yttr · FU05SkU2 · 1971-12-31 00:00:00 — Skatteutskottetsyttrande nr 1971 SkU 1971: 2 y Genom beslut och den 4 november 1971har finansutskottet hemställt om skatteutskottets yttrande dels över de vidhöst-riksdagens början väckta motionerna 1971: 1489 av m. fl. (m),1971: 1490 av m. fl. (c), 1971: 1491 av m. fl. (fp),1971:1493 av i m.fl. (vpk) och 1971: 1494 av herrRingaby m.fl. (m) i vad motionerna avser yrkanden rörande beskattningen, delsöver propositionen 1971: 140 (bil. 5) samt de med anledning av propositionenväckta motionerna 1971: 1530 av i m.fl. (fp, c, m), 1971:1533 av i m. fl. (vpk), såvitt motionen avser detsärskilda investeringsavdraget, 1971: 1537 av () och 1971: 1542 avherr m. fl. (fp, m). Med anledning härav fårskatteutskottet anföra följande. Imotionerna har framförts yrkanden om tillfälliga eUer permanenta sänkningar avden direkta skatten, mervärdeskatten eller den allmänna arbetsgivaravgiften isyfte att stimulera sysselsättningen. Utskottethar inte för avsikt att i detta yttrande göra en mer ingående bedömning av detsamhällsekonomiska läget men anser sig likväl böra något beröra desamhällsekonomiska konsekvenserna av generella skattesänkningar av det slagsom föreslås i motionerna. Konjunkturinstituteträknar i sin höstrapport med att nedgången av den privata konsumtionen underförsta skall följas av en kraftig konsumtionsökning genom atthushållens inkomster ökar betydligt på grund av de retroaktivalöneutbetalningarna. Återbetalningen av överskjutande skatt och sparmedel fråndet s. k. Strängaspelet kan väntas medföra en ytterligare förhållandevis storköpkraftsstimulans. Mot bakgrunden härav är utskottet inte berett tillstyrkagenerella konjunkturstimulerande åtgärder i form av betydande skatte- eller avgiftssänkningarpå sätt förordats i motionerna. Visserligen saknas i vårt land erfarenheterfrån tillfälliga skattesänkningar av den omfattning som motionärerna föreslår,men enligt utskottets uppfattning talar sannolika skäl för att sådana åtgärderi nuvarande konjunkturläge i betydande utsträckning kommer att medföra enminskning av den onormah stora lagerhållningen och en ökning av importen. Desysselsättningspolitiska effekterna av skattesänkningarna blir härigenombegränsade, och en importökning utan motsvarande stegring av exporten medförgivetvis vissa negativa verkningar på betalningsbalansen. Man kan inte hellerbortse från de speciella påfrestningar på samhällsekonomin, som i ettförbättrat konjunkturläge uppkommer vid en återgång tiU tidigare skat- SkU 1971:2 y 2 te- och avgiftsnivåer. Utskottet är således inte övertygatom att man genom motionäremas förslag på snabbaste och mest effektiva sättåstadkommer de eftersträvade förbättringama av sysselsättningen. Dessutom kanvissa erinringar av teknisk natur, till viUca utskottet återkommer i detföljande, riktas mot förslagen i motionerna. delar därför den ipropositionen tillkännagivna uppfattningen att den ekonomiska politiken iförsta hand bör inriktas på selektiva åtgärder med snabbt verkandesysselsättningseffekt för att stimulera investeringarna inom näringslivet ochden offentliga sektorn. Utskottet behandlar härefter de i propositionen 1971: 140föreslagna åtgärderna på beskattningsområdet och vissa motions- och skrivelseyrkandeni anslutning härtill samt därefter övriga yrkanden i motionerna från rentskattetekniska utgångspunkter. I syfte att stimulera företagentill investeringar i maskiner och inventarier har enligt beslut vid i förordningen (1971: 50) om särskilt investeringsavdrag vid taxeringtill statlig inkomstskatt föreskrivits att skattskyldiga, som driver rörelse,jordbmk eller skogsbruk och som anskaffar maskiner och andra dödainventarier för stadigvarande bruk i verksamheten, vid taxeringen till statliginkomstskatt får åtnjuta ett särskilt investeringsavdrag med beloppmotsvarande av anskaffningskostnaden. Som förutsättning för rätt tillavdrag gäUer att tillfredsställande utredning om anskaffningskostnaden företesoch att denna uppgått till . För