bet · FV01FiU1 · 1972-12-31 00:00:00 — a. hämmarinvesteringsbenägenheten. Imotionen anförs också att investeringslusten påverkas av den allmännabedömning av det "ekonomiska klimatet", som råder vid beslutstillfället.Den bristande förståelsen för i synnerhet de mindre och medelstora företagenssvårigheter kan antas i väsentlig grad ha bidragit till minskade satsningar iframtidsinvesteringar. Regeringen har inte aktivt tagit avstånd från den oftaovederhäftiga kritiken. Uppgörelsenom valutakursförhållandena mellan de ledandeindustriländerna har åtminstone för tillfället lett till ökad stabilitet i detinternationella betalningssystemet. Ökade förutsättningar har därigenom skapatsför ytterligare tillväxt av världshandeln. För svenskt vidkommande kanverkningarna av uppgörelsen bl. a. väntas ta sig uttryck i en hårdarekonkurrens för exportföretagen på de traditionella exportmarknaderna.Motionärerna anser det i det läget angeläget att de svenska exportföretagenkan påräkna stöd i olika former för sina exportansträngningar. Ifråga om den ekonomiska utvecklingen på anser motionäremaproblemen vara knutna bl. a. till kravet på att upprätthålla balans iutrikesaffärerna, svårighetema att bemästra stmkturomvandlingens verkningar påbl. a. sysselsättningen och de snabbt växande anspråken på den offentligasektorn. Motionäremadelar den uppfattning som framförs i finansplanen att den inträddaförbättringen när det gäller utrikesbalansen inte utan vidare kan väntas blibestående. Den industriella slagkraften måste därför ytterligare förstärkas.Industriinvesteringamas utveckling framstår alltjämt som en av nyckelfrågorna isvensk industri. kravpå statsmakternas näringspolitik. a. pekas på betydelsen av de mindreföretagens tillväxtmöjligheter. Detär enligt motionärerna obestridligt att den kommunala expansionstakten måstedämpas. Detsamma gäller den statliga sektorn. En fömtsättning härför är enutbyggd ekonomisk planering och större långsiktighet i statsmakternasekonomisk-politiska handlande. Avslutningsvisframhålls att ett led i en effektivare och mera långsiktigstabiliseringspolitik bör vara överläggningar och samråd kring desamhällsekonomiska problemen i form av stabiliseringspolitiska konferenser.Dessa bör bl. a. ha till uppgift att undersöka hur olika stimulansåtgärderverkar, vilka åtgärder som skall vidtas för att dämpa inflationen och för attskapa balans i utrikesaffärema. Av stor betydelse är att överläggningarnakommer till stånd i mycket god tid före en kommande avtalsrörelse. Detta gerde berörda partema en nödvändig distans till de mera avtalstekniskt ochtaktiskt betingade åtgärderna under själva avtalsförhandlingarna.Förberedelser för överläggningar bör därför inledas . För att förberedakonferenserna bör ett ekonomiskt och socialt råd inrättas. Vid varje diskussion av konjunkturutsikterna är detangeläget att så långt möjligt precisera den tidrymd som bedömningen avser. Dennu framlagda finansplanen behandlar statsfinansernas utformning juli 1972juni 1973. Budgetens verkningar påsamhällsekonomin begränsas emellertid inte till denna tidrymd utan kan med storsannolikhet väntas sträcka sig över resten av 1973 och in på 1974. Däremotligger det i sakens natur att budgeten / 73 inte kan ha någon störreeffekt på det just nu aktuella konjunkturläget . Såsker endast i den utsträckning budgeten framkallar sådana ändradeframtidsförväntningar, som påverkar det ekonomiska handlandet . Enavgörande fråga för ställningstagande till årets budgetförslag blirmot denna bakgrund hur man bedömer konjunktumt-sikterna för det kommandebudgetåret och därefter. Innan utskottet tar upp dettaproblem bör emellertid några ord sägas om den just nu aktuellakonjunktursituationen i . Underde har enligt en viss stabiliseringav arbetsmarknadsläget skett. Som framgår av diagram 1 (s. 12) har desäsongrensade siffrorna för antalet lediga platser ökat inte oväsentligt sedanförra sommaren. Stegringen i de säsongrensade arbetslöshetssiffrorna har ocksåupphört och förbytts i en viss, om än