföras så, att läsaren lätt kan se vilka remissinstanser som har uttalatsig om förslagets olika Inom varje grupp bör remissinstanserna i allmänhetnämnas i samma ordning som i propositionens inledande avsnitt, alltså ienlighet med departementsstadgan såvitt gäller myndigheter, 1 regel saknar det betydelse hur stort antalremissinstanser som har uttalat sig i den ena eller andra riktningen. Det kanemellertid vara upplysande att ange att remissinstanserna är mycket splittradeeller att de är delade i en grupp som tillstyrker förslaget och en annan gruppsom avstyrker det. Det är viktigt att sammanställningen ger en klar ochrepresentativ bild av de mera vägande ståndpunkterna i alla viktigare frågor.Har flera remissinstanser i huvudsak samma inställning och samma motivering,är det i regel tillräckligt att referera ett representativt yttrande,eventuellt med tillägg att vissa andra remissinstanser har fört fram liknandesynpunkter. Man bör i regel inte redovisa materialet efter arten avremissinstanser utan gruppera det så, att man får en god överblick av de olikaåsikterna inom varje huvudfråga, I en väl genomarbetad remissammanställning bör man intecitera ordagrant utan referera remissinstansernas synpunkter och göra demlättillgängliga genom att ge dem samma språkdräkt som övriga delar av propositionen.Vill man ta med en närmare motivering i ett yttrande eller en värdefullnyansering i t, ex. en författningsfråga, kan den dock citeras ordagrant ipackad text (utan citationstecken). Endast några få avsnitt bör återges i sådanform. Många packade citat gör ett övermäktigt intryck på läsaren. Han bör kunnabilda sig en allmän uppfattning om remissutfallet utan att behöva läsa depackade delarna. Text som ej innefattar direkt återgivning, exempelvis ensammanställning, får packas endast om det klart framgår av omedelbartföregående text att det inte är fråga om direkt återgivning. Remissammanställningen bör skrivas i samma tempus sompropositionen i övrigt, dvs, i presens. Korta sammanfattningar kan skrivas iperfek-tum. Man bör dock undvika växlingar. Frågan om redovisning avremissyttranden i bl, a, propositioner har berörts i en skrivelse tillstatsministern av (vilken trycktsmed rubriken om utredningsväsendet). 1 skrivelsen hemställdeförbundet bl, a. om vissa åtgärder beträffande det offentligautredningsväsendet och framhöll bl, a, följande om remissbehandling: Av väsentlig betydelse förbeslutsfattarna är att redovisningen exempelvis i propositioner och utlåtandenav remissyttranden ger en rättvisande bild av innehållet i dessa yttranden ochde opinioner som där kommer till uttryck. Som exempel på otillfredsställanderedovisning kan nämnas att referaten i Kungl. Maj:ts proposition nr 74/1970 avremissinstansernas yttranden över betänkandet "Läkemedelsförsörjning isamverkan" (SOU 1969:46) ger en ensidig och alltför ljus bild avremissinstansernas inställning till betänkandet. Den starka kritik, som påflera viktiga punkter riktades mot utredningen, får ett ofullständigt uttryck ipropositionen. Inom utskottets kansli har - föratt bl. a, utröna enligt vilka principer redovisning av remissyttranden sker ipropositioner företagits en genomgång av samtliga propositioner som avgivitsunder 1971, Vid denna genomgång har antecknats till vilket departementpropositionen hänför sig samt vilket ämne den berör. Omfånget av propositionenhar angivits i antal sidor, vilket i förekommande fall inkluderar föreslagenförfatt- nings-, avtals- eller konventionstext. Vidare har undersöktsom propositionen har ett offentligt underlag i form av utredningsbetänkande,departementspromemoria eller framställning från myndighet eller organisation.Detta underlag har angivits dels genom utredningens namn, dels genom detpublicerade förslaget. Omfattningen av remissförfarandet har ätergivits genomatt räkna antalet i propositionen redovisade remissyttranden samt genom atträkna antalet sidor i propositionen som upptar redovisning av remissvaren.Slutligen har för varje proposition angivits det utskottsbetänkande varipropositionen behandlats av samt om reservation eller särskiltyttrande därvid avgivits. Denna undersökning, som ej tryckts, finns iutskottets handlingar beträffande granskningsarbete. Till närmare granskning har i detta sammanhang utvalts tiopropositioner vilka vid riksdagsbehandlingen undergått förändringar i olikaavseenden. Vid genomgången av akterna i dessa ärenden har remisstidens längdantecknats och remissvarens omfattning