bet · FV01TU18 · 1972-12-31 00:00:00 — Trafikutskottetsbetänkande nr 1972 TU 1972:18 betänkande i anledning av motioner rörandeden statliga trafikpolitiken, m, m. 1 motionen 1972:65 av () har hemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller att trafikpolitiskadelegationen får i uppdrag att pröva huruvida det i tillämpadetrafiksystemet går att använda i vårt land. 1 motionen 1972:85 av m.fl. (fp) har, såvitt nu är i fråga, hemställts att i skrivelse tillKungl. Maj:t uttalar att de i motionen angivna riktlinjerna beaktas vidutformningen av en integrerad trafikpolitik, som genom att inordnas i denregionalpolitiska målsättningen tryggar en tillfredsställandetransportförsörjning för landets olika delar, varvid även miljöpolitiska ochsociala synpunkter bör beaktas, att hos Kungl. Maj:t anhåller om enny utredning beträffande kriterier och kalkyleringsmetodik vid bedömning av enjärnvägslinjes lönsamhet och att inga järnvägsnedläggningar företas mot lokalamyndigheters vilja i avvaktan på att denna utrednings och den regionalatrafikplaneringens resultat föreligger. 1 motionen 1972:197 av herrHermansson m. fl. (vpk) har, såvitt nu är i fråga, hemställts 1. att riksdagenmed instämmande i de i motionen anförda synpunkterna om utformningen av nyariktlinjer för trafikpolitiken för beaktande överlämnar motionen till dentrafikpolitiska delegationen, 2. att uttalar sig för genomförandetav en sociologisk undersökning av järnvägsnedläggelsemas effekter i någraområden inom skilda delar av landet där sådana nedläggelser ägt rum och att denanmodar den trafikpolitiska delegationen att föranstalta om en sådanundersökning. I motionen 1972:249 av . (c) har hemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredningoch förslag angående järnvägsnätets framtida omfattning. 1 motionen 1972:519 av herrAndersson i m. fl. (s) har hemställts att ger Kungl. Maj:ti uppdrag 1. att för särskilda regioner starta en interregionaltrafikplanering, 2. att låta upprätta en trafikplan för . 1 motionen 1972:526 av . (s) har hemställts att hos Kungl. Maj:t begär en skyndsamöversyn av gällande tiUståndsbestämmelser för den inrikes luftfarten. 15 saml Nr 18 I motionen 1972:530 av herrarMattsson i Lane-Herrestad (c) och i (c) har hemställts attriksdagen som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att berörda organ skallbeakta betydelsen av upprustning av samt effektiv service och samordning inomden kollektiva trafiken. I motionen 1972:721 av herrLothigius m. fl. (m) har, såvitt nu är i fråga, föreslagits att hosKungl. Maj:t hemställer att beslut om nedläggning av järnvägar skallunderställas för godkännande, att fortsatta försök görs på vissa avSJ:s bandelar med starkt reducerade priser för personbiljetter, att användandetav kollektiva trafikmedel stimuleras genom i motionen angivna åtgärder, att ettflexibelt transportsystem utvecklas som motsvarar glesbygdens behov. I motionen 1972:723 av herrStridsman m. fl. (c, fp, m) har hemstäUts att hos Kungl. Maj:t begäratt konkurrens- och prisförhållandena inom den inrikes luftfarten utreds medsikte på att uppnå största möjliga samhällsnytta och med särskUd hänsyn tUlbehovet av bättre samklang med regionalpolitiken. 1 motionen 1972:1183 av herrarElmstedt (c) och () har hemställts att hos Kungl. Maj:tanhåller att får i uppdrag att pröva möjligheterna att ökaresandefrekvensen under lågtrafikdygnen genom en allmän prisnedsättning. I motionen 1972:1184 av herrElmstedt m. fl. (c) har hemställts att som sin mening ger Kungl.Maj:t till känna att beslut om ytterligare nedläggning av järnvägslinjer intebör fattas fram till , då länsstyrelsernasregionala trafikplanering beräknas vara slutförd. 1 motionen 1972:1186 av herrEriksson i m. fl. (fp) har hemställts att hos Kungl. Maj:tbegär att trafikplaneringsutredningen ges i uppdrag att i det pågåendeutarbetandet av modellplaner för regional trafikplanering föranstalta om försökmed låg enhetstaxa för färd med kollektivt trafikmedel inom regionen. 