bet · FV01JuU26 · 1972-12-31 00:00:00 — har kritik riktats mot förslaget attden svenska straffrättsliga behörigheten skall omfatta varje brott för vilketenligt svensk lag inte är stadgat lindrigare straff än , oavsett var ochav vem brottet förövats. I motionen uttalas att det i vissa fall, särskilt omgärningsmannen länge bott i ett främmande land och anpassat sig efterrättsordningen där, kan vara stötande att utdöma straff för en gärning som varstraffri enligt gärningsortens lag. Betydelsenav sådana olägenheter, som enligt vad ovan angivits kan följa av den föreslagnabegränsningen av den svenska straffrättsliga behörigheten, bör enligtutskottets mening inte överdrivas. Det internationella samarbetet påstraffrättens område har intensifierats och lett till enbättre internationell harmonisering av straffbestämmelserna. De brott somriktar sig mot svensk medborgare eller annat svenskt intresse utomlands tordesålunda oftast vara straffbara även på gärningsorten. Det kan i sammanhangetframhållas att den danska strafflagen innehåller en regleringmotsvarande den för svenskt vidkommande nu föreslagna ordningen samt atterfarenheterna från uppgivits visa att några större olägenheter inte ärförbundna med ett sådant system. Genom lagstiftning rörande straffför trafikbrott som begåtts utomlands har f. ö. redan infört en regelom krav på dubbel straffbarhet inom trafikrättens område. Vad beträffarfarhågorna för att det föreslagna undantaget från principen om dubbelstraffbarhet i fråga om gärningar, för vilka gäller ett straffminimum på fyraårs fängelse, skulle medföra en alltför vidsträckt straffrättslig kompetensvill utskottet endast erinra om att åtalsprövning alltjämt skall äga rum. Sammanfattningsvisvill utskottet uttala att olägenheter av mer eller mindre allvarlig art syneskunna följa både med nuvarande vidsträckta straffrättsliga kompetens och medden mer begränsade behörigheten enligt föreliggande förslag. Det ligger isakens natur att varje reglering JuU 1972: 26 13 avhithörande spörsmål irmebär nackdelar av viss omfattning. Förhållandet belysesav de betänkligheter i skilda riktningar som yppats under ärendets behandling.Vid en avvägning av skälen för och emot den i propositionen föreslagnaordningen fäster utskottet avgörande vikt vid den principiella fördel medförslaget som ligger i att enligt detta gränserna för den svenska jurisdiktionsrätteni betydligt större utsträckning än är angivna direkt i lag och iatt utrymmet för diskretionär åtalsprövning följaktligen är mer inskränkt.Dessa omständigheter jämte övriga i det föregående angivna skäl för enbegränsning av den svenska straffrättsliga kompetensen leder utskottet tilluppfattningen att bör biträda det föreliggande förslaget. Ienlighet med det anförda tillstyrker utskottet bifall till de i propositionenframlagda förslagen till ändringar i 2 kap. 2 och 3 §§ samtavstyrker bifall till motionen 1972: 1706. Iövrigt föranleder de i betänkandet behandlade lagförslagen icke någon erinraneller annat yttrande från utskottets sida än att tidpunkten för lagstiftningensikraftträdande, vilken i propositionen föreslagits till , börbestämmas till . Isamband med att ärendet uppsköts till höstsessionen med riksdagbeslöts vissa ändringar i fråga om det förbehåll som bör göras vidratifikationen av brottmålsdomskonventionen. Utskottet uttalade i anslutningdärtill att en omprövning beträffande förbehållets räckvidd torde bli aktuellvid ärendets fortsatta behandling. Utskottets i det föregående redovisadeställningstagande till nu aktuella lagförslag innebär att förbehållet vidratifikationen som ännu ej ägt rum kan ges den begränsade räckvidd somföreslagits i propositionen. Såvitt avser frågan om förklaring enligt vissaartiklar i konventionen erfordras inget ändrat ställningstagande frånriksdagens sida. Under hänvisning till detanförda hemställer utskottet A. att med avslag på motionen 1972: 1706antager 2 kap. 2 och 3 §§ i det genom propositionen 1972: 98 fram lagda förslaget till lag om ändring i ; B. att antager förslaget till lag omändring i brotts balken i övrigt utom såvitt avser ikraftträdandebestämmelsen; C. att för sin del antager förslaget tilllag om ändring i lagen (1971: 965) om straff för trafikbrott som begåtts utom lands med följande såsom utskottets förslag betecknade ly delse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Härigenom förordnas, att 5 § Härigenomförordnas, att 5 § lagen (1971:965) om straff för lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som begåtts utomlands trafikbrott som begåtts utomlands skall upphöra att gälla vid utgång- skall upphöra att gälla vid utgång en av . en av . JuU 1972: 26 14 D. attriksdagen antager förslagen till 1) lag om ändring i lagen (1966:78) om förbud i vissa fall mot rundradiosändning på öppna havet, 2) lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 3) lag om ändring i lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner, samtliga utom såvitt avserikraftträdandebestämmelserna; E. att för sin del antager enikraftträdandebestämmel se för förslaget till lag om ändring i och för ett- vart av de under punkten D i hemställan upptagna lagförsla gen med följande såsom utskottets förslag betecknade lydelse: Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Dennalag träder i kraft den Denna lag träder i kraft den F. att med ändring avställningstagandet såvitt gäller förbehåll mot avdelning 1 i del III av den europeiska konventionen om brottmålsdoms