bet · FV01TU13 · 1972-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis uttalar departementschefen att man böreftersträva företagsenheter, som är anpassade efter sina resp. marknader ochsom har en tUlräcklig ekonomisk bärkraft. Avgörande för om företaget kandrivas efter ekonomiskt sunda principer är inte enbart företagets storlek. Ävendet mindre företaget kan ha en rationell planering och en god ekonomisk grundoch erbjuda tiUfredsställande anställningsförhållanden, I syfte att stödja en från trafikpolitisk synpunkt och medhänsyn till trafiksäkerhetsintressena önskvärd utveckling av den yrkesmässigalastbilsnäringen i företagsekonomiskt sunda och rationella former föreslås enutbyggnad av den lämplighetsprövning som sker vid meddelande av trafiktUlstånd.Särskilda åtgärder avses vidtagas mot olaga yrkesmässig trafik. Det föreslås fåankomma på Kungl, Maj:t att meddela de anvisningar som behövs för den utbyggdalämplighetsprövningen. I anvisningarna bör anges bl, a, vilka olikakomponenter som skall ingå i den redovisning som sökanden skall lämna.Redogörelsen bör, förutom personuppgifter, omfatta tre huvuddelar, nämligenverksamhetsbeskrivning, årsbudget och finansieringsplan. De föreslagna författningsbestämmelserna torde f, ö, i ochför sig innebära möjlighet att införa ekonomisk lämplighetsprövning för allyrkesmässig trafik. Utredningen behandlar vidare kreditrestriktioner i frågaom avbetalningsköp vid yrkesmässig försäljning av lastbilar, tyngre än 1 , och släpfordon, I anslutning härtill redovisar departementschefen vissaöverväganden beträffande långtidsuthyrning, s, k. leasing. chefen finner det inte meningsfullt att införarestriktioner i fråga om avbetalningshandeln med nyssnämnda fordon så länge möjlighetfinns att genom leasing åsidosätta restriktionerna. För att få vissa problem,som sammanhänger med leasing, belysta avser departementschefen att begäraKungl. Maj:ts bemyndigande att tillkalla en särskUd sakkunnig för utredning avberörda problem. Resultatet av denna utredning anses böra avvaktas innanställning tas till berörda frågor. Departementschefens sålunda framlagda förslag finnerutskottet välmotiverade och tillstyrker desamma liksom vad departementschefeni övrigt anfört. Utskottet vill i anslutning härtill kraftigt understryka departementschefensuttalande att prövning givetvis inte får innebära en faktiskåtergång till behovsbedömning med nyetableringskontroll. Utskottet finner för sin del vidare att lastbilsföretagen börutvecklas efter sina marknadsmässiga förutsättningar. Den utbyggda lämplighetsprövning,som föreslås vid nyetablering, och de föreslagna vidgade möjligheterna attåterkaUa tUlstånd till yrkesmässig trafik synes utskottet utgöra lämpligaåtgärder för att uppnå de med propositionen i denna del avsedda syftena.Utskottet avstyrker därför yrkandena i motionen 1972: 1677 om en prövning averforderliga konkreta åtgärder i syfte att utveckla och vidga det statsägdatrafikföretaget och jämväl pröva frågan om förutsättningar förskapandet av kooperativt organiserade större företagsenheter samt övrigatänkbara åtgärder i syfte att främja omstrukturering inom åkeribranschen. Yrkesmässig trafik med personbil anser att dehittillsvarande principerna för tillståndsgivning med personligaenbUstillstånd och förtur för äldste förare från allmänt företagsekonomiskasynpunkter ogynnsamt påverkar taxinäringens möjligheter till rationalisering.Detta har i sin tur inverkat ofördelaktigt på taxesättning och lönsamhet.Taxinäringen har vidare enligt utredningen haft svårt att tillgodose deservicekrav som ställs inte minst inom de snabbt växande tätortsregionerna. Enlösning på problemen kräver enligt utredningens bedömning att hindret för juridiskapersoners etablering undanröjs och att turordningsprincipen frångås.Utredningens förslag innebär i princip att beställningskontoren ombildas tillaktiebolag och att tillstånden överförs tUl dessa bolag som skall ägas av detidigare tillståndshavarna. I de största tätorterna