prot · FU0957 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes tUl en början av fm andre vice lalmannen. § 1 DetStatUga utvecklingsbiståndet (forts.) Fortsattes överläggningen angående utrikesutskotletsbelänkande nr 2. i (c): "Hyllor frän golv till tak, volymer, häften,skrifter, Udningsexemplar, ABC-böcker på Galla ligré, Ugrinja, Kunamiska,Amhariska. Kalekeser och biblisk hisloria i olika siorlek, läseböcker, smähistoriska och geografiska läroböcker, grammatikaliska arbeten, ordböcker,sångböcker, andaktsböcker från Krislens resa lill gamla uppbyggelsebok,men framför alll biblar. Biblar på alla de fem språken, biblar i praktband ochi enklare stil, bibeldelar mycket billiga. Slär du upp en bibel finner du påtitelbladet angivel alt översättningen är verkställd av den eller denmissionären med biträde av vissa infödda. Du möler namn som , ,, Twoldo Medhen, m. fl. Och bland övriga nu verksammabidragsgivare till detta unika bibliotek där näslan varje bok är förfatlad påelt språk, som förul ej ägl nägon litteratur, finner du även namnen R.Sundström och O. , kunnige och förfarne språkman och stilister. Del är omöjligl alt besökamissionsUyckeriel i ulan all känna sig intresserad och imponerad. Det ärsom en utställning där varie blad talar om övervunna svårigheter, om hjärnflitoch intelligens hos dem som burit dagens tunga och hetta för alt ge dessaunderutvecklade folk ell skriftspråk och en god grundläggande religiös oehkulturell lilleralur. Det är ett jättearbete." Så längl lyder elt cital ulav J. Ollen i boken, som lUlkom pä uppdrag av elnografiskamuseel i Slockholm och allmänna exportförening och utfördes under åren1914-1916. Varför ell sådant här cital i den svenska u-hjälpsdebatlen1971? Jo, därför att det enligl min mening är väsentligt att komma ihåg all detinlresse för u-hjälp som mer och mer vaknal har sin rol i del som missionen ivär värld har gjort . Kommunikationen mellan i-länder och u-ländermäsle bygga pä att man förstår varandra och hur skall man förstå varandra omman inle har konlakl via ell språk? Jag Iror all missionens insals har varilnägol av del mest väsentliga i byggandet av del fundamenl pä vUkel det svenskau-landsbisländel ändå yllersl vilar. Invid i , i ettav höghusen, finns Tidningarnas lelegiambyrå, som förser lidningar, radio ochTV med dagens nyheter frän bl. Den finns på kulturhistoriskmark. Där läg nämligen till 1953 Bellehemskyrkan, första friakyrkobyggnad för väckelse och mission och mönsterbilden för 1800-taletsmissionshus. främste predikant genom tiderna var . Han var en av förgrundsgestalterna dä del gällde all väckahemmaopinionen för svenska insatser i och var bl. a. redaktör förMissionstidningen frän 1842. Del är ganska märkligt att denna västerbottningfick spela en sä stor roll i delta sammanhang. Frän Bellehemskyrkan spreds hans lidningar ul över landel,och bl. a. mor var en av dessa budbärare. klagadeöver all hans hem var överfullt med "pietistskrifler". 1 856-1 860 såldes eller gratisuldeladesinle mindre än 1 500 000 böcker och iraklaler. Under de försia 25 åren spredssammanlagl 12 948 000 större och mindre skrifter. Boklillar som"hisloria" och liknande vittnar om allu-landsinformalionen var betydande. Och sä kom det ocksäatt bli i länder dit missionärerna reste. SIDA och andra inlernationella organisationer har, trorjag, något försummat den historiska bakgrunden till dagens slora insalser iulvecklingsländerna. Del här förhällandel har uppmärksammals genom molionen678. Bällre informaiion om missionens hisloriska bakgrund kräver enliglmolionen "säväl massmedia som forskare och den sluderande delen av vårbefolkning". Särskill akluelll belräffande Eliopien är , som ärSveriges äldsta område för u-landsbislånd genom missionen frän 1866. Under demer än EES arbetat i , i och iTanzania har mer än 500 missionärer varil i dess tjänst: präster, lärare,lärarinnor, läkare, sjuksköterskor m. fl. Mänga har inte varit"periodfjärilar" som stannat en kort lid utan"livslidsmissionärer" med lång