bet · FV01JoU34 · 1972-12-31 00:00:00 — hade i sitt remissyttrande ingen erinranmot att tillfördes anslagsmedel härför. Förslag härom harlämnats i årets statsverksproposition (prop. 1972: 1, bilaga 11). Vidarepågår inom den nu arbetande naturvårdskommittén utredningar omodlingslandskapets bibehållande. Ifråga om utvecklingsländernas livsmedelsförsörjning kom jordbruks-utredningenfram till uppfattningen att kan göra effektivare insatser på annatsätt än genom direkta leveranser av livsmedel till dessa länder. Attupprätthålla en överskottsproduktion med hänsyn till deras försörjning ansågsinte realistiskt. Vadslutligen beträffar livsmedelsberedskapen har jordbruksnämnden som ansvarigmyndighet framlagt en större översyn av och förslag till dennärmare utformningen av försörjningsberedskapen. Nämnden bevakar fortlöpandeoch redovisar i sin åriiga anslagsframställning läget på detta område.Material härtill torde vara att förvänta från lantbruksekonomiskasamarbetsnämnden, vars försörjningsgrupp ser över metodiken m. m. förberäkning av produktions-och konsumtionsutvecklingen samt försörjningsbalansenpå livsmedelsområdet. Åtskilligaav de i motionerna anförda synpunkterna har sålunda varit föremål förbehandling inom 1960 års jordbruksutredning och beaktas alltjämt i olikasammanhang. Jordbmksnämndenfinner för sin del ej behov av ytterligare utredningar i de av motionärernaåsyftade hänseendena. (4,4.1972) Naturvårdsverketanför. har begränsat sin behandlingav föreliggande motioner till de delar som tar upp naturvårdsaspekter. Verketvill inledningsvis erinra om departementschefens uttalande i propositionen1971: 95. Han anser det inte vara möjligt att speciellt främja naturvårdengenom generella jordbmkspolitiska åtgärder. 1 stället krävs, enligtdepartementschefen, främst insatser inom ramen för naturvårdspolitiken. Genombeslut uppdrog Kungl. Maj:t åt att följainverkningarna från landskapsvårdssynpunkt av minskningen i jordbruksjordensomfattning. JoU 1972: 34 40 tember1968 en arbetsgrupp med representanter för berörda verk ochintresseorganisationer för att utreda frågan. Arbetsgruppen avgav i oktober1970 en rapport med förslag till landskapsvårdande åtgärder i odlingsbygdersom bl. innebar att ca 200 000 ha ej bestående jordbruksmark borde bliföremål för landskapsvårdande åtgärder. Medutgångspunkt från rapporten lämnade därefter sitt förslagtill åtgärder, vilket fick ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. statsverksproposition har föreslagits en försöksverksamhet kringlandskapets öppethållande, t. v. . För /73har för denna verksamhet beräknats 1 milj. kr. Enligt verkets mening börresultatet av denna försöksverksamhet avvaktas innan ytterligare utredningarövervägs. Medanledning av vad som anförs i motionen 1972: 200 beträffande omprövning avrationaliseringsstödet, vill understryka angelägenheten av attäven bidrag genom avtal med naturvårdsmyndigheter om öppethållande av vikandejordbruksmark bör kunna medräknas på intäktssidan vid lantbruksnämndens prövningav lönsamheten i låneärenden. Frånnaturvårdssynpunkt framstår det vidare som självklart att natur-ochlandskapsfrågorna i största möjliga utsträckning samordnas med regionalpolitiken.Härigenom skapas de bästa garantiema för att resultatet av de naturvårdandeinsatserna blir bestående. Sysselsättningen inom jordbmk och jakt har enligtarbetskraftsundersökningarna minskat från 385 000390 000 åren 19621963 till230 1971 dvs. På grund av det stora antalet brukarei de äldre åldersklasserna har en stor del av minskningen varit att hänföratill naturlig åldersbetingad avgång men vad beträffar anställda ochmedhjälpare inom jordbruksnäringen har många personer flyttat över till andranäringar och andra orter. Dennaomställning