skall enligt utredningenbildas flera bolag som i sin tur förutsätts samarbeta genom särskildaförvaltningsbolag. Glesbygderna berörs ej i första hand av förslaget.Utredningen förutsätter vidare att trafiknämnderna för att samhäUet skallberedas insyn i taxinäringen skall utse en representant i taxibolagens ellerförvaltningsbolagens styrelse. Departementschefen påpekar att taxinäringensförutsättningar är olika i tätortsområdena och i glesbygderna. De lokalaförhållandena varierar så mycket att det inte nu anses vara möjligt att meragenerellt ange efter vilka grunder prövningen av taxifrågorna bör ske. Departementschefenframhåller det angelägna i att utvecklingen samordnas med den kommunalatrafikplaneringen, I detta syfte föreslås arrangemang som gör det möjligt attvid behov och på grundval av de lokala förhållandena i berörda kommuner uppnålösningar, som för kommunerna undanröjer påtagliga nackdelar med nuvarandesystem. Kommun kan sålunda ha önskemål om att träffa avtal med en sammanslutningav taxiägare, där riktlinjerna anges i fråga om utformningen av taxitrafikenmera allmänt eller med avseende på vissa slag av trafikservice, I andra fall kankommun vilja få till stånd en fastare organisation av trafiken i området genomatt ett bolag eller en ekonomisk förening bildas för ändamålet vilken blirtillståndshavare. Givetvis kan initiativet till en sådan företagsbildning ocksåtas från taxisidan. Kommun kan också i särskilda fall vilja driva trafiken inomsitt område genom ett eller flera av kommunen helägda bolag. Denöverblick som krävs för att pröva de lämpliga formerna för taxitrafiken medhänsyn till den lokala trafikförsörjningen samt den intresseavvägning som vidföretagsbildningen bör ske med hänsyn tUl de tidigare tillståndshavarna och deanställda motiverar enligt departementschefen att prövningen av överlåtelse avtillstånd och meddelande av nya och återkallelse av äldre tillstånd t. v.förläggs hos Kungl, Maj:t. Departementschefen förordar alltså att kommun somför genomförande av en mera total lösning av trafikproblemen inom kommunen behöverfå till stånd sådan ändring i fråga om taxitrafiken som inte ryms inomnuvarande principer för trafiknämndernas verksamhet skall kunna påkalla Kungl.Maj:ts prövning av frågan. På grundval av prövningen kan Kungl, Maj:t medavvikelse från huvudprincipen i YTF om fysiska personer som innehavare avtaxitillstånd besluta om trafiktillstånd för det nya företaget och ianslutning därtiO, likaledes på framställning av kommunen om återkallelse avtidigare tiUstånd, Inlösen bör därvid ske mot ersättning enligt sammaprinciper som gäller vid kommuns övertagande av busstrafik.Ersättningsskyldigheten bör åvila kommunen och fastställandet av ersättningenbussvärderingsnämn-den, vars namn föreslås ändrat tUl buss- ochtaxivärderingsnämnden, I andra fall än dem som berörts här börtillståndsgivningen liksom handhas av trafiknämnderna med tillämpningav gällande grunder. Utskottet har ingen erinran mot vaddepartementschefen sålunda anfört rörande företagsstrukturen inomtaxinäringen. Utskottet tillstyrker jämväl vad departementschefen föreslagit omstationsort, rätt att träns- porteragods som medförs av passagerare och godkännandet av taxibil, I motionen 1972:1679 har yrkats att ger Kungl, Maj:t till känna vad i motionenanförts beträffande beställningstrafik med personbil. Motionärerna utgår frånatt tUlstånd för kommunerna att i bolagsform engagera sig i taxirörelse endastges då ingen annan form för en lämplig integration emellan taxitrafik och övrigkollektivtrafik är möjlig eller praktisk. Enligt motionärernas mening börvidare en mera flexibel gränsdragning i fråga om begreppet stationsorttillämpas för att undvika en försämring av tillgången till taxitrafik pålandsbygden, Samma yrkanden finns i motionen 1972: 1667, förutsätter att tillstånd för kommuner att bilda taxibolag endastundantagsvis skall komma i fråga. Av departementschefens yttrande framgår ocksåatt så avses bli fallet, I propositionen uttalar