bet · FV01FiU35 · 1972-12-31 00:00:00 — Finansutskottetsbetänkande nr 1972 FiU 1972: 35 betänkande i anledning av motion om enutredning rörande investerings- och driftstöd i anslutning till kommunernaslångtidsplanering. 1 motionen 1972: 821 av . (s) hemställs att hos Kungl. MaJ:t begär en utredning ikonjunkturpolitiskt syfte om olika former av investerings- och driftstöd medanknytning till kommunernas långtidsplanering. 1 motionen anförs att det ärangeläget att de konjunkturpolitiska insatserna i största möjliga utsträckningfrämjar en långsiktig utveckling mot de på politisk väg uppställda målen.Enligt servicekommitte'n är boendeservice ett viktigt instrument för att främjade övergripande politiska målen om gemenskap, trygghet och Jämlikhet. Det synesmotionärerna angeläget att pröva om en utbyggnad av boendeservicen skulle kunnainpassas i konjunkturpolitiken, givetvis utan att den långsiktigautbyggnadstrenden äventyras. Servicesektorn är personalkrävande och skulledärför lämpa sig väl som sysselsättningsobjekt i en lågkonjunktur.Primärkommunerna, som är huvudmän för större delen av de funktioner sominnefattas i begreppet boendeservice, har numera en ekonomisk långtidsplaneringsom sträcker sig . Vid en konjunkturdämpning ser sig många kommunertvingade att begränsa utgifterna, vilket drabbar vissa delar av servicesektorn.Detta förefaller motionärerna vara ett kortsynt tillvägagångssätt somkommunerna tvingas tillämpa. I stället borde det vara angeläget att användakonjunkturdämpningen till att stå väl inför den konjunkturuppgång somförr eller senare kommer. När konjunkturen vänder uppåt igen blir trängseln omresurserna erfarenhetsmässigt hård. I fråga om investeringar för boendeservice finns detmöjligheter att i kommunernas långtidsplanering se när ett visst projekt ärinfogat i kommunens resursram. När det gäller driftkostnaderna är det möjligtatt avläsa deras beräknade nivå, totalt och för varje post i driftbudgetenunder den framförliggande femårsperioden. Det borde därför vara möjligt att ien konjunkturdämpning dels satsa byggresurser på anläggningar förboendeservice, dels ge ekonomisk hjälp till driften av service på ett sätt, somär anpassat till varje kommuns långsiktiga ambitioner och resurser. Enligt motionärerna borde det vara möjligt att dels tidigareläggakommunala investeringar för boendeservice, dels ge statliga stimulansbidrag iform av anläggningsbidrag utöver vad som förekommer i normalfallet. Som enkonsekvens av ett sådant tillvägagångssätt skulle 1 1972.5 saml. man få en motsvarande minskning av investeringsverksamheten i en konjunkturuppgång. Vidare anser motionärerna det angeläget att beakta hurkommunerna prioriterar mellan olika sektorer inom sitt ansvarsområde. Det kanfinnas anledning att överväga om man med statliga åtgärder på ett effektivaresätt än nu borde stimulera serviceutbyggnaden på bekostnad av mindre angelägnainvesteringsobjekt. Utskottet har inhämtat yttrandeöver motionen från och . Styrelsen för anser inte att någramer betydande begränsningar i verksamheten inom servicesektorn skett underinnevarande lågkonjunktur. Vad som närmast inträffat är att den tidigare mycketsnabba utbyggnadstakten har dämpats därför att man i kommunerna ansett signödsakade att begränsa kostnadsstegringarna. Kommunerna har även i dettakonjunkturläge utnyttjat de möjligheter staten genom ohka åtgärder - främsttillfällig höjning av statsbidragsnivän erbjudit kommunerna att öka sinainvesteringar. Vid valet av de anläggnings- och byggnadsobjekt, vars tillkomststaten velat stimulera, synes man från bidragsmyndigheternas sida ha fästhuvudvikten vid att objekten skall vara förhållandevis arbetskraftskrävandemedan man lagt mindre vikt vid objektens angelägenhetsgrad i övrigt, anförförbundet. Ett investeringsstöd för att i en lågkonjunktur garanteraeller stimulera tillkomsten av i kommunens flerårsplan upptagna investeringarvid däri angiven eller t. o. m. skulle såledesinnebära att Just de mest angelägna investeringsobjekten skulle bli utförda.Detta skulle automatiskt innebära att stimulansbidragen skulle komma att avseockså anläggningar inom sektorn för boendeservice i den mån sådana prioriteratsav kommunen och därmed upptagits i flerårsplanen. En komplikation är dock attkommunernas flerårsplaner (flerårsbudgct) normalt inte fastställs och knappastheller bör eller kan fastställas. Det torde därför vara svårt att utforma ettnågorlunda hanterligt system för investerings- och driftstöd i direktanslutning till deras ekonomiska långtidsplanering. Förbundet delar motionärernas mening att investeringarinom sektorn för boendeservice är minst lika viktiga som investeringar inomandra sektorer och att det också är viktigt att kommunerna av ekonomiska skäl ej tvingas att begränsa