internationella rättsverkan uttalar att vid tillträde till konventio nen förbehåll görs mot avdelning 1 i del III i konventionen, dels såvitt bestämmelserna i denna avdelning innebär hinder mot lagföring i för brott, för vilket det lindrigaste straff som är stadgat i svensk lag är fängelse eller däröver, dels såvitt dessa bestämmelser innebär hinder mot verkställighet i av här i landet ådömd eller ålagd på följd för brott, samt att förklaring avges enligt artiklarna 15.3, 19.2 och 64.3. Närvarande:fru (), fröken (), herrar (), Larfors (s),i (c), i (s). i (fp), (). Polstam (c), fm (), herrar Schött (m), Måbrink (vpk), fraBergander (s), herrar () och i (s). JuU 1972: 26 15 avfru (), herrar (), i (c). iLjusdal (fp), Polstam (c), Schött (m) och (), som anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 12 med orden "Betydelsen av" och slutar på s. 13 med orden"" bort ha följande lydelse: Utskottetfäster för sin del särskild vikt vid den inskränkning i skyddet av svensktenskilt intresse utomlands som kan följa av det föreslagna kravet på dubbelstraffbarhet. I fråga om svenska medborgare som länge bott i ett främmande landoch anpassat sig efter rättsordningen där, kan det helt visst vara naturligtatt ett förfarande som är straffritt i det landet inte föranleder lagföring ochstraff i vårt land. Beträffande vissa brott, framför allt om de begås avsvenska medborgare på tillfälligt besök i annat land, kan ett motsattbetraktelsesätt framstå som det enda acceptabla. Det gäller t. ex.narkotikahanteringen som, även om den numera i betydande omfattning bekämpas påinternationell basis, alltjämt i många länder är kriminaliserad i endast ringaeller ingen utsträckning. Detsamma gäller våldshandlingar eller förföljelserpå grund av ras, religion eller politisk uppfattning. Att svenska medborgare vidbesök i annat land ostraffat skall kunna begå sådan brottslighet synes svårtatt acceptera. I vissa fall kan det också framstå som otillfredsställande attinte kunna beivra brott av svenskar som mera stadigvarande uppehåller sigutomlands. Exempel härpå utgör industriellt spionage eller annan trolöshet motett enskilt svenskt företag utomlands som begås av en anställd i företaget. Idylika fall blir för övrigt avsaknaden av svensk straffrättslig behörighetsärskilt anmärkningsvärd, eftersom enligt förslaget lagliga hinder inte tordeföreligga att i vårt land beivra t. ex. förskingring inom svensk offentligverksamhet utomlands. Också i fråga om utländska medborgare kan ett bortfall avstraffansvaret få stötande konsekvenser från svensk synpunkt. Det gäller bl.a. övergrepp mot eller egenmäktighet med barn. Som exempel kan tänkas att enhär i landet bosatt utländsk man, som har ett barn i äktenskap med en svenskkvinna, under tillfälligt besök i sitt hemland skiljer modern från vårdnadenom barnet genom att egenmäktigt överlämna det att fostras av sina anförvanteroch därefter återvänder till . Om faderns förfarande med barnet ärstraffritt på gärningsorten, blir det enligt de föreslagna ändringarnaoangripligt här i staffrättsligt hänseende, trots att han också ifortsättningen har hemvist här. Invändningarav angivet slag har enligt utskottets mening inte den tyngd att de i ettskede då det internationella samarbetet på straffrättens område intensifieratsi syfte att nå en bättre internationell harmonisering av sraffbestämmelseraa bör hindra att med den svenska straffrätten införlivas en huvudregel om krav pådubbel straffbarhet JuU 1972: 26 16 förlagföring i av utomlands begångna brott. Utskottet anser emellertid attmöjligheterna att undvika eller mildra konsekvenser av ovan angivet slag börytterligare övervägas. Syftet torde väsentligen kunna nås genom justeringar ioch tillägg till de i propositionen föreslagna stadgandena i brottsbalken.Övervägandena bör göras i Kungl. Med hänsyn till den korta tidsom i lagstiftningsärendet stått till buds för remissbehandling och till dentidsnöd under vilken flertalet remissvar på gmnd härav avgivits bör prövningenföregås av ett kompletterande remissförfarande, vid vilket även instanser medsärskilda erfarenheter rörande industriell, administrativ och annan verksamhetutomlands bör beredas tillfälle att avge yttranden. I sammanhanget torde ävendet i motionen uppmärksammade spörsmålet angående sättet att i brottmål genom eller på annat sätt inhämta upplysningar rörandeinnehållet i gällande utländsk lagstiftning böra övervägas. Deförslag till lagstiftning som de av utskottet förordade övervägandena kanföranleda bör föreläggas i sådan tid att de kan träda i kraftsamtidigt med lagstiftningen i övrigt. Ienlighet med det anförda tillstyrker utskottet bifall till de i propositionenframlagda lagförslagen men förordar i anledning av motionen 1972: 1706 attfrågan om svensk straffrätts tillämpning på utomlands begångna brott blirföremål för förnyade överväganden inom Kungl. samt att förslagtill lagstiftning i anledning därav föreläggs vårriksdag. I avvaktandärpå bör tidpunkten för ikraftträdandet av nu föreliggande lagförslagbestämmas till . delsatt utskottets hemställan under A bort ha följande lydelse: A. att i anledning av propositionen 1972:98 och motionen 1972:1706 dels antager 2 kap. 2 och3 §§ i det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring ibrottsbalken, dels ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört om förnyadeöverväganden och förslag till lagstiftning i fråga om svensk straffrätts tillämpningpå utomlands begångna brott.