departementschefen sålundaatt kommun i särskilda fall med hänsyn till speciella krav i fråga omtaxitrafikens utformning eller till svårigheten att få önskemålen tUlgodoseddagenom andra arrangemang kan vilja driva trafiken inom sitt område genom etteller flera av kommunen helägda bolag. Motionerna 1972: 1679 och 1972: 1667avstyrks därför i denna del. Genom det anförda torde även syftet med det i motionen1972: 1666 framställda yrkandet att kommunala taxibolag endast bör få bildasefter frivilliga överenskommelser mellan taxiägare och kommuner tillväsentlig del vara tillgodosett. Jämväl sistnämnda motion avstyrks därför iberörd del, I fråga om stationsort för taxi delardepartementschefen utredningens uppfattning att stationsorterna i princip böromfatta större områden än som är fallet. Därmed vUl departementschefen dockicke ha sagt att just trafiknämndområdet generellt skulle innebära denlämpligaste avgränsningen. Vad som bör vara stationsort för viss trafik fåravgöras beträffande varje område för sig med hänsyn tUl de särskilda förhållandenai fråga om lokalisering av boende och näringsliv och till andra faktorer, sombestämmer transportbehoven. Departementschefen förordar större flexibilitet änutredningen föreslagit beträffande stationsområdets geografiska avgränsning.Med hänsyn härtill finner utskottet yrkandet i motionen 1972: 1667 i denna deltillgodosett och någon särskUd framställning i ämnet från sidaföljaktUgen ej påkallad. Utskottet vill emellertid betona vikten av attgränsdragningen ej får innebära en försämring av tillgången till taxi pålandsbygden. Särskilt beaktande i sammanhanget kräver försörjning medtaxitrafik i glesbygd, I sistnämnda motion har vidare framhållits atteventuell representation bör ifrågakomma endast om nya företag i formav bolag eller ekonomisk förening anses böra komma till stånd. Då kommunförfattningsenligt ej har möjlighet att tvångsvis erhålla representation i existerandebolag eller föreningar saknar frågan aktualitet, varför motionen avstyrksjämväl i denna del, vid början av årets riksdag väckta motionen 1972: 529 har bl, a, hemställtsom sådan reglering i författningarna att icke ordinarie utövare avtaxiverksamhet inte skall ha rätt att på fordon, i firmanamn, ireklamsammanhang eller eljest i anslutning till verksamheten begagnabenämningen taxi eller sammansättningar i vilka taxi ingår. Den "piratverksamhet"som enligt motionären förekommer på taxiområdet kräver även enligt utskottetsuppfattning beaktande. För utövande av taxiverksamhet erfordras docktrafiktiUstånd varför laglig möjlighet att hindra missbruk redan finns.Utskottet har därför ej funnit sig berett att tillstyrka motionen menförutsätter att frågan uppmärksamt följs samt att Kungl, Maj:t vidtar häraveventuellt föranledda åtgärder. Departementschefen konstaterar att utvecklingeninom busstransportsektorn lett till osäkerhet beträffande tillämpningen ochinnebörden av vissa bestämmelser. Gränsdragningen mellan linjetrafik ochbeställningstrafik har sålunda vållat problem av trafikpolitisk betydelse.Personbefordran med buss bedrivs nämligen i stor omfattning utan tUlstånd tilllinjetrafik men i former som konkurrerar med etablerad busslinje-trafik ellerjärnvägstrafik. Konkurrensen får tUl följd att förutsättningarna allvarligtförsämras för den linjetrafik som behövs för tUlgodoseende av kraven på entillfredsställande transportförsörjning, I4 § YTF definieras linjetrafik som yrkesmässig trafik för regelbundenbefordran av passagerare eller gods på viss vägsträcka eller mellan vissa orterunder sådana omständigheter att bestämmanderätt i fråga om bilens utnyttjandeinte tillkommer viss trafikant eller vissa trafikanter gemensamt. Annanyrkesmässig trafik är beställningstrafik. Svårighetenatt närmare bestämma gränsdragningen kan enligt departementschefen möta ifråga om busstransporter som ingår såsom en del i ett större researrangemang.Linjetrafikens uppgift är, säger departementschefen, inte endast att befordrapassagerare från