tiånstetid. Att följa deras insatsergenom tiderna, det är att följa utvecklingen från ett primitivt samhälle iu-länderna till ett samhälle där man söker skapa drägliga levnadsförhållandenockså åt jordens fattigaste befolkning. Utrikesutskollet har behandlat den av mig nämnda motionenoch menar all allt är välbeslälll. Jag har nalurliglvis ingen illusion om allfå elt bifall till motionen, men jag har med det här inlägget dock velal pekapä alt historia och nutid är sammanvävda och att della kan ha sin slorabetydelse om man vUl komma räll i dagens ambition all klara de slora problemen.Att se det som en angelägen uppgift att ur missionens rika källmaterial få engrund för handlandet just nu och framöver, det är detta den här motionen harvelat peka på. Jag vill,fru lalman, slula med all yrka bifall lill molionen 678. HerrIredje vice lalmannen VIRGIN (m): Del svenska ulvecklingsbisländel har siigilsnabbt pä senare år del är det mänga som har påpekat - och det har nogfakiiski ocksä börjal inlaga en plats i statsbudgelen som verkligen belydernågonting för samhällsekonomin, för skattetrycket, för utrym Nr 57 mel förden privala konsumtionen och för sociala reformer osv. nogsäga all svensken i gemen försl nu pä allvar börjar uppfatta u-hjälpen i -i \g-i \ somnågonting som verkligen kräver uppoffringar. Samtidigthar det börjat växa fram eller, rättare sagl, av socialdemo- . kralernatvingats fram - ökade motsättningar och spänningar inom värt c 'uigsbistandet svenska samhälle. Man har ganska allmänl en känsla av att alllmindre hänsyn las till oeh allt mindre försläelse visas för andra än dem somUllhör just den egna gruppen. Det är i denna situation svårare än tidigare, men del ärocksä myckel vikligare än lidigare, alt kunna bibehålla och förstärka denförankring i allmänna opinionen som u-hjälpen dock har börjat fä. Övertygelsenom vär skyldighel all solidariskl medverka i försöken all driva fram utvecklingenhos folk som har kommit efler i välsländsbildningen mäste bli ell självklartelement i vår tankevärld, sä självklart att det inte sviktar ens i situationereller skeden som upplevs som särskill besvärliga för oss själva. slällerstora krav på uppfostran och upplysning, men del släller framför allt krav päsjälva bisländsverksamhetens uppläggning och handhavande. U-hjälpen mäsleuppfattas som välplanerad och effekliv. Den måste fä oss all känna att varauppoffringar är värda all göra. Den får inle med rätt eller orätt kunnabetraktas som styrd av andra intressen än intresset för bästaulvecklingseffekl. Den får framför alll inle kunna ulsällas för misslanken allvara en bricka i ell inrikespolitiskl spel som skall gynna bara en del avsvenska folkel. Del är mol den bakgrunden som vi i moderalasamlingsparliei har sä svärl alt förslå molviljan från regeringens sida alllåla en parlamenlarisk ulredning fä siudera och försöka samsas om riktlinjeroeh handlingsnormer för den svenska u-hjälpen. Del är ocksä mot den bakgrundensom vi är bekymrade över en del element i årets förslag till bislåndsverksamhelens utformning, element som just bär prägeln av att vara tillkomna mera avinrikespolitiska skäl än av önskemål om bäsla utbyte av anslagen. Valet av moltagarländer för bilateral hjälp har hillillsgrundal sig på hjälpbehov och ulvecklingseffekl. Vi kan inle finna allulvecklingshjälp passar rikligl in i del schemal. Bisländsverksamheldil mäsle både inom oeh uiom uppfällas mindre som ell försök all hjälpadär hjälpen bäsl behövs än som en eflergifl äl de grupper som alllid föredrarall siödja kommunisliska diklalurer och som framför alll strävar efler all geåsnesparkar ål . Den föreslagna summan är inle särskill slor, den gör intemycket lill eller frän i elt land som enligt uppgifl fär bidrag frän Sovjel somär flera hundra gånger slörre. Del svenska bidraget fär närmasl anses varasymboliskt, och del är väl jusl ocksä avsikien med det. Men det är i sä fall ensymbolik som vi i moderata samlingspartiet anser all borde avslä ifrän. Humanilär hjälp kan