prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — För övrigtspeglar denna argumentation om faran för att internationeUa finansinstitutskuUe ersätta s. k. faktiskt också det förhåUandet attregeringen och staten i är maktlösa och vore maktlösadärest stora utländska finansgrupper skulle vilja i stor stil etablera sittherravälde över den svenska kreditmarknaden. Socialdemokratiska ledamöter av näringsutskottet har ocksåhävdat att det här inte är fråga om någon egentUg maktkoncentration, att taletom maktkoncentration är överdrivet. Man har t. o. m. gått så långt iargumentationen att man har hävdat att om t. ex. och postbanken,de två stathga kreditinstituten, sloges samman, så skuUe det varafarUgare än när de här två privata jättebankema slås samman en, må jag säga,säregen argumentation. Låt mig, herr talman, försöka att htet grand utvecklavänsterpartiet kommunisternas inställning när det gäller kravet på ettförstatUgande av affärsbanksväsendet. Ofta uppfattas kanske kravet på förstatUgandesom ett sätt att vilja på annat vis än på det privata planet främja enmaktkoncentration. Vi är medvetna om att den kritiken ingalunda är heltogrundad, och vi har inte någon förenklad och förgrovad syn, som innebär attbara man för över stora delar av bankväsendet i statUg ägo skulle någon form avfolkhgt inflytande därmed vara i och för sig bättre garanterad än om man har enprivat maktkoncentration. Vi har i reservationen 1 b vid näringsutskottetsbetänkande nr 51 redan delvis utvecklat denna tankegång, och den sammanhängermed vår syn, dvs. den marxistiska synen, på staten som maktapparat.Förstatligande, säger vi där, är ingalunda hktydigt med sociaUsering. I ettsamhäUe av borgerUgt--kapitahstisk natur är staten i allt väsentUgt den härskandeklassens, dvs. i det här fallet väsentUgen finanskapitalets företrädare. Detvisas också av den entusiasm med vilken man från statsapparaturens ochregeringens sida argumenterar för den här fusionen. Detta betyder att ettöverförande av egendom och inflytelsesfärer från den privatkapitahstiska tUlden Befrielse från statlig bch inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. stathgasektorn i och för sig ingalunda innebär att den kapitahstiska karaktären hossamhäUet på något sätt behöver ens modifieras. Det kan t. o. m. i vissa fall ipraktiken vara så, att ett ökat statUgt inflytande på ett effektivare sättfrämjar storkapitalets intressen genom att dessa kanaliseras och tar siguttryck i statens attityder och därmed kan framträda med större officiellauktoritet än vad fallet är om de skulle tala genom privata finansiärer ellerintressenter. Men det kan också förekomma att ett överförande i denborgerhga statens händer av delar av eller hela näringsgrenar innebär någontinggynnsamt för de folkliga intressena. Om t. ex. en stor internationeUoljekoncern skulle vilja etablera sig och prospektera på svenskt område ellersvenskt vatten, kan det i och för sig vara gynnsamt ur folkhg synpunkt om dettaförhindras genom att den borgerhga staten rycker in och lägger sin hand överdenna del av verksamheten. Utifrån det helt praktiska perspektivet har vi ocksåi detta fall velat föra fram kravet på ett förstatUgande av affärsbanksväsendetdärför att vi menar att detta trots aUt har vissa, om också begränsade, fördelarur folkhg synpunkt framför den jättehka privata kapital- och maktkoncentrationsom står som alternativ. Det förhållandet att finanskapitalet skulle fråntagasden direkta äganderätten över affärsbankerna bör, såvitt vi ser det, innebäraen försvagning av dess makt. Vi menar också att i ett statligt affärsbanksväsende kanoffentUghets-principen lättare göras gällande. Det förutsätter naturUgtvis aktivt kämpar och arbetar för att så skall bli faUet. Med en bara passivhållning kan man inte låta sig nöja då blir insynen kanske hka dåhg som denför närvarande är i det privata storbanksväsendet. Ett i statens hand samlat affärsbanksväsende kan också,rätt använt, tvinga fram en offentUg