att ytterligare stimulera en utbyggnad avnäringslivets produktionsresurser föreslås i propositionen 1971: 140 att detsärskilda investerings-avdraget för maskin- och inventarieanskaffningar underår 1971 höjs från och att ett motsvarande 20-procentigtinvesteringsavdrag medges också för dylika anskaffningar . I vissa av motionerna har framförts yrkanden att rättentill särskilt investeringsavdrag skall omfatta även näringslivetsbyggnadsinvesteringar. Sålunda yrkas i motionen 1971: 1489 av . att sådant avdrag skall medges fr. o. m. och imotionen 1971: 1491 av m. fl. att avdraget skall bestämmas till 10 %av byggnadskostnaden. Vidare begärs i motionen 1971: 1490 av m.fl. att särskilt investeringsavdrag med rätt till fördelning på högst fem ärskall medges av byggkostnaden för byggnadsobjekt, som påbörjas undertiden 31 mars 1972 och som är avsedda att utnyttjas irörelse, jordbruk eller skogsbruk. Enligt motionärernas mening bör dock rätttill investeringsavdrag inte föreligga för s. k. oprioriterat byggande. I sin höstrapport uppger attinvesteringarna i byggnader och anläggningar minskat med mellanandra och . SkU 1971: 2 y 3 imgefärsamma utveckling som byggnadsinvesteringarna. ochförsta förutser en avsevärt höjd aktivitetinom byggnadssektorn men en mer begränsad Ökning av maskininvesteringarna. Medhänsyn till de ytterligare stimulansåtgärder för investeringar i byggnader ochanläggningar, som föreslås i propositionen, är skatteutskottet inte beretttillstyrka att rätten tiU särskilt investeringsavdrag utvidgas utöver vaddepartementschefen föreslagit. Utskottet viU också framhålla, att det ärförenat med svårigheter att utforma ett investeringsavdrag förbyggnadsinvesteringar, som tillgodoser kraven på lättillämplighet och kontrollvid taxeringen. Avdet anförda framgår att utskottet inte heller kan biträda förslaget i den medanledning av propositionen väckta motionen 1971: 1533 av iStockholm m. fl. om avslag på departementschefens förslag till ändring iförordningen om särskilt investeringsavdrag vid taxering tiU statlig inkomstskatt. Enligt3 § andra stycket förordningen om särskilt investeringsavdrag vid taxering tillstatlig inkomstskatt medges inte sådant avdrag vid anskaffning av bl. till skatteutskottet ingiven skrivelse har AB Bolinder-Munktell anfört bl.a. följande. Sedan en följd av år hyr bolaget ut ett betydande antal fabriksnyalantbrukstraktorer tUl försvaret i samband med repetitionsövningar.Uthyrningsperioden omfattar i regel , och den sammanlagda körtiden förvarje traktor uppgår därvid genomsnittligt tUl . Efteruthymingsperioden försäljer bolaget traktorerna med samma fabriksgaranti ochserviceåtagande som gäller för fabriksnya traktorer. Inregistrering avtraktorerna sker först vid försäljningen. De tiU försvaret uthyrdatraktorerna, som torde uppgå till av det totala antalet i landetårligen nyregistrerade lantbrukstraktorer, redovisas före försäljningen avbolaget som varulagertillgångar. Enligt bolagets mening innebärtillhandahållandet av traktorerna tiU försvaret inte att de vid försäljningtill slutlig konsument blir att betrakta som begagnade inventarier. Bolagethemställer därför, att förordningen kompletteras med bestämmelser av innebördatt anskaffningen av ifrågavarande traktorer medför rätt tUl särskilt investeringsavdrag. Avsiktenmed lagstiftningen är i första hand att stimulera investeringar som medför enförbättring och utbyggnad av produktionsapparaten inom näringslivet.Stimulansen har därför inriktats på anskaffning av nya maskiner ochinventarier. Som framgår av AB Bolinder-Munk-teUs skrivelse föreliggeremellertid fall, där det kan vara berättigat att medge investeringsavdrag ävenvid anskaffning av obetydligt begagnade inventarier. Som förutsättning föravdragsrätten bör dock gäUa att investeringen medfört en förbättring ellerutökning av produktionen. Med hänsyn härtill bör en näringsidkare, som hyr ettinventarium av ett SkU 1971: 2 y 4 s.k. leasingföretag och därefter inköper inventariet från företaget, inte