visserligen ges vari som helsl, är ju inle della del är fräga om här. För sädan hjälp mäsle placeraslängl ner pä listan. När del gäller Vielnam däremol är humanitärt stöd såmycket mera motiverat och kan ocksä trots krigel lämnas genom del Inlernationella röda korset. har upprepade gånger betonat att sådan hjälp 61 skall ulgätill bäde och , men regeringen har inle kunnatförmä sig all ge mer än en liten bråkdel till Sydvielnam.Statsverksproposilionen föreslår inget bistånd dit. Vi i moderatasamlingspartiet opponerar oss mot en sädan ensidighet oeh yrkar pä en jämnarefördelning. Vi vill inte medverka till intrycket att under humanitetenstäckmantel försöker tillgodose politiska syflen. Deparlemenlschefen anför i propositionen att möjligheternatill humanitärt bistånd lill begränsas av det rådande stridsläget,och det kan väl vara sanl. Men det är å andra sidan just under krig somhumanitär hjälp är och alltid har varit mest angelägen. Krigstillstånd harsävitt jag vet hindrat oss all hjälpa - när vi har velat, Moderata samlingspartiet yrkar därför på en fördelning avden humanilära hjälpen lill hela Vielnam efler så lika grunder som del kan varamöjligl att uppnä. Ett annal område där vi ocksä bör iakttaförsiktighet av omsorg om respekten inom och utom för vårtutvecklingsbistånd är när del gäller stöd till befrielserörelser. har lämnat mindre bidragav humanitär art och för utbildning lill befrielserörelser i södra . Vihar oss kunna göra det med åberopande av de resolutioner i Förentanationerna som har rekommenderat sädana ätgärder. Om stödet skall utvidgas, ochframför alll om del skall ges en annan ulformning, blir kravet på noggrannhetoch försiktighet i anslagstilldelningen större. En rekommendation från befriar oss inle från skyldighel alt följa folkrättens regleroch inle heller från kravel pä all undvika åigärder som kan uppfattas som stridandemot den måttfullhet som bör vara vär utrikespolitiks kännetecken. Maj:t föreslär nu att stödet lill frihetsrörelsernaskall utökas kraftigt och hänvisar därvid till ett utlåtande fränutrikesutskollet , som godkändes av fjolårets riksdag. I detta pekarutskottet pä möjligheten all inom ramen för det växande utvecklingsbiståndetägna stor uppmärksamhet ät stöd ät motståndsrörelser. Men ulskoltei sägerockså, att det i sammanhanget ansluler sig till de principer för sådantbistånd, som antog ärel innan efter förslag frän statsulskoltel idess utlåtande nr 82. Den viktigaste av dessa principer säger "all engrundläggande förutsättning för svenska statliga insatser i är attdessa godkännes och välkomnas av mottagarlandets centrala myndigheter. Statligainsatser med syfte all siödja oppositionsrörelser, som vill störta landelsregering, skulle komma i konflikl med den förut nämnda folkrättsliga princip,som förbjuder inblandning i elt annal lands inre angelägenheter. Utskottels påpekandeom de speciella förutsättningarna för stöd ät vissa befrielserörelser i Afrikager inte underlag för generella krav på statliga stödåtgärder lill rörelser ochorganisalioner, som beleeknas som naiionella eller socialabefrielserörelser." Det är alllsä högst avsevärda begränsningar som riksdagenredan har dragil upp, men del finns ocksä andra skäl till varsamhet. Det är ett flertal frihetsrörelser som har vuxit fram i södra Del är dock myckel svårl att få korrekta informationer om dem, menatt döma av tidningsuppgifter och andra uppgifler från olika håll lycks såmycket vara säkerl som alt de för det första har ett relativt litel antalmedlemmar - det lär sammanlagl röra sig om högsi nägra få Uolusenlal, vUkelblir en myckel låg proceni redan av anlalel flyklingar. De lycks vidare ha rällsvag kontakt med och inte särskilt stort förlroende hos flyktingarna frän deområden som de slrävar efler att befria. I de fall där frihetsrörelserna sägersig behärska sådana områden har knappasl nägon återflyttning dit alls avflyktingar skett. För det andra tycks del räll ofla råda splittring inom ochrivalilel och ideologiska motsättningar