bet · FV01FiU40 · 1972-12-31 00:00:00 — De ligger därmed i linje med de mål för den ekonomiskapolitiken som utskottet i olika sammanhang förordat. ter sig derasstorlek och tidslokalisering väl avvägda med hänsyn till den konjunktur- ocharbetsmarknadsutveckling som framstår som trolig. I princip kan utskottetdärför ansluta sig till de framlagda förslagen. Den samlade bedömning somnu kan göras av statens inkomster och FiU 1972: 40 21 utgifterunder innevarande budgetår ger vid handen att finanspolitiken kommer att bliväsentiigt mer expansiv än under /72. I propositionen beräknasbudgetunderskottet /73 komma att uppgå till i rant tal 6,5 miljarderkr. Man har därvid föratsatt att förslagen till konjunkturstimulerande åtgärderkommer att aiitas av och vidare utgått från de bedömningar avstatsinkomsternas utveckling som gjort. Det sålundaberäknade budgetunderskottet är närmare tre miljarder större änbudgetunderskottet för föregående budgetår, vilket uppgick til! Utskottetvill i sammanhanget fästa uppmärksamheten på ett par omständigheter, som kanleda till att budgetunderskottet innevarande budgetår blir ännu större än vadman räknat med i propositionen. har nämhgen i denbudgetprognos, som offentliggjordes oktobernovember, intekunnat ta hänsyn till förslagen till konjunkturstimulerande åtgärder. Deåtgärder som främst kan tänkas leda till ett ytterligare bortfall avstatsinkomster och därmed till ett större budgetunderskott är de generellaskatteavdragen för näringslivets investeringar och förlängningen av dentillfälliga nedsättningen av energiskatten. Tyngst i sammanhanget väger det30-procentiga avdraget för näringslivets investeringar i maskiner ochinventarier. Enligt kan dessa investeringar för 1973totalt beräknas till ca . i löpande priser. Härav kan ca 9miljarder kr. antas bli beställda inom det tidsintervall som i och för sigskulle ge rätt till skatteavdrag. om samtliga investerandeföretag har så stor vinst att de fullt ut kan utnyttja skatteavdraget skulledetta kunna leda till ett inkomstbortfall för staten av storleksordningen 1miljard kr. Denna siffra reduceras emellertid av attskatteavdragen inte kan utnyttjas av alla investerande företag. Detföreslagna skatteavdraget för industrins och jordbmkets byggnadsinvesteringarhar betydligt mindre finanspolitisk effekt än maskinin-vesteringsavdraget. Fördet första är avdraget begränsat till och för det andra kan dessa investeringarendast väntas komma att uppgå till ca en fjärdedel av maskininvesteringamaunder 1973. Maximalt torde det här enligt utskottets uppskattning kunna blifråga om ett skattebortfall för på mellan 50 och 100 milj.kr. Enfortsatt nedsättning av eller befrielse från energiskatt i oförändradomfattning, som föreslås i propositionen, kan med stöd av erfarenheternahittills beräknas leda till ett ytterligare skattebortfall av ca 100milj. varav något mer än hälften torde falla på /73. Tillsammantagnautgör de föreslagna skatteavdragen och dispensen från energiskattfinanspolitiska åtgärder av sådan omfattning att de enligt utskottetsbedömning måste medföra en kraftig stimulans för näringslivets investeringarunder innevarande budgetår. dåre med hänsyn till vad som anförts som sannolikt attbudgetunderskottet /73 kan bli större än de 6,5 miljarder som angivitsi propositionen. I sin budgetprognos har riksrevisionsverketuppskattat underskottet till . Enligt utskottets uppfattning är det mot bakgrund av dettafinanspolitiska perspektiv, som man framför allt har att bedöma de förslagtill ytterligare expansiva åtgärder som framförts i motionerna 1972: 1713 och1972: 17211723. Utskottet syftar därvid i första hand på förslagen attavskaffa mervärdeskatten på livsmedel, att upphäva vårriksdagens beslut omhöjning av den allmänna arbetsgivaravgiften från fr. o. m. den 1januari 1973 och att sänka ATP-avgiften fr. o. m. den 1januari 1973. I samtliga fall är det fråga om åtgärder som skulle medföra enbetydande påspädning av den privata efterfrågan och en minskning av detoffentligas inkomster. Som