bet · FV01KU26 · 1972-12-31 00:00:00 — Nådeenheten inhämtade s, k, § 7-intyg.Vederbörande läkare uttalade, att mannen inte företedde tecken pä psykisksjukdom eller abnormitet men att risk ändå fanns för att han vid avtjänandet avett fängelsestraff skulle kunna råka in i ett psykiskt insufficienstillstånd.HD avstyrkte bifall. Maj:t bestämde påföljden till skyddstillsyn jämteböter. 19, Hovrätt dömdeen 21-årig yngling och hans 19-äriga fästmö för varusmuggling avseendenarkotika och försök till sådant brott till fängelse 1 månad.De hade gemensamt till riket infört omkring cannabisharts, som de sålde iSverige, och vidare försökt införa cannabisharts, som de avsåg att säljai . Av handlingarna framgick att ynglingen avlagt realexamen och varitelev vid lantbruksskola och folkhögskola. Flickan ämnade utbilda sig tillsocialpedagog. Båda kom från goda hem och hade god kontakt med sina föräldrar.Personundersökaren föreslog skyddstillsyn, I gemensam nådeansökan anförde desom skäl för nåd sin ungdom, omognad och bristande insikt i gällandelagstiftning. FUckan var gravid och skulle gifta sig med ynglingen. De hadeslutat röka hasch, Ynghngen hade påbörjat en 3-årig utbildning tilltandtekniker, HD avstyrkte ansökningen, Kungl. Maj:t lämnade ansökningen utanbifall i vad den avsåg ynghngen men bestämde påföljden till skyddstillsyn förflickan. 20, Hovrätt dömde 20-årig ynglingtill fängelse 1 månad för narkotikabrott och olovlig befattning med smuggelgods. Han hade innehaft cannabis, som han delvis förbrukat själv. Han bjöd sex kamrater pä denna. Tvä av kamraterna hade aldrig prövat narkotika. Personundersökaren föreslog villkorlig dom. I nådeansökan åberopade ynglingen goda vitsord som han erhållit vid personundersök ningen. HD avstyrkte bifall. Maj .t bestämde påföljden rill skyddstillsyn. En 22-årigkvinna dömdes av hovrätt till tangelse för grov varusmugglingavseende narkotika. Vid minst 6 resor hade hon för annans räkning smugglat insammanlagt ca cannabis till , Hon hade fått mellan 1 000 och 2 000kronor för sin medverkan. Av handlingarna i målet framgick att hon ej tidigarevar straffad. Efter föräldrarnas skilsmässa, då hon var , bodde hon hos modern.Efter 8-årig folkskola studerade hon på och på folkhögskola 2 terminer.Hon studerade därefter på kvällsgymnasium. Hon hade ett barn. Angående sitteget bruk av narkotika uppgav hon att hon börjat röka hasch sedan.Hon använde dock narkotika mycket sporadiskt och ibland gjorde hon långauppehåll. Hon har aldrig injicerat eller brukat annan form av narkotika änhasch. När hon blev gravid slutade hon röka hasch. Personundersökaren föreslogskyddstillsyn med hänsyn till barnet och att hon befann sig i välordnadeförhållanden med barnet. 1 nädeansökan anfördes som skäl för nåd att hon aldrighade varit nedgången eller behövt värd försitt narkotikabruk. Gärningarnabegicks i depression p. g, a, graviditeten. Barnavårdsmannen tillstyrkte atthon beviljades nåd eller att påföljden ändrades till skyddstillsyn, HD:sminoritet tillstyrkte nedsättning av hennes fängelsestraff till 6 månader.Majoriteten avstyrkte bifall till ansökningen. Maj:t nedsatte straffettill fängelse 6 månader. En 28-årig mandömdes av hovrätt till fängelse för grovt narkotikabrott. Han hadetillsammans med annan till ca 50 personer sålt ca I cannabisharts. Avhandlingarna framgick att han tidigare straffats . Bl, a. hade handömts för otukt med minderårig, rattonykterhet, medhjälp