en ort till en annan utan även att ombesörja de transporter påväg eller järnväg som allmänheten behöver för att få anknytning till ett annattransportmedel, t. ex, båt eller flyg. Det anförda föreslås komma tUl uttrycki YTF genom att i dess 4 § särskilt anges, att man vid prövningen av denyrkesmässiga persontransportens art skall bedöma denna transport för sig närden ingår som ett led i en längre transport, Ilikhet med Kungl. Maj:t finner utskottet angeläget att linjetrafik som behövsför tillgodoseende av tUlfredsstäUande transportförsörjning skyddas. Likaangeläget finner utskottet emellertid vara att gränsdragningen mellanlinjetrafik och bestäUningstrafik görs så otvetydig att tve- kanom linjetrafiktillstånd krävs för viss trafik inte behöver uppkomma hosresearrangörer och innehavare av busstrafik, Imotionen 1972: 1667 anförs, såvitt nu är i fråga, att förslagen i propositionenrörande gränsdragningen mellan linjetrafik och beställningstrafik innebär, attlinjetrafikbegreppet utvidgas till att omfatta en betydande del av dennuvarande beställningstrafiken, I den mån detta innebär att den s, k,veckoslutstrafiken regleras så att negativa effekter för linjetrafiken undviks,har motionärerna inga invändningar, I motionen görs emellertid gällande attäven viss beställningstrafik skulle komma att infogas underlinjetrafikbegreppet i sådan omfattning att resebyråföretag och andraresearrangörer skulle tvingas att i betydande omfattning förvärva tillståndtill linjetrafik eller bli hänvisade till att utnyttja befintiig linjetrafikför mera regelbundet återkommande researrangemang. Utflykts- och turistresorav typ "Heldag ", "skånska slott ochherresäten" och "runt " nämns som exempel påarrangemang som skulle kräva linjetrafiktUlstånd, Mera lokalt betonade resor,t, ex, kyrkbussar och sightseeingturer liksom buss- eller taxianslutningar förgruppresor tUl charterflyg, båtar, hotell m, m, berörs också, enligtmotionärerna, av förslagen i propositionen, Ianslutning härtUI må anföras att i fråga om gränsdragningen mellan linjetrafikoch beställningstrafik departementschefen tar upp två frågor, nämligen dels hurviss anslutningstrafik till andra transportmedel, främst båt och flyg, börbedömas, dels frågan om vilken turtäthet som skall krävas för att trafikenskall anses vara regelbunden, Ivad först gäller frågan om innebörden av kravet på regelbundenhet, varsuppfyllande utgör en av förutsättningarna för att linjetrafik skall ansesföreligga, vill utskottet erinra om att departementschefen endast lämnar enbeskrivning av vad gäUande bestämmelser innebär, I detta avseende uttalas attregelbunden trafik, när det gäller personbefordran, anses föreligga omkörningarna vanligen äger rum på förut tillkännagivna eller eljest förallmänheten kända tider minst en gång under en längre tid.Utskottet kan inte finna någon anledning att nu föreslå ändring av detregelbundenhetsbegrepp som gäller f, n, och som gäUt sedan YTF:s tiUkomst,Innebörden av detta begrepp torde ha betydelse främst för den s, k,veckoslutstrafiken och inte beröra de andra slag av researrangemang sommotionärerna lämnar exempel på. De exemplifierade researrangemangen torde intevara av sådant slag att de med tillämpning av nuvarande bestämmelser ochpraxis omfattas av begreppet linjetrafik. Det framstår emellertid som angelägetatt de oklarheter i fråga om gränsdragningen, som följer av nuvarandebestämmelser, undanröjs så att det klarare framgår i vad mån nyssnämndaresearrangemang kräver linjetrafiktillstånd. Avgörande frågeställningar,särskilt för resebyråbranschen, är ofta vem som skall anses utöva viss trafik eller hur en busstransport, somingår i ett större researrangemang med t, ex, övernattning, måltider och/ellersightseeing, bör behandlas. gällande YTF lämnar här ingen direkt vägledning,och osäkerheten i bedömningen har betydelse i fråga om bl, a, de researrangemangsom nämns i motionen 1972: 1667. Utskottet finner det i hög grad angeläget att här berördafrågor blir föremål för en