sitt serviceutbud under enlågkonjunktur. Förbundet motsätter sig dock på det bestämdaste de tankegångarpå en stark statlig styrning som framkommer i motionen, vari anförs att det kanfinnas anledning att överväga om man med statliga åtgärder på ett effektivaresätt än nu borde stimulera serviceutbyggnaden på bekostnad av mindre angelägnainvesteringsobjekt. I fråga om utredningskravet i motionen hänvisar förbundettill budgetutredningen och till utredningen om kommunernas ekonomi. Styrelsen för anför att det givetvis är ett önskemål från landstingenssida att utbyggnaden av de landstingens verksamheter som berörs i motionen(sjuk- och handikappservice Jämte öppen sjukvård) får fortgå enligt uppdragnariktlinjer utan hinder av konjunkturbetingade faktorer. Vissa projekt skulle genomett i motionen skisserat statligt investerings- och driftstöd kunna komma attutföras tidigare än som avsetts i planerna. Vilka projekt som är mest angelägnaför respektive landsting måste emellertid dessa själva ha frihet att avgöra, enförutsättning som enligt styrelsen inte heller torde kollidera med motionensprimära syfte. Förbundet uppger att de nuvarande ekonomiskalångtidsplanerna som regel saknar den detaljeringsnivå för de olika i planenupptagna projekten, som borde vara en förutsättning för att kunna tidigareläggainvesteringsbeslut på det sätt som anges i motionen. En planering avden modell som avses i motionen kan därför bli synneriigen arbetskrävande ochdyrbar. Även landstingsförbundet motsätter sig bestämt detankegångar som förs fram i motionen om statliga åtgärder för att meraeffektivt styra den kommunala verksamheten. Motionärerna berör den viktigafrågan om formerna för statens påverkan av kommunernas ekonomiska aktivitet iskilda konjunktursituationer. De tar framför allt sikte på kommunernasboendeservice, där de anser det särskilt angeläget att hålla uppe investeringaroch drift under en konjunkturavmattning. Utskottet vill instämma i motionärernas starka betonandeav den strategiska roll de kommunala investeringarna och den kommunalaaktiviteten allmänt spelar när det gäller att påverka investeringsverksamhetoch sysselsättning. Det är ytterst angeläget att den kommunala verksamhetenutgör ett stabiliserande element i samhällsekonomin, inte minst därför att denoffentliga tjänstesektorn enligt långtidsutredningen beräknas svara förhuvuddelen av sysselsättningsökningen . En sådanstabiliseringspolitisk insats från kommunernas sida kan vara förenad medsvårigheter i ett läge där utrymmet för nya åtaganden ter sig starkt begränsat. Det bör erinras om att staten redan nu stimulerarkommunerna till vidgade insatser vid en konjunkturavmattning på i princip detsätt motionärerna skisserar. Ramarna för skol-, sjukhus-, ålderdomshems- ochannat kommunalt byggande vidgas regelmässigt när konjunkturläget så påkallar.Ibland sker detta genom förskott på nästa års ramar eller planerade ramar.Genom ökade medel till kommunala beredskapsarbeten och genom höjdstatsbidragsandel har inte minst under den senaste konjunkturavmattningenstimulerats fram betydande investeringar inom den kommunala sektorn, bl. Som anförs i kom- munförbundets yttrande kan det arbetsmarknadspolitiskaintresset att fä till stånd sysselsättningsintensiva projekt ibland stå ikonflikt med en renodlad prioritering av arbetena. Endast iundantagsfall torde emellertid förekomma att kommunerna medverkar till atttidigarelägga arbeten som de inte själva prioriterar högt. Såväl i motionen som i de båda förbundens yttrandenunderstryks angelägenheten av att de investeringar eller andra vidgade insatsersom stimuleras fram står i överensstämmelse med varje kommuns långsiktiga planeroch ekonomiska bärkraft. Detta förhållande sätter en allmän gräns förmöjligheterna att stimulera fram kommunala åtgärder och insatser, särskilt däsom många kommuner brottas med ekonomiska problem. 1sammanhanget bör uppmärksammas att såväl kommun-som landstingsförbundet erinrarom att nuvarande femårsplanering inte allmänt är så utvecklad att den kan tjänasom underlag för ett mer automatiskt verkande system av det slag motionärernaskisserar. Motionärerna begär en utredning. Svenska landstingsförbundettillstyrker en sådan medan erinrar om budgetutredningensarbete och om utredningen om den kommunala ekonomin. Utskottet konstaterar attbudgetutredningen enligt sina direktiv har att söka finna vägar att samordnakommunernas ekonomiska aktivitet med stabiliseringspolitiken. Denkommunalekonomiska utredningen har i hög grad att beakta dessa frågor. Motdenna bakgrund avstyrks utredningsyrkandet. attriksdagen avslår motionen 1972:821. Närvarande: herrar (), (), Kristianssoni (c), i (s), (), (), i (s), Äsling (c), (), (), iHalmstad (s), (), Gadd (s), i (c) och (). 72 1791 S 1972