till grovt rån,urkundsförfalskning, stöld, tillgrepp av fortskaffningsmedel, häleri, Ipersonundersökningen uppgavs att han omhändertogs församhällsvård och placerades först på barnhem, sedan i olika fosterhem , Han hade missbrukat alkohol och sedan gått över tillnarkotika. Han injicerade men fick gulsot och började då röka hasch. Hanhade flyttat tillsammans med fästmö och liten dotter till landsorten där hanerhållit anställning som skogs- och lantarbetare. Efter flyttningen hade haninte befattat sig med narkotika och sprit, 1 nådeansökan åberopades att hanslutat använda alkohol och narkotika. Han hade efter flyttningen fått en nyinställning till livet och hade byggt upp en ny tillvaro tillsammans medfästmön, I nådeärendet förordnades om kompletterande personundersökning, ivilken hans förbättrade förhållanden vitsordades, HD tillstyrkte skyddstillsynoch Kungl, Maj:t ändrade påföljden i enlighet härmed, 23, En 18-årig yngling dömdes av hovrätt till fängelse 4månader för narkotikabrott och varusmuggling. Han brukade själv vanemässigt cannabis samt sålde och lät genom andra sälja sådan narkotika till andra Han hade från smugglat in sammanlagt650 g cannabis under 3 resor. Av handUngarna i målet framgick att han sedanflera är var känd hos socialvärdsnämnden samt att han 1969ådömts dagsböter för narkotikabrott, varusmugghng och misshandel. I nådeansökananförde han att han brutit med sitt förflutna samt att hans återanpassningskulle äventyras om han måste avtjäna straffet. I nådeärendet uttalade denbitr. överläkaren vid rådgivningsbyrå att klar förbättring inträtt i ynghngenspsykiska tillstånd beroende på att han lämnat sin tidigare umgängeskrets.Läkaren föreslog skyddstillsyn. Nådeenheten förordnade om personundersökning.Han fick goda vitsord från övervakare och arbetsgivare. En socialassistent vidpohsens spanings-och narkotikasektion, vilken kände honom väl, vitsordade attynglingen inte längre använde narkotika. Personundersökaren föreslog ocksåskyddstillsyn. HD avstyrkte bifall till ansökningen, Kungl, Maj:t ändradepåföljden till skyddstillsyn, 24, En 23-årig yngling dömdes av rådhusrätt för narkotikabrott, medhjälp till försök till narkotikabrott ocholovlig befattning med smuggelgods. Han hade innehaft haschisch samtmedverkat till försök till försäljning beträffande haschisch. Senaredömde hovrätt honom till skyddstillsyn för stöld, försök till grovt tillgrep avfortskaffningsmedel och fylleri. Han hade tidigare dömts för narkotikabrotttill fängelse . Av personundersökning framgick att han tidigaregravt missbrukat narkotika. Han var gift och hade en dotter. Han hadehuvudsakligen ägnat sig åt studier , Hans goda intellektuellaresurser hade resulterat i bra betyg. Frän sin senaste arbetsplats hade hanerhållit goda vitsord. Han hade för avsikt att fortsätta studierna mot enföretagsekonomisk examen. Det fanns enligt personundersökaren grundadanledning utgå från att han inte längre var kriminell. I nådeansökningenanfördes att han tidigare varit narkotikamissbrukare och dömtstill fängelse. Efter frigivning har han flyttat ihop med sin hustru och börjatläsa på vuxengymnasium och handelsinstitut. Han hade avhållit sig frånnarkotika. Återfallet berodde på tilltrasslad ekonomi och slitningar i äktenskapet.Numera avhöll han sig helt från narkotika och hade brutit med sitt tidigareumgänge. Av handlingarna framgick vidare att han i slutbetyg frånhandelsinstitutet erhållit bra betyg. Skyddskonsulenten tillstyrkteframställningen och föreslog skyddstillsyn. HD och RÅ tillstyrkte att denädömda skyddstillsynen även skulle avse den av nådeansökan berördabrottsligheten, Kungl, Maj:t beslutade i enlighet härmed. tu >» .o ra =5 P :P ra > OO -z; - " 5 O ,> 2:2-./-" ' "S. " %"" :ra »Q " :ra ca C c/5 o C V3 f- tu c; tu ra V, c- ra j« " ä? CO °ra _s 0< D- 00 :ra ~ :ra 1) "i >- o ' :0 XI raXJ t- >» >, bO >, ora -j t/3 ij Cl v5 CihV- t- rra g;* c :ra -. _ :0 -> P Jr c/3 c/3 ._. = rt .