1 motionen 1972:1189 av herrEriksson i Bäckmora m. fl. (c) har hemställts att som sin mening gerKungl. Maj:t till känna dels att nedläggning i princip inte må förekomma varesig av järnvägslinje eller busslinje på landsväg i avvaktan på resultatet avden regionala trafikplanering som länsstyrelserna har att ombesörja, dels attkostnaderna för olönsamma busslinjer på landsbygden skall bestridas av statenoch ej överlastas på kommunerna. 1 motionen 1972:1198 av . (fp) har hemställts att en utredning tillsätts med uppgift att framläggaförslag om bUdande av ett forsknings- och utvecklingsbolag förkollektivtrafikteknik ägt gemensamt av staten, intresserade landsting ochkommuner samt industrier. I motionen 1972:1202 av i Ahngsås (fp) harhemstäUts dels att hos Kungl. Maj:t begär atttrafikpolitiska delegationen med stor skyndsamhet redovisar sin utvärdering av1963 års trafikbeslut, dels att ger Kungl. Maj:t tUl känna vad som imotionen anförts om de statliga verkens samordning i syfte att främja ensamhällsekonomisk helhetssyn på transportkostnaderna. 1 motionen 1972:1204 av . (c) har hemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller dels omskyndsam utredning och förslag av frågan om stöd till persontrafiken på långaavstånd, dels att upptar försöksverksamhet medtaxenedsättningar inom tåg- och busstrafiken på i motionen anförda grunder. Trafikpolitikens framtida utformning och inriktning 1 motionen 1972:85 konstateras attmålsättningen trafikpolitiska beslut - en tillfredsställandetransportförsörjning för landets olika delar inte uppnåtts. Sedan beslutetfattades har en ny lokaliserings- och regionalpolitik börjat växa fram, somsyftar till att motverka koncentrationen av arbetsplatser och boende tillstorstadsregionerna för att i stället ge förutsättningar för en positivbefolknings- och näringslivsutveckling i olika delar av landet. Trafikpolitikenär ett av de effektivaste hjälpmedlen för att nå de regionalpolitiska målen ochbör därför inordnas i den regionalpolitiska målsättningen, varvid ävenmiljöpolitiska och sociala synpunkter bör beaktas. 1 fråga om en av de bärandeprinciperna beslut, nämligen att varje trafikmedel skall bära sinakostnader, konstateras att hållbara metoder att beräkna dessa kostnader ännusaknas. Detta gäller i särskild grad vägkostnaderna, varförvägkostnadsutredningens arbete måste forceras. En samhällelig nyttokostnadskalkylanses vidare vara nödvändig som vägledning för de ramar som samhälletfastställer för trafikpolitiken, och i största möjliga utsträckning bör varjetransportmedels tjänster prissättas pä basis av de samhällsekonomiskakostnaderna. Det anses mot bakgrund bl. a. härav angeläget att görvissa preciseringar och begär ytterligare åtgärder i syfte att uppnå det målsom angavs beslut. Under tre rubriker -fjärrtrafiken,tätortstrafiken och landsbygdstrafiken - föreslår motionärerna vissa sådanaåtgärder samt hemställer härefter att i skrivelse till Kungl. Maj:tuttalar att de i motionen angivna riktlinjerna beaktas vid utformningen avtrafikpolitiken. I motionen 1972:197 framhållslikaledes att målsättningen trafikbeslut om en tillfredsställandetransportförsörjning för landets olika delar inte kunnat uppnås. Behovföreligger därför av en ny trafikpolitik som sätter sociala ochlokaliseringspolitiska mål samt säkerhets- och miljösynpunkter m. m. förekraven på en fri konkurrens och företagsekonomisk lönsamhet. Genom en aktiv styrningspolitikbör i enlighet härmed så stor del av trafiken som med hänsyn tillsamhällsekonomiska 1* 1972. bedömningar kan anses vara ändamålsenligt föras över tUlkollektiva trafikmedel. Vidare bör konkurrensen trafikmedlen emellan i allthögre grad ersättas av totalplanering och samordning av åtgärder för hela dettrafikpolitiska fältet. Under hänvisning härtill föreslår motionärerna attriksdagen, med instämmande av de i motionen anförda synpunkterna, för beaktandeöverlämnar motionen till den trafikpolitiska delegationen. 