varaberättigad till särskilt investeringsavdrag. förordar såledesatt , när särskilda skäl föreligger, skall kunna medge rätttill särskilt investeringsavdrag även vid anskaffning av begagnadeinventarier. För att tillgodose detta syfte har till utskottets yttrande sombilaga 1 fogats ett förslag till ändring av 3 § förordningen om särskiltinvesteringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. Viden teknisk granskning av författningsförslaget har utskottet i övrigt intefunnit anledning till erinran. med anledning av propositionen väckta motionen 1971: 1537 av harhemställts att beslutar införa ett investeringsbidrag på förtiden t. o. m. . Av motiveringen i motionen framgår attyrkandet inte avser ett bidrag i egentlig mening. Avsikten är attnäringsidkare, som inte redovisar vinst och därför inte kan utnyttja detsärskilda investeringsavdraget vid den statliga taxeringen, skall medges ettsärskUt avdrag av anskaffningskostnaden vid sin redovisning avmervärdeskatt. Frånprincipiell synpunkt kan invändningar riktas mot att näringsidkare, som pågrund av verksamhetens olönsamhet inte har möjlighet att utnj1:tja ett visstavdrag vid inkomstbeskattningen, skall kompenseras härför genom avdrag vidredovisning av en helt annan, indirekt skatt. Motionären synes dessutom haförbisett, att redovisningsskyldigheten till mervärdeskatt är begränsad.Sålunda föreligger frihet från sådan redovisningsskyldighet enligt 6 §förordningen (1968: 430) om mervärdeskatt, om den skattepliktigaårsomsättningen inte uppgår till . DärtiU kommer att vissanäringsidkare över huvud taget inte är redovisningsskyldiga på grund av attvissa varor och tjänster enligt 8 och 11 § § nämnda förordning är undantagnafrån skatteplikt. Också från kontrollsynpunkt kan anmärkningar riktas motförslaget i motionen. Det särskilda investeringsavdraget skall nämligentillgodoföras den skattskyldige först vid inkomsttaxeringen året efterinventarieanskaffningen, medan mervärdeskatteavdraget skall medges vidinbetalningen av mervärdeskatt för den redovisningsperiod om normalt tvåmånader som följer närmast efter inventarieanskaffningen. Det är således vidtidpunkten för det föreslagna mervärdeskatteavdraget omöjligt att avgöra omden skattskyldige kan utnyttja ett särskilt investeringsavdrag vidinkomsttaxeringen. Av anförda skäl anser utskottet sig inte kunna biträdayrkandet i motionen 1971: 1537. I propositionen tas också upp en annan fråga sominte föranleder något förslag till . Departementschefen uttalar på s.11 i propositionen att företagen inom branscher med hög relativ energiförbrukningbör ges dispens från energiskatt. Åtgärden, som är avsedd att ytterligarestimulera utvecklingen inom näringslivet, kan enligt depar- SkU 1971: 2 y 5 tementschefensmening ske inom ramen för gällande dispensbestämmelser. Skatteutskottetvill uttala viss tvekan beträffande innebörden av detta uttalande. Meddispensrätt torde i skattesammanhang endast avses rätt för Kungl. Maj:t attbefria från eller återbetala skatt. Förordningen (1957: 262) om allmänenergiskatt innehåller inte några bestämmelser om rätt för Kungl. Maj:t attmeddela dispens. Bestämmelserna i förordningen (1959: 92) om förfarandet vidviss konsumtionsbeskattning äger emellertid tillämpning på den allmännaenergiskatten. I 46 § denna förordning stadgas att Kungl. Maj:t eller denmyndighet . Maj:t förordnar äger, när synnerliga skäl därtill föreligger,medge befrielse från eller återbetalning av skatt. Denna bestämmelse haremellertid främst tillkommit för att dispens skall kunna ges då det på grund avomständigheterna i det enskilda fallet framstår som obilligt att skatt skallerläggas, exempelvis om den skattskyldige blivit missledd av uppgifter från beskattningsmyndighetenoch han inte har möjlighet att i sin tur ta ut den debiterade skatten. Detmåste enligt utskottets mening anses uteslutet att Kungl. Maj:t ikonjunkturstimulerande syfte skulle kunna lämna dispens för hela sektorer avnäringslivet med stöd av detta bemyndigande. De övriga