äi p ora O 0/ u c/3 . .o j£ * E >-äc22 o 0/ t- ;0 00 P c. c/3 -t- :ra '*-i *-» - <1 en änd tillsyn en änd ig dom T3 c/1 -a -C pr'-o p? pra »j» °ra n * Q.in a > ', 0,-0 ora :0 D. ' c/3 0) '-S <*- >. r*-( t*-i 00 "O I I , c 00P 1/ " c '2 Si2 " tS tS :=; 50'c .i P P < .E j;'S = .-2, . -o;-,SP E E E E- >.c 23 ='' ;5 fc = t: P -C C ra»-.i;p>°rar-P>3-:-Poot3Pra>P>PcC/c/3 'OsB :ra00 . Ti CU £ « >,2,X T3 t/: "rt rt O--O ti; >., 00 a -a >, 1) :73 °" E 2-a " -ra X P c/3 Ji -o P (U c " "2 5 ra -o "Sp M 2 p 2.I,SE (2 -i: E « ca ort -a S " p t; (tio..: CO -H < "3 "03 .b o E"O c/3 CÄ *- Q i X S3 II -o t-" c/l 1/3 -*- Ö--S X 53 ra"53 o "S t/3 Oi'> Ort ,ä"2 >£":: 3 Vh «5 > c/5 2 'g g :ra (u g .bp "a> :0"O *C c/] T3 c/3 T3 ; rt -/ ort *- ra - c/3 T3 c/3 -a S "O den ä dom den ä H VO '-H a> 00 0/ !u 00 'O 00 00 P ./3 P P i2 -0(2 T* "O - --o 0-3 « T-l *j ort f S tS > P -o 4- ° 5 I (U -o r-l -t: Q I >> S th VI -ra -a = -t; II-s ~ -o B ici - K u D ra X) irå 2 (U . ort 3 -o j:2 :0 :0 "O V3 ' >. (/3 -O c/3 c O E c " -a .ii :o 5 .2PE ö Ti OJ £ OJ J o =3 : "S a ° - rt 2 p y -2 :rt ' c/] tt 'C Ii "O > OJ 'rt _» rt Oi c* "O (U -iS bO to ra T3 := (U t3 ra 4J "ti .+_. 0/ ':z c :ra c tu 'eI 0 p L=T3T3 :0 -O "0/ ort " 00 S 00 p E p c/3 t (w C,0 (4-1 > -S = 2 2"° 00X3 2r *-l +-> > *~' 4-. :ra w c/3 O c*, rt bo-a " n fu 1 ;-; r- 4ij il -Ii: ra . (U OJ 4-. "O " 6o bO :0 ' ,(D (U X; -.o -oJ - ~ ' =fi :0 -o :0 T3 ' bOj-H >> '-i ; rtort _i/ ort O I T3 D. O) (U _C _Crt 1- c C" c ri: (u '- o ii Q E X m tu ',2 ' o c/3 I o _, X -5 S cii ,'S,-° 3,-° £ c/3 >i CU c S! O E J£ 00 CO ora.rt u *- (2 'S O ,/3 o OJ I ;r'0 X :0"O trt C. CXi M"O P5 U, P O 3 - 00 > g 1) o" T3 c/i - J *c < S g -o ts ä -|.a-3 !i23 «*« raN C/3'0(N&iC/3c/)> c/3 JO -a p 00 ra .5 E c/3 d p E y. V c ra ort c/3 c -a :2 (U +- c/1 r 4i £ = Ö p ra T3 2"2 -a "2"?, ;2,i2 E (U on -t-" = -a °ra *- ra? MTj CU "~ 3 oc= o ;ra P 3 1 ,- 2 ="s-o = Po" -i: -o "Z II "eE3§= ö n :2, o o = i 2 «; ra o, .t; 0) bO ÖOTS C ii ra c/3 i3 °2 1(2 : E p 3 o %ra OJ 5 7= -o .32 P Q, (U= ="!§> g = - = : S3,. ;5 ra a ' fc -5 3 00 c/3 ; ra äS-S J«i '=: c S:> ; . w3 ty3 G, c/j C > ora cT ,/3 E -C -o ) t; -S "S ; -s -r+ ra - X :f > - p S -o >: :0 O :ra ort "» O c/5 :2 = X , OJ > rt i ;0 .: " 0/ E r p 2 ra ort c« t. 1) TS ÖJI j*- OJ is*ra t: bo ;0 -o ii .5 -ra O c/3 iX OhOO " C* - r->. (.-> '4 c/3 P telse i d m, r c/3 > v:; bo "U w (u 'z: o V3 T3 V3 i T3 Q.. X r: 00 ' c/3 ra y, Oo ' -o -o (U 'S"äj - t/3 -r: :z: bo-K- O) -- 5i S S ° s :0 -o -C t :0 'l-l tO (*-( >- tH-H bO - =rt O OJ n ra -o I ,/3 1) P: P *J CO g .ra j>,- .ra g ° gS g ii > :0 :0 -a :0 c/3 S ci; k; ci:>,ci; 00 O- ort O ort - ort a D, Q.. D.