mellan de olika rörelserna, nägon gång1. o. m öppen fiendskap. Ledningen lycks ibland vara flylande och ineffektiv.En svensk officiell representant som diskulerade svenskt stöd ål en avbefrielserörelserna rapporterar att hans intryck närmast var all rörelsensinlresse för svenskt bistånd var pälagligl svagare än vårl svenska inlresse allfä lämna sådant bisiänd. Om denna hans bedömning var riktig, sä förefaller detsom om del skulle finnas bättre användning för svenska u-hjälpsmedel. För delIredje kan man med skäl sälla frågetecken för befrielserörelsernas möjligheterall åsiadkomma någonting positivt. Deras medlemsantal är ännu efler nägoldecenniums verksamhet bara en bråkdel av de välorganiserade regeringstruppersom de bekämpar, och anslutningen lycks inle heller öka särskilt snabbi. Delfinns fä bedömare som tror att frihetsrörelsernas insatser kommer att ledanägon vart -möjligen med undanlag för i porlugisiska . Inte ens del friaAfrikas ledare anser alt och kommer alt kunna befrias genomgerillaoperationer. Däremot är det mänga som menar alt rörelsernas verksamhetorsakar ell ökal förtryck oeh etl ökal lidande för den färgade befolkningen irespekiive länder. De värdländer som rörelserna opererar ifrän fär iblandockså svårigheter. Vi läsle i tidningarna om hurZambia hade fäll beiydande bekymmer med sin livsmedelsförsörjning på grund aven gränsstängning som hade vidtagits som repressalier för aktioner av Frelimofrän område. Det är väl ocksä sådanl som förklarar den negativa attitydsom värdländerna ibland visar mol befrielserörelserna. Men inte hellermedlemsstaterna i gemen inom den afrikanska enhetsor-ganisalionen OAU tycks hanägol riktigt starkt inlresse för all ge slöd ål den här verksamheten. Detfrämsta stödet inle minsl i fråga om vapen får de från Sovjel och . Del är därför inle bara folkrältens krav som ålägger ossbegränsningar. Del finns ocksä andra skäl all gå försikiigi fram när det gällerslöd lill dessa rörelser. Del gäller försl och främsl, tycker jag, en Ivekansom alla mäsle känna om del över huvud taget går all vinna goda och beslåenderesullal med våld. Vi svenskar brukar alllid annars ullala vär misslro mollösningar av politiska problem med våld. Del bör nog ocksä gälla här. I slällei Iror jag all Iryeket frän en alll starkareopinion frän de förtryckta folkgruppernas sida och frän världen i övrigl,kombinerat med konslrukliva förslag i Förenta nalionerna till lösningar av dejättelika problem som södra dock rymmer, skulle vara bättre metoder. Ulbildningoch humanilär hjälp ål de slora flyktinggrupperna oeh den 1 aprU 1971 den 1 aprU 1971 humanitärtslöd till den befolkning som befinner sig i av befrielserörelser kontrolleradeområden är ocksä ätgärder som leder ät rält häll. Delta svarar väl mol vårallmänna biständspolitiska mälsällning. I den män bislåndet effektivt ochsamtidigt pä ett kontrollerbart sätt kan förmedlas genom frihetsrörelserna bördel kunna tilldelas dessa för sädan förmedling. Huvudsaken är alt stödel intelämnas så all del missbrukas eller sä all del med rätt eller oräll kanbelraklas som slöd ät gerillaverksamhel och annan olälälen inblandning i andrasstaters angelägenheter. Del politiska stöd som bör vara självklart för oss altefler all förmåga ge de förlryckla folken bör först och främst lämnas i ochgenom . Jag ber att fä yrka bifall till dereservaiioner som bär och mitt namn, och i övrigt yrkar jagbifall lill utskottets hemställan. 