bet · FV01SfU27 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1972 SfU 1972:27 betänkande i anledning av motioner om obligatorisk begravningsförsäkring m. m. 1 detta betänkande behandlas motionen 1972:23 av herrarBörjesson i (c) och i Bäckmora (c) vari hemställs attriksdagen i skrivelse tUl Kungl. Maj:t begär att förslag om allmän obligatoriskbegravningsförsäkring föreläggs riksdag; motionen 1972:969 av m.fl. (s) vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begär utredning i syfteatt lösa kostnadsfrågan för hemtransport av sjuka eller avlidna personer sombefinner sig utomlands. Yttranden över motionen 1972:969har på utskottets begäran avgivits av ,försäkringskasseförbundet och . Gällande bestämmelser m. m. Av redogörelsen i det följande haruppgifterna angående socialhjälp till begravning delvis hämtats urpensionsförsäkringskommitte'ns slutbetänkande "Familjepensionsfrågor m.m." (SOU I 97 1:19). 1 flera utländska lagstiftningaringår begravningshjälp som ett led i sjukförsäkringen. I vårt land inrymmer denallmänna sjukförsäkringen emellertid inte någon sådan hjälp. Bestämmelser omobligatorisk begravningshjälp finns däremot i yrkesskadeförsäkringslagen medavseende på dödsfall vid yrkesskada. Den obligatoriska yrkesskadeförsäkringenomfattar i princip varje arbetstagare i allmän eller enskild tjänst här ilandet. Begravningshjälpen vid dödsfall på grund av yrkesskada utgörs av ettbelopp motsvarande av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkringvid ingången av det år då dödsfallet inträffade. uppgår såledesersättningen till I . En ytterligare förmän inom den obligatoriskayrkesskadeförsäkringen är livränta till efterlevande. Livränta kan utgå inteendast till efterlevande make och barn utan även till den Il saml Nr 27 avlidnes fader, moder eller adoptant som tUl följd av dödsfalletkommer att sakna erforderligt underhåll. har på en mycketstor del av såväl den enskilda som den offentliga arbetsmarknaden i Sverigetecknats tjänstegrupplivförsäkring för arbetstagare. Försäkringsavgifterna eriäggsav arbetsgivarna. 1 allmänhet berättigar försäkringen till följande förmåner.Då en arbetstagare, som fyllt 18 men ej , avlider utgår i regel ettgrundbelopp om . Om arbetstagaren är eller äldre reducerasbeloppet. Tilläggsbelopp rned högst . utgår för omyndigt barn, som denavlidne efterlämnar. utgår med vissa undantag samma förmån även förarbetstagare som är . För arbetstagare som saknar närståendeutgår begravningshjälp med . För arbetstagare som är mensom kvarstår i arbetet även efter denna tidpunkt kan begravningshjälp med sammabelopp utgå efter särskild prövning. Försäkringsbelopp utfaller rned vissaundantag även vid arbetstagarens makes frånfäUe under förutsättning att makarnahar gemensamt, hemma-boende barn . Därvid gäller, attbegravningshjälp utgår med . samt halvt tilläggsbelopp med 6 000 kr.för varje barn. Även arbetsgivare och dennes make eller maka har i vissa fallmöjlighet att ansluta sig till den försäkring som gäller för de anställda iföretaget. -Tjänstegrupplivförsäkringar omfattar ca 3,2 milj. anställda. Vid sidan orn tjänstegrupplivförsäkringar har utvecklatsen vidsträckt verksamhet med frivilliga grupplivförsäkringar omfattande olikakategorier människor. Försäkringarna byggs upp med de rnest olikartadekollektiv som bas. De kan omfatta medlemmar i en facklig organisation ellerannan förening, mödrar med barn , fastighetsägare som belånar sinahus i ett visst kreditinstitut etc. Dessa former av grupplivförsäkringarlämnar regelmässigt utrymme för medinträde för den försäkrades maka ellermake. Till vissa försäkringar ansluts makar automatiskt, i andra fall fordrassärskild anmälan. I sistnämnda fall uppställs krav pä att en dominerande del avmakarna skall vara anslutna för att försäkringen i den delen skall träda ikraft. De frivilliga grupplivförsäkringamas skydd vid makes frånfäUe är iallmänhet fullständigare än tjänstegrupplivförsäkringarnas på det sättet attförekomsten