diskussion om en mer genomtänkt stathginstäUning tiU investerings- och kreditpolitiken. Det kan innebära att man kantvinga staten tiU vissa eftergifter gentemot de lönearbetandes intressen. Detkan också innebära att man på ett bättre sätt kan avslöja den borgerliga stateni de faU där den spelar sin roU att gå emot de folkUga intressena, exempelvisinom regionpoUtiken, som sker då staten främjar koncentrationen.En diskussion om investerings-poUtik och investeringarnas fördelning skuUekunna klargöra åtskUliga sådana politiska sammanhang som i alltför hög gradkan skjutas undan. Med dessa fördelar för ögonen menar vi å andra sidan attinte heller detta är tillräckUgt. Vi har väl i viss mån en annan synpunkt än desom här träder in enbart så att säga till förmån för en decentralisering avkreditväsendet. Vi menar att det som motiverar deras strävan är en i och försig helt sund reaktion, men vi menar också att reaktionen kanske är htet mindreenkel än vad som eventueUt kan framgå av att man enbart hävdardecentrahseringen i själva företagsstrukturen. Även från folkhg, demokratiskoch sociahstisk synpunkt har man uppenbarhgen ett behov av någon form avcentral målsättning för investeringspolitiken. ViU man främja en folkUg ochradikal investeringspolitik, så måste denna grunda sig på en pohtisk målsättning,där man har någon form av central auktoritet, och en decentrahsering fåralltså inte förhindra en sådan Enbart med en helt decentraliserad beslutsstruktur kan ju helainvesteringspolitiken och kapitalets fördelning urarta tiU ett rent höll jagpå att säga - federalistiskt slagsmål meUan oUka landsändar, ett slagsmål därde svaga avfolkningsdistrikten har aUa chanser att komma på mellanhand, medan istället de starka storstadskoncentrationerna har aUa chanser att tillvinna sigfördelar till följd av det större maktpolitiska tryck som de normalt brukarkunna utöva. Därför menar vi att denna fara måste kunna balanseras genom encentral målsättning som i och för sig sedan kan kombineras med en betydandegrad av decentrahsering av besluten. Sedan är det ju så, som vi också har påpekat, attsambandet mellan centrahsm och decentrahsm inte alltid är entydigt. Vad detgäUer att trycka på här är inte så mycket decentrahsering kontra centrahseringi fråga om den rena beslutsstrukturen eller den administrativa uppbyggnaden,utan vad det gäller att trycka på är bristande insyn och stora privatafinansgruppers godtycke och maktfuUkomUghet å ena sidan och de folkUgasträvandenas möjhgheter att göra sig gällande inom ramen för strukturen å andrasidan. Det kan ju i och för sig hgga en viss fara i en aUtför starkdecentrahsering som inte kombineras med en central korrigering, och endecentrahsm i och för sig, när det bara gäUer företagsstrukturen, behöver juinte innebära att insynen i kreditväsendet för de potentieUa låntagarna och förfolk i aUmänhet nödvändigtvis bhr bättre. Det kan i sämsta faU jag säger isämsta faU innebära att det centrala godtycket, den centralamaktkoncentrationen, ersätts av ett godtycke som kan utövas av den lokalakommunala prominensen, som ju ingalunda alltid får förutsättas vara någonnaturhg företrädare för de folkUga intressena utan ur klassynpunkt vanUgenrepresenterar Ukartade eller samma synpunkter som den centrala statsbyråkratinoch den härskande klassen i övrigt inom finansvärlden. Vi har väl sett vpk-yrkandet om förstatUgande avaffärsbankerna, som jag sade, inte på det sättet att själva överförandet istatens ägo skulle lösa några egentUga djupgående problem, utan vi harförutsatt en förlängning av detta krav på det sättet att själva kravet påförstatligande också skall baseras på förutsättningen att man skall föra kampenvidare för ett större folkhgt inflytande över denna del av det samhällehga Uvetoch därmed ge större möjligheter för den undertryckta klassens intressekamp. Vimenar att det lättare kan åvägabringas inom ett stathgt ägt affärsbanksväsendemed den större grad av offentlighet, som man trots