framgår av skatteutskottets bifogade yttrande skulleett bifall till förslaget om avskaffande av mervärdeskatten på livsmedelmedföra ett årligt skattebortfall på ca . För budgetåret1972/73 kan skattebortfallet uppskattas till ca . Skulleriksdagen återta beslutet om höjning av arbetsgivaravgiften skulle detta enligtvad skatteutskottet inhämtat medföra ett inkomstbortfall för statsverket med ca2,. , varav ca 900 milj. kr. belöper på /73.Borttas dessutom arbetsgivaravgiften helt inom det allmänna stödområdet, blirinkomstbortfallet ännu större. har känt en viss tveksamhet när det gälltatt relatera de vid höstsessionens början framförda förslagen tillkonjunkturstimulerande åtgärder till de förslag som lagts fram ipropositionen. Eftersom de olika motionärerna inte därefter yrkat avslag påregeringsförslagen, har utskottet kommit till slutsatsen, att de i dettasammanhang behandlade motionsyrkandena i allt väsentligt är att betrakta somtillägg till förslagen i propositionen. Under denna förutsättning skulle såvälett borttagande av mervärdeskatten på livsmedel som en 2-procentig reduktionav arbetsgivaravgiften leda till kraftigt ökade budgetunderskott. Skulle bådadessa åtgärder genomföras kan de som framgått av vad skatteutskottet anförtberäknas medföra ett årligt skattebortfall på ytterligare . Med hänsyn till det väntade konjunkturuppsvinget är ensådan försvagning av finanspolitiken enligt utskottets mening oacceptabel. Detsammagäller yrkandet i motionen 1972: 1721 om en sänkning av ATP-avgiften med 2procentenheter. Även om den minskning av det offentliga sparandet som en sådansänkning medför till en del kan kompenseras genom större privat sparande,skulle åtgärden lagd ovanpå motionärernas Övriga här behandlade förslag enligtutskottets bedömning i hög grad öka riskerna för inflationistiska påfrestningarunder . Däremot har utskottet ur konjunkturpolitisk synpunkt intet atterinra mot att ATP-avgiften, som föreslås i propositionen,bibehålls oförändrad vid . Inflationsriskerna måste enligt utskottets uppfattningockså tillmätas stor vikt vid den fortsatta utformningen av penningpolitiken. Efter den hårda åtstramningen 1969 och 1970 lättadeskreditpolitiken undan för undan. Diskontot sänktes i fyra omgångarfrån . Den långa räntan reducerades däremot endast obetydligt med1/. Den ökande skillnad mellan långa och korta räntor, som därigenomuppstod, motiverade bl. a. med att utrymmet för näringslivetsobligationsemissioner borde vidgas. Likviditeten hos banker och företag hartillåtits öka väsentiigt och har inte lagt någrarestriktioner på bankernas utiåning. Kreditexpansionen har varitbetydande. Nettoutiåningen på den totala kreditmarknaden steg från 6,4 miljarderkr. till 10,0 miljarder . Härav föllpå näringslivet 4,5 respektive . Av erfarenhet vet vi att det tar avsevärd tid innanpenningpolitiska åtgärder påverkar den ekonomiska utvecklingen. Att nuytterligare lätta på kreditpolitiken skulle enligt utskottets mening innebära,att man bäddade för inflatoriska påfrestningar under det fortsatta konjunkturuppsvinget.I sammanhanget bör också beaktas att den svenska räntepolitiken inte kan förasoberoende av ränteutvecklingen i andra länder. Flera av våra viktigastehandelspartners bl. a. , , och harunder genomfört diskontohöjningar. Önskemålet att såvittmöjligt vidga den långa kapir talmarknaden måste också enligt utskottets meningalltjämt tillmätas stor betydelse vid utformningen av räntepolitiken. Utskottet anser sig därför ej kunna biträda yrkandet imotionen 1972: 1722 om ett uttalande att kredit- och räntepolitikeninriktas så att en sänkning av räntan på långfristiga lån kommer till stånd. Ejheller kan utskottet biträda yrkandet i motionen 1972: 1710 att skalluttala sig för en allmän räntesänkning med . 