1 motionen 1972:1202 framhåUs somangeläget att erfarenheterna av trafikbeslut och dess tillämpningj«ara,jf redovisas och att man i fortsättningen vid bedömning avtransportbehoven tar hänsyn till trafiksäkerhets- och miljösynpunkter samtnationalekonomiska konsekvenser. En samordning mellan framför allt SJ och destatliga förvaltningarna i övrigt bör vidare kunna förverkligas på ett sådantsätt att verken kan utnyttja varandras tjänster. Motionären föreslår därför attriksdagen dels hos Kungl. Maj:t begär att trafikpolitiska delegationen med storskyndsamhet redovisar sin utvärdering av trafikbeslut, dels ger Kungl.Maj:t till känna vad i motionen anförts om de statUga verkens samordning isyfte att främja en samhällsekonomisk helhetssyn på transportkostnaderna. Utskottet vill i anledning avnämnda yrkanden erinra om att Kungl. Maj:t genom beslut den 29 september 1972bemyndigat chefen för att tillkalla särskildasakkunniga för utredning av vissa trafikpolitiska frågor. 1 direktiven för utredningen framhålls att - med denomfattning och betydelse som trafiksektorn har, med den tUlväxttakt som karakteriserarden och med de investeringsbehov den representerar det är av största vikt attbetingelser skapas för en samhällsekonomiskt riktig utveckling och fördelningav transportarbetet. Den samhällsekonomiska målsättningen - som man ävenfortsättningsvis bör hålla fast vid skuUe enligt principbeslutuppnås dels genom en avveckling av olika föråldrade och utvecklingshämmanderegleringar inom järnvägs- och landsvägstrafiken, dels genom en tillämpning avkostnadsansvarighetsprincipen innebärande att varje trafikgren i princip självborde svara för de kostnader den förorsakade det allmänna. Härigenom skulle denlikhet i marknadsvillkoren skapas, som var en förutsättning för att man genomen ökad konkurrens skulle fä en samhällsekonomiskt rationellaretransportmarknad. 1 direktiven erinras i anslutning härtill om detgrundläggande förhållandet att ansvaret för anläggningsverksamheten inomtransportväsendet till helt övervägande del åvilar det allmänna. Enbegränsning i möjligheterna till en på likhet i vUlkoren grundad effektivkonkurrens följer vidare av bl. a. svårigheterna att på ett mera långtgåendeoch exakt sätt fördela de samhällsekonomiska kostnadema på olika trafikmedeloch transportförhållanden. 1 sammanhanget görs jämförelse mellan järnvägs-ochlandsvägstrafiken, där i det ena fallet en enda huvudman i princip är ansvarigför såväl trafikanläggningar som rullande materiel, medan i det andra falletansvaret för anläggningarna är fördelat på stat och kommuner och ansvaret för trafikarbetet på ett stort antaltrafikutövare. Problemen härvidlag sammanhänger också med de krav påadministrativ hanterlighet som måste ställas på frakt-, avgifts- ochbeskattningssystemen. Med hänsyn till samhälleliga intressen trafiksäkerhet,arbetarskydd, miljökrav osv. måste resp. trafikgrenar också vidkännasrestriktioner av olika slag, som ofta inte låter sig uttryckas i ekonomiskatermer men som innebär mer eller mindre långtgående ingrepp i trafikutövningen. som i direktiven sålunda erinras omomständigheter, som begränsar möjligheterna att tillämpa en mera utvecklad frikonkurrens, hänvisas tUl den utveckling inom samhället som skett sedan 1963 årstrafikpolitiska beslut och som inneburit en längre gående precisering i frågaom inriktningen av det samhälleliga handlandet i olika hänseenden. Det gällersamhälleliga mål inom närings- och regionalpolitiken samtarbetsmarknadspolitiken m. m. Härigenom åsyftas en utjämning av utvecklingsmöjligheternai förhållandet mellan landets olika delar genom en mera balanserad utvecklingav näringslivet och därmed av sysselsättningen samt till en mera balanseradbebyggelseutveckling med en tUlfredsställande samhällelig och kommersiellservice för befolkningen i olika områden. Det har enligt direktiven efter hand framstått klart i vidare utsträckning än som förutsattes vid trafikpolitiskabeslut måste förena den marknadsmässiga rörelsefriheten med en planmässigsamordning och styrning. Inom den ram och pä de villkor som bestäms genomåtgärder av sistnämnda slag skall möjligheter