av barn inte är villkor för ersättning. De frivilligagrupplivförsäkringarna omfattar f. n. ca 3,6 milj. direkt försäkrade. Det är av intresse i sammanhangetatt med några siffror belysa omfattningen av den rörelse som bedrivs avbegravningskassor samt av sjuk- och begravningskassor. Båda slagen ärföreningar som faller års lag om understödsföreningar. förstås en sådan förening för inbördes bistånd som avseratt, utan affärsmässigt drivande av försäkringsrörelse, idka verksamhet som fallerinom personförsäkringens område. Medlemsantalet i de båda typerna av kassor har undersenare år gått ned betydligt. Är 1955 utgjorde medlemsantalet ibegravningskassorna ca 828 000 och i sjuk- och begravningskassorna ca 153 000medan motsvarande siffror för är uppgick till ca 552 000 resp. 90 000. Detlångt övervägande antalet personer är försäkrade i föreningar, som utger kapitalunderstödtill högre belopp än . Medelförsäkringssumman i detta slag av föreningaruppgick till . I de fall dä medel saknas tillbegravningskostnader kan ekonomisk hjälp till dessa utgå i form av socialhjälp.Enligt uppgift i pensionsförsäkringskommitténs ovannämnda betänkande har någrasiffror avseende omfattningen av denna hjälp för hela landet inte stått attuppbringa. Av upplysningar som införskaffats beträffande förhållandena iStockholms stad framgår emellertid att begravningshjälpen utgör en relativtobetydlig andel av socialhjälpsverksamheten, räknat såväl i antalhjälptillfällen som i belopp. utgick sålunda hjälp tillbegravning genom rekvisition från socialbyrå i 78 fall till en sammanlagdkostnad av . Härtill kommer att av polisen rekvirerade begravningar,vars antal inte kan exakt anges men som enligt uppgift i betänkandet tordeunderstiga den angivna siffran. I fråga om kostnaderna för begravningshjälpen kan nämnasatt i socialhjälp för sådant ändamål f. n. utgår med ca 700 kr.jämte vissa tillägg avseende bl. a. annonskostnader. Kostnadsnivån i Göteborgtorde ligga på ca . medan kostnaderna i varierar mellan 400 och 500kr. m. m. 1 sitt slutbetänkande (SOU 1971:19)tar pensionsförsäkringskommittén bl. a. upp frågan om en allmän försäkring förbegravningshjälp (s. 8997). Kommittén konstaterar därvid att enligt dessmening behovet av en hela folket omfattande försäkring avsedd att täckabegravningskostnader inte är framträdande. Detta motiverar kommittén bl. a.med att omfattningen av grupplivförsäkringen ger vid handen att ett fullgottförsäkringsskydd såvitt gäller begravningskostnader torde finnas i det övervägandeantalet fall då personer avlider i aktiv ålder. Kommittén redovisar viss statistik över antalet avlidnapersoner, av vilken framgår bl. a. att omkring 80 000 personer avlideri . Är 1969 var siffran 83 352. Av dessa var drygt 65 000 folkpensionärer(59 000 ålderspensionärer samt 6 000 änke- och förtidspensionärer), medan cirka2 000 av de avlidna var barn . 1 anslutning till dessa siffroruttalar kommittén med hänvisning till tjänstegrupplivför- 1* 1972. 11 saml Nr 27 säkringarnas nuvarande utformning att frågan orn behovetav en särskild försäkring för begravningshjälp i stort sett kan begränsas tillgruppen ålderspensionärer samt till barn och ungdomar, som ännu inte inträtt iförvärvslivet och fått det skydd som grupplivförsäkringarna erbjuder. Kommitte'n hänvisar härefter till de siffror somredovisats r-örande omfattningen av den socialhjälp sorn utgår förbegravningsändamål och framhåller att någon exakt kartläggning av dennaverksamhet inte varit möjlig. Materialet ger emellertid vid handen att det är iförvånansvärt få fall som socialhjälp anlitas för begravningskostnader. Även omman därför inte får dra den slutsatsen att hjälpbehov inte förelegat närsocialhjälp inte anlitats har de inhämtade upplysningarna gett kommittén denuppfattningen, att behovet av en särskild försäkring inte är alltförframträdande. Komnrittén konstaterar att det finns all anledning anta att detbehov av hjälp som kan finnas blir mindre allteftersom fler och flerpensionärer får större belopp från den allmänna pensioneringen genomtilläggspensioneringens tillväxt, och kommittén erinrar om att allmän pensionutgår även för den månad då dödsfallet inträffat. 