bestämmelser ienergiskatteförordningen som möjliggör nedsättning av eller befrielse frånskatt är alla av den arten att de bemyndigar beskattningsmyndigheten -- att besluta härom, och det får enligt utskottets meninganses helt främmande för lagstiftningens syfte att ett centralt ämbetsverkskulle kunna använda dessa regler för konjunkturpolitiska ändamål. kan finna torde därför de avsedda lättnaderna inte kunna ske inomramen för gällande lagstiftning. Detfinns enligt utskottets mening anledning att också något beröra de praktiskakonsekvenserna av förslaget. De nedsättningsregler som efterhörande av den till verket knutna energiskattenämnden tillämpar i fråga om denallmänna energiskatten har till syfte att de tillverkade produkterna skall -oavsett vilken energiform som används vid framställningen - få viss maximeradskattebelastning i relation till tillverkningskostnaderna. Detta innebär attskattenedsättningar redan förekommer för de särskilt energikrävande branschersom åsyftas i det nämnda departementschefsuttalandet. Systemet leder till attskilda nedsättningsregler tillämpas för olika kraft- eller värmekällor inom enoch samma sektor av näringslivet. En temporär skattebefrielse kan därför för enviss sektor medföra en konkurrenssnedvridning genom att den upphäver denkostnadsutjämning mellan energikällorna som nuvarande regler medför. kan bedöma måste därför största försiktighet iakttas vid användandetav den allmänna energiskatten som kon-junkturpolitiskt instrument, ocheventuella skattenedsättningar bör ske först efter hörande avenergiskattenämnden och med beaktande av i SkU 1971: 2 y 6 De konjunkturpolitiska effekterna av de i propositionenförordade ingreppen i den allmäima energiskatten torde sålunda enligtutskottets mening bli tämligen begränsade. Utskottet viU emellertid intemotsätta sig att Kungl. Maj:t får möjlighet att förordna om skattelättnader förde branscher där en sådan åtgärd kan väntas vara av betydelse och där inganegativa effekter kan befaras. Ienlighet med vad som tidigare anförts beträffande formerna för enskattenedsättning förordar utskottet att antar en särskild förordningom tiUfällig nedsättning av den allmänna energiskatten, varigenom Kungl. Maj:tbemyndigas att förordna härom intill utgången av 1972. Ett författningsförslaghar fogats som bilaga 2 till utskottets yttrande. Ianslutning till det nyssnämnda departementschefsuttalandet beträffande denallmänna energiskatten yrkas i motionen 1971: 1542 av m. fl. attriksdagen vid behandling av propositionen skall uttala att dispens frånenergiskatt skall medges den manuellt arbetande glasindustrin. Medanledning härav vill utskottet framhålla, att det med hänsyn tiU vad utskottetovan anfört rörande energiskatten inte kan anses lämpligt att utan en meraingående prövning besluta om vDka branscher som skall komma i fråga för deavsedda skattelättnaderna. En sådan samlad prövning bör - om utskottets förslaggodkänns - ankomma på Kungl. Maj:t, som därvid har att beakta de synpunktersom utskottet framfört. Om det i detta sammanhang framkommer att energiförbrukningeninom den glasindustrin motiverar skattenedsättning och några hinder iövrigt inte föreligger härför får alltså Kungl. Maj:t möjlighet att tillgodosesyftet med motionen. Utskottet övergår härefter till en i huvudsakteknisk granskning av yrkandena i motionerna. Enligt12 § förordningen (1947: 576) om statlig inkomstskatt skall bestämmasmed vilka procenttal av de i 10 § 1 mom. nämnda förordning angivnagrundbeloppen den statliga inkomstskatten skall ingå i preliminär skatt förkommande budgetår. Därvid skall iakttas att procenttalet skall vara detsammaför helt kalenderår. Vid1971 års vårriksdag (prop. 1971:115, SkU 40, rskr 197) har beslutats attstatlig inkomstskatt för /72 skall ingå i preliminär skatt med100 % av gmndbeloppet. Imotionen 1971: 1489 av m.fl. yrkas - med upphävande av riksdagenstidigare fattade beslut - att procenttalet för uttagande av statliginkomstskatt för skall bestämmas till 90. Enligt