-* a-O 3 >'-a P '= x" 0 -c E "t: E 2 00 p 'p ci:; c/3 o c/3 .i: -O P rt O o "* p :0 X =" P rt (U 2 o ort c> o o. CO P >> « ra ertj5 T3 to >, ort s/ P > t: rt.9 rt'" 'H ,, "U *-> o ra ra o " (U :rt 1 c/i '> "5! O ert -o ly) (2"g,J2-o ort ,> ort un c/5 .P 00 tS <ä X .S a -g c> rac*., "O u u 00 *- X p ert fil , a c- "O r p (- ;« S" -ra I P = P O ert T3 ert :> -O 'j "O :0 -o :0 -o :0 -1. ert so (U o B ra . . E -3 (U CU X X 00 00 = «i c c Uh u 00 r > rt ;rt *j iri >rf */ m » vj mm CJ w o OJ -O " "OJScjSo'aj« ;s'3t«73 rtt-»:3i'0(2,'rai gS ora i> f3 .S CJ ii ort _k> G.' c/3 - X> ort Oj "to *J G, *J *J CL '-l d. u .i"! "S Ö "S -O -3 rt c/3 t3 i-H m ,I :ra ' :ra p :2 -< a ra J£ S " g, OJ c g" (U ra S -O X fex :o P= c-S tu 00 73 ert T3 rt JI-O 1=3. 2?, (2 O |oi >.r. S-1E ' " S-g. ' i: -o P K a -ä a OJ > 00 C9 C = C = C OJ 'Xi; CJ '. ;;; cj s-s s,.5-3, ort kj ort kj ort D.T tX-tS CL fp -O " O c/3 j- (L) " - T3 ijir 00 3 :0 :0 ,., T3 -o ora E 3 E vy VI VI c/3 "3 :0 ii P ii ov v afik ttfy a o >. T= /' D > o\X P = (U O c/3 p- :0 -o 'S > f- .9. r- ; -Ö >s c P p -C °ra "5 CU > tu 5 (r -o ä?i2 S P 5 05 v3 ort ij ort Q. G- > I .a s a c/i -j. T3 C r (u 13 _ OJ CJ ,, Oa 3 CJ CJ CJ :rafc !U fe °J 3 bO c/i rt I. ->. rt S' I irt +->;rt OJ OJ 'r; "O * ra ort rt ort c/1 I c/i c c: CJ " -ö C 73 c X) S p- p ,= 05 ,,_, 15 tu *_, S J£ "S .23 .-O J5 c 05 c« OJ --O 2 p 2 P "t: >< ;ra r ;rt °S 1 C- CL c/) c/i C- t*_i rS U- Cm 4 saml Nr 26 :2 S " OJ OJ T3 *- t*-i VI 00*"* É 1 tu Vi -3 Ä ' .a ' 6 ta e ort c P ert ' P ,S .S ° > ert -O D. i'C 2 >,cä X ert OJ OJ O.X X ra O a. c/: CJ *- v: s 00 rt ra -S .- : :g ä P P cH fe c p *j > o o 1-E S g E a "s 's ort ti ti '" -o £ E :rt CO OJ 3 05 +J g P-S OO;! *- )-i CJ t*- rt 5 OJra g u rt .o e*-" / ij :p w OJ c*- ert JX E-l o 'C la :ra '.S s;2, 2 E :ra :« Crt Crt CJ ~ CJ CJ ;:; OJ 3 "TD lo c/i ,_ Crt Vi Crt Vi 3 o > :5 °rt 5 : t Cl XJ ra O z: o. Vi =0 (U C » c/3 CJ '.3 73 v5 X7'l3 _ 05 OJ . ;:; S -o 45 60 P ,E .2 CO M 00 P ert trt -T- oi E EE ti g ;0 :rt O .Q -O -t; ort OJ X *e OJ S OJ g S ra -o :o ra _ p 1:, - Crt > rt 05 S XI O ert c P?2 ra iS 3 -o e*- >3 l-l =s s p =* S o ert ort rpD. o " E E :P3 ;« vs -- O) g_ :0 T3 1:5 c >3 00 S P rt ort ora O a. 13 f- -t- 4-3 c ert 05 00 OJ P O fe :=p-o;i? °D,-t ora s ort O CL-tS a, 00 ;P, i2 .o 00 a. i"ti p p *-' OJ S =» crt OO-O x; Q. :Sc° > > <*- OJ ra -S c ' *- ra .2 Q '?o X S E rt T3 E X 3 C OJ33 Crt =5 C -. ra, I 3,5 5 PM ang. besvärsrätt för organisationer i miljöskyddsärendenm. Hos förvaltningsmyndigheterförekommer i stor utsträckning ärenden, t. ex. tillståndsärenden av skiftandeslag, vari finns ingen eller endast en part sökanden. Utgcingen i ett sådantärende kan få till konsekvens att såväl enskilda som organisationer finner sigberörda av beslutet och anser sin rätt på något sätt kränkt. Denna krets harsom regel inte hörts i ärendet före avgörandet och har således inte hafttillfälle att påverka beslutet. Frågan är därför i vilken utsträckning sådanagrupper kan tillerkännas besvärsrätt. 1 11 § förvaltningslagen (1971:290) stadgas, att talan motsådant beslut av myndighet som kan överklagas genom besvär må föras av denbeslutet angår om det gått honom emot. Stadgandet innebär en kodifiering av eninom förvaltningen i praxis tillämpad huvudprincip att besvärsrätt tillkommerden beslutet rör. För att ett beslut skall anses angå någon har som allmännakrav uppställts att beslutet antingen skall påverka vederbörandes rättsligaställning eller beröra ett intresse som eljest på något sätt erkänts avrättsordningen. I propositionen (1971:30) med förslag till förvaltningslaguttalade departementschefen som skäl till införandet av nyssnämnda stadgandebl, a, följande. Syftet med en allmän regel om besvärsrättbör främst vara att klargöra kravet pä saklegitimation hos den som anför besvär över myndighets beslut. Den närmare bestämningen av de besvärsberättigades krets torde liksom få ankomma på rättstillämpningen.