1 betänkandet uppges vidare att av de cirka 80 000bouppteckningar, som inregistrerades , mindre än 10 000 inte utvisadenågon behållning medan omkring 50 000 upptog en behållning på mer än 10 000 kr.Kommittén uttalar vidare. I de fall då ingen nära anhöriglever efter den avlidne kan det inte riktas någon bärande invändning mot attbehållningen eller åtminstone en del därav i första hand tas i anspråk för atttäcka begravningskostnaderna. I viss mån andra synpunkter vräder i förgrundennär make eller annan anhörig, som delat bostad med den avlidne och även iövrigt levt i ekonomisk gemenskap med denne, lever efter. I sådana fall kanbegravningskostnaderna när behållningen i boet är liten framstå som en börda. Även med beaktande av dessa synpunkter är det emellertidenligt kommitténs uppfattning med hänsyn till det tidigare anförda ickemotiverat att införa en allmän hela folket omfattande dödsfallsförsäkring. Detbör tillfogas att kostnaden vid ett försäkringsbelopp om exempelvis I 000 kr.skulle utgöra omkring 80 milj. kr. Finansieringen skulle få ske överbudgeten, genom en speciell avgift eller genom en höjning av befintligasocialförsäkringsavgifter. Vid den värdering av angelägenhetsgraden av olikaförslag till reformer inom den allmänna försäkringen som måste ske är frågan omen allmän dödsfallsförsäkring enligt kommitténs uppfattning åtminstone förnär-varande inte så angelägen att den motiverar en kostnad av denna storlek. Statens pris- och kartellnämnd Inom statens pris- och kartellnämndhar verkställts en undersökning om begravningskostnader i Sverige.Undersökningen, som grundar sig på begravningsbyråernas fakturor ,visar att genomsnittspriset för ett begravningsuppdrag nämnda år var omkring I400 kr. exklusive kostnader för gravplats, gravsten, gravvård och förtäring isamband med begravning samt att prisvariationerna mellan olikabegravningsbyråer var En av de stora utgifterna är framhålls det kostnaderna för inköp av kista. Genomsnittspriset för en sådan ligger omkring500 kr., men det finns kistor som kostar ända . Försäljningenav kistor och urnor är den mest lönande verksamheten för begravningsbyråerna. Detprocentuella pålägget på kistor ligger genomsnittligt på av inköpsprisetoch i fråga om urnor på . 1 undersökningen konstateras att tillkomsten av defolkrörelseägda begravningsföreningarna på ett gynnsamt sätt påverkatprissättningen i branschen. Ätt en begravning kan bli billigare hosbegravningsföreningarna beror till viss del på att dessa ofta tillhandahållermindre kostsamma modeller av kistor. För att ytterligare få ned kostnaderna harbegravningsföreningarna startat egen kistfabrik. Av undersökningen framgår också att föreningarna inteanlitas i särskilt stor omfattning; av alla begravningar sköts nämligen avprivata företag. I motion till riksdagyrkades utredning och förslag avseende allmän försäkring förbegravningskostnader. 1 ett av godkänt betänkande (SfU 1971:20)avstyrkte socialförsäkringsutskottet bifall till motionen. Utskottet åberopadedärvid i allt väsentligt de skäl mot en allmän begravningsförsäkring somredovisats av pensionsförsäkringskommittén. Hem transport av sjuka eller avlidna personer frånutlandet Gällande bestämmelser Enligt 2 kap. 9 § första stycketlagen om allmän försäkring utgår ersättning för sjukvård utom riket endast iden utsträckning Konungen föreskriver. Föreskrifter har lämnats i kungörelsen(1962:388) angående ersättning för sjukvård utom riket enligt lagen om allmänförsäkring. Enligt I § kungörelsen kan den som är omfattad av sjukförsäkringenenligt lagen om allmän försäkring och bosatt i få viss ersättning förkostnader för läkarvård och sjukhusvård om han under tillfällig utlandsvistelseblir i behov av sådan vård. Däremot ersätts inte kostnader för resor i sambandmed vården. Om