bet · FV01JuU12 · 1972-12-31 00:00:00 — B. att i anledning av motionerna 1972:1467 och 1972: 1473, såvitt däri yrkats avslag på propositionen i vad gällerförslaget att inrätta statliga advokatbyråer, hos Kungl. Maj:t hemställer omnya överväganden rörande huvudmannaskapet för samhällets rättshjälp i enlighetmed vad utskottet ovan anfört. 2.av herrar (), (), i (c), iRöstånga (fp) och i (c), vilka beträffande inrättande avstatliga advokatbyråer ansett delsatt det avsnitt av utskottets yttrande som börjar på s. 26 med "Utskottetvill" och slutar på s. 28 med "tUlsyn" bort haföljande lydelse: Utskottetvill till en början erinra om att offentliga rättshjälpsansfal-ter (i någrafall kallade rättshjälpsbyråer eller rättshjälpsnämnder) finns inrättade på 15orter (i två anstalter) samt att rättshjälp enligt jämtiandssystemetlämnas inom 16 landstingsområden. Den i propositionen föreslagna utbyggnaden avsamhällets rättshjälp kommer att döma av de undersökningar som gjorts att ökaefterfrågan på biträde i skilda rättsliga angelägenheter i sådan grad attbehovet i alla delar av landet inte kan tiUgodoses inom ramen för denuvarande rättshjälpsanstalternas och de enskilda advokatbyråernas resurser.När det gäller frågan hur den ökade efterfrågan på biträdeshjälp skall mötasvill utskottet, liksom departementschefen, understryka att principenom de rättssökandes möjlighet att fritt välja advokat måste upprätthållas ochatt det sålunda är självklart att de fritt yrkesutövande advokaterna och andraprivatpraktiserande jurister liksom bör vara verksamma inomrättshjälpsområdet. Principen om valfrihet leder emeUertid också till att detbör fmnas möjUgheter att vända sig till jurist på en av det allmänna drivenadvokatbyrå. Mot den angivna bakgrunden finner utskottet det naturligt att detaUmänna skall tUl-handahålla rättshjälp över hela landet. Närdet gäller formerna för tUUiandahållandet av denna rättshjälp erbjuder sigenUgt utskottets mening olika alternativ. En möjUghet är att med bibehåUande avde nuvarande rättshjälpsanstalterna och aeras administration bygga ut ettsystem för meddelande av rättshjälp enligt de principer som tUlämpas inom de 16landstingsområden där f. n. rättshjälp länmas enligt jämtlandssystemet. Enutbyggnad av de nuvarande rättshjälpsanstaltema är ett annat alternativ, somockså förslaget i propositionen utgår från. Denna tanke har också omfattats avflertalet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan. Med hänsyn bl. a. tUlatt erfarenheterna från den utomprocessuella rättshjälpen visar attanstaltssystemet mer än väl kunnat mäta sig med jämtlandssystemet finner ocksåutskottet övervägande skäl tala för en sådan utbyggnad av systemet, varvid degoda erfarenheterna från verksamheten vid rättshjälpsanstalterna kantiUvaratagas. Vidden erforderliga utbyggnaden av verksamheten bör, i likhet med vaddepartementschefen anfört, riktpunkten vara att det i varje län bör finnas enbyrå för att lämna aUmänheten biträdeshjälp. Självklart bör om så finneserforderligt fler än en byrå kunna finnas i samma län. Så är redan nu falletpå några håll. Med hänsyn till att möjligheterna till fritt advokatval intefår inskränkas och tUl att förutsättningarna för en fristående advokatkår intefår rubbas vill utskottet understryka vikten av att utbyggnaden, somdepartementschefen uttalat, sker successivt. Ettnära samband med principen om det fria advokatvalet och förutsättningarna föradvokatkårens självständighet har enligt utskottets mening den i motionerna1972: 1467 och 1972: 1473 upptagna frågan om huvudmannaskapet för det allmännasrättshjälpsverksamhet. I detta hänseende konstaterar utskottet att denadministration av rättshjälpsanstaltema som utövats av de hittillsvarandehuvudmännen, främst landstingen, ägt rum friktionsfritt och utan anmärkningar.Anledning saknas därför att anta annat än att landstingen skulle kunna sörjaför den erfor-derUga utvidgningen av det aUmännas rättshjälpsverksamhet. Ensådan ordning, i enUghet med motionärernas förslag, skulle också utgöra enstark garanti för bibehållandet av en fri och gentemot statsmakten oberoendeadvokatkår, en institution av mycket stor betydelse för vår rättsordning. Isammanhanget