begränsad, nedgång. Men några definitivabelägg för en mera väsentlig omsvängning i sysselsättningssituationen ger inteden till- Antal lediga platser och registrerade arbetslösa vid månadens mitt \'v'"Arbetslöshet 1965 1966 1967 1968 1969 Inte heller den senaste konjunkturbarometern, som bygger påbedömningar gjorda , tyder på att ett konjunkturuppsving inomindustrin redan skulle vara på gång. Antalet varsel har dock de senastemånaderna minskat. Aktiviteten inom byggnadsverksamheten har också, om man tarhänsyn till säsongen, visat en ökning . En ytterligareförstärkning av efterfrågan på arbetskraft inom byggnadsfacken väntas som följd av de sysselsättningsstimulerande åtgärder somvidtagits. Underdessa omständigheter är det knappast ägnat att förvåna attkonjunkturperspektivet på fortfarande betecknas som ovisst av mångabedömare. Förden svenska betalningsbalansen var 1971 ett dramatiskt år. visade handelsbalansen ett överskott. Bytesbalansen, som fömtomvamutbytet med utlandet även omfattar tjänsteutbytet och transfereringar m.m., blev också positiv efter att ha varit negativ . I väsentligutsträckning var detta en följd av konsumtionens stagnation. De starkasvängningarna i lagerutvecklingen spelade också en stor roll i sammanhanget. Ifinansplånen understryker emellertid departementschefen, att fjolåretskraftiga förbättring av bytesbalansen inte har inneburit att en på lång siktbetryggande utri- Utskottet är av samma uppfattning och vill på denna punkt hänvisa till diagram 2 (s. 14). Av detta, som bygger på säsongrensade siffror, framgår att det efter de ex ceptionellt stora och unika handelsbalansöverskotten under de två första kvartalen skedde en successiv reduktion av dessa överskott t. o. m. . Som framgår av diagrammet berodde detta framför allt på att importen steg från den låga nivå, där den legat under de tre första kvartalen. Handelsbalansensutveckling pekar enligt utskottets me-' ning på att det föreliggeren betydande risk för att vi 1972 är på väg tillbaka till de underskött somkarakteriserat praktiskt taget hela efterkrigstiden. Det är möjligt attfinansplanens och nationalbudgetens pro-, gnos ett handelsbalansöverskott för1972 på kommer att visa sig för optimistisk. Vadbeträffar den internationella utvecklingen förutses i finansplan ochnationalbudget en fortsatt produktionsuppgång i ,även om dess styrka är svår att bedöma. Arbetslösheten dät har ännu inte visatnågon tendens att sjunka och uppgången i industriproduktionen har hittillsvarit mycket begränsad. Utvecklingen i är på grund av de delvismotstridiga konjunkturtendenserna ännu mera svårbedömd. Det störstafrågetecknet synes vara den fortsatta ekonomiska utvecklingen i ,som uppenbarligen i hög grad kommer att bestämmas av den ekonomiska politik,som män där väljer att föra. Isin samlade bedömning räknar departementschefen med att den internationellakonjunkturen vänder uppåt i varje fall . Utskottetansluter sig till denna prognos. Utskottetvill tillfoga några synpunkter rörande den uppgörelse om valutapariteterna, somde ledande industriländerna träffade i . Ifinansplanen redovisas även om det understryks att många besvärliga problempå valutaområdet återstår att lösa en mycket positiv syn på betydelsen ochräckvidden av denna uppgörelse. Genom den skulle osäkerheten om valutakursernaha hävts och en lösning ha åstadkommits som borde säkra ökad stimulans ivärldshandeln och därmed befrämja också vår ekonomi, som skulle få en positivinjektion till industriell aktivitet och internationell konkurrenskraft. Härtill kan enligtutskottets mening sägas två saker. Fördet första medförde decemberuppgörelsen om nya valutapariteter inte denåterströmning- av dollar till , som allmänt förväntades. För det andra nya, sänkta dollarkursen oaktat att varia-; tionsbredden kring paritetenökats varit utsatt för nya påfrestningar och en radcentralbanker har fått ingripa för att stödja densanuna. Man kan därför intebortse från riskerna för för- i||i|iiii|»"| mil 1965 1966 1967 1968 Källor: och . nyadevalutakriser av samma typ som dem vi upplevt . Detinternationella valutasystemet behöver enligt utskottets meningvidareutvecklas så att nödvändiga växelkursjusteringar kan genomföras i mindresteg, på ett smidigare sätt och utan att ge upphov till så omfattandespekulativa kapitalrörelser som vid de senaste årens valutakriser. Det är atthoppas, att de fortsatta förhandlingar om mera genomgripande reformer av detinternationella betalningssystemet, som inleddes , skall ledatill positiva resultat i detta hänseende. Inte minst skulle detta vara avbetydelse för ekonomiska utveckling. Tillsammans med försämradebytesförhållanden och växande skuldbördor innebar de instabila förhållandenainom den internationella handeln en allvarlig belastning på u-ländernasekonomi. Vadåter gäller den svenska ekonomiska utvecklingen konstateras i finansplanen, attperspektivet är påtagligt mer tillfredsställande än för förra året.Samtidigt som arbetstiden väsentligt förkortas räknar man med atttillväxttakten i bmttonationalprodukten skall bli dryga 3,5 »/o. Det är framförallt den inhemska investeringsökningen och en normalisering av konsumtionen somväntas bära upp produktionsökningen, men även exporten väntas öka. Aretsbudgetförslag har enligt finansplanen som förutsättning att en klarkonjunkturförbättring kan väntas under nästa budgetår. Ambitionen har därförvarit, att staten inte för sin del skall göra anspråk på en oproportionerligdel av tillgängligt sparande och tillgänglig kapitalmarknad. Totalbudgetensunderskott /73 beräknas i statsverkspropositionen bli 3,3 miljarderkronor att jämföra med ett nu beräknat underskott på 4,3 miljarder förinnevarande budgetår. Medhänsyn till den övervägande sannolikhet som finns för ett konjunkturuppsvingunder nästa budgetår anser utskottet den restriktivitet som präglat regeringensbudgetarbete vara berättigad. vill utskottet understryka vikten avatt upprätthålla en hög ekonomisk-politisk beredskap, motiverad av den trotsallt betydande ovisshet som vidhäftar konjunkturbedömningen. Inte minsterfarenheterna visar på betydelsen av en sådan beredskap. Skullekonjunkturuppsvinget dröja kan ytterligare expansiva åtgärder bli nödvändiga.Skulle å andra sidan en internationell högkonjunktur av stor styrka ochgenomslagskraft växa fram, kan det bli nödvändigt att under nästa budgetår ökarestriktiviteten i finanspolitiken. Ett alternativ eller komplement härtill äratt skärpa penningpolitiken. Om en sådan skärpning skulle visa sig erforderligär det enligt utskottets mening av vikt att den inleds , eftersompenningpolitiska åtstramningsåtgärder erfarenhetsmässigt visat sig verka förstmed en betydande eftersläpning. Det är vidare betydelsefullt, att en sådanskärpning av kreditpolitiken inte lägger hinder i vägen för den av alla önska- deexpansionen av industrins investeringar. Inte minst viktigt är enligtutskottets mening, att de mindre och medelstora företagen i ett sådant läge fårtillgång till krediter, som gör det möjligt för dem att expandera. Sammanfattningsvisanser utskottet att finansplanen och budgetförslaget /73 utformats medden grad av restriktivitet, som är erforderlig mot bakgrund av detkonjunkturperspektiv, som framstår som det övervägande sannolika,nämligen en konjunkturuppgång senast . Med hänsyn tillatt budgetunderskottet för det kommande budgetåret i statsverkspropositionenberäknats till och med kännedom om att vissa utgifter regelmässigtbrukar tillkomma på tilläggsstat är utgiftsökningar utöyer budgetförslaget intetillrådliga. Om ett kommande konjunkturuppsving skulle bli snabbt och kraftigtkan behovet av åtstramande åtgärder under nästa budgetår inte uteslutas. Motbakgrund av vad nu sagts avstyrker utskottet bifall till motionen 1972: 402samt motionerna 1972: 294 och 812 i vad avser riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken. Imotionen 1972: 294 hemställs att i princip till ledning förutskottens utgiftsprövning uttalar sig för större restriktivitet vid utgiftsprövningarän vad finansplanen förutsätter. Enligt