försäkrad insjuknat under tillfällig vistelse i utlandet och medanledning härav hemtransporterats och intagits på sjukhus här i landet, skalldock ersättning för den försäkrades resekostnader utges högst efter vad somskulle ha utgått om behovet av sjukhusvård uppkommit i den sjukes bostad ihemorten. Som en jämförelse kan nämnas att vid återresa eftersjukhusvård inom ersätts erforderlig resekostnad, dock endast den delsom överstiger . Kostnaden för återresan får normalt inte beräknas högre änför resa till bostaden. Om behovet av sjukhusvård uppkommit vid vistelse utomdet sjukvårdsområde där den försäkrade är bosatt och den försäkrade i anledning därav vårdats på fräirrmandesjukhus, ersätts i regel högst resekostnad tillbaka till den plats, varifrånresan till sjukhuset påbörjades. Om försäkrad efter sjukhusvård rest tillbostaden och hälsotillståndet krävt dyrare färdsätt än han eljest skulle haanvänt, får han ersättning för de ökade resekostnaderna till bostaden. Kungörelsen 1962:388 äger inte tillämpning beträffandesjukvård sorn meddelats i länder med vilka träffat överenskommelse omutgivande av ersättning för sjukvård. Sådana överenskommelser har träffats fömtom med de nordiska länderna med och . Utgifterför värd i sistnämnda länder ersätts liksom för vård i , ,och - inte av sjukförsäkringen i utan av motsvarandeförsäkring i det land där vården meddelats. I ett betänkande avgivet i maj 1966av statens konsumentråds sällskapsreseutredning ("Sallskapsresor",SOU 1966:25) diskuteras för-och nackdelar rned en automatisk reseförsäkring,innebärande att försäkringsskyddet är inbakat i en resas förmåner och därmedockså i priset. Utredningen konstaterar att avgörande skäl talar mot enobligatorisk reseförsäkring. En sådan försäkring strider menar utredningen mot en allmän princip om valfrihet i vårt samhälle. I vart fall torde detenligt utredningens uppfattning inte finnas tillräckliga sociala skäl att låtareseförsäkringar bli obligatoriska. Frågan om ersättning för resor utomriket har också behandlats av sjukförsäkringsutredning i dessslutbetänkande "Ersättning vid vissa sjukvårdande åtgärder ochsjukresor" (SOU 1970:56). Utredningen framhåller (s. 50) bl. a. att det ifråga om sjukresor torde vara ytterst svårt att bedöma sambandet mellan resoroch sjukvård utom riket. Bristfällig kännedom om skilda länderssjukvårdsorganisation och kommunikationsförhållanden omöjliggör i många fallprövning av skäligheten av reseersättningsanspråk. Med hänsyn till de problemförsäkringskassorna skulle ställas inför finner utredningen sig inte kunnaförorda rätt till kostnadsersättning enligt lagen om allmän försäkring försjukresor i utlandet. Även frågan om kostnader för transport av avliden berörsav sjukförsäkringsutredningen. Utredningen påpekar därvid bl. a. att det finnsflera former av hjälp för täckande av kostnader i samband rned dödsfall. Iyrkesskadeförsäkringen ingår begravningshjälp. De pä arbets-nrarknaden numeravanliga grupplivförsäkringarna m. rn. är också av stor betydelse i dettasammanhang. Vidare betalar vissa landsting och, i särskilda situationer,socialnämnder kostnader för transport av avliden till hemorten. Det ärenrellerlid obesiridligt att anhöriga till den avlidne i många fall fårvidkännas höga utgifter för dylika hemtransporter. Den lättnad som i sådanafall kan vara befogad bör dock enligt sjukförsäk-nngsutredningens mening intelämnas inom sjukförsäkringens ram. har i ett ijanuari 1972 avlämnat betänkande "Ny resegarantilag" (stencil H1972:1) diskuterat olika system för att ge deltagare i sällskapsresor sammaskydd som de har enligt resegarantilagen men utan att olika företag var för sigställer säkerhet för fullgörande av sina skyldigheter. Ett sådant system byggerpå försäkringstanken och innebär att man skulle införa en skyldighet för varjeföretag som anordnar sällskapsresor att försäkra varje deltagare i ensällskapsresa mot den skada som han kunde drabbas av genom att företaget intefullgör sina