uppskattats i antal sidor. Efter enjämförelse med omfattningen av remissredovisningen i propositionen har försökgjorts att jämföra innehållet i den väsentligt nedkortade redovisningen ipropositionen med remissyttrandena i original. Därvid har särskiltuppmärksammats de punkter som vederbörande utskott sedermera riktat anmärkningmot eller som föranlett särskilt uttalande. En särskild redovisning av de pådetta sätt genomgångna propositionerna har skett i nämnda underbilaga.Undersökningen har bl. a. gett vid handen att antalet remissinstansergenomgående varit högt. Största antalet hade prop. 1971:29 om omlokaliseringmed 97 instanser medan det minsta antalet (21 remissinstanser) förekombeträffande prop. 1971:103 om hyresreglering. Remisstiden för de granskade ärendena har varierat mellanen månad (prop, 1971:32 om ungdomsorganisationernas lokala verksamhet) ochinemot (1971 :l 2 om bostadsrätt och 1971 :5 1 om rennäringslag)med två å som den vanhgast förekommande tidrymden. Beträffande redovisningen avremissyttrandena i propositionerna varierar denna i omfång från 150 sidor(prop. 1971:32 om ungdomsorganisationerna) till 1 500 sidor (prop, 1971:29omlokalisering av statlig verksamhet). Redovisningen i propositionernaomfattar - med undantag av prop, 1971:109 om ändringar i vapenförordningen, därremissvaren innehöll väsentligt fler frågor än propositionen - från knappt sexsidor (prop, 1971:103 om hyresreglering) till 72 sidor (prop, 1971:10 om skattebrottslag).Den förhållandevis mest fylliga redovisningen har prop, 1971: 10 omskattebrottslag med 72 sidor i propositionen av 600 sidor svar samt prop, 197 I:I4 om skatterätt och länsrätt med 24 sidor i propositionen av 200 sidor svar.Akten till den sistnämnda propositionen innehåller även en översikt itabellarisk form av samtliga remissinstansers svar på alla väsentliga punkter iutredningsförslaget. Redovisningen av remissyttranden i de granskadepropositionerna har sålunda i regel gjorts i ganska koncentrerad ochsammandragen form. Direkta citat ur yttrandena förekommer mindre ofta, istället refereras vanligen dessa kortfattat och i samma språkliga stil som ipropositionen i övrigt. Genom den koncentration som sker vid redovisningensynes alternativa förslag från remissinstanserna sällan få något störretextutrymme. Remissförfarandet innebär emellertid att ett stort material stårtill Kungl, Maj:ts förfogande vid bedömningen av vad som slutligenskall föreläggas i propositionen. Det kan framhållas att vid granskningen avpropositionsakterna kontakt tagits med sekreterarna i de riksdagsutskott sombehandlat de olika propositionerna. Härav har framgått att propositionsaktenregelmässigt infordras från vederbörande departement, om en fråga är kontroversielleller eljest av större vikt. Det förekommer inte sällan att remissyttrandenmångfaldigas och sålunda ställs till riksdagsledamöternas förfogande. Vidarehar konstaterats att remissyttranden ofta utgjort underlag för motioner.Vidare har ibland skett en direkt utfrågning från det aktuellariksdagsutskottets sida av företrädare för en central myndighet, som ocksåvarit remissinstans, 1 förevarande sammanhang har även gjorts en undersökningangående förekomsten av remisser till de poUtiska partierna. Vid genomgång av 197 1 årspropositioner har påträffats ett fall, där de i representeradepolitiska partiernas huvudorganisationer beretts tillfälle att avge yttrandeöver ett utredningsförslag, nämligen lotteriutredningens betänkande omlotterier (SOU 1970:52), Moderata samlingspartiet, och Sverigessocialdemokratiska arbetareparti avgav yttrande över förslaget. Även frånKristen demokratisk samling inkom yttrande. Propositionen i fråga (1971:171)godkändes utan reservationer. har beretts tillfälle att avgeyttrande över följande förslag som förelagts , nämligenprop, 1971:32 om statligt stöd till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet,prop, 1971:37 om vuxenutbildning, prop, 1971:47 om statligt tidskriftsstöd,prop, 1971:81 om studiesocialt stöd till utländska studenter. Även prop.1972:61 om ändring i ölförsäljningsförordningen remitterades till partiernasungdomsförbund. Det är heller inte så vanligt med remiss till andra partiorgan.Dock kan nämnas några exempel där detta förekommit, nämligen prop, 1970:157angående renhållning, prop. i 1969:124 angående vidgad arvsrätt förutomäktenskapliga barn och prop, 1970:186 angående ändring iadoptionslagstiftningen, vilka remitterats till partiernas kvinnoförbund. Det torde vara sällsynt att partiernas huvudorganisationeranlitas som remissorgan. Remissen beträffande lotterifrägan föranleddes avpartiernas speciella erfarenheter av och intresse för just sådana frågor. En departementspromemoria rörande anmälningsskyldighet förnyfödda barn, upprättad inom , har av socialdepartementetremitterats till de politiska partierna, vilka dock inte lär ha inkommit medsvar. Remissen avvek enligt uppgift från departementets praxis. -H (-Ni Q. Q. 