utskottets mening bör detta yrkande,mot bakgmnd av vad tidigare anförts, inte föranleda något riksdagensuttalande. I fråga om målen för den ekonomiska politiken underår 1972 anges i finansplanen riktpunkten vara att åstadkomma en balanseradekonomisk expansion som förenar kraven på full sysselsättning, rimligprisstabilitet och extern balans. En sådan ekonomisk politik anses erbjuda debästa förutsättningarna för jämnare inkomstfördelning, fortsatt aktivreformpolitik och bibehållen yttre handlingsfrihet. Imotionen 1972: 812 av herrar och hemställs att skallsom sin mening uttala att full sysselsättning, fortsatt hög tillväxttakt,jämnare inkomstfördelning, stabilisering av prisnivån samt regional balansskall vara övergripande mål för den ekonomiska politiken. I motionstexten harjämväl balans i utrikesbetalningama angetts böra vara ett övergripande mål förden ekonomiska politiken . i och fruJonäng har i sina respektive motioner 1972:814 och 1972: 815 i fråga ommålformuleringen framfört yrkanden, som torde kunna inrymmas i yrkandet i dengemensamma partimotionen. Denformulering av riktpunkten för den ekonomiska politiken somåterfinns i årets finansplan torde knappast ha till syfte att förändrainnebörden i den allmänna redovisning av den ekonomiska politikens centralamål.som Kungl. Maj:t förelade i fjolårets finansplan och som ettenhälligt finansutskott och biträdde. Dessaallmänna övergripande mål ändras ej , vilket framhävs av attfrågan utförligt behandlades när ställning togs till långtidsutredning(prop. 1971: 115, FiU 1971: 30). Då diskuterades också den närmare innebördenav de allmänt formulerade målen. Vad beträffar målet regional balans torde, somlångtidsutredningen anförde,. detta vara en integrerad del i den fulla sysselsättningen.Härom borde inga delade meningar råda. Den närmare innebörden i målet regionalbalans har i övrigt diskuterats utförligt i de sammanhang där regionalpolitikentagits upp till behandling. Ett särskilda uttalande om den ekonomiskapolitikens mål och om att regional balans utgör ett sådant mål är mot dennabakgrund obehövligt. Ovan nämnda yrkanden i motionerna 1972: 812, 814 och 815bör därför inte föranleda någon åtgärd. I motionen 1972: 294 från moderata samlingspartiethävdas att den låsta "automatiken" är den viktigaste frågan för1970-talets politik. Med utgångspunkt i årets statsverksproposition pekarmotionärerna särskilt på att inkomstöverföringarna på statsbudgeten är"inflationssäkrade" och att inflationstakten förutses bli hög.Kostnaderna för folkpensionerna stiger genom ökat antal folkpensionärer.Löneökningarna inom den offentliga sektorn och de automatiskt växande behovenav nyanställning där innebär också stegrade statsutgifter. Inom de dominerandesektorerna på den kommunala sidan är det heller inte realistiskt att räkna mednågon gynnsam kostnadsutveckling. Föranalys av de problem som aktualiseras av den snabba kommunala expansionen haren särskild utredning tillsatts. I fråga om statsverksamheten vill utskotteterinra om att den statliga sektorn ända tagit ianspråk en i stort sett oförändrad andel, 1112 "/o, av våraproduktionsresurser uttryckt i reala termer. De statliga utgiftsökningarna äri första hand att hänföra till inkomstöverföringar till pensionärer och andragrupper och till löneökningar för statens anställda. Att frånta pensionärernavärdesäkring av pensionerna kommer självfallet inte i fråga. Ytterligare någrainkomstöverföringar är värde-säkrade och förändras sålunda automatiskt vidprisförändringar. Andra inkomstöverföringar åter är inte indexreglerade. Detbör vid behandlingen av krav om att införa indexreglering på nya områdenuppmärksammas att stabiliseringspolitiken härigenom försvåras. Särskilt besvärligastabiliseringspolitiska problem skulle uppkomma om därtill skatterna skulleindexregleras. Den uppbromsning av en hotande inflationistisk utveckling som nusker genom att köpkraft via stigande skatter dras in och kan steriliserasskulle vid indexreglering av skatterna inte kunna åstadkommas i