snar prövning hos Kungl, Maj:t samt att förslag iämnet efter vederbörlig remissbehandling föreläggs . Vad utskottethärom anfört bör av ges Kungl. Maj:t till känna. Av de i motionen 1972: 1667 angivnaexemplen berörs endast buss-eller taxianslutningar för gruppresor tillcharterflyg eller båt av den föreslagna ändringen i 4 § YTF, Departementschefenuttalar i anslutning till ändringsförslaget, att han finner det självklart attlinjetrafikens uppgift bl, a, är att ombesörja de transporter som allmänhetenbehöver för att få anslutning till ett annat transportmedel, t, ex, båt ellerflyg, Samma mening kommer till uttryck i motionen 1972: 1668, vari förslagettill ändring i 4 § YTF inte möter någon invändning. Utskottet delar den uppfattningen som framförts ipropositionen och i motionen 1972: 1668, Utskottet tillstyrker alltså den avdepartementschefen förordade ändringen av 4 § YTF. I fråga om trafik, som f. n, ej kräver linjetrafiktUlståndmen för vilken sådant tillstånd erfordras efter det att tillägget till paragrafenträtt i kraft, bör Kungl, Maj:t anpassa ikraftträdandet på sådant sätt attvederbörande trafikutövare kan få frågan om linjetrafiktillstånd prövad utanatt trafiken i fråga behöver avbrytas. I motionen 1972: 254 har yrkats attriksdagen hos Kungl, Maj:t an-häller om sådan ändring i länsstyrelsernastillståndsgivning för beställningstrafik med buss att den endast omfattarföretag som bedriver kollektivlinjetrafik. Som motivering härför erinrarmotionärerna om nu gällande förhållanden, som innebär att kommuner ochlandsting inom områden, där kollektivlinjetrafik ej kan bedrivas lönsamt, istor utsträckning få lämna bidrag. För att få ekonomisk bärighet avkollektivlinjetrafik förekommer olika former av samordning av denna trafik medskolskjuts- och beställningstrafik. Denna för samhället ekonomiskt fördelaktigasamordning synes emellertid enligt motionärerna bli allt svårare att får tillstånd, då trafiken i en ökande omfattning handhaves av företag som endastbedriver bestäUningstrafik och härigenom den mest lönsamma delen tas från demsom bedriver kollektivlinjetrafik på olönsamma linjer. Beställningstrafik medbuss anses därför förbehållas företag som bedriver kollektivlinjetrafik medskoltransportbussar som komplement. Departemetschefen berör i propositionen även dessa frågoroch framhåller därvid den betydelse som skolskjutsningen, främst iglesbygdsom- rådena,har såsom underlag för taxinäringen. Detta anses i stor utsträckning gällaäven i fråga om bussUnjetrafiken, Skolskjutsningen bildar på många håll ett välutbyggt kommunikationsnät som kan tillgodose även andra transportbehov.Samtidigt kan dock den situationen uppkomma att genom sättet för dessanordnande grunden för befintlig linjetrafik rycks undan eller försvagas. Lösningenpå de problem som härvid kan uppkomma är enligt departementschefen attskolskjutsningen fogas in i den totala kommunala trafikplaneringen så att manför varje fall väljer ett sådant alternativ i fråga om transporter av skolbarnsom ger det bästa bidraget till en mera samlad lösning av transportbehoven.Detta torde ofta innebära att linjetrafiken och skolbarnstransportema samordnasoch integreras i stället för att särskiljas. En sådan utveckling anses ocksåvara att förutse i takt med den kommunala trafikplaneringen. Utskottetdelar i princip departementschefens uppfattning härvidlag. Med hänsyn till detanförda och då härigenom motionäremas syfte i väsentliga avseenden synes kunnatillgodoses finner utskottet någon särskild åtgärd i ämnet från riksdagenssida ej påkallad. Utskottet viU dock i anslutning härtill understryka detangelägna i att vid den trafikplanering, varom här är fråga, sådana lösningareftersträvas att skolungdomens resvägar och -tider i möjligaste mån förkortas, Imotionen 1972: 1668 har yrkats att vid sin behandling avpropositionen måtte uttala att förtursrätt till linjetrafiktillstånd enligt 12§ YTF inte skall utgöra hinder för att även annat företag ges tillstånd förtrafik på samma