allt bör kunna pressa fram,än genom olika former av privat ägande. Vi ser alltså förstathgandet för detförsta som ett alternativ tUl den jättehka koncentration som bhr följden avfusionen och för det andra som ett altemativ till den utomordentligt stötandeoch oförskämda skattebefrielse som såväl de berörda storföretagen i det härfallet, storbankerna, som storbankernas aktieägare i deras egenskap av enskUdaintressenter åtnjuter. Vi har väl uppfattat det som något av en utmaning justdessa dagar, att vi skall behöva föra debatten som alla vanligalönearbetande i det här landet får tiUbaka sina skattsedlar. En del upptäckerdå pinsamt nog att de enUgt statens mening inte levererat in tUlräckUgt, ochandra, som kanske har levererat in tillräckUgt, har anledning att konstateraatt Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. de, trotsatt de tjänar blygsamma eller så, får erlägga en tredjedel ikommunal och stathg skatt och ytterhgare en högst väsenthg andel i form avmervärdeskatt på viktiga livsförnödenheter. Man kan väl inte bättrekarakterisera dagens skiljelinjer och dagens frågestäUning när det gäller detrealpoUtiska innehållet än genom att just jämföra de situationer somstorbanksherrarna och storbankernas aktieägare i skattehänseende befinner sigi med motsvarande situation för den överväldigande majoriteten av lönearbetareoch även av småföretagare i det här landet. Det förekommer ju, och har förekommit, ettomfångsrikt annonserande i pressen och i andra tryckalster hksom ett affischerande,där motivet är regeringspartiets välkända märke med texten "Ökadjämhkhet'. Jag tror att i detta skatteärende och detta koncentrationsärende ärdet många som har anledning att säga sig; Jaså, detta var vad det verkligenhandlade om. HerrSVANBERG (s); Mitt anförande borde väl i allt väsentligtinskränka sig tUl att gäUa näringsutskottets betänkande nr 51, men eftersom jagi flera anföranden har apostroferats i ohka sammanhang vUl jag säga några ordom denna fråga i stort, även om jag råkar komma in på skatteutskottetsbetänkande nr 72. I pressen har vi gång på gång kunnat läsa påståenden attstaten här skänker bankerna så och så många , det växlar mellan50 miljoner och . I det här faUet gäUer det tvåsjälvständiga banker, som har sina fonder och sitt a'ktiekapital, och enhgt debestämmelser som gäller när en bank läggs ned och aktiekapitalet delas ut tihakrieägarna skall det beskattas på ett aUdeles speciellt sätt enhgt denskattelagstiftning vi själva har antagit. Vad som händer är inte att någonbank läggs ned, utan att tvä banker som finns skjuter ihop sitt aktiekapitaloch sina fonder till en ny bank. Vad vi skaU besluta om är att iskattehänseende betrakta det så och icke på det sättet att här lägger man nedtvå banker och bildar en ny bank. Talet om att vi beslutar skänka pengar tUlbankaktieägarna är därför överdrivet. Jag vill gärna poängtera, att det för mig verkar väldigtlustigt om vi i det här fallet skuUe säga att vi skall handla på ett annat sättän vi gjort tidigare. utsade klart genom sitt beslut att isådana här fall skaU vi jämstäUa affärsbankerna med andra bankinstitut. ViskuUe med andra ord stifta en särskUd lag, som skulle gälla inte generellt utanför vissa banker. Däri Ugger inkonsekvensen. Man kan ställa sig frågan om den här stora banken behövs,om det är nödvändigt eller värdefullt att den kommer till stånd. Jag tror attvi i våra alltmer utvidgade internationeUa handelsförbindelser har behov av enbank, som verkhgen kan sköta de svenska utlandsaffärerna. Jag kan inte se attdet är farhgare att vi har en stor bank än att vi har flera små eUer att det ärlättare att handskas med två banker än med en stor bank. Vi har 15 affärsbanker även efter den här fusionen. Vi haraUa sparbankema, som inte för så länge sedan har fått nya uppgifter och nyamöjUgheter att gå in med lån tUl företagare. Vi har jordbrukskassor och tvåStatUga banker och postbanken - och vi har ävenInvesteringsbanken, som visserligen har