motsvarandegrad; Ifråga om "automatiken" i det aktuella budgetförslaget vill utskotteterinra om att det begränsade utrymme för nya reformer och åtaganden somföreligger inför det nya budgetåret inte är liktydigt med att så gott som helautgiftsökningen från nu gällande riksstat till det framlagda budgetförslaget äratt betrakta som "automatik" i motionäremas mening. De mycketbetydande lönestegringarna för de statligt anställda är sålunda i hög grad attbetrakta som en effekt av en av statsmaktema övervägd lönepolitiskhandlingslinje till förmån för de lågavlönade. Beslut med betydandekonsekvenser för statsutgifterna under /73 fattades vidare av1971 års höstriksdag, bl. a. om höjda bostadstillägg för barnfamiljer.Budgetmässiga verkningar av beslut av denna art är inte att betrakta som"automatik". De endast understryker behovet av omsorgsfullprioritering av nya åtaganden. I synnerhet bör principbeslut med långsiktigakostnadskonsekvenser prövas jftterst noga. I motionen 1972: 813 av herrar och Helénhemställs att ett ekonomiskt-socialt råd inrättas med uppgift att belysa desamhällsekonomiska problemen samt att förbereda stabiliseringspolitiskakonferenser. En första sådan konferens begärs sammankallad. Kravav liknande innebörd har avvisats av flera tidigare riksdagar och senast avfjolårets riksdag (FiU 1971: 1, s. 16 f.). Motionärema syftar i första hand påöverläggningar med sikte på nästa avtalsrörelse. Sådana kontakter torderegelmässigt tas mellan arbetsmarknadens parter och mellan skildalöntagarorganisationer i syfte att etablera ett gemensamt samhällsekonomisktunderlag inför förhandlingarna. Statsmakterna har tidigare medverkat bl. a.till att förbättra det lönestatistiska underlaget. Service av liknande slagliksom experter bör statsmakterna även i fortsättningen kunna ställa tillförfogande om önskemål härom föreligger. Även kontakter av annat slag, där densamhällsekonomiska bakgrunden analyseras, förekommer och bör kunna utvecklas.Att for-malisera kontakterna på det sätt motionärerna åsyftar kan innebärarisker för en sådan inriktning och fastlåsning av bedömningar och ståndpunkteratt motionärernas eget syfte motverkas. Utskottet avstyrker därförifrågavarande yrkanden i motionen 1972: 813. I motionen 1972: 814 av iStockholm yrkas på en utvärdering och kartläggning av den ekonomiska politikensverkningar . En utförlig beskrivning av den ekonomiskautvecklingen och bedömning av den ekonomiska politikens verkningar under år1971 återfinns i den preliminära nationalbudgeten som utarbetats inomfinansdepartementets sekretariat för ekonomisk planering och konjunkturinstitutet.Regeringens bedömning redovisas i finansplanen. Motsvarande analyser ochbedömningar för görs fortlöpande. Yrkandet om utredning i motionen1972: 814 bör därför avslås. Yrkanden rörande kreditpolitiken har framförts imotionerna 1972: 294, 404 och 405. Imotionen 1972: 294 av m. fl. ingår ett yrkande om översyn avsystemet med emissionskontroll samt i övrigt metoderna för styrning avkreditmarknaden i konjunkturpolitiskt syfte. Ett identiskt yrkande avvisadespå hemställan av utskottet av fjolårets riksdag (FiU 1971: 1, rskr 25).Utskottet erinrade därvid om att emissionskontrollen syftar till attmöjliggöra en kontroll av ränteutvecklingen på kapitalmarknaden och ett tillgodoseendeav kreditbehov, varom själv fattar beslut. Dessa motiv äger alltjämtgiltighet. Det är rimligt att eget organ, fullmäktige i ,genom eniis-sionskontrollen bär det yttersta ansvaret för den kreditpolitiskaprioriteringen. Vad motionärerna yrkat beträffande en översyn i övrigt avmetoderna för styrning av kreditmarknaden kräver enligt utskottets mening intenågon åtgärd. Med hänvisning till det anförda avstyrks motionen1972: 294 i denna del. Motionäremai motionen 1972: 404, herrar och i , anser detangeläget att beslut om allmän kreditåtstramning effektueras"proportionellt", så att inte de mindre företagen drabbas hårdast.Utskottet vill erinra om att kommersiella krediter understigande 100 000 kr.undantogs från den