'O -H (N T' i2 CJ PM med vissa uppgifter rörande förenade fabriksverken Är 1943 inrättades försvaretsfabriksverk som (SFS 1969:762) ombildades tillförenade fabriksverken (FFV), FFV, som är ett av de sju affärsverken, har tilluppgift att bedriva UtveckUng, tillverkning, försäljning och underhåll avförsvarsmateriel, utveckling, tillverkning och försäljning av civilaverkstadsprodukter samt tvätterirörelse m, m. skall FFV före den 1november till chefen för industridepartementet avge redovisning förverksamheten under närmast föregående budgetår (se SFS 1971:812), Motsvaranderedovisning skulle av avges till chefen förförsvarsdepartementet. Såväl som FFV leds av enstyrelse bestående av en generaldirektör och ett antal andra ledamöter, somKungl, Maj:t utser. Generaldirektör och chef för ochsedan FFV var åren 1963 1970, Sistnämnda år efterträddes Svärdav nuvarande chefen för generaldirektören , kvarstod somstyrelseordförande till , Chef för försvarsdepartementet harvarit statsrådet , När industridepartementet inrättades 1969blev dess förste chef statsrådet som efterträddes avstatsrådet . 19661968 var numera generaldirektören statssekreterare i försvarsdepartementet. Olhede var därefterstatssekreterare i industridepartementet åren 1969-1970, Det kan isammanhanget nämnas att ordförande i styrelsen för dfet statligaförvaltningsbolaget. , som trädde i funktion den 1 januari 1970var Olhede och verkställande direktör. tillhör Olhede ochSvärd inte denna styrelse. Vidare var Olhede och ledamöteri affärsverksdelegationen som inrättades med uppgift attfungera som kontaktorgan mellan med dotterbolag och deaffärsdrivande verken med dotterbolag. FFV är som nämnts ett statligt affärsverk. Till skillnadmot statliga bolag är affärsverken inte självständiga juridiska persöner.Affärsverken äger således inte tillgångarna i verksamheten utan förvaltar dessaåt staten. De är närmast att betrakta såsom Kungl, Maj:ts representanter, vartoch ett inom sitt område. En annan betydelsefull skillnad i förhållande tillvad som gäller för statliga bolag är att den av affärsverken bedrivnaverksamheten är förenad med ämbetsansvar. Liksom de statliga ämbetsverken äraffärsverken vidare underkastade de statliga förvaltningsrättsligaföreskrifterna, medan statliga bolaghar att följa aktiebolagslagen i sinverksamhet. De förvaltningsrättsliga föreskrifterna innebär bl, a, att verk ochmyndigheter inte medgivits full handlingsfrihet i ekonomiska frågor, i vilkabeslutanderätten i stället förbehållits och/eller Kungl, Maj:t,Affärsverken har dock större befogenheter än andra verk. Som exempel kan nämnasatt, medan de senare efter prövning av Kungl, Maj:t och beviljasanslag för att täcka utgifterna, affärsverken i allmänhet har rätt attsjälvständigt använda sina löpande inkomster till täckande av driftsutgifter.En ytterligare skillnad gentemot statliga bolag är att beslut, som ligger inom affärsverkens befogenheter,besvärsvägen kan föras upp till Kungl. Maj:ts prövning av någon som beröres avbeslutet. Slutligen må påpekas, att affärsverken är underkastade offentliginsyn i högre grad än statliga bolag. I skrivelse till justitiekanslern anfördedåvarande industriministern följande: Förenade fabriksverken tecknade den27 tillsammans med och borgen för Kommanditbolaget () AB & Cobeträffande sistnämnda bolags åtaganden gentemot N,V, 'Gloei-lampenfabrieken, , Något bemyndigande till borgensåtagandet frånKungl. Maj :t synes inte ha givits. Ka-Fa kyl AB i försattes i konkurs i juni 1970efter att ha dragits med ekonomiska svårigheter. En avbolagets största leverantörer har varit förenade fabriksverken,som i olika former medverkat till företagets finansiering, bl, a, genom långivning. Totalt har fabriksverken använtmedel för utlåning av drygt 18 milj. kr., varav större delen till . Formellt synes här berörda långivning inte stå iöverensstämmelse med givna bemyndiganden. Chefen för industridepartementet vill härmed bringaovanstående till Justitiekanslerns kännedom för de