1 propositionen uttalar departementschefen att man börundvika att i ett expansivt konjunkturläge behöva tillgripa en drastiskkreditpolitik. Detta förhållande sätter bestämda gränser förbudgetunderskottets storlek. Utskottet instämmer häri och har i det föregåendevarnat för inflationsriskerna. Därmed torde syftet med yrkandena i motionerna1972: 1721 och 1972: 1723 om ett uUalande beträffande kreditpolitikenunder en uppåtgående konjunktur få anses tillgodosett. I motionen 1972: 1712 föreslås att allmänt prisstoppinförs med priserna som stoppriser. avslog ivåras ett motsvarande krav med som prisstoppsbas. Finansutskottetunderströk i det sammanhanget (FiU 1972: 25) att det inte torde råda FiU 1972: 40 24 någradelade meningar om önskvärdheten av att så långt möjligt hålla tillbaka eninflatorisk prisutveckling. följer noga utvecklingenav priser och handelsmarginaler och handelsminis-tem har deklarerat attregeringen inte kommer att tveka att på nytt införa prisstopp, om prisernaskulle utvecklas på ett sådant sätt att detta skulle visa sig erforderligt. Genomatt införa ett allmänt prisstopp kan man såvitt utskottet förstår knappast ioch för sig stimulera konjunkturen. Tvärtom kan det befaras att en sådan åtgärdskulle verka konjunkturdämpande. I förevarande sammanhang avstyrker utskottetdärför yrkandet i motionen 1972: 1712. Imotionen 1972: 1721 hemställs att beslutar uttala att ettstabiliseringspolitiskt program utarbetas i syfte att hejda de fortgåendeprisstegringarna. I motiveringen anförs att statsmakterna i samarbete medoppositionspartiema samt näringslivets och arbetsmarknadens parter böreftersträva en samordning av alla de skilda åtgärder som kan komma i fråga föratt förhindra eller dämpa den fortgående inflationen. Utskottethar den uppfattningen att varje finansplan resp. reviderad finansplan ochdärtill fogade förslag som regeringen lägger fram för utgör ettrullande stabiliseringspolitiskt program. På motsvarande sätt bordeoppositionspartiernas ställningstaganden i motioner och utskottsbetänkandenkunna betraktas som alternativa stabiliseringspolitiska handlingslinjer. Någotuttalande från sida om utarbetande av ett stabiliseringspolitisktprogram bedömer utskottet mot denna bakgrund inte som erforderligt. Avmotiveringarna i motionen 1972: 1721 framgår att motionärerna närmast vill hatill stånd någon form av samordnade stabiliseringspolitiska överläggningar. Ettkonkret yrkande om stabiliseringspolitiska konferenser framförs i motionen1972: 1723. Utskottet har tagit ställning till denna fråga vid flera tidigaretillfällen. Utskottets bedömning framgår av vad som anfördes i dess betänkande1972: 1 (s. 18). På utskottets hemställan avslog yrkandet. Anledningtill ändrat ställningstagande föreligger enligt utskottets mening inte, varfördet nu aktuella yrkandet avstyrks. Imotionen 1972: 1721 begärs en parlamentarisk besparings- och rationaliseringsutredningmed uppgift att, i samverkan med , föreslå åtgärder ägnadeatt begränsa den offentliga sektorns tillväxt. I samma motion begärs att denoffentliga sektorns expansion begränsas och att näringspolitiken ges engenerell utformning och inriktas på att stimulera företagande och initiativ. Utskottetkan inte dela den gmndläggande uppfattning som motionen ger uttryck för,nämligen att den offentliga sektorn på ett olyckligt sätt skulleha krympt utrymmet för näringslivets produktiva investeringar. Enligtutskottels mening har samhällets insatser i hög FiU 1972: 40 25 gradinriktats på åtgärder av gmndläggande betydelse för näringslivets långsiktigautbyggnad: kommunikationer, energiförsörjning, utbildning och en förbättradkommunal planering. Även om expansionen av framför allt den kommunalaverksamheten i vissa skeden tenderat att gå för snabbt finns inte gmndadanledning att betrakta huvuddragen i den utveckling vi har bakom oss som annatän nödvändiga och lämpliga inslag i samhällsutvecklingen. Inte minst debatten iriksdagen visar på kvarstående uppgifter inom den offentiiga sektorn:vuxenutbildning, miljövård, regional utbyggnad osv. Motionärernayrkar att en parlamentarisk besparings- och rationaliseringsutredningtillsätts. Självfallet anser utskottet det i hög grad angeläget att allamöjligheter till besparingar i den offentiiga verksamheten