specieUa uppgifter. Bankväsendet ärutsatt för inspektion genom bankinspektionen. har stor insyn ibankerna. Det är inte bankväsendet som är minst kontroUerat i samhäUet. Detfinns mycket större anledning att ta upp frågan om insyn och medinflytande ivåra aktiebolag än i bankstyrelserna, om man skall jämföra detta. Låt mig bara konstatera, att man haussar upp detta tUl enförfärhgt stor historia och tycker att det är någonting fullständigtödesdigert. i säger att Svenska handelsbankensverkställande direktör har sagt att han inte betraktar koncentrationen ochstorleken som ett konkurrensmedel, det går att konkunera på annat sätt. Det ärganska intressant, eftersom Svenska är den större banken ävenefter fusioneringen. Den är redan så stor som eUer störte än de två bankernatillsammans bUr. Det kan vara värt att notera i sammanhanget. Jag tror att den här banken kan ha sitt värde, men låt migsäga att som jag ser saken är inte problemet om man skall ha en eUer två bankerutan på vad sätt samhäUet skaU ha insyn och medinflytande i bankväsendet. Detväsenthga är inte att vi åstadkommer en oändlig massa småbanker. Vi får påinget sätt en bättre samhäUeUg kontroU på det viset. TUl det kommer att vi harett mycket bättre grepp om bankväsendet än vi har om våra bolag i övrigt. Låt mig sedan säga några ord om näringsutskottetsbetänkande och om några av de motioner som behandlas där. Det finns flera motioner, bl. a. tre socialdemokratiska,som i och för sig inte går emot bankfusionen men som vUl öka det aUmännas insynoch medinflytande i bankerna i samband med den här fusionen. I en motionföreslås att man skaU ha dels en direktionsledamot, dels särskilda revisorer m.m. I andra motioner talas om andra anordningar, att man skall utredabankväsendets uppgifter. Jag kan i princip förstå de här motionerna, men det ärinte så väldigt länge sedan vi beslutade om offenthga styrelserepresentanter ibankerna. Detta system har ännu inte fungerat . Det är åtta nio månadersedan de första representanterna tillträdde, och det är väl ändå vettigt attpröva en ordning som införts för bara något mer än åtta sedan,innan man går ut och säger att detta är för Utet och att vi måste ha mer, attvi måste ha det och det. Det är väl inget som hindrar att, om det visarsig att detta system med offenthga styrelserepresentanter och andra former avinsyn inte räcker till, samhäUet då går vidare. Men låt oss pröva detta någontid innan vi utdömer systemet med offentliga styrelserepresentanter. Jag troratt de kan fyUa en väsentUg uppgift när det hela stabiliserats. Jag förutsätteratt finansministern, som utsett vederbörande, kallar representanternatUl överläggningar m. m., så att man får det att fungera och så att det bhrverkUg insyn i bankerna. Sedan får vi se hur det kommer att verka. är inte berett att gå längre. Vi tycker att systemet bör få enhederUg chans att prövas, vi tror det kan betyda en hel del. Ibetänkandet finns det också ett förslag om att samhäUet skall ha rätt Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfiision, m. m. Befrielsefrån statlig och inkomstskatt samt utskiftningsskatt vid bankfusion,m. att ha femstyrelserepresentanter i den nya banken. Detta är betingat av att det iSkandinaviska banken finns tre offentliga styrelserepresentanter.Skandinaviska banken arbetar nämligen på tre i stort sett självständigaavdelningar en i , en i och en i . I stora drag skaUden ordningen bibehållas i den nya banken. Därför är det väsentugt att man fåren utökning av representationen till fem. Det går utskottet med på Uksom på attsuppleanter skall kunna utses tiU verkstäUande direktörer. Det är väl vettigtför att inte alltför många bankdirektörer skaU bli valda till ledamöter ibankstyrelsen. Det finns också en del andra motioner och flerareservationer. Låt mig först ta upp reservationen av iGlömminge, vilken i så varmt talade för. sade att det var mycket lustigt att jag kunde gå ut och säga attcenterns handlingssätt var ruskigt ohederligt då det