1 debatternas långa rad är vi numitt i biståndsdebailen. Den har för övrigl alllid varil ulföriig, och del ärväl bra. All möjlig information är nyttig, och vi får väl hoppas allslulbelyget av denna debatt blir alt den har varit upplysande. Det är stora pengar det här handlar om. Den första halvamiljonen till sialligl bisiänd som anslogs 1950 har vuxil lill för nästa budgetår. Men det är de fortsatta ökningarna framtill enprocenlsmålel och därefler som är den avgörande och cenirala fråganför oss alla - och den löser vi inte med uiredningar. Det handlar om pengar.Del gäller all mobilisera dessa pengar. Lät oss inse det! Vi har gjort en viss uppdelning mellan socialdemokralernai utrikesutskotlel, och jag skall i forlsällningen hälla mig lill nägraavgränsade områden, men jag mäste fä kommenlera frägan om graden av enighet iutskottet och i denna fråga. Naturiiglvis är vi eniga i långastycken, oeh då slär vi främsl fast vid de principer som i huvudsak drogs upp ipropositionerna 100 är 1962 och 101 är 1968. Men klart är ocksä alt vi harolika meningar i väsentliga avseenden, och del återspeglas inte alltid iskiUnader mellan majoriietsbetänkande och reservaiioner, allra minsl i är dåflera reservaiioner har kommii att handla om ting, där vi i själva verket äreniga. Exempel pä del skall jag be att fä anföra snart. I anslagsfrågan är det endasl marginella ändringar somifrägasättes. Men vissl finns det inslag i betänkandet, där meningarna ärstarkt delade. Det är väl hell enkell sä att vara olika politiska uppfattningaråterspeglas ocksä i vär inställning lill bisiändspoliiiken. Och del är riktigtoch nalurligl, tycker jag. Varför skulle del inle vara sä? Läl oss emellerlidinte undandra allmänheten den uppgiflen! När herr ulrikesminisiern och herrKorpäs lidigare lillade i djupel, som man sade, och fann samsiämmighei,vill jag tolka del som enighel om vad vi medverkar till att åstadkomma. Men ommedlen, vägarna diskuterar vi, och vi har som sagt inte alltid sanimauppfallningar. Vad kan nu sägas vara den viktigaste frägan i samband medvara biståndsansträngningar? Nalurliglvis är det vikligl alt nå enprocenlsmålel,del är vikligl all finna de rätta arbetsmetoderna, det är viktigt att välja derätta uppgifterna och de rälla länderna all samarbela med. Men frägan är om detinle är lika vikligl att förankra inlressel och tron på roll ivärldens ulvecklingsansträngningar i myckel vidare kretsar än de som ärtända för dessa uppgifter. Flera talare har för övrigl redan varit inne pä denfrägan . Man kan diskulera hur slort intresset är jusl . Jag lämnar deldärhän. För mig räcker del all vela alt del är alldeles för svagl och all sloragrupper slär ulanför. Jag vill inle nöja mig med förklaringen all del här gärbra ändå, all del här är någol slags elilfräga. En sådan uppfallning är hellfrämmande i svensk politik. Saken måste komma att omfattas av allmänhelen heltenkell. Samiidigi villjag gärna tro alt kärnan av verkligt upplysta engageradeväxer och all den debatl som dessa för i olika media blir alll bättre och merinitierad och den kritik som de framför pä del sältel mera värd. En annan iakttagelse som man kan göra är allu-landsfrägorna nu ändå börjar komma in i andra sammanhang. Jag lar exemplelfrän gärdagens EEC-debatt. När vi nätt dithän all vi inle har en särskilddebatt om frågor som rör de fatliga länderna ulan dessa inordnas i sittnalurliga allmänna sammanhang, dä har vi kommit myckel långt. Vi har nog förövrigl en bra bil dil. Men äter dagens läge och frägan hur vi skall fäutvecklingssamarbelel all framslä som en angelägenhel för gemene man, inlebara i den meningen all man skaU omfalla denna sak med sina känslor skuldkänslor eller inla en tycka-synd-om-altilyd, som gör att mänger enslörre eller mindre skärv för nägra humanilära insatser i den fatliga världen;sävill jag förslår gäUer del att väcka medvelenhel hos allt fler om att dessafrågor angår oss precis lika väl som de inhemska angelägenheterna och om attde kommer all få alll slörre inflylande pä vär egen framtid. Då blir delviktigt all också avslä från någonling för alt vara med och lösa dessa problem.Jag vel alt della är en gigantisk upplysningsuppgift. Jag har ingen lösning somvisar hur del skall gä lill, men jag vUl ta fram detla problem. Jag vUl bestämtavvisa det betraktelsesätt som ibland framskymtar, nämligen att intresset pådet här området är så svall, så här kan vi ligga lågt. Det kan vara freslandeall resonera så för oss politiker som sländigl möls av nya önskemål och kravsom skall tUlfredsställas och har en begränsad ram all hälla oss