tas till vara.Ansträngningarna i detta syfte har redovisats i utskottets betänkande (FiU1972: 29) i anledning av ett motionsyrkande av motsvarande innebördsom det nu aktuella. Utskottet pekade i sammanhanget dels på den skiljaktigaexpansionstakten inom och statlig verksamhet, dels på betydelsen avatt inom den statliga sektorn skilja mellan inkomstöverföringar och realaresursanspråk. Utskottet redovisade i betänkandet utförligt varförutredningsyrkandet borde avvisas av och finner inte anledning tillannat ställningstagande . Yrkandet avstyrks sålunda. Vadslutligen angår yrkandet om ett uttalande om begränsning av den offentligasektorns expansion och näringspolitikens utformning har utskottet redovisat sinsyn på den offentliga sektom i det föregående. Ett uttalande om attnäringspolitiken bör ges en generell utformning skulle, som utskottet sersaken, kunna tolkas så att de i propositionen föreslagnasysselsättningspolitiska åtgärdema inte skulle vara erforderliga. Det skulledessutom kunna komma i konflikt med huvudlinjerna i det regionalpolitiskaprogram som har att ta ställning till under höstsessionen. Av anfördaskäl kan utskottet inte biträda motionsyrkandet. Under åberopande av detanförda hemställer utskottet A. beträffande uttalande om e?i allmänräntesänkning med att avslår motionen 1972: 1710 såvitt nu är i fråga, B. beträffande den statliga upplåningen och kredit-och ränte politikens inriktning att avslår motionen 1972: 1722 såvitt nu är i fråga, C. beträffande utnyttjande av kreditpolitiken i enuppåtgående konjunktur att avslår motionen 1972: 1723 såvitt nu är i fråga, D. beträffande den ekonomiska politikens anpassningtill kon junkturutvecklingen att avslår motionen 1972: 1721 såvitt nu är i fråga. FiU1972: 40 26 E. beträffande ikraftsättande avprisregleringslagen att avslår motionen 1972: 1712, F. beträffandestabiliseringspolitiskt program att av slår motionen 1972: 1721 såvitt nu är i fråga, G. beträffandestabiliseringspolitiska konferenser att avslår motionen 1972: 1723 såvitt nu är i fråga, H. beträffande tillsättande av enparlamentarisk besparings- och rationaliseringsutredning att avslårmotionen 1972: 1721 såvitt nu är i fråga, I. beträffande begränsning av denoffentliga sektorns expansion och näringspolitikens utformning att riksdagenavslår motionen 1972: 1721 såvitt nu är i fråga, K. beträffande den allmännauppläggningen av den ekonomiska politiken att 1. avslår motionen1972: 1721 såvitt nu är i fråga, 2. med godkännandeav vad i statsrådsprotokollet förordats som sin mening ger Kungl. Maj:t tillkänna vad utskottet anfört. FiU 1972: 40 27 2.Maskin- och verktygsutrustning m. m. Engångsanskaffning av inventarier m. m.Finansutskottet tillstyrker i likhet med justitieutskottet Kungl. Maj:ts ipropositionen 1972: 125, bilaga 1, s. 1314 framlagda förslag (punktema 12 iutdrag av statsrådsprotokollet över justi-tieärenden för )och hemställer att på tilläggsstat I till riksstaten /73 anvisar A. tUl Maskin- och verktygsutrustning m. m. ettreservations anslag av , B. till Engångsanskaffning av inventarier m. m. ettreserva tionsanslag av . 3.Polishus m. m. med flera anslag. tillstyrker i likhet medjustitieutskottet Kungl. Maj:ts förslag (punkterna 35, s. 1417) ochhemställer att på tilläggsstat I till riksstaten /73 anvisar A. till Polishusm. m. ett investeringsanslag av , B. till Byggnadsarbeten för domstolsväsendet ettinvesterings anslag av , C. till Vissa byggnadsarbeten för kriminalvårdenett investe ringsanslag av . Arméförband: Anskaffning av anläggningar m. fl. anslag.Finansutskottet tillstyrker i likhet med försvarsutskottet Kungl. Maj:ts ipropositionen 1972: 125, bilaga 2, s. 1921 framlagda förslag (punkterna 15 iutdrag av statsrådsprotokollet över försvarsärenden för )och hemställer att på tilläggsstat 1till riksstaten för /73 anvisar A. till Arméförband: Anskaffningav anläggningar ett investe ringsanslag av , B. till Marinförband: Anskaffningav anläggningar ett investe ringsanslag av , C. till Flygvapenförband: Anskaffning