åtaganden. Utredningen tar avstånd från en sådan obligatoriskförsäkringsform och motiverar detta med att den skulle kräva en ganska besvärligadministration och övervakning och att beräkningen av premiernas storlek förolika företag skulle erbjuda svårigheter. Utredningen konstaterar också att enöverslagsberäkning gett vid handen att en obligatorisk försäkring skulle ställasig förhållandevis dyr från konsumentsynpunkt jämfört med det nu tillämpaderesegarantisystemet. I en rapport tillNordiska socialpolitiska kommittén har Nordiska socialförsäkringsutskottetföreslagit vissa ändringar i den nordiska trygghetskonventionen. I sambanddärmed berör utskottet också frågan om kostnader för sjuktransporter mellan denordiska länderna. Utskottet konstaterar att ersättning för sådana kostnader iprincip endast utgår såvitt angår hemtransport av dansk eller norsk medborgare,som insjuknat i annat land än hemlandet. Utskottet framhåller att det givetvisär ett önskemål att man fullföljer strävandena i riktning mot en ordning,enligt vilken den enskilde vid sjuktransport mellan de nordiska länderna inteskall behöva drabbas av sådana kostnader. En lösning av frågan skulle kunna skeefter två principiellt olika linjer, antingen så att vederbörandes hemlandbekostar hemtransporten en sådan lösning har man gått in för i ochNorge eller så att det land vari vederbörande insjuknat betalar kostnaden.Vilken av dessa linjer som bör förordas är utskottet inte berett att taställning till. Utskottet har kommit till den uppfattningen, att frågan intekan lösas genom ändringar i trygghetskonventionen. En harmonisering av de olikaländernas bestämmelser i förevarande hänseende bör man enligt utskottets meningi stället söka åstadkomma genom direkta kontakter mellan de för fråganansvariga organen i respektive länder. Avslutningsvis anför utskottet i dennafråga. Det bör tilläggas att problemettroligen kommer att få en mera begränsad betydelse efterhand som det blir alltvanligare att man i samband med utrikes resor tecknar privat reseförsäkring.Numera förekommer också att s. k. hemförsäkringar täcker kostnader för sjuktransport.Vidare bör erinras om att i ömmande fall, när medborgare från ett nordiskt landdrabbas av sjukdom under tillfällig vistelse i ett annat nordiskt land,konventionens bestämmelser i kapitel VIII om hjälp till nödställda germöjlighet att bereda hjälp till hemtransporten. Den ifrågavarande rapportenbehandlades vitl ett sammanträcle i medrepresentanter för de nordiska sjukförsäkringsmyndigheterna. har i enrekommendation antagen vid rådets 20:e session i febmari 1972 i Helsingforsrekommenderat att undersöka möjligheterna för införandeav en enhetlig nordisk ordning för sjukhjälp vid tillfällig vistelse i länderutom . Rekommendationen är föranledd av ett medlemsförslag vari framhållsönskvärdheten av att resande i händelse av sjukdom i land utom kanpåräkna full täckning för sina sjukkostnader liksom även för eventuellhemtransport med anledning av sjukdom. Enligt för-slagsställar-na torde ipraktiken mänga resande av glömska eller av ekonomiska eller andra skälunderlåta att skaffa sig ersättning för eventuella sjukvårdskostnader isamband med resan. konstateraratt de situationer som motionär-erna tagit upp kan vålla problemäven av ekonomisk art. anser dock att det kanifrågasättas om en lösning bör sökas inom ramen för den allmänna försäkringen.En sådan lösning skulle bl. a. innebära att alla som inte reser utomlands måstedelta i finansieringen av här avsedda förmåner. Trots att frågor som har näraanknytning till dessa problem utretts vill verket inte motsätta sig enutredning i syfte att på andra vägar lösa frågan orn kostnader för hemtransportav sjuka eller avlidna personer, som befinner sig utomlands. Detta kan tänkasske genom åläggande för researrangören, privat försäkring eller bådadera. Försäkringskasseförbundetframhåller att det trots omfattningen av de privata reseförsäkringarna intesällan inträffar att enskilda personer