bet · FV01SfU29 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1972 SfU 1972:29 betänkande i anledning avmotion om en allmän socialförsäkring. I motionen 1972:448 av herrHermansson m. fl. (vpk) hemställs att hos Kungl. Maj.t begärutredning och förslag om en allmän socialförsäkring, som täcker alla former avinkomstbortfall. riksdagsbehandling m. m. Vid riksdag väcktesmotioner med begäran om en allmän översyn av lagen om allmän försäkring.Ändamålet med en sådan översyn skulle vara att pröva hur man kunde vidga ramenför försäkringens funktion i trygghetssystemet. Prövningen skulle inte endastta sikte på de försäkringsbehov som redan inrymdes i lagen utan även motbakgrund av ett rationellt utnyttjande av försäkringssystemet ochförsäkringsadministrationens potentiella möjligheter avse andra och nya behov.1 motionerna gavs en rad exempel på överväganden som lämpligen borde ingå iöversynen. Motionerna behandlades av andra lagutskottet i utlåtandet2LU 1969:74. I detta framhöll utskottet att, om försäkringen även i framtidenskulle kunna fylla sin funktion som ett av de viktigaste instrumenten förgenomförandet av generella trygghetsskapande åtgärder, det var nödvändigt attden kontinuerligt anpassades till den fortsatta utvecklingen i samhället. Ensådan anpassning kunde ta sikte på förbättringar inom den nuvarandelagstiftningens ram men också inriktas på att utvidga, samordna och förenklareglerna för närbesläktade förmåner på området för social trygghet. mening hade såväl regering som riksdag alltsedan den allmännaförsäkringslagens tillkomst varit medvetna om dessa förhållanden. Utskottetframhöll att ett kontinuerligt utredningsarbete ägt rum på socialförsäkringensområde och att en mängd av de konkreta utredningsuppgifter som exemplifierats imotionerna redan var föremål för utredning eller överväganden i Kungl. Det var enligt utskottets mening sannolikt att man förr eller senaretvingades göra en samordnande översyn av hela systemet. Vid en sådan skulle denframtida målsättningen för samhällets trygghetspolitik kunna tas upp till enbred och allsidig bedömning. Utskottet ansåg emellertid tiden ännu inte mogenatt tillkalla en utredning med sådant uppdrag. Pågående utredningsarbete bordeåtminstone i mer väsentliga avseenden slutföras innan man startade en ny ochmed all sannolikhet omfattande och arbetskrävande översyn av helasocialförsäkringslagstiftningen. 11 saml Nr 29 biträdde utskottetsuppfattning och avvisade utredningsyrkandena i motionerna. 1971 väcktes en motion med ihuvudsak samma yrkande som motionen 1972:448. I sitt av godkändabetänkande SfU 1971:36 hänvisade socialförsäkringsutskottet till tidigareriksdagsbehandling. Utskottet ansåg skäl inte föreligga att frångå denbedömning som gjorts av riksdag och hänvisade till att ett intensivtutredningsarbete alltjämt pågick i fråga om den allmänna försäkringen och påangränsande områden. Som exempel nämnde utskottet utredningen omtandvårdsförsäkring, sjukpenningutredningen, pensionsålderskommittén,utredningen om översyn av yrkesskadeförsäkringen, familjepolitiska kommittén,socialutredningen och den då avslutade ansåg - Uksom andra lagutskottet - attresultatet av pågående och slutfört utredningsarbete borde avvaktas innan mantog upp spörsmålet om utredning av frågan om en allmän socialförsäkring av dentyp som skisserats i motionen. I en framställning till chefen försocialdepartementet har arbetsgruppen för låginkomstfrägorframhållit bl. a. följande: Den socialpolitiska lagstiftningenomfattar ett rikt differentierat system av olika anordningar som bl. a. syftartill att skapa trygghet för medborgarna i olika situationer och i olikalivsskeden och bidra till en inkomstöverföring mellan dels olika grupper isamhället och dels olika perioder i den enskilde medborgarens liv. Därmed harsocialpolitiken även en inkomstutiämnande betydelse, som syftar till störreekonomisk jämlikhet mellan olika medborgargrupper. En viktig del av desocialpolitiska anordningarna utgör de ekonomiska överföringarna i form avexempelvis folkpension, ATP, sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring, allmännabarnbidrag, bostadstillägg etc. Även socialhjälpen utgör en kompletterande delav det socialpolitiska bidragssystemet. Det starkt utbyggda socialpolitiskatrygghetssystemet har fått en allt större betydelse för de enskildamedborgarnas trygghet. har de totala socialpolitiskautgifterna (inkl. samhällets försäkringssystem men utom arbetsmarknad ochbostadsproduktion) ökat från ca 7 000 milj. kr. till ca 35 000 milj. kr. Den rika differentieringen av de socialpolitiskatrygghetsformerna innebär bl. a. att olika anordningar är avsedda att tillförsäkramedborgarna ekonomisk trygghet i olika