sträcka. Med hänsyn tUl det uttalande departementschefen gjorti frågan och som motionärema också åberopat finner utskottet något riksdagensuttalande ej erforderligt och avstyrker därför motionen i denna del. Utskottetvill liksom departementschefen understryka det angelägna i att vid meddelandetav tiUstånd avvägningen mellan olika företag som önskar trafikera sammavägsträckor sker så, att inte underlaget för järnvägstrafiken och dentraditionella linjetrafiken rycks undan till men för de trafikanter som är ibehov av sådan trafik. Vidare vill utskottet betona vikten av att formellaändringar i tillståndsgivningen inte får medföra att transportförsörjningenförsämras för den stora grupp veckoslutsresenärer, exempelvis värnpliktiga, someljest ej skulle ha valt tågförbindelse även om veckoslutstrafik med buss ejfunnits. Konsumenternas intresse av billiga resor bör i största möjligautsträckning iakttas vid prövning enligt 12 § YTF, I motionen 1972:1678 har yrkats att tillde föreslagna ändringarna i YTF fogar det uttalandet, att länsstyrelserna vidfall av uppenbar osund konkurrens från busstrafikföretag, som bedriver beställningstrafik,skall kunna återkalla sådana tillstånd. Utskottet vill emellertid framhållaatt osund konkurrens företag emellan ytterligare förebyggs av de föreslagnabestämmelsema om trafiktillstånd. 2 1972.15 saml Nr 13 ståndfår som nämnts meddelas flera företag för samma vägsträcka. Då missbruk avtillståndet dock kan föranleda att detta jämlikt 19 § YTF indrages synes detmed motionen avsedda syftet vara tillgodosett, varför motionen avstyrks. Under denna punkt har departementschefen på förslagav trafikpolitiska delegationen förordat att bestämmelserna om maximitaxorskall slopas i fråga om yrkesmässig trafik för godsbefordran, beställningstrafikmed buss och transportförmedling, Bestämmelsemaom maximitaxor torde numera sakna praktisk betydelse. Utskottet delar därfördepartementschefens uppfattning i frågan och tillstjrrker vad under denna punktföreslagits. YTF som i första hand är en näringsrättsligförfattning iimehåller även vissa bestämmelser av rent trafiksäkerhetsmässigkaraktär, t, ex, föreskrifter om särskUt godkännande av fordon som skallanvändas i yrkesmässig trafik och om krav på trafikkort för förare i sådantrafik. Det synes enligt departementschefen ändamålsenligt att dessa regler utmönstrasur YTF och i stället tas in i de vägtrafikförordningar som reglerar motsvarandeförhållanden för icke yrkesmässig trafik. Vaddepartementschefen sålunda förordat föranleder ej någon erinran från utskottetssida. 1, avslår Kungl, Maj:ts förslagtill förordning om ändring i förordningen (1922: 260) om automobUskatt, 2, i anledning av Kungl. Majrtsförslag samt motionen 1972: 1665, i vad den avser förslag till förordning omautomobilskattetillägg, och motionen 1972: 1669 i vad den avser principernaom automobilskattetillägg, återkallelse av trafiktUlstånd för vissa förseelseroch utformningen av grunderna för uttagande av automobilskattetillägg samtmed avslag å motionema 1972: 1676 och 1972: 1670 antar vid detta betänkande sombilaga 2 fogat Förslag (betecknat som utskottets förslag) till Lag omöverlastavgift, 3, antar vid detta betänkande sombilaga 4 fogat Förslag tUl Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370), 4, avslår motionen 1972: 1665 ivad den avser utmärkning av bärigheten på vägar med lägre bärighet än 10/16ton, 5, avslår motionen 1972: 1669 ivad den inte behandlats under punkten 2 ovan, 6, avslår motionen 1972: 1677, 7, avslår motionen 1972: 1679, 8, avslår motionen 1972: 1667 ivad den avser yrkesmässig trafik med personbil, 9, avslår motionen 1972: 1666, 10, avslår motionen 1972: 529, 11, i anledning av motionen 1972:1667, i vad den avser veckoslutstrafik m, m,, som sin mening ger Kungl. Maj:ttiU känna vad utskottet anfört om behovet av klarläggande av vissa problem somrör yrkesmässig trafik med buss, 12. avslår motionen 1972:254, 13. avslår motionen 1972: 1668, 14. avslår motionen 1972: 1678,