motionärernas förslagskall vidare källskattetabellerna för utarbetas så attskatteuttaget begränsas till . Skattelättnaden skall dock maximeras till800 kr. SkU 1971: 2 y 7 källskattetabellernautarbetas med utgångspunkt i uttagsprocenten 100. Yrkandet syftar tiU attåstadkomma en temporär ökning av den privata konsumtionen. Enligt35 och 36 §§ uppbördsförordningen (1953: 272) skall lokal skattemyndighetöversända debetsedel avseende preliminär A-skatt och B-skatt till skattskyldigsenast resp. den 25 febmari under inkomståret. Utskottethar från inhämtat att det under normala förhållanden krävs entid av för upprättande, tryckning och distribution av nyakällskattetabeUer. De källskattetabeller, som skall tillämpas , ärsålunda redan under distribution till de lokala skattemyndigheterna. Dessa haratt översända vederbörlig skattetabell tillsammans med debetsedeln tillskattskyldiga, som enligt gällande bestämmelser är skyldiga att erläggapreliminär A-skatt. Ett bifall till motionärernas förslag skulle innebära enfördubbling av antalet källskattetabeller. Det torde med hänsyn härtill intevara praktiskt möjligt att nu hinna utsända nya omarbetade källskattetabellerinom den i uppbördsförordningen stadgade tiden. Motionärernas förslagföranleder också en omräkning av redan utförd debitering av preliminärB-skatt, vilket medför förseningar även med utsändandet av debetsedlarna tillskattskyldiga, som skall erlägga preliminär B-skatt. Av det anförda framgåratt det inte ens vid ett riksdagsbeslut i frågan är möjligt attadministrera motionärernas förslag. Imotionen 1971: 1489 av m.fl. begärs också att en parlamentariskutredning skall tillsättas för översyn av beskattningssystemet. Utredningenbör enligt motiveringen i motionen ha till uppgift att åstadkommamarginalskattesänkningar, särskilt i inkomstlägena , ochindexreglering av skattesystemet. I den med anledning av propositionen väcktamotionen 1971: 1530 av i m. fl. hemställs omriksdagsskrivelse med begäran om ändring av det direkta skattesystemet så attpenningvärdeförändringar inte automatiskt medför ökat skattetryck och därmedminskad köpkraft. Vidställningstagandet till liknande motionsyrkanden under vårriksdagen framhöllskatteutskottet i sitt av godkända betänkande 1971: 18 bl. a., att1970 års skattereform åsyftat och också medfört lättnader vidinkomstbeskattningen för skattskyldiga upp till inkomstnivån 40 000-45 000 kr.Dessa lättnader, sorn givetvis motverkas av och i vissa fall kan understiganumera beslutade höjningar av den kommunala utdebiteringen, har delvisfinansierats genom en ökad skatteprogression även vid förhållandevis lågainkomster. Utskottet delade ' uppfattningen att skatteprogressionen i vissainkomstlägen är kännbar och att detta i särskilt hög grad gäller deinkomstskikt där sociala förmåner av olika slag avtrappas. Utskottet erinradeemellertid om att, skattereform i detta hänseende innebar avsevärdaförbättringar . SkU 1971: 2 y 8 I fråga om barnfamiljerna innebar reformen att dessatillförts 700 milj. kr. i ökade transfereringar, räknat , genom enhöjning av barnbidrag, bidragsförskott m. m. En aUmän sänkning avmarginalskatterna kunde enligt skatteutskottets uppfattning visserligen i ochför sig anses önskvärd, men möjligheterna att vidta en sådan åtgärd var iförsta hand beroende av det statsfinansiella utrymmet och behovet av andra,mer angelägna reformer. Yrkandetom en allmän översyn av beskattningen besvarades av utskottet med att storaoch betydande delar av beskattningsområdet redan var eller skulle bli föremålför utredning och att resultatet härav och erfarenheterna av skattereformensverkningar borde avvaktas, innan beslut fattades om nya utredningar. Frågan omen indexreglering av skattesystemet ansåg utskottet vara förenad med storapraktiska svårigheter, främst på gnmd av käUskattesystemet. Beskattningen bordei stället tid efter annan omprövas och avvägas med hänsyn inte endast till penningvärdeförändringenutan också till ändrade förutsättningar av annat