behovssituationer. Ålderspensionen äravsedd att trygga försörjningen vid ålderdom; arbetslöshetsförsäkringen vidarbetslöshet; .sjukförsäkringen vid sjukdom; förtidspensioneringen vid meravaraktig oförmåga att kunna försörja sig genom arbete; familjepensioneringenvid familjeförsörjares bortgång osv. Det är alltså särskilda klart angivnasituationer, vilka indikerar ekonomiska påfrestningar för den enskilde ellerfamiljen i form av inkomstbortfall, viss (ökad) försörjningsbörda etc, somgrrrndar rätten till stöd inom socialpolitikens ram. Arbetsgruppen framhåller att deninitierat vissa åtgärder i syfte att få till stånd uppsökande verksamhet ifråga om personer, som syns leva under otillfredsställande förhållanden. Åtgärderna gäller personer som endast är sjukvårdsförsäkrade och vid sjukdom inteberättigade till sjukpenning. Arbetsgruppen säger sig förutsätta attförbättringar för dessa grupper kan genomföras inom ramen för nu gällandelagstiftning och fortsätter. Det socialpolitiska reformarbetethar syftat till och även fått till följd att alltflera behovsområden har kommitatt täckas av socialpolitiska trygghetsanordningar genom ett efterhand alltmerautbyggt system. Det rikt differentierade systemet av regler för olikasocialpolitiska bidrag gör det emellertid svårt att i vissa avseendenöverblicka systemets konsekvenser beträffande rätten till bidrag förmedborgare i olika situationer. Den ovan nämnda uppsökande verksamheten kan härväntas ge vissa praktiska erfarenheter av brister i det nuvarandebidragssystemet. Det är angeläget att en inventering företas, som hartill direkt syfte att utröna de brister som kan finnas bl. a. i avseende på hurde skilda delformerna i systemet passar samman. Arbetsgruppen har föreslagit attdet nuvarande socialpolitiska bidragssystemet blir föremål för en kartläggningi syfte att klarlägga om nuvarande system uppvisar brister i avseende påsamordningen av olika bidragsformer. Med anledning av arbetsgruppensframställning har chefen för tillkallaten sakkunnig med uppdrag att kartlägga det socialpolitiska bidragssystemet isyfte att klarlägga eventuella brister i avseende på samordningen av olikabidragsformer. 1 motionen 1972:448 herrrställs attfrågan om en allmän socialförsäkring som täcker alla former av inkomstbortfallblir föremål för särskild utredning och att förslag om sådan försäkringföreläggs . Motionärerna anser att de olika former .tv socialhjälp som finns inom densvenska socialpolitiken bör samordnas och kompletteras. Härigenom skulle manenligt deras mening kunna få en försäkring som inrymde alla former av socialförsäkring,täckte alla former av inkomstbortfall och gav alla försäkrade samma förmåneroch rättigheter. Den omständigheten att det socialpolitiska området redan ärlöremål för ett omfattande utredningsarbete bör, menar motionärerna, intehindra en samlande översyn av de olika försäkringsformerna. Vid riksdag väcktes motioner med begäran om enallmän översyn av lagen om allmän försäkring. Med anledning härav framhöllandra lagutskottet (2LU 1969:74) att en förutsättning för att försäkringenäven skulle kunna fylla sin funktion som ett av de viktigasteinstrumenten för att genomföra generella trygghetsskapande åtgärder var att denkontinuerligt anpassades till den fortsatta utvecklingen i samhället. En sådananpassning kunde ta sikte på förbättringar inom den nuvarande lagstiftningensram men också inriktas pä att utvidga, samordna och förenkla reglerna förnärbesläktade förmåner pä området för social trygghet. Enligt utskottets mening vardet sannolikt att man förr eller senare tvingades göra en samordnande översynav hela systemet, varvid den framtida målsättningen för samhälletstrygghetspolitik kunde tas upp till en br-ed och allsidig bedömning. Utskottetansåg emellertid tiden ännu inte mogen att tillkalla en utredning med sådantuppdrag utan menade att det omfattande utredningsarbete som pågick inomsocialförsäkringen och n.äraliggande områden borde åtminstone i mera väsentligaavseenden slutföras innan man startade en ny med all sannolikhet omfattande ocharbetskrävande översyn av hela socialförsäkringslagstiftningen. Riksdagenbiföll utskottets hemställan. Vid riksdag avvisades ett motionsyrkande av sammainnebörd som i motionen 1972:448 med i huvudsak den motivering som framförts avandra lagutskottet (SfU 1971:36). har bedrivits ett intensivt reformarbete isyfte att på olika sätt förbättra det socialpolitiska trygghetssystemet. Påväsentliga områden inom socialpolitiken pågår eller har slutförts utredningarsom alla haft samma inriktning. Utskottet anser därför i likhet med andralagutskottet och socialförsäkringsutskottet att den i motionenaktualiserade frågan är för tidigt väckt. Det kan enligt