drabbas av kostnader för hemtransportvid sjukdom eller dödsfall. Förbundet anser därför en utredning avsedd attundersöka möjligheterna att undanröja detta missförhållande vara påkallad.Enligt förbundets mening ter sig en försäkringsform, där avgiften t. ex.inkluderas i priset för charterresor o. d. mindre tillfredsställande, eftersomen sådan försäkring skulle innebära att många ställdes utan skydd. Försäkringenbör i stället utformas i likhet med den danska reseförsäkringen. Dennainkluderar ersättning för merkostnader vid hemtransport i samband med sjukdomeller dödsfall och omfattar alla försäkrade. Försäkringskasseförbundetunderstryker önskvärdheten av att de nordiska länderna har så likartade regler sommöjligt för sjukhjälp vid vistelse i länder utom . En sådan enhetlighetär menar förbundet särskilt önskvärd dä det gäller regler för sjukhjälp vidtillfällig vistelse i sådana länder bl. a. därför att resegmppema allt oftarebestår av deltagare från flera nordiska länder. Ett enhetligt system skulleskapa förutsättningar för en förenklad administration. ställersig tveksam till behovet av en sådan utredning som aktualiserats i motionen.Enligt föreningens mening är de av motionärerna åberopade tragedierna av såringa omfattning att särskilda ingripanden inte syns motiverade. Genom de möjligheter till frivilligförsäkring, som erbjudes av försäkringsbolagen, och genom tillkomsten avökat skydd via hemförsäkringen har ifrågavarande olägenheter praktiskt tagethelt eliminerats. Dessa försäkringsskydd innebär, att orn för-säkrad avlider pågrund av olycksfallskada eller akut sjukdom utomlands, lämnas ersättning förnödvändiga kostnader för den avlidnes hemtransport till och sädanaspeciella arrangemang, som är oundvikligen nödvändiga för transportensgenomförande sarrrt för nödvändiga merutgifter för medföljande medförsäkradefamiljemedlemmars hemresa till . Det kan tilläggas, att genomöverenskommelser mellan försäkringsbolagen och transportföretag ordnas vidförsäkringsfall alla praktiska detaljerutan att exempelvis anhöriga här fårtaga på sig i dylika sammanhang annars ganska kännbara besvär. Ett införande av ett obligatorium skulle medföra endubbelförsäkring och självfallet också leda till en höjning av resans pris,vilket med hänsyn till de resenärer, vilka redan ordnat sitt skydd genomfrivillig försäkring, innebär en klar orättvisa. Fråga om komplettering av denallmänna sjukförsäkringen kan naturiigtvis diskuteras, men enligt föreningensuppfattning då endast i samband med en allmän översyn i syfte att täcka allaandra områden, som till äventyrs nu faller utanför denna försäkringsform. Av de förevarande motionerna tarden ena upp spörsmålet om en allmän obligatorisk begravningsförsäkring, medanden andra syftar till att lösa frågan om kostnader för hemtransport av sjukaeller avlidna personer som befinner sig utomlands. Lagen om allmän försäkring omfattar inte rätt tillersättning för begravningskostnader. I motionen 1972:23 framhålls bl.a. att detfinns en stor grupp människor speciellt bland äldre samt barn och ungdom sominte har sitt efterlevandeskydd tillfredsställande ordnat. För dessa blir det iförsta hand de anhöriga som får stå för de ganska betungandebegravningskostnaderna. Motionärerna anser det från flera synpunkterotillfredsställande att begravningen i de fall då denna ombesöris av de socialamyndigheterna får prägeln av "fattigbegravning" och menar att enobligatorisk försäkring bör införas för att täcka begravningskostnader till ettbelopp av förslagsvis . Av den inledningsvis lämnade redogörelsen framgår attpensionsförsäkringskommittén i ett avlämnat slutbetänkande,"Familjepensionsfrågor" (SOU 1971:9) utförligt redovisat varför denanser behovet av en obligatorisk begravningsförsäkring inte vara särskiltframträdande. Kommittén har erinrat om att det övervägande antalet personer iaktiv ålder genom olika former av grupplivförsäkringar redan har ett fullgott 1 fråga om ålderspensionärer harkommittén bl.