- Vid remissbe handlingen har från något håll uttalats önskemål om att regeln om besvärsrätt skall förtydligas i olika hänseenden. En sådan precisering av de besvärsberättigades krets låter sig emellertid inte väl förena med det av mig angivna syftet med en allmän besvärsrättsregel. I den mån det framstår som eftersträvansvärt att lagstiftningsvägen närmare ange denna krets synes detta liksom böra ske i specialförfattningar på olika förvaltningsområden. Enligt förvaltningslagen krävssålunda s, k. saklegitimation (dvs. att klaganden står i något avrättsordningen erkänt förhållande till den sak som avgjorts genom detöverklagade beslutet) för rätten att anföra besvär över enförvaltningsmyndighets beslut. Vilka krav som skall vara uppfyllda för attsaklegitimation skall anses föreligga har däremot -frånsett stadganden ispecialförfattningar - överlämnats till rättstillämpningen. Vid granskningen av statsrådsprotokoll behandladekonstitutionsutskottet regeringens praxis rörande besvärsrätt i förvaltningsärenden(KU 1969:18), Utskottet tog därvid upp bl, a, frågor om besvärsrätt förfackföreningar och liknande intresseorganisationer samt för föreningar medideellt syfte. Utskottet underströk härvid vikten av ett effektivt verkandebesvärsinstitut och konstaterade, att man inte i förslaget till förvaltningslag(SOU 1968:27) ansett det möjligt att närmare bestämma kretsen avbesvärsberättigade. Frågan måste därför. enligt utskottet, även i fortsättningen överlämnas tillrättstillämpningen. Utskottet betonade att den rättssökande allmänheten hadeett berättigat intresse av att få kännedom om vilka bedömningsgrunder Kungl.Maj:t härvidlag tillämpade. Enligt utskottet var det önskvärt att undersökavilka åtgärder som kunde vidtas för att om möjligt skapa ökad klarhet i dessafrågor. Utskottet anvisade olika vägar att nå ett sådant syfte; i första handborde sålunda i den utsträckning som befanns erforderligt och lämpligt besluteni besvärsrättsfrågor förses med klargörande motivering särskilt när det gälldebeslut i frågor av principiellt intresse, ändring av underordnad myndighetsbeslut eller avvikelse från en av sakkunnig instans hävdad ståndpunkt. borde beslut som var vägledande för rättsutvecklingen blitillgängliga för allmänhet och myndigheter. Utskottet erinrade om möjlighetenatt inom ramen för speciallagstiftningen skapa mera preciserade regler rörandebesvärsrätt i vissa fall. Förevarande undersökning har främst tagit sikte på attbelysa i vilken mån organisationer, som på sitt program väsentligen har attverka för natur- och miljövårdande intressen, tillerkänts besvärsrätt i beslutjämlikt byggnads-, naturvårds- och miljöskyddslagarna. Frågan om en ideell förening, dit association med syfteatt tillvarata naturvårds- och miljöskyddsintressen regelmässigt räknas, skallmedges rätt att föra talan i ärende som rör föreningens intressesfär, ansesallmänt svårbedömbar. Docenten anför härom i en uppsats i FvT1971 s. 106 bl. a. att praxis inte visade upp någon entydig bild och att mandärför inom doktrinen uttryckte sig med stor försiktighet i frågan underpoängterande av att organisation för att tillerkännas besvärsrätt måste ha enallmänt erkänd ställning som