utskottets meningknappast anses motiverat att tillsätta en särskild utredning med uppgift attutreda frågan om och framlägga förslag rörande en allmän socialförsäkring innanman har tillgång till det samlade resultatet av det utredningsarbete sombedrivs och bedrivits inom betydelsefulla områden av socialpolitiken. Samhällets trygghetsanordningar har byggts upp successivtunder en följd av år och omfattar ett rikt system av olika anordningar avseddaatt tillförsäkra medborgarna ekonomisk trygghet i olika situationer. Dettainnebär .självfallet att ojämnheter inte kunnat undvikas och att det kan finnasbrister när det gäller samordningen av olika bidragsformer inomsocialpolitiken. Förhållandet har uppmärksammats av arbetsgruppen förlåginkomstfrägor. Denna har i skrivelse till chefen försocialdepartementet framhållit bl. a. att det rikt differentierade systemet avregler för olika socialpolitiska bidrag gör det svårt att i vissa avseendenöverblicka systemets konsekvenser beträffande rätten till bidrag för medborgarei olika situationer. Arbetsgruppen har därför föreslagit att det nuvarandesocialpolitiska bidragssystemet blir föremål för en kartläggning i syfte attklarlägga om nuvarande system uppvisar brister i avseende på samordningen avolika bidragsformer. Arbetsgruppens framställning har numera bifallits och enutredning således tillsatts. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motionen. Med hänvisning till det anfördahemställer utskottet att avslår motionen 1972:448. Närvarande: (), fröken (),herrar Ringaby (m), i (s), i Nennesholm (c), Perssoni (s), Mundebo (fp), (), fröken (), herrarMarcusson (s), i (c), fröken (), herrar (), () och i (). av herrar i Nennesholm (c), Mundebo (fp), frökenPehrsson (c), i (c) och fröken (), vUka ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande på s. 3 sombörjar med "1 motionen" och slutar med "olikaförsäkringsformerna" bort ha följande lydelse: Det sociala trygghetssystemet bygger dels på generellastödformer avsedda att medföra en utjämning mellan olika grupper i samhälletmed hänsyn till inkomstförhållanden och försörjningsbörda, dels på selektivastödformer avsedda att träda i funktion i situationer då den enskilde blir ibehov av hjälp. Till den förra gruppen kan hänföras olika former avfamUjepoUtiskt stöd, såsom barnbidrag och statligt bostadsstöd, till den senarevissa former av allmän försäkring såsom sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna. Samhällets stödåtgärder har byggts ut under en lång följdav år. Som ett resultat av denna utbyggnad .och av andra samhällsåtaganden harskattetrycket, särskilt , skärpts. Inte minst de indirektaskatterna har ökat kraftigt i betydelse. Detta i sin tur har medfört att äveninkomsttagare i lägre inkomstskikt måst ta på sig en relativt stor skattebörda.Den delvis snabba utbyggnaden av samhällets trygghetsanordningar har iförening med flera skattereformer, vilka inneburit genomgripande förändringarav beskattningsreglernas innehåll, medfört att samordningen såväl mellan olikasociala förmåner inbördes som mellan dessa och skatterna inte kunnatupprätthållas i den omfattning som varit önskvärd. Denna brist på samordning iförening med otillräcklig social information har medfört att stöd inte alltidutgått till alla dem som har rätt till det och att samhällets hjälpåtgärderinte alltid kommit dem till godo som bäst behöver dem. Utskottet anser det angeläget att man söker åstadkomma ensamordning av olika former av sociala bidrag och en kartläggning av de bristersom finns och som måste avhjälpas innan trygghetssystemet kan ansestillfredsställande utformat. Utskottet anser sig därför böra förorda enutredning med pariamentarisk förankring. Det finns särskild anledning för en sådan utredning attanalysera de faktiska och ekonomiska möjligheterna att åstadkomma någon form avgaranterad minimiinkomst för dem som av en eller annan anledning är ur ståndeller har svårt att försörja sig själva. I princip kan ett sådant systemantingen utformas som ett bidragssystem eller knytas till skattesystemet, ivilket fall det delvis får formen av negativ inkomstskatt. Utredningsarbetet bör inriktas påatt söka åstadkomma förbättringar för de lågavlönade, vilka - enligt vadlåginkomstutredningen visat ofta lever under mycket svåra ekonomiskaförhållanden. dels attutskottet bort hemställa 1. att riksdagenmed anledning av motionen 1972:448 i skrivelse till Kungl. Maj:t begärutredning av frågan om garanterad minimunkomst genom ett bidragssystem ellergenom användning av s. k. negativ inkomstskatt, i enlighet med vad utskottetanfört; 2. att riksdagenavslår motionen 1972:448, i den mån den inte kan anses besvarad .genom vadutskottet sålunda anfört och hemställt.