av anläggningar ett investeringsanslag av , D. till Central och högre regionalledning: Anskaffning av an läggningar ett investeringsanslag av , E. till Gemensamma myndigheter m.m.: Anskaffning av an läggningar ett investeringsanslag av . FiU 1972: 40 29 Låntill anordnande av barnstugor. Lån till nybyggnader vid erkända vårdanstalter för alkoholmissbrukare m. m. tillstyrker i likhet med socialutskottet Kungl. Maj:ts i propositionen 1972: 125, bilaga 3, s. 2324 framlagda förslag (punkterna 12 i utdrag av statsrådsprotokollet över socialärenden för ) och hemställer att på tilläggsstat I till riksstaten /73 anvisar A. till Lån till anordnande av barnstugor ett investeringsanslag av , B. till Lån till nybyggnader vid erkändavårdanstalter för alko holmissbrukare m. m. ett investeringsanslag av . Maj:t har (punkt 3, s. 2425) före slagit att antaga vid propositionen fogade förslag till dels lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring, dels lag om änd ring i lagen (1968: 243) om procentsatsen för uttag av avgift till försäkringen för tilläggspension. 1 propositionen föreslås som en bland flerasysselsättningsfrämjande åtgärder att ATP-avgiften för skall bibehållaspå nuvarande nivå, dvs. Idetta sammanhang har utskottet behandlat följande motioner 1972: 1721 av herrBohman m. fl. (m) vari såvitt nu är i fråga hemställs att beslutaratt sänka ATP-uttaget från , samt 1972:1875 av m. fl. (vpk) vari såvitt nu är i fråga hemställs attriksdagen måtte avslå framställt förslag till Lag om ändring i lagen (1968:243) om procentsatsen för uttag av avgift tillförsäkringen för tilläggspension. I motionen 1972: 1721 anser motionärema att ettuttag är fullt tillräckligt för att garantera utfästapensionsförpliktelser. De framhåller att den föreslagna sänkningen fömtsattatt den inte tillåts skapa utrymme för löneökningar skulle leda till direktalönsamhetsförbättringar för företagen. I motionen 1972: 1875 har yrkats avslag på propositionen idenna del. Motionärerna menar att i propositionen inte redovisats någon bärandemotivering för att ändra redan fastställda regler för ATP-uttag under perioden19701974. anför isitt yttrande (SfU 1972: 1 y) över propositionen och motionerna att utskottet iförsta hand tagit ställning från socialpolitiska utgångspunkter. Utskotteterinrar om de uttalanden 1958 (nr 55), som låg tillgrund för lagstiftningen om tilläggspensionering, nämligen att en betydandefondering var motiverad i pensioneringens eget intresse och avsamhällsekonomiska skäl. Fondmedlen skulle med beaktande av bortfall av annatsparande medverka till en snabbare utbyggnad av produktionsapparaten och därmedtill en produktionsökning. Pensionsfonden skulle möjliggöra en utjämning avkostnaderna för tilläggspensioneringen så att avgifterna för utgående pensionerinte behövde bli så stora som de måste bli om avsättningarna blevotillräckliga. Denna inställning till fondbildningen har bekräftats avriksdagen, senast när avgiftsuttag för perioden 19701974 fastställdes. framhåller att man underlöpande avgiftsperiod inte utan vägande skäl bör frångå det av 1968fattade beslutet angående avgiftsuttaget . Med hänsyn till attförslaget om oförändrat avgiftsuttag för kan vara ägnat att bidra tillatt det syfte man vill uppnå med propositionen tillgodoses, har utskottet inuvarande konjunkturpolitiska läge ansett sig böra biträda förslaget ipropositionen. anger att man härvid särskilt beaktatföreliggande utredningsförslag om att vissa sociala reformer delvis börfinansieras med arbetsgivaravgifter och att förslag om det fortsattaATP-uttaget kan väntas till riksdag. avstyrker följaktligen såvälyrkandet i motionen 1972: 1875 om avslag på propositionen som yrkandet imotionen 1972: 1721 om en nedsättning av avgiftsuttaget med två procentenheterfr. o. m. . Utskottethar ingen erinran mot lagförslagen från teknisk synpunkt. ansluter sig tillde i socialförsäkringsutskottets yttrande framförda synpunkterna. Propositionom det fortsatta ATP-uttaget kan väntas till riksdag. Förslaget