åtgärder, som en närmareundersökning i saken må föranleda. härmed överlämnas kopia av avtalet mellanKommanditbolaget () och N,V, 'Gloeilampen-fabrieken, en PM om Ka-Fa kyl AB, en PM om SMT ABsamt en förteckning över fabriksverkens engagemang i vissa bolag. Skrivelsen var undertecknad avexpeditionschefen i industridepartementet Axel enligt uppdrag, 1 skrivelse begärde riksdagsmannen att justitiekanslern skulle granska huruvida dåvarande försvaretsfabriksverk, sedermera FFV, hade överskridit sina befogenheter genom attutlämna lån till på och påtvå , Justitiekanslernberedde FFV tillfälle att yttra sig över anmälningarna. Yttrande över industriministerns anmälan avgavs den 13 maj1971, underbilaga 1. Industriministern överlämnade tilljustitiekanslern en avgiven rapport som upprättats avriksrevisionsverket (RRV) avseende granskning av intern kontroll vid FFV åren1968-1971. Justitiekanslern beredde FFV tillfälle att yttra sig över rapporten.FFV avgav yttrande över rapporten , En sammanfattning avdetta yttrande fogas som underbilaga 2. Två av industridepartementet utfärdade pressmeddelandenbeträffande FFV-frågan bifogas som underbilaga 3 och 4. Justitiekanslern fattade beslut i ärendet angåendeindustriministerns anmälan och den 10 december 1971beträffande anmälan. Det första beslutet har fogats som bilaga tillnäringsutskottets betänkande 1972:16 till vilken här hänvisas. Justitiekanslerns beslut ianledning av anmälan bifogas som underbilaga 5. Vidarehänvisas till protokoll den I I, Slutligen fogas tilldenna promemoria dels ett brev från Olhede till ,underbilaga 6 ett brev från Olhede till , underbilaga 7ett brev från Olhede till \ 969, underbilaga 8 ett brev frånOlhede till , underbilaga 9 skall nämnas attKungl, Maj:t bemyndigat chefen för industridepartementet att tillkalla den inäringsutskottets betänkande omnämnda utredningen rörande FFV (direktiv sePost- och ), Under b ila ga 1 Bilagor 15 1(28) H 910/00 AD 82/71 A 152/71 Med anledning av Justitiekanslernsremiss av den 16,3 och den 3,5,1971 får FFV med remisshandlingarnasåterställande avge följande yttrande. Förenade Fabriksverken (FFV), tidigare , inrättades 1943 (prop, 1943:1 80, Första SäU 2, rskr 319) för attleda driften vid vissa fabriker och tvätterier, som tidigare lytt under olikaförsvarsgrensförvaltningar. har successivt nya arbetsområdentillkommit och verksamheten förändrats. Enligt den för FFV gällande instruktionen (SFS 1965:840,ändrad 1969:41 I och 1969:762) skall FFV bedriva tillverkning, försäljning ochunderhåll av krigsmateriel, tillverkning och försäljning av civila verkstadsproduktersamt tvätterirörelse, FFV skall även bedriva försäljning av staten tillhörig övertaligoch kasserad materiel, som överlämnas till FFV för försäljning. Under de är som förflutit sedan verkets tillkomst år 1943har såväl den allmänna målsättningen för FFV som formerna för verksamhetensbedrivande ändrat karaktär. Med hänsyn till att FFV alltjämt har som enväsentlig uppgift att under konkurrens leverera försvarsmateriel till svenskaförsvaret och att en begränsning av marknaden för försvarsmateriel skett hardet varit nödvändigt att utvidga den civila andelen av utvecklings- och tillverkningsprogrammeti avsevärd omfattning. 1 propositionen 1968:109 (sid. 155) framhålles ocksåangelägenheten av att verksamheten vid FFV i större utsträckning inriktas mottillverkning av civila produkter. 1 propositionen anförs vidare: Det anses sannolikt attcivilförsäljningen även utan speciell planering för särskilda insatser genomsuccessivt förbättrad marknadsföring skall kunna bringas att stiga i snabbaretakt än f. n. Den takt, som bedöms nödvändig för att effektivt utnyttjafabriksverkets nuvarande kapacitet och den kapacitet som uppstår om ytterligareverkstäder med ej helt utnyttjade resurser överförs till verket, ansesemellertid inte kunna uppnås utan särskilda åtgärder. Detta gör en allt merintensiv planering för vidgad civil marknad till en både central och brådskandeuppgift för fabriksverket. I den nämnda propositionen (sid.163) gjorde chefen för försvarsdepartementet följande uttalande: Jag tillstyrker fabriksverkets förslagtill ökad anskaffning av maskiner för civil tillverkning. Jag finner detsynnerligen angeläget att fabriksverket tillvaratar möjligheterna att utjämnasysselsättningen vid verket genom att i ökad utsträckning ta upp civilaprodukter på tillverkningsprogrammet. En ökad civil tillverkning bör somfabriksverket framhåller förbättra lönsamheten.