finnas för trafikutövarna inomresp. trafikgrenar att i marknadsmässiga former göra sig gällande efter sinasärskilda förutsättningar. Mot den angivna bakgrunden anses en omprövning böra ske avkostnadsansvarets utformning och tUlämpning. En sådan omprövning förklarasmotiverad med hänsyn tUl de olägenheter som följer medkostnadsansvarighetsprincipens nuvarande hårda knytning till varje särskildtrafikgren. Den kan få tUl följd antingen att samhällsekonomiskt motiveradeinvesteringar inom en trafikgren inte kommer till stånd eller att derasfinansiering framtvingar en avgiftsnivå som leder till att investeringarna inteeffektivt utnyttjas. Angivna innebörd av kostnadsansvarighetsprincipen kanockså få till följd att redan gjorda investeringar exempelvis i SJ inteutnyttjas på ett tillräckligt effektivt sätt på grund av den gällandeavgiftsnivån. En relativt sett lägre nivå - ledande till ett visst underskottför trafikgrenen skulle kunna tänkas innebära en samhällsekonomisk vinstjämförd med en eljest erforderlig utbyggnad av vägnätet. Med hänsyn till den begränsning av möjligheterna attåstadkomma samhällsekonomiskt riktiga lösningar, som i vissa fall följer med entill varje trafikgren knuten kostnadsansvarighet, anses det också finnasanledning att närmare överväga i vilken utsträckning och under vilkaförutsättningar en ändrad innebörd bör ges åt kostnadsansvaret. Härvid avsesnärmast en anknytning av detta till landtransportsektorn eller tilltrafiksektorn i dess helhet. Med hänsyn till de vidare samhäUsekonomiska bedömningarna av resursanvändningen konstateras att detredan nu förekommer avvikelser utöver en sådan ram av närings- och regionalpolitiskasamt sociala skäl. Exempel härpå är utgående bidrag till det trafiksvagajärnvägsnätet och till det regionalpolitiska transportstödet. Det skall därför ankomma på särskilt tillkalladesakkunniga att bl. a. närmare pröva härmed sammanhängande problem och framläggaförslag till konkreta handlingsnormer. De sakkunniga bör i sammanhanget hasamråd med vägkostnadsutredningen, som bl. a. överväger de teoretiska ochpraktiska betingelserna för prissättningen av det allmännas tjänster inomvägtrafiksektorn. Betydelse måste framöver i ökad utsträckning tillmätastillgången till en övergripande och fortlöpande trafikplanering, som gerunderlag för bedömning av möjliga transportalternativ. Härvid erinras om attKungl. Maj:t gett länsstyrelserna i uppdrag att till senare hälftenav genomföra en sådan regional planering i enlighet med anvisningar somsuccessivt utfärdas på grundval av förslag från den s. k. trafikplaneringsutredningen.Denna planering anses - i förening med andra trafikpolitiska instrument - kunnaskapa bättre förutsättningar att genom prioritering uppnå en samhällsekonomisktlämplig fördelning av transportarbetet på olika transportgrenar. Med hänsyntill arten av trafikplaneringsutredningens arbete bör de tillkallade sakkunnigaha kontakt med utredningen. 1 direktiven tas också upp frågan om behovet av särskildaåtgärder avseende godstrafiken på landsväg, vilka kan vara motiverade för attfrämja en sund och balanserad utveckling. Härvid hänvisas till den under våren1972 framlagda propositionen (1972:81) angående bl. a. yrkesmässiggodsbefordran och den häri redovisade utveckling som ägt ruminom sektorn. En utbyggnad har numera skett av den lämplighetsprövning somföregår tillstånd-sgivningen. För att motverka en från trafikpolitiska,trafiksäkerhetsmässiga och arbetssociala synpunkter oacceptabel snedvridning avutveckhngen i vissa hänseenden har också en skärpning beslutats i fråga omföretagarnas ansvar för att gällande arbetstids- och belastningsbestämmelserföljs. Det skall härvidlag ankomma på de sakkunniga att övervägade ytterligare åtgärder som krävs för att främja en rationell och sundutveckling inom berörda landsvägstrafik. Därvid bör också beaktas behovet avinstrument, som kan bidra till en samhällsekonomiskt riktig arbetsfördelningmellan olika trafikmedel och trafikutövare. Som exempel på sådana åtgärderanges nya