gäUer den här historienoch att jag kunde säga att det finns folk som har kommit på att man kan tala omdecentralisering. Jag står för dessa uttalanden och anser att man inte behöverfler belägg än den här reservationen för att säga så. Vad är det och dehär reservanterna egentligen viU? Ja, man får söka mycket efter vad somegentligen åsyftas i reservationen. Jag skall be att få läsa några rader ireservationen: "Från samhällets synpunkt är det önskvärt att bankerna ochäven de stora försäkringsbolagen söker finna en mera decentraliserad struktur,som innebär att de får en starkare lokal och regional förankring och att nyavägar öppnas för inflytande från kundkretsen, från samhällets organ och frånföretagens egna anställda." Här är det väl i och för sig flera saker somjag skulle kunna gå med på; mera inflytande för det allmänna, för kundkretsenoch de anställda. OK, vi är överens så långt. Men varför då inte samarbeta medde socialdemokratiska motionärerna som vill sätta kött på benen och inte baraprata om att vi bör ha det så utan som direkt föreslår hur de vill ha det?Eller, jag skall gärna säga det, ni kunde gärna ha ställt er bakom några avJörn reservationer som i och för sig är konsekventa. Han menardetsamma men säger också att vi bör handla på ett visst sätt. Jag tycker att reservationen leder ingen vart. Man slutarnämligen hela denna vackra uppräkning med att i nästa mening säga; "Endylik decentrahserad struktur, som innebär större öppenhet i beslutsprocessenoch vidgad demokrati på olika nivåer; kan åstadkommas och vidmakthållas endastom staten medvetet inriktar sin näringspolitik och sin ekonomiska pohtik på attfrämja en sådan inriktning." Vad är det för förnyelse egentligen när man talar om hurman vill ha insyn i bankerna, hur man vUl få det - och också kommer fram tillflera i och för sig bra saker då man sedan säger att det är Kungl. Maj ts felatt det inte bhr på det sättet? Men själva föreslår reservanterna ingentingannat än att bör skriva till Kungl. Maj;t och tala om att man hardenna uppfattning. Är det konstigt att jag säger att detta är en ganskaunderlig uppläggning? Man tycks vilja någonting hknande det som SvenssonvUl, men man vågar inte föreslå det. Argumenteringen stämmer inte med slutklämmen,och det måste väl betecknas som underligt. Argumenteringen är att om vi får små banker ochföljaktligen också små företag och små jordbruk, då är det demokrati i samhället. Utvecklingeni världen går mot större enheter utomlands finns det jättestora banker - ochvi skaU tävla med dem med våra små banker. Men låt oss i stället för attdiskutera, huruvida bankerna skaU vara stora eUer små, ta upp frågan om vUketinflytande samhället skaU ha i dessa banker och hur vi skall få dem att tjänasamhället och inte några mäktiga privatintressen. Det vore mer vettigt att mandå tog steget fullt ut i stäUet för att odla föreställningen att små banker ochsmå företag alltid är demokratiska. Jag tycker att i en av sinareservationer ger ett bra belägg för att detta resonemang inte går ihop. Jag har använt uttrycket att många "fått försig" att det är populärt att "tala om" decentralisering. Jagmenar därmed att man just bara talar och inte föreslår några åtgärder. Det ärtypiskt också för denna reservation; det är prat och prat men ingenting mer. Det sägs vidare att den rationalisering som blir följdenav sammanslagningen är betydelselös. Såvitt jag förstår innebär sammanslagningenatt det i kommer att försvinna mellan 20 och 30 bankkontor. Jagtycker att bara det är en med tanke på den stora mängden bankkontor idenna stad. Men sammanslagningen kommer inte att innebära att man lägger nedbankkontor ute i landet. Den kommer också att medföra en decentralisering omvi nu skall använda det uttrycket. enskilda bank har kontorbara i och , medan den nya banken kommer att få kontor runtom i landet på alla de orter där Skandinaviska banken har kontor. Detargumentet kan tas med lika gärna som något annat. Jag har alltså svårt