vill utskottet erinra om att första lagutskottet år1968 i sitt av godkända utiåtande (ILU 1968: 24) i anledning avmotion om en fast organisation av statsanstäUda offentUga försvarare särskiltframhåUit att det från psykologisk synpunkt måste vara värdefullt att dentUltalade som är fallet kan anförtro sig åt en offentlig försvarare medoberoende ställning i förhållande till myndigheterna. Mot bakgmnd av vad ovananförts kan utskottet inte tiUstyrka att staten övertar huvudmannaskapet fördet allmännas rättshjälpsverksamhet genom inrättandet av statligaadvokatbyråer. Nya överväganden bör skerörande huvudmannaskapet för samhällets rättshjälp i ett utbyggt system.Riktpunkter härvidlag bör vara att ansvaret för den utvidgning av det allmännasrättshjälpsverksainhet som följer av rättshjälpsreformen i princip bör åvilalandstingen samt att kostnadema för rättshjälpen i det nya systemet i sinhelhet bör täckas av staten. Övervägandena bör ske i Kungl. ochförslag i ämnet förelägges senast under vårsessionen 1973. dels attutskottet under punkten B bort hemställa B. att i anledning av motionerna 1972:1467 och 1972: 1473, såvitt däri yrkats avslag på propositionen i vad gällerförslaget att inrätta statUga advokatbyråer, hos Kungl. Maj:t hemstäUer om nyaöverväganden rörande huvudmannaskapet för samhällets rättshjälp i enUghet medvad utskottet ovan anfört. 3.av fm () och (), vilka beträffande benämningenallmän advokatbyrå ansett delsatt det avsnitt av utskottets yttrande på s. 28 som börjar med "Vad slutligen"och slutar med "och 1972: 1473" bort ersättas med text av följandelydelse: Vadslutligen beträffar det i motionen 1972: 1470 upptagna spörsmålet rörandebenämningen allmän advokatbyrå vill utskottet i anslutning till vadmotionärerna uttalat framhålla att det får anses mindre tiUfredsställande attdet allmänna söker utnyttja ordet advokat och därigenom benämningenadvokatbyrå, som varit förbehållen enskilt verksamma advokater. Den avmotionärerna föreslagna beteckningen rättshjälpsanstalt förefaller däremotutskottet mindre lämplig. I likhet med vad redan på olika håll ägt mm börbeteckningen rättshjälpsanstalt utbytas mot beteckningen rättshjälpsbyrå. Delagändringar som detta StäUningstagande föranleder bör utformas i Kungl. Maj:tskansli och nytt förslag i dessa delar föreläggas före lagstiftningensikraftträdande. dels att utskottet underpunkten C bort hemställa C. att ianledning av motionen 1972:1470 ger Kungl. Maj:ttUl känna vad utskottet anfört beträffande benänmingen aUmän advokatbyrå. 4.av (), herrar Emulf (fp), i (c). Polstam (c),Schött (m), i (fp) och i (c), vUkabeträffande centralmyndighet för rättshjälpen ansett delsatt den del av utskottets yttrande på s. 25 som börjar på rad 8 med "Enytterligare" och slutar på rad 14 med "för rättshjälpen" bortutgå, delsatt den del av yttrandet som börjar på s. 44 med "Utskottet finner"och slutar på s. 45 med "så sker" bort ersättas med text av följandelydelse: mening har departementschefen inte framlagt några skäl som motiverarinrättandet ax en centralmyndighet med uppgifter av den omfattning somförutsätts i propositionen. F.n. förekommer inte någon central samordning av rättshjälpsanstalternasverksamhet. Varje anstalt utgör organisatoriskt en enhet och ombesörjer självde kamerala och administrativa frågor som uppkommer inom anstalten. EnUgtnormalreglementet skall anstalt stå under ledning av en styrelse. Anstaltensverksamhet utövas under styrelsens överinseende av en föreståndare med biträdeav erforderlig personal. Inte heller på övriga delar av rättshjälpsområdetförekommer någon central samordning av rättshjälpsverksamheten. Den nuvarandeordningen har allmänt ansetts fungera bra, och det finns knappast skäl att antaatt en central samordning skulle höja effektiviteten. Med avseende på rättshjälpsbyråernafinns således enligt utskottets mening inte tillräckliga skäl att inrätta ettcentralt organ. Förslaget om tillskapandet av rättshjälpsnämnder geremellertid anledning till särskilda överväganden. För deras del föreliggeronekligen ett visst behov av ett organ som kan dra upp vissa riktlinjer förverksamheten, bl. a. när det gäller nämndernas kostnadsprövning