ipropositionen 1972: 125 om oförändrat uttag för bör ses som en av detkonjunkturpolitiska läget betingad tillfällig avvikelse från en utstakad handlingslinje. Finansutskottetvill betona att ATP-systemet inte endast utgör ett FiU 1972: 40 31 socialtförsäkringssystem utan även kommit att spela en betydelsefull roll förkapitalbildningen i samhället. Frågan om avgiftsuttagets storlek är sålundainte endast en försäkringsteknisk fråga. Ett sänkt avgiftsuttag av denomfattning som förespråkas av två ledamöter i socialförsäkringsutskottet, somanmält avvikande mening, skulle allvarligt försvåra en tillfredsställandekapitalbildning och finansiering av bl. a. bostadsbyggande och viktigakommunala investeringar. Det bör också påpekas att ett kraftigt sänkt uttag kantänkas rubba underlaget för de träffade löneuppgörelsema påarbetsmarknaden. Motdenna bakgmnd tillstyrker finansutskottet förslaget i propositionen ochavstyrker bifall till yrkandena i motionerna 1972: 1721 och 1972: 1875. A. att antar vid propositionen fogatförslag tUl lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring (bilaga B. att med avslag på motionerna 1972:1721 och 1972: 1875, båda såvitt nu är i fråga, antar vid propositionen fogat förslag till lag om ändring i lagen (1968: 243) om pro centsatsen för uttag av avgift till försäkringen for tilläggspension {bilaga 2). FiU 1972: 40 32 Lagom ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring Härigenom förordnas, att 19 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall ha nedan angivna lydelse. 5 § Avgift till försäkringen för tilläggspension enligt 1 § samttilläggspensionsavgift enligt 3 § skola utgå efter en procentsats, somfastställes av Konungen med . Procentsatsen skall vara så avvägd attavgif-, terna i förening med andra tillgängliga medel förslå till bestridandeav pensionsutbetalningar, förvaltningskostnader och andra försäkringen för tilläggspensionåvilande utgifter ävensom till den fondering som finnes erforderlig. Beslutom den procentsats, som Beslut om den procentsats, som skall tillämpas , skall skall tillämpas , skall fattas senast . fattas senast dessförin- åligger att nan. åligger framlägga förslag att framlägga för beträffande procentsatserna under slag beträffande procentsatserna nästföljande , i den mån under nästföljande , i den uttaget icke redan beslutats. mån uttaget icke redan beslutats. De avgifter, som avses i första stycket, skola ingåtill en fond, benämnd allmänna pensionsfonden, med vars tillgångar kostnadernaför försäkringen för tilläggspension skola bestridas. Allmännapensionsfonden förvaltas på sätt Konungen med förordnar. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagenenligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling. FiU 1972: 40 33 Lagom ändring i lagen (1968: 243) om procentsatsen för uttag av avgift under åren19701974 till försäkringen för tilläggspension Härigenom förordnas, med ändring av vad somföreskrivits i lagen (1968; 243) om procentsatsen för uttag av avgift underåren 19701974 till försäkringen för tilläggspension, att den i 19 kap. 5 §lagen (1962: 381) om allmän försäkring nämnda procentsatsen för uHag av avgifttill försäkringen för tilläggspension skall för utgöra tio och en halvprocent. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagenenligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling. FiU1972: 40 34 Motion om ytterligare medel till drift av vägar. Imotionen 1972: 1723 av m. fl. (fp) hemställs såvitt nu är i fråga att be slutar att på tilläggsstat anslå erforderliga medel for drift av såväl stat liga, kommunala som enskilda vägar. hänvisar i sittyttrande (: 1 y) till att medel föreslås anvisade på tilläggsstat I tillriksstaten för /73, dels till Sysselsättningsskapande åtgärderför arbetslösa ett reservationsanslag av , varav förslagsvis225 . att avräknas mot automobilskattemedlen, dels till Särskildaåtgärder för arbetsanpassning ett reservationsanslag av , varavförslagsvis . att avräknas mot automobilskattemedlen.