företrädare för det intresse som påverkas avbeslutet. För att organisationen skall nå en sådan position som naturligbevakare av det allmänna intresset torde enligt Ragnemalm i regel också krävasen viss storlek med avseende på medlemstal etc, medan det däremot inte syntesnödvändigt att sammanslutningen hade en riksomfattande verksamhet. Väsentligensamma bedömning som Ragnemalm gör professor i Förfarandet iförvaltningen (1969 s, 103), Besvärssakkunniga föreslog i sitt slutbetänkande (SOU1964:27) en specialregel om saklegitimation av innehåll, att sammanslutning somhar att tillvarata sina medlemmars intressen i visst (i stadgarna angivet)hänseende skulle få föra talan i ärende som rörde sådant intresse. Som skäl fördenna ståndpunkt angav de sakkunniga bl, a. den enskilde medlemmens intresse avatt hans organisation kunde verka för hans sak samt sammanslutningens intresseav att få föra talan i ärenden som formellt bara rörde en eller ett fåtalmedlemmar men som reellt kunde få betydelse för en större grupp. Som framgått ledde besvärssakkunnigas förslag intetill att en utvidgad besvärsrätt för organisationer lagfästes. I 150 § byggnadslagen (1947:385), som behandlarbesvärsrätten och som erhållit sin nuvarande lydelse genom lag (197 1:592),anges inte vem som äger besvärsrätt. Vid genomgång av konseljärenden iplanärenden från för tiden 1.1.-30.9.1971 har inte kunnat återfinnasnågot fall, där organisation för tillvaratagande av ideella intressentillerkänts besvärsrätt. I ett antal ärenden har i stället av sådanorganisation förd besvärstalan inte upttagits till prövning. Några fall somexemplifierar detta skall nämnas: Genom beslut förklarades ej ha besvärsrätt rörande ändring av viss del av byggnadsplan.Besvären togs dock upp till prövning såsom anförda av den som på föreningensvägnar undertecknat föreningens besvärsskrift, då denne var ägare tillfastighet, som gränsade till planområdet. 1 ett annat planärende uttaladeKungl. Maj:t i beslut att ,intressenter och inte hadevisat sig vara sakägare och därigenom behöriga att föra talan i ärendet. Liksomi det första fallet upptogs besvären likväl till prövning, eftersom skrivelsenför intressenter undertecknats av en person som hade talerätt isin egenskap av fastighetsägare. Det bör påpekas, att praxis synes innebära attKungl. Maj:t i sådant fall ingår i saklig prövning av ärendet i sin helhet. Beträffande besvär rörande ändring i förslag tillbyggnadsplan har vidare , , m. fl.organisationer i beslut förklarats sakna behörighet attföra talan. Besvär i ett annat planärende, som av Brännkyrka hembygdsföreningförts genom en enskild person, har i beslut inte upptagitstill prövning, då varken föreningen eller den som undertecknatbesvärsskrivelsen visat sig äga behörighet att föra talan i ärendet. I beslutden rörande besvär av av över stadsplan för viss stadsdel i har besvären inteupptagits till prövning på den grund att förbundet inte visat sig vara sakägarei planärendet och därigenom behörigt att föra talan. De olika formuleringar som använts "icke visat sigäga behörighet att föra talan", "icke visat sig vara sakägare" ger inte anledning till antagande att Kungl. Maj:t därmed avsett att markeranågon skillnad i grunderna för att ej upptaga besvären. Formuleringen "ejvisat sig behörig att föra talan" har använts även när det gäller enskildaklagande. Det kan därför antas, att Kungl. Maj:t i samtliga fall avvisatorganisationers talan