är i första hand en följd av rationaliseringen inomjordbruksnäringen. Sålunda minskade antalet brukningsenheter från 233 000 år1961 tUl 155 1970. Av minskningen på 78 000 brukningsenheter föll 87procent på gårdar med högst tio hektar åker. Behovet avkompletteringssysselsättning har på sådana gårdar varit stort. Ettstort bortfall av kompletteringssysselsättning har successivt skett genomrationaliseringen av skogsbruket. Även inom andra näringar, exempelvistransporter och byggnadsverksamhet, har det underlag förkompletteringssysselsättning som jordbrukets arbetskraft tidigare haft genomrationaliseringar minskat. Såväli omställningen mot andra näringar och bostadsorter som inte minst ianordnandet av kompletterande sysselsättning för dem som av olika anledningar,främst ålder, handikapp eller ortsbundenhet, blivit kvar i jordbruket har allade gängse arbetsmarknadspolitiska åtgärderna givetvis stått öppna även förjordbmkets arbetskraft. Sålunda har beredskapsarbeten t. ex. vid vägbyggen ochi skogliga samt miljövårdande arbeten inneburit ett stort bidrag tillkompletterande sysselsättning för jordbrukets arbetskraft. JoU 1972: 34 41 vid Stockholmsuniversitet (4,4.1972) Institutionen anför. Gemensamt för de motioner institutionen har fåttför yttrande är en diskussion om de indirekta verkningar den nuvarande jordbrukspolitikenmedför. De väsentligaste indirekta verkningar som berörs synes vara 1) effekten av kemiska bekämpningsmedel inomjordbmket, samt 2) förbuskning och igenväxning av tidigare odlad mark. Utöverdessa indirekta verkningar berör motionen 1972: 200 av herrar ochJonsson i den globala livsmedelsförsörjningen. För institutionenförefaller det klart att den nuvarande livsmedelsproduktionen ärefterfrågestyrd och att ej knapphet på lämplig jordbmksmark utgör denbegränsande faktorn för en ökning av den globala livsmedelsproduktionen. Enökning f. n. av den svenska jordbruksproduktionen skulle därför på intet sättförbättra livsmedelssituationen, utan i stället för vissa produkter skapaförsämrade marknadsmöjligheter för några underutvecklade länder. Motionärernasantagande att en framtida inkomstökning i den överbefolkade delen av världenskulle kräva en ökning av den svenska jordbmksproduktionen förefallertvivelaktigt. Dels torde andra jordar än svenska, t. ex. amerikanska, komma attbli tagna i anspråk. Dels kommer en dylik utveckling att ske kontinuerligt, såatt en successiv ökning av efterfrågan på jordbmksprodukter medför enmotsvarande ökning av marknadspriserna på jordbruksprodukter. Under dennaprocess finns det då möjligheter för det svenska jordbruket att anpassa sigtill ändrade priser. Institutionen finner alltså inte att de globalalivsmedelsproblemen är ett tillräckligt skäl för en upprivning av 1967 årsmålsättning för den svenska jordbrukspolitiken. Vadbeträffar de indirekta verkningarna anser institutionen att dessa bördiskuteras i samband med den allmänna miljö- och naturvården, och ej ianknytning till jordbmkspolitiken. Detekonomiskt intressanta problemet beträffande bieffekter av kemiskabekämpningsmedel och konstgödning synes vara att finna medel som kan användasför att styra bruket av dylika medel mot medel med mindre omgivningspåverkan.En möjlighet härvidlag är en särskild beskattning eller avgift på användandetav medel med stor omgivningspåverkan (vi utgår här från att regering ochgiftnämnd kontinuerligt följer effekterna av dessa medel och förbjuder varjemedel som ger skador som uppenbarligen överstiger de fördelar som ärförknippade med användningen av medlet). En fördel med en sådan avgift är att denär mindre drastisk än ett förbud, vilket verkat vara det endastyrmedel som prövats. Med anledning härav förefaller det institutionen bäst