och prövningav frågan om kostnadsbidrag. En centralmyndighet är även motiverad utifrånbehovet av en fullföljdsinstans i sådana frågor där talan får föras mot rättshjälpsnämndernasbeslut. Dessutom kan en samordning av de personal- och ekonomiadministrativauppgifterna vara till viss fördel. Utskottet har mot denna bakgrand stannat föratt rättshjälpsreformen motiverar ett centralt organ för begränsade uppgifteri huvudsaklig överensstämmelse med vad ovan upptagits. Deangivna funktionerna bortsett från dem som gäller det administrativa området ligger vid sidan om de uppgifter som det domstolsverk, om vars inrättanderiksdagen denna dag beslutat, skall ha. EnUgt utskottets mening bör därför förrättshjälpsområdet tillskapas en sär- skild myndighet, som kan ges mycket begränsad storlek. Fören särskUd myndighet talar också att det, med hänsyn till vikten av atträttshjälpsanstalterna intar en självständig ställning i förhållande tilldomstolama, synes mindre lämpligt att rättshjälpsmyndigheterna uiordnas undersamma förvaltningsmyndighet som domstolsväsendet. I enlighet med dessauttalanden bör frågan om centralmyndighet för rättshjälpsområdet bli föremålför förnyat övervägande i Kungl. Förslag bör föreläggasriksdagen före rättshjälpsreformens ikraftträdande. dels att utskottet underpunkten E bort hemställa E. attriksdagen beträffande centralmyndighet för rättshjälpen 1. bifallerpropositionen såvitt avser 3 § förslaget till rättshjälpslag, 2. med bifaU tUlmotionen 1972: 1469 i denna del ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet ovananfört. 5. av herrar () och i (fp),vilka beträffande rättshjälp åt ideell förening ansett dels att det stycke i utskottets yttrande som börjar på s.30 med "Utskottet vill" och slutar på s. 31 med "motionen 1972:1474" bort ha följande lydelse: Utskottet vUl i denna del anföra att det, även omrättshjälpens karaktär av social förmån leder till att juridiska personer iprincip bör undantas från dess tillämpningsområde, kan finnas starka socialaskäl som talar för att ge vissa juridiska personer en särställning i dettahänseende. I propositionen har en särställning på sådan grand ansetts motiveradbeträffande dödsbo. Även i fråga om sådana föreningar som motionärerna tarsikte på kan enligt utskottets mening de sociala skälen stundom tala för atträttshjälp bör utgå. Sådana synpunkter har också framförts underremissbehandlingen. Med hänsyn tiU det anförda bör frågan om möjligheterna förideell förening att få rättshjälp ånyo övervägas och förslag i ärendetföreläggas i lämpligt sammanhang. dels attutskottet under punkten F bort hemställa F. att beträffanderättshjälp åt ideell förening i an ledning av motionen 1972: 1474 ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört. 6. av fra (), herrar (), (), i (c), Schött (m), i (fp) och i narskog (c), vilka beträffande rättshjälp åt näringsidkare ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande som börjar pås. 29 med "Utskottet vill" och slutar på s. 30 med "systemetstillämpning" samt detstycke på s. 30 som börjar ined "I enUghet" och slutar med "och1972: 1473" bort ersättas med text av följande lydelse: Utskottetvill tUl en början nämna, att den inledningsvis berörda departementspromemorianupptog förslag om en sådan begränsning av rättshjälpen såvitt gällernäringsidkare att rättshjälp inte fick beviljas om det ej med hänsyn tUlsökandens ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet föielågsynnerliga skäl härför. Flertalet av de remissinstanser som uttalade sig ifrågan ställde sig avvisande till den föreslagna begränsningen underframhållande av bl. a. sådana synpunkter som anförs i motionerna. EnUgt Kungl.Maj:ts förslag föratsätts för rättshjälp tiU näringsidkare att särskilda skälföreUgger med hänsyn till näringsidkarens ekonomiska förhållanden eller sakensbeskaffenhet. Även om propositionen sålunda i någon mån innebär en utvidgningav området för rättshjälp i förhållande tUl promemorians förslag har enligtutskottets mening den under remissbehandlingen framförda kritiken inte itUlräcklig grad beaktats. Bedömningenbör som departementschefen anför ske med utgångspunkt från att rättshjälpen iförsta hand