slag. Vadmotionärerna anfört i motionerna har inte givit skatteutskottet anledtiing tiUändrat ståndpunktstagande i denna fråga. Skattenligt förordningen (1968: 430) om mervärdeskatt utgår fr. o. m. av beskattningsvärdet. Detta värde utgörs i princip av det pris ellervederlag, som kunden i varje särskilt fall betalar eller faktureras, medskattens belopp inräknat. I vissa fall utgår skatten på reduceradebeskattningsvärden. Sålunda utgör beskattningsvärdet av totalavederlaget eller saluvärdet inklusive skatt i fråga om försäljning eller uttagav byggnad eller monteringsfärdigt hus, servering, runisuthyming ihotellrörelse eller liknande, byggnads- och anläggnings-entreprenader ellerandra tjänster som avser fastighet. Vidare utgör beskattningsvärdet av totala vederlaget inklusive skatt i fråga om vissa markanläggningsarbetensamt tjänster som tillhandahålls av arkitekter, byggnadskonsulenter ochliknande. Skattesatsen15 % motsvarar ett pålägg av på priset före skatt. Vid tillämpningav reduceringsreglerna blir pålägget resp. på priset före skatt. Avde åtgärder som föreslås i motionerna beträffande den indirekta beskattningenuppvisar de förslag som avser mervärdeskatten de flesta variationerna. Isamtliga motioner behandlas frågan om en sänkning av mervärdeskatten helt ellerdelvis. I motionerna 1971: 1489 av m. fl. och 1971: 1490 av herrFälldin m. fl. förordas emeUertid andra åtgärder än sänkt mervärdeskatt. Imotionen 1971: 1494 av m. fl. yrkas att skattesatsen för livsmedelskall sänkas tiU fr. o. m. , medan motionärerna imotionen 1971:1493 av i m. fl. helt vill befria livsmedelfrån mervärdeskatt fr. o. m. och kompensera det skatte- SkU 1971: 2 y 9 bortfallsom därigenom uppkommer genom en skärpt beskattning av företag, förmögenheteroch skattskyldiga med större inkomster. Imotionen 1971: 1494 motiveras yrkandet med att man genom den föreslagnasänkningen skulle friställa köpkraft i konjimkturstimulerande syfte samtidigtsom åtgärden särskUt gynnar barnfamiljerna. Motionärerna hänvisar också tillatt andra länder har väsentligt lägre mervärdeskatt på livsmedel än på övrigavaror. I kommunistemas partimotion berörs visserligen också denaktuella ekonomiska situationen men av motiveringen framgår att förslagentillkommit mera av fördelnings-poUtiska än konjunkturpolitiska skäl. Förslagom differentiering av den generella indirekta beskatmingen till förmån för bl.a. livsmedel har avvisats av vid ett flertal tillfällen såväl underden allmänna värnskattens som . Mot en sådan åtgärdhar främst åberopats statsfinansiella skäl. vill ocksåframhålla de administrativa och kontroU-tekniska svårigheter som en differentieradmervärdeskatt måste medföra. Det är uppenbart att livsmedelshandeln, som ibetydande omfattning säljer alla slag av dagligvaror såsom rengöringsmedel,kosmetika, tobak och sötsaker, kommer att få betydande svårighteter omkassaredovisningen måste delas upp på livsmedel och på övriga varor. Det ärockså troligt att viss del av en skattelättnad för livsmedel kommer att ätasupp av ökade hanteringskostnader för handeln. När man åberopar utländskaförebilder finns det enligt utskottets mening anledning erinra om att det förnärvarande i länder med skattedifferentieringar görs ansträngningar attbegränsa antalet skattesatser och att bringa dem i närmare överensstämmelse medvarandra. Det ursprungliga fastställandet av lägre skattesatser för vissa nödvändighetsvarormåste även ses mot bakgrunden av de socialpolitiska insatserna i övrigt ochden jordbruksekonomiska situationen i landet. Införandet av skildaskattesatser i vissa länder torde sålunda ha skett uteslutande av politiska ochsociala skäl och inte i något fall ha varit motiverat av skattetekniska hänsyn.Enligt utskottets mening är det angeläget att erinra om att inkomsterna frånmervärdeskatten genom transfereringar möjliggör en betydande utjämning avinkomstskillnadema i övrigt och att varje mer avsevärd försvagning av dessainkomster minskar möjligheterna att fullfölja strävandena i sådan riktning.