former för tillståndsgivning inom landsvägstransportsektorn. Avslutningsvis konstateras att utredningsuppdraget äromfattande och att det med hänsyn härtill är angeläget att de sakkunnigatidsprioriterar olika delar av detta. I anslutning tUl det anförda måerinras om att 1969 och riksdagar - på förslag av vederbörande utskott gjorde vissa uttalanden rörande trafikpolitikens fortsatta utformning och inriktning (SU 1969:167, rskr 1969:380, TU 1971:6, rskr 1971:146). Genomdet nu beslutade utredningsarbetet torde material kunna erhållas för en bättrebedömning av frågorna härom samt förutsättningar därmed kunna skapas för ettfullföljande av statsmakternas intentioner på det trafikpolitiska området. Medhänsyn till frågornas angelägna karaktär vill utskottet understryka vikten avatt utredningsarbetet bedrivs med skyndsamhet. Det kan därvid visa sig önskvärteller lämpligt att de sakkunniga, i enlighet med kommunikationsministernsuttalande, söker framlägga delförslag till provisoriska åtgärder ocharrangemang som kan stödja strävandena att fyUa den samhäUsekonomiskamålsättningen. Även utskottet finner det riktigt att vid utredningsuppdragetsfullgörande de i det följande närmare berörda frågorna om SJ:s taxekonstruktionoch prövningen av SJ:s trafiksvaga nät ges hög prioritet. Utskottet konstaterar också att de för utredningenmeddelade direktiven i väsentliga delar torde innebära ett tillgodoseende av desynpunkter som framförts i samband med de förut nämnda motionsyrkandena. Av denna anledning finner utskottet motionen 1972:85,såvitt nu är i fråga, inte böra föranleda någon åtgärd. Utskottet finner vidare anledning inte föreligga att frånriksdagens sida begära att motionen 1972:197 överlämnas till den trafikpolitiskadelegationen för beaktande. Motionen 1972:1202 om bl. a. den trafikpolitiskadelegationens utvärdering av trafikbeslut synes ej heller böra påkallanågon åtgärd. Utskottet vill härvidlag f. ö. också hänvisa till deningående redovisning för delegationens tidigare avgivna rapporter som lämnats iutskottets betänkande nr 6 vid fjolårets riksdag. 1 motionen 1972:519 har hemställtsatt ger Kungl Maj:t i uppdrag att dels för särskUda regioner startaen interregional trafikplanering, dels låta upprätta en trafikplan förMälardalen. 1 anledning härav vill utskottet erinra om att ianvisningarna till länsstyrelserna om regional trafikplanering(, ) bl. a. upptagits frågan om interregionaltrafik. Sålunda framhålls att den interregionala trafiken bör beaktas i denregionala trafikplaneringen med hänsyn dels till behovet att i lämpligutsträckning samordna de regionala transporterna med de mera övergripandetrafikströmmarna tUl och frän övriga delar av landet, dels tUl deåterverkningar i fråga om dimensioneringen av den egna regionens transportnätoch trafikanläggningar som de övergripande trafikströmmarna kan ha. Vidareframhålls att den regionala trafikplaneringen avses ske i nära samverkan mellanlänsstyrelserna och trafikplaneringsutredningen, mellan länsstyrelsernainbördes och mellan länsstyrelserna och kommunerna inom resp. län. 1 anslutninghärtill konstateras att länen med hänsyn till allmänhetens och näringslivetskontaktmönster inte alltid utgör från trafikplaneringssynpunkt funktionelltlämpligt avgränsade områden. En regional trafikplanering för ett län måstedärför i viss utsträckning på lämpligt sätt avstämmas med motsvarande planering i etteller flera angränsande län. Som exempel pä grupper av län, där detrafikmässiga sambanden särskUt bör beaktas, anges dels , ,och , dels , och Västmanlandslän. Syftet med yrkandena i motionen som väckts innan denämnda anvisningarna utfärdats - synes härigenom väl tillgodosett. Någonsärskild åtgärd i frågan från sida är följaktligen inte påkaUad,varför motionen avstyrks. I förenämnda utredningsdirektivframhålls också att det givetvis är av stor vikt att SJ även i fortsättningenvidtar energiska åtgärder i olika hänseenden för att öka företagets möjligheteratt hävda sig marknadsmäs-sigt. Därvid bör SJ:s marknadsföring och