omden tillsatta miljökostnadsutredningen i sina studier av avgiftersanvändning inom miljöpolitiken kunde förmås att inkludera kemiskabekämpningsmedel i sina forskningsobjekt. Vadgäller "förbuskningsproblemet" är frågan analog. Hur kan man finnastyrmedel som kan förhindra att tidigare odlad mark växer igen. Det är även härmöjligt att avgifter och subventioner kan användas, t. ex. i formen av ensubvention till jordbrukare och andra landägare och som utgår i proportion tillden areal de kvarhåller i från miljösynpunkt önskat skick. Även denna frågaborde utredas av miljökostnads-utredningen. JoU 1972: 34 42 (10.4.1972) anför. Motionerna 1972: 200 och 1972: 1281 syftar till enviss översyn av jordbmkspolitikens följdverkningar i olika avseenden inom andrasamhällsområden, medan motion 1972; 1290 utmyimar i en hemställan om enutredning syftande till en omprövning av den jordbrukspolitiska målsättningen,varvid hänsyn skulle tas även till miljö- och trivselfaktorer. LRFanser att man vid utformningen av riktiinjer för jordbrukspolitikenhade alltför snäva bedömningsgrunder. Tillräcklig hänsyn togs inte tilljordbmkspolitikens inverkan ur t. ex. social- och miljösynpunkt. Uppenbarafelbedömningar gjordes rörande möjligheterna att överföra resurser frånjordbruket till andra näringar, varigenom omställningsproblemen såväl förenskilda människor som för näringen i dess helhet blev underskattade. De miljö-och naturvårdsproblem, som en omfattande nedläggning av åker medför, blev intepå något positivt sätt beaktade. Detsnäva sektorstänkande, som utmärker riksdagsbeslut, gäller i huvudsakockså uppföljningen av riksdagsbeslutet. Berörda ämbetsverk lantbmksstyrelsen, jordbruksnämnden, , statistiskacentralbyrån m. fl. har var sina bevakningsområden. En omfattande insamlingav statistik och andra fakta sker också, varigenom utvecklingen inom jordbruketblir belyst. Denna faktainsamling är emellertid inte tillräcklig om man på grundvalav erfarenheterna vill rätta till brister eller på annat sätt styrautvecklingen i önskvärda banor. Härför krävs en analys av orsakssammanhangenoch en övergripande bedömning. Denna uppgift kan nu i huvudsak sägas åvilalantbruksekonomiska samarbetsnämnden. Dess resurser är emellertid starktbegränsade. Ej heller omfattar dess kompetensområde utvecklingen i fråga omexempelvis landskapsvård och övrig miljövård, lokaliseringspolitik,arbetsmarknadspolitik och liknande aspekter, som måste tas med i en helhetssynpå jordbruket och jordbrukspolitiken. LRFanser att de frågeställningar som tagits upp i motionerna och som ovanexemplifierats måste göras till föremål för en fortiöpande analys, vilketgivetvis inte hindrar att delproblem kan tas upp till specialstudium.Uppgiften kan därför inte lösas genom att en särskild utredning tillsätts utanmåste skötas av ett permanent organ, som bör vara lantbruksekonomiskasamarbetsnämnden. Detta överensstämmer också med vad uttalat vidtillskapandet av detta organ. Framhållas bör, att samarbetsnämnden genom en radarbetsgrupper leder ett flertal utredningar, bl. a. röranderationaliseringspolitikens effekter. skall kunna fylla den avsedda funktionen på etttillfredsställande sätt är det dock nödvändigt att dess ekonomiska resurserutökas som instruktionen vidgas till att omfatta alla här berördaaspekter. LRF vill betona att en sådan resursförstärkning inte får innebära attsamarbetsnämnden utvecklas till ett nytt ämbetsverk. Dess nuvarande roll somsamordningsorgan bör således bibehållas. bör emellertid gesresurser för att planera olika utredningsprojekt och knyta samman resultatenav dessa, så att den eftersträvade totalöverblicken över jordbrukspolitikensinverkan på utvecklingen inom såväl jordbruket som andra samhällsområden kanerhållas.