att förstå vart egentligenvill komma med detta tal - man resonerar runt! ex. först att storleken inte är avgörande för konkurrensförmågan. Däreftertalar han i och kommer in på ett annat tema. Då säger han; Ja, mensparbankerna kommer ju att bli slagna tUl slant av den nya banken som får såmycket större möjligheter att konkurrera. Är aUtså storleken av betydelse förkonkurrensen, eller är den det inte? Den kan inte vara både-och; bestäm er fören Unje att argumentera efter! Vidare finns det några reservationer från kommunistiskthåll, av . Dessa är konsekventa i så måtto att villatt vi skaU förstatliga bankväsendet. Han fullföljer den tanken och stannarinte på halva vägen. Pä s. 12 gör han emellertid en underUg - eUer snararekaraktäristisk - skrivning. Han talar där om inflytandet på regional ochkommunal nivå och fortsätter; "Själva förstatligandet utgör ingen garantihärför men bildar väl den grundläggande förutsättningen för att man i kampskall kunna hävda en sådan demokratisering. Större offentlighet ochdemokratisering såväl i toppen som lokalt är den enda vägen att främja en äktadecentralisering av inflytandet över kreditväsendet. Att ha en decentraliseradföretagsstruktur inom bankväsendet är däremot icke tillräckligt. Detta ökarinte insynen." Första delen av det citerade avsnittet kan jag vara med omoch aUtså säga: Större offentUghet och demokratisering såväl i toppen somlokalt är den enda vägen att främja en äkta decentralisering av inflytandetöver kreditväsendet. Enbart förstatligandet gör det inte. Ja, det kan vi varahelt överens om. Sedan kan vi aUtid diskutera hur detta inflytande skaU Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. 2 protokoU 1971. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. se ut ochhur vi skaU komma fram tiU det osv. Men själva tanken tycker jag är riktig. I övrigt yrkar avslag på propositionen.Han vill att man förstathgar bankväsendet, och det är, som sagt, konsekvent.Utskottet för sin del viU inte gå på den linjen utan tillstyrker propositionen. Från moderat håll finns en reservation, som talat för, vari framhålls att man inte vUl vara med om en ökning av antaletstyrelserepresentanter osv. Om denna reservation är det att säga, att den är ikonsekvens med de moderatas syn på hela denna fråga, då man ju inte vill vara medom något inflytande för det allmänna i bankerna. Man viU inte ha det ökadeantalet styrelserepresentanter. Därför avstyrker man det förslaget. Utskottetfinner att förslaget är bra och bör kunna utvecklas tUl en värdefuU del avbankväsendet och tiUstyrker därför. Jag vill inte förlänga diskussionen ytterligare. Jagtycker dock att man i den aUmänna debatten har haussat upp denna sak alltförmycket. Man har gjort detta tUl något fruktansvärt märkligt. Det framhåUs attnågot Uknande aldrig har hänt tidigare i detta land, osv. Jag tror inte att manskall se frågan på det sättet. Jag vill se det hela så, att vi skall ha ettbankväsende som fungerar. Vi har ett bankväsende med en oändhg massakonkurrensmöjligheter. Det existerar en insyn från det offenthga. Jag tyckeratt vi skaU öka den och sträva efter att få större medinflytande -enmedbestämmanderätt i bankväsendet lika väl som i näringslivet i övrigt. Jag tror inte att vägen går över statskapitalism låt miggärna säga det. Jag tror inte heUer att vägen går över ett slags suddigtpratande om decentralisering, utan att man drar konsekvenserna av vad mansäger. Vägen går över ett arbete, som innebär att vi undan för undan flyttarfram våra positioner. Att samhället, medborgarna och de anställda får ett medinflytandeoch får vara med och bestämma både i banker och i företag betyder en utvecklingmot en större ekonomisk demokrati. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. i (c) kort genmäle: Jag skaU passa på att lugna påen punkt, nämligen beträffande talet om att vi inte föreslår något konkret.Detta ärende gäller ett konkret fusionsfaU, och prövningen i sak har varituppdelad på två utskott.