med hänsyn till att de ansetts sakna saklegitimation ochinte tagit särskild ställning till om vederbörande organisation kunde ansestillräckligt etablerad för att tillåtas föra talan i syfte att tillvarata deintressen organisationen företrädde. Enligt 48 § miljöskyddslagen(1969:387) får talan inte föras mot länsstyrelses eller naturvårdsverketsbeslut att meddela dispens från skyldigheten att söka tillstånd för miljöfarligverksamhet (10 och 17 §§ miljöskyddslagen). Talan mot annat beslut avlänsstyrelse eller mot beslut av får förasgenom besvär hos Konungen. I 48 § samma lag stadgas vidare bl. a, attnaturvårdsverket för att tillvarataga allmänna intressen får föra talan motkoncessionsnämndens eller länsstyrelses beslut i fråga om tillstånd enligtlagen. I propositionen (1969:28) tillmiljöskyddslagen uttalade departementschefen bl. a. följande rörande kretsenav besvärsberättigade. Det är enligt min mening helt klartatt besvärsrätt bör tillkomma sökanden i ärendet. Om enskilda sakägare skall hamotsvarande rätt är mera tveksamt. Den förstärkning av det allmännas insatsertill förmån också för sakägarintresset som förslaget innebär talar för att enbesvärsrätt för sakägare är obehövlig. Jag har dock stannat för att inteföreslå en sådan begränsning. Också enskilda sakägare som berörs av ett beslutav koncessionsnämnden bör alltså kunna överklaga beslutet. Med hänsyn till densakkunniga och allsidiga prövning som ärendena kommer att få ikoncessionsnämnden räknar jag dock med att det bara i absoluta undantagsfalltorde finnas förutsättningar för att ett beslut av nämnden skall upphävas ellerändras i någon omfattning av större betydelse på talan av sakägare. Vid utskottsbehandlingen (3LU1969:37) berördes beträffande besvärsrätten mot koncessionsnämndens beslutendast frågan om kommuns talerätt mot sådant beslut. Utskottet avstyrkte, attkommun skulle tillerkännas besvärsrätt mot nämndens beslut och anförde därvidbl. Som en följd av koncessionsnämndensofficialprövning kan kommun, även om den inte formellt är part, inte vägras attdirekt inför nämnden utveckla sina synpunkter på de frågor av allmänt intresse,som är föremål för prövning. I stor utsträckning torde det också vara möjligtatt tillgodose kommuns anspråk och önskemål vid prövningen. Frågan ombesvärsrätten ligger emellertid något annorlunda till. Det är således enligtutskottets mening inte lämpligt att tillåta att kommun för talan till förmånför sökanden i ärendet. Naturvårdsintressena å andra sidan tillvaratas bäst avnaturvårdsverket, som har den vidaste överblicken och som förfogar över denbästa sakkunskapen och erfarenheten. Självfallet står det kommun fritt att tainitiativ till överklagande genom hänvändelse till . godkände såvitt nu är ifråga utskottets utlåtande (rskr 1969:281). I 40 § naturvårdslagen (1964:822), som behandlarbesvärsrätten, uppräknas först i vilka fall talan mot länsstyrelses beslut fårföras hos kammarrätten. Därefter sägs att talan mot annat beslut avlänsstyrelse enligt lagen skall föras hos Konungen genom besvär. Slutligenstadgas att för tillvaratagande av naturvårdens intressen fårföra talan mot beslut enhgt lagen eller enligt bestämmelser som meddelats medstöd av lagen. talerätt trädde här i stället för den rätt somenligt 35 § i den numera upphävda naturskyddslagen och 10 § i den likaledesupphävda strandlagen förelåg för naturvårdsorganisationer att föra talanbeträffande naturskyddsintressen.