skall ge skydd vid oförutsedda händelser vUka berör den enskUdespersonliga och ekonomiska förhållanden. A andra sidan måste emellertid beaktasatt gränsdragningen mellan anställningsförhållande och företagsamhet i egenregi ofta är svår att göra samt att såväl tolkningen av dessa båda begrepp somtill-lämpningen av den föreslagna undantagsbestämmelsen säkerligen skulle kommaatt förorsaka bryderi och osäkerhet. Från social synpunkt är detenligt utskottets mening för övrigt inte mindre angeläget att en näringsidkarei små ekonomiska omständigheter bereds möjlighet att ta tUl vara sin rätt ifråga om sin näring än att han erhåller bistånd i fråga om sina rent privataangelägenheter, ty i båda fallen drabbas han och hans familj lika hårt avföljderna av att han genom ekonomiskt trångmål förlorar sin rätt. För flertaletsmåföretagare är rättegångskostnader en i budgeten oförutsedd utgiftspost. Detär, som framhållits i motionen 1972: 1473, fråga om en heterogen grapp personersom utövar sin näring under högst varierande ekonomiska förhållanden. mening kan det inte begäras att t. ex. hantverkare, lantbmkare ochhandlande alltid skall hålla en ekonomisk be redskap för att kunna betalaeventuella rättegångskostnader. Även med en generös tolkning av den ipropositionen föreslagna undantagsbestämmelsen kan stora grupper avnäringsidkare med beaktansvärt behov av rättshjälp bli ställda utanförreformen. Det kan inte föratsättas att detta behov i tillbörlig utsträckningkommer att kunna tiUgodoses genom någon form av försäkring eller genomförmedling av någon intresseorganisation. Medhänsyn tUl det anförda kan utskottet inte godtaga den i propositionenföreslagna begränsningen av möjlighetema för näringsid- käreatt få rättshjälp utan vill i detta hänseende föreslå att hemställaom nya överväganden och förslag till som tillgodoser vad utskottetovan uttalat. Förslagen bör föreläggas före rättshjälpslagensikraftträdande. dels att utskottet underpunkten G bort hemstäUa G. att beträffande rättshjälp åtnäringsidkare med bifall tiU motionen 1972: 1469 och i anledning av motionema1972: 1471 och 1972: 1473, aUa motionerna i denna del, hos Kungl. Maj:themstäUer om nya överväganden och förslag i enUghet med vad utskottet ovanuttalat. 7.av fm () och () vilka beträffande beslutande organ ifråga om förordnande av biträde m. m. ansett delsatt det stycke i utskottets yttrande på s. 37 som börjar med "UtskottetvUl" och slutar med "berörd del" bort ha följande lydelse: UtskottetvUl vad beträffar reglerna om allmän rättshjälp först uttala sin anslutning tUlden av departementschefen förordade och av remissorganen aUmänt omfattadelösningen att rättshjälpsnämndema skall handha frågor om rättshjälp iangelägenheter som inte avser rättegång eller förfarande införförvaltningsmyndighet eller förvaltningsdomstol, dvs. utomprocessueUa ärenden.När det gäller mål och ärenden vid aUmän domstol talar eiUigt utskottetsmening flera omständigheter mot propositionens förslag att frångå gäUandeordning enligt vUken frågor om beviljande av fri rättegång och om förordnandeeller entledigande av biträde skall handläggas av den domstol där målet ellerärendet är anhängigt. Sålunda finner utskottet skäl anta att frågan omrättshjälp och om biträdesförordnande i åtskilliga fall uppkommer först isamband med att talan väcks eller under målets handläggning vid domstolen. Isådana fall skulle den i propositionen föreslagna ordningen enligt utskottetsmening föranleda besvär och onödig tidsutdräkt därigenom att ansökan förstmåste inges tiU och prövas av rättshjälpsnämnd, som f. ö. kommer att finnasendast på ett begränsat antal orter. Utskottet finner därför att övervägandeskäl talar för att man utnyttjar domstolarnas hittiUsvarande erfarenheterbeträffande tillämpningen av lagen om fri rättegång och den erfarenhet devinner i fråga om tiUämpningen av rättshjälpslagens regelsystem. Det är i dettahänseende att märka att domstolarna enligt propositionens förslag i fortsättningenkommer att i de i 31 kap. 1 § avsedda fallen rörande dentiUtalades återbetalningsskyldighet göra bedömningar rörande maximibeloppför kostnadsbidrag enligt 12 och 13 §§ rättshjälpslagen samt även förordna