utbud avtransporttjänster anpassas så att möjligheter tUl samtransporter medlandsvägssektorn i all möjUg mån tas tiU vara. 1 detta sammanhang anses närmare böra övervägas i vad månkonstruktionen av SJ.s taxor i olika hänseenden är den rätta för att SJ på ettsamhällsekonomiskt riktigt sätt skaU kunna fullgöra sin andel i trafUcarbetet.Taxorna går i sina huvuddrag tiUbaka tUl de förslag som lades fram avden s. k. järnvägstaxekommittén. har en viss successiv anpassningskett som SJ i anslutning till trafikpolitiska beslut fåtten ökad rörelsefrihet i taxemässigt hänseende. Det bör sålunda enligt direktiven ankomma på de sakkunnigaatt närmare överväga frågan om den lämpliga utformningen av SJ:s taxor. 1sammanhanget skall beaktas SJ;s kostnadsstruktur, marknadsförhållanden ochservicemöjligheter. Det sägs vara av stor vikt att taxorna ges en sådanutformning att de i önskvärd utsträckning stöder marknadsföringen av SJ:stransporttjänster och i högre grad medverkar till ett effektivt utnyttjande avSJ:s kapacitet. Angeläget sägs också vara att övervägandena omfattarmöjligheterna att anpassa SJ:s taxor på längre avstånd så att de dels i störreutsträckning kommer att ligga i linje med samhällets aUmänna regional- ochnäringspolitiska mål, dels förbättrar SJ:s möjligheter att hävda sig i frågaom persontrafik, godsslag och sändningsstorlekar som SJ har naturligaförutsättningar att handha. En utgångspunkt förklaras slutligen vara att SJ även ifortsättningen skall ha en betydande kommersiell rörelsefrihet att - medmotsvarande avvikelser från taxorna - träffa fraktavtal, medge rabatter etc.SJ:s möjligheter härvidlag frän marknadssynpunkt skall av de sakkunnigaövervägas från principiella utgångspunkter. 1 anslutning härtill vill utskottet ta upp frågan om detsystem med tillämpning av den s. k. snittaxan som vid SJ införts fr. o. m. den28 maj i är. Systemet innebär att vid kombinerade tåg-bussresor avgift beräknaspå varje färdmedels delsträcka för sig enligt resp. färdmedels taxa. Speciellti de faU dä en förutvarande järnvägsförbindelse ersatts med alternativa tåg/bussförbindelser synes tillämpningen avdetta system ha skapat stor irritation bland den resande allmänheten. Även utskottet finner angivna förhållandeotillfredsställande och anser därför en omprövning av systemet börakomma till stånd - i syfte att eliminera de olägenheter som uppkommit vidtillämpningen av detsamma. Utskottet vill därför föreslå att i anledning häraverforderiiga åtgärder vidtas - utan att resultatet av förenämndautredningsarbete avvaktas. Vad utskottet i denna fråga anfört bör av gesKungl. Maj:t till känna. Det nu anförda samt denförsöksverksamhet med nedsättning av biljettpris och med avgiftsrabatter m. m.som pågått inom SJ torde i det närmaste innebära ett tillgodoseendeav vissa motionsyrkanden i taxefrågor. Detta gäller yrkandet i motionen1972:721 att fortsatta försök göres på vissa av SJ:s bandelar med starktreducerade priser för personbiljetter, yrkandet i motionen 1972:1204 omskyndsam utredning och förslag om stöd till persontrafiken på långa avstånd ochom försöksverksamhet med taxenedsättningar inom tåg- och busstrafiken samtyrkandet i motionen 1972:1183 om möjligheter för SJ att öka resandefrekvensenunder lågtrafikdygnen genom en allmän prisnedsättning. Nämnda motioner bördärför inte föranleda någon åtgärd. Under hänvisning till det anfördaoch i avvaktan på resultatet av den omfattande utredningsverksamhet som iövrigt pågår eller planeras inom trafikområdet finner utskottet ej helleranledning föreligga att hos Kungl. Maj:t begära sådana särskilda försök med lågenhetstaxa för färd med kollektivt trafikmedel inom skilda kommuner ellerregioner, som avses i motionen 1972: 1186. Motionen avstyrks därför. Vissa frågor rörande nedläggning av järnvägs- ochbusslinjer I direktiven framhålls att det inomramen för det trafikpolitiska utvecklingsarbetet finns anledning att ägnasärskild uppmärksamhet åt järnvägstrafiken och dess möjligheter att utvecklas imarknads- och servicehänseende.