inom. Men vifär inte falla för den frestelsen. Del har börjat komma fram en del undersökningsresultat omsvenska folkels attityder lUl u-hjälpen. Del mest kända är väl den studie somStig har gjort. Den är iniressani i mänga avseenden, Hans tes är allen positiv instäUning som grundas på välgörenhelslänkande är djupl ohållbar.Den kan renl av vara aklivi hämmande. Den hindrar framväxandet av en positivinstäUning som grundas pä andra värderingar. Han tror mera pä all man befästeren positiv inställning om man kan fä människorna all inse altu-hjälpsaktivilelerna ligger i deras egei inlresse. En annan tes som framförts av honom är: ju mera kunskaper,ju slörre medvelenhel om problemen, ju slörre lilllro lill sin egenpäverkningsför-måga, desto positivare attityder. Det är för övrigl någontingsom vi anser vara riktigt när del gäller andra frågor. Del är ell konslalerandesom ocksä inger hopp, men del uppfordrar lill insalser för all öka kunskaperna,3 protokoU 1971. den 1 aprU 1971 den 1 aprU 1971 undersökningar om alUlyder och hans slulsalserdärav är ganska intressanta. När det gäller människor i olika åldrar har hankonslalerat all 15-åringar är mest positiva. Sedan kommer en kraflig minskningi 1617-ärsäldern, Del förklarar han med alt ungdomarna dä har fält kontaki mednågonling annal än skolans värld och tappar en del av intresset. Sedan går denposiliva inställningen uppåt igen, och därefler konimer näsla dip i25-29-ärsåldern, Han skyller del pä all de unga familjerna dä har dälig ekonomioch fär denna inställning. Sedan gär del uppåt igen och därefler kommer ellkrafligl dip när människorna är 45 49 är. Han säger all man dä är ibesvikelsens ålder, vilket ocksä drabbar inställningen i delta sammanhang.Sedan gär del åter uppåt, men efler dalar del för goll. Dessa slutledningar fär nalurliglvis slä för vad de är,men etl är väl alldeles klart: vär inställning tUl u-hjälp återspeglarnågonling av vår egen livssituation. Därav drar jag den enkla sluisatsen attvår egen trygghetsskapande politik för varje människa här hemma har etl direktsamband med uppbyggandet av opinionerna och attityderna. Jämlikhel här hemmaoch jämlikhet ule i världen måste gå hand i hand. Har vi den insikten vet viall detla innebär alt vi fär avslä någonling av de ekonomiska framsteg som viförväntar här hemma; utrymmei för vär konsumtion fär lov all bli mindre. Jag vill i della sammanhang undersiryka vad som sägs iproposiiionen och där anges som mycket önskvärt, nämligen all man iopinionsbildningen än intensivare skaU utnyttja våra folkrörelser inle minsllöntagarorganisalionerna - som plattform för informaiion i dessa frågor. Jaganser all del är hell riktigt och all del måste vara avgörande all nä dessagmpper, all fä en bred förankring av dessa frågor hos de slora grupperna. Detmåsle därför vara en angelägen uppgifl all ylleriigare bygga ul och förfinasamarbetet. Anslagen för denna information har i och för sig ökalkrafligl under senare är, men del är inte det främsla skälel lill attmajoriteten i ulskottet har avstyrkt del höjningsyrkande som föreligger - vUkelocksä återfinns i en reservation. Vi anser hell enkelt att man nu mäste göra enordentlig genomgäng och en ordentlig plan för hela denna information motbakgrund av bl. a. de förhållanden jag här försöki åskådliggöra. En sädan plankommer alt framläggas i hösl av SIDA, som har fäll detla uppdrag efter enbeställning frän . När den planen föreligger fär vi således laslällning informationsanslagen. Frägan om undervisningens inlernalionalisering hör ocksåhemma i delta sammanhang. Även pä den punklen finns en reservalion, om vUkenjag - om jag vUle vara elak - skulle säga alt den är full av luft. Jag sägerdet därför all vi i själva verkel är hell överens inom utskottet i denna fräga.Vi har också haft en genomgång av hela del områdel. Vi har undersöktförhållandena inom värl undervisningsväsende. Vi har funnii allinternationaliseringen är genomförd i olika avsnill och olika stycken i de nyligenanlagna läroplanerna.