ochentlediga offentlig försvarare och i övrigt tillämpa rättshjälpslagens reglerom rättshjälp åt misstänkt i brottmål. I enlighet med vad som uttalas imotionen 1972:1473 fin- nerutskottet sålunda att, då fråga om rättshjälp uppkommer i mål och ärenden somanhängiggörs vid domstol, det skall ankomma på domstolen att pröva frågan omrättshjälp samt om förordnande och entledigande av biträde. Erforderligöverarbetning av lagtexten torde få företagas inom Kungl. , ochförslag i enlighet med vad utskottet uttalat bör föreläggas förerättshjälpslagens ikraftträdande. dels att utskottet under punkten N borthemställa N. att beträffande beslutande organ ifråga om förordnande av biträde, m. m. 1. bifaller propositionen såvittavser 19 § förslaget till rättshjälpslag, 2. med bifall till motionen 1972:1473 i denna del ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört. 8.av fra () och (), vUka beträffande taxebunden ersättning tillbiträde och offentlig försvarare ansett delsatt det avsnitt på s. 43 i utskottets yttrande som börjar med "Vidbedömande" och slutar med "avstyrker motionsförslaget" bortersättas med text av följande lydelse: Utskottetfinner att det, som uttalats i propositionen, får antas att rättshjälpsreformenkommer att medföra en väsentlig ökning av det allmännas utgifter förrättshjälpen. En betydande del av dessa utgifter består av arvoden tillbiträden och offentliga försvarare. I vilken utsträckning kostnadsökningenkommer att bero på att biträde eller offentlig försvarare förordnas i ett ökatantal mål och ärenden vid domstol är svårare att bedöma. Vad gällerbiträdesförordnande är härvidlag att beakta att en intresseprövning, liksomhittills enligt lagen om fri rättegång, skall föregå beslutet om rättshjälpsamt att den rättssökande i fortsättningen kommer att själv bidraga tUlkostnaderna för rättshjälpen enligt bestämmelserna om kostnadsbidrag. Medhänsyn härtill förefaller behovet av kostnadskontroll i fråga om arvoden förprocessuell rättshjälp icke vara så framträdande att det ensamt motiverarinförande av ett taxesystem som föreslagits i propositionen. Vid bedömningenmåste enligt utskottets mening också beaktas de skäl mot ett taxesystem somanförts under remissbehandlingen. Det föreslagna systemet kan innebära riskerför att biträde eller försvarare, som på förhand kan beräkna den blivandeersättningen, skulle komma att visa ett minskat intresse för visst uppdrageller för uppdrag inom rättshjälpens ram i allmänhet. Omvänt skulle systemetockså kunna leda tUl överbetalning för vissa insatser. Med hänsyn till detsagda bör enligt utskottets mening propositionens förslag till lagstadganderörande fastställande av taxa som skall tillämpas vid bestämmande aversättning till biträdeoch offentlig försvarare icke godtagas. I stäUet bör man pröva möjligheten attgenom samråd av den art motionärema föreslagit åstadkomma riktlinjer förnormalarvoden i de typer av mål där så visar sig lämpligt och därigenom byggavidare på den praxis, som enligt vad utskottet angivit i det föregående redanutvecklats. I enlighet härmed föreslår utskottet att 22 § första stycket andrapunkten i förslaget tUl rättshjälpslag utgår samt att förslaget till ändring i21 kap. 10 § avslås. dels att utskottet underpunkten P bort hemställa P. att beträffande taxebimden ersättningtill biträde och offentiig försvarare, med bifaU tUl motionen 1972: 1473 idenna del och med förklaring att propositionen icke kunnat antagas i oförändratskick 1. bifaller propositionen såvittavser 22 § förslaget till rättshjälpslag med den ändring att första stycketandra punkten utgår, 2. avslår propositionen såvittavser förslaget tUl ändring i 21 kap. 10 § . 9.av herrar Emulf (fp), i (c). Polstam (c), i (fp), och i (c), vUka rörande motiveringen beträffandetaxebunden ersättning till biträde och offentlig försvarare ansett att sistameningen i det stycke på s. 43 i utskottets yttrande som börjar med "Vidbedömande" bort ha följande lydelse: Motdenna bakgrund och under förutsättning att taxorna används endast beträffandesådana mål och ärenden där arbetets omfattning icke varierar i någon högre gradsynes man icke behöva hysa farhågor av det slag motionärerna yppat.