nedskärning av checkräkningskrediter med 20 "/o somingick i den uppgörelse om bankernas kreditgivning, som träffades i april 1970.En "proportionell" behandling vid denna kreditåtstramning skullesålunda ha varit mindre fördelaktig för de mindre företagen. I särskild ordningställdes också krediter till förfogande över AB Företagskredit och ABIndustrikredit. Utskottet anser anledning finnas att även vid en kommandekreditåtstramning göra vissa undantag för mindre och medelstora företag. Motdenna bakgrund avstyrks motionen 1972: 404. Imotionen 1972: 405 av hert m. fl. begärs förslag till sådan ändring avreglementet för allmänna pensionsfondens förvaltning, att företag med mindre än500 anställda tillförsäkras återlån enligt gällande bestämmelser utanbegränsning av kreditrestriktioner. Utskottet vill peka på att återlånenvisserligen inbegripits i kreditåtstramningen, men ingalunda påverkats avåtstramningen i den utsträckning som motionärerna synes vilja göra gällande.Tvärtom har återlånen ökat kraftigast i tider av kreditpolitiskåtstramning, vilket framgår av följande tabell. Återlånfrån allmänna pensionsfonden Nettoökning i milj. kr. I övrigt vill utskottet upprepa vad utskottetanförde vid behandlingen av motioner av delvis samma innebörd (FiU1971: 28). Vid utgången av fanns ca 219 000 företag med mindre än 500anställda, och dessa företag svarade för närmare 60 "/o av det totala antaletanställda. Att undanta återlånen för en så stor del av näringslivet frånverkningarna av en nödvändig kreditåtstramning skulle, anförde utskottet, ledatill orimliga krav på åtstramning av annan kreditgivning. Utskottet avstyrkerdärför yrkandet i motionen 1972: 405. I motionen 1972: 812 tas problemet med de stora ochsnabba för ändringarna i lagerinvesteringarna upp till behandling. Motionärerna anför att både konjunkturuppgången 19691970 och nedgången 1971 hade ett nära samband med förändringar i lagren. De hemställer om en utredning om lagerförändringamas verkningar på konjunkturförlop pet. Utskottetnoterar och vill understryka motionärernas konstaterande av sambandet mellan desenaste årens, konjunkturförlopp och lagerförändringarna. Problematikenrörande lagerinvesteringarnas påverkan på samhällsekonomin har berörts itidigare statsverks- och kompletteringspropositioner och behandlades utförligtav utskottet (FiU 1971: 30, s. 16 f.). Utskottet fann det därvidangeläget att man söker finna ytterligare medel (utöver bl. a. kreditpolitiken)för att bemästra liknande situationer. Detta gav Kungl.Maj:t till känna. Detstöd till lageruppbyggnad, varom på förslag av Kungl. Maj:t fattadebeslut vid höstriksdagen (prop. 1971: 140, FiU 47, rskr 293), kan ses som ettförsök att motverka de lagersvängningar motionärerna nu påtalar. Vidare harriksdagen på förslag av Kungl. Maj:t medgivit företagen att ta i anspråkinvesteringsfonderna för lageruppbyggnad även . Maj:t harsom nämnts i tidigare sammanhang påtalat problemet om lagerinvesteringamasfluktuationer och torde sålunda vara väl medveten om såväl problemets vidd somsvårigheterna att bemästra det. Någon begäran om utredning i särskildordning torde därför inte vara påkallad. Utskottet avstyrker därför motionensyrkande härom. I motionen 1972: 400 av herrar Gadd och ArnePettersson i hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att frågan omen samordning av den offentliga sektorns uppköpsverksamhet utreds, varvid ävenmöjligheten att i statlig regi bilda en inköpspool för att nå en stabiliseringav sysselsättnings- och prisnivån i landet övervägs. Till frågor som rör denreguljära offentliga upphandlingen finns anledning återkomma i annatsammanhang. Motionärernas syfte är emellertid i första hand att frånkonjunktur- och stabiliseringspolitiska utgångspunkter ge samhälletmöjligheter till direkta operationer på marknaden. Som kompletterandetillvägagångssätt anges grundandet av en statlig inköps- och försäljningspool,där varor köps under lågkonjunktur för att hålla sysselsättningen uppe ochsedan säljs under en högkonjunktur.