prot · FU09103 · 1971-12-31 00:00:00 — SkUlnaden i förhållandet tUl vad som gäller är detstadgande om "särskUda skäl" som har kommit tiU, Jag vet inte riktigtnär det skall kunna utnyttjas kanske vid sjukdom eUer dylikt. Men det ärnågot som i så fall redan tidigare gäUt i praktiken. Har vederbörande på grundav sjukdom inte kunnat föra tUlbaka renarna, har han alldeles säkert fåttstanna kvar med dem. När det sedan gäUer 26 §, om möjUgheterna att upphävarenskötselrätten i vissa faU, tycker jag ändå att det är ganska väsenthgt attsamerna har samma rättsskydd som andra medborgare. Grunden för borttagande avrenskötselrätten skall alltså vara densamma som för expropriation. Det stårändå i andra meningen i 26 §: "För område som väsentligen är utanbetydelse för renskötseln får sådant förordnande meddelas, när området behövsför allmänt ändamål," Det finns mycket stora områden som med den lydelsenav paragrafen kan utnyttjas för oUka ändamål Mot denna bakgrund tycker jag mycket hårt skaU slå vakt om samernas rätt på de andra områdena och intestäUa dem i sämre läge juridiskt än andra medborgare. Min numera relativt långa bana som riksdagsmansäger mig att man bör umgås försiktigt med tiden, och jag skall fatta migutomordentligt kort. Jag viU till säga att jag egenthgen inte harmer att tillägga än vad jag sade i mitt första inlägg. I fråga om förlängningenav tiden för vinterbetet är förslaget en kompromiss mellan önskemålen från denbofasta befolkningen och samerna. Jag trodde att jag hade funnit en finurhgkompromiss, då den accepterades av den företrädare samerna hade. Vi tror jubåda på ett gott samarbete mellan de båda grupperna, TUl vUl jag bara säga att jag inte diskuteradebostadsförhåUanden och sådant utan rennäringslagen och hur den kommit till.Jag beskrev då hur vi hade samverkat på ett sätt som man sällan brukar vidutarbetandet av en proposition, nämligen genom att låta företrädare för dengrupp reformen gäller delta i utformningen. Däremot reagerar jag utomordentUgt starkt mot hen Takmansbeskrivning att man har "smugglat över" lappväsendet till lantbruksnämnderna.Vad är det för tal? Man har byggt upp en ny organistion där samerna har ettavgörande inflytande. Innebär det att lappväsendet smugglas över frånlänsstyrelserna när man bygger upp rennäringsdelegationer vidlantbruksnämnderna och då man i lantbruksstyrelsen bereder plats för samerna såatt de får ett avgörande inflytande på aUa frågor, även på frågor om vUka somskaU anstäUas för att syssla med denna uppgift? Jag tycker emellertid att det är rimligt att man somarbetsgivare visar ett visst ansvar. Har man 20 anstäUda, som har skött sigutomordenthgt skickligt och bra, skaU man väl Inte vid en omorganisation barakasta i väg dem och säga att ni inte får vara med i den nya organisationendärför att den organisation ni tidigare tjänade mte passade oss. Jag hoppas attherr aldrig blir arbetsgivare. Rennäringslag, m. m. (vpk) kort genmäle; Jag håUer med jordbruksministern om att samernafår ett stort inflytande som ledamöter i rennärlngsdelegationerna, men det ärde fasta befattningarna det gäller i detta sammanhang. Jag tycker att det ärstötande oavsett om det är bra folk eUer inte att tjänstemännen baraflyttas över från en organisation till en annan utan att tiänsternaledigförklaras, så att också samerna kan söka dem. Jag kanske parentetiskt skaU säga,att jag, även om jag är oense med jordbruksministern på en rad punkter, inteskuUe vilja betrakta som någon feodalfurste ilappfogdesammanhang. Mitt intryck var, när jag läste propositionen, att den ärett uttryck för en samevänlig inställning. Även om förslaget har mycket storabrister, så har jag en känsla av att det här har varit ett försök tiU enpositiv inställning som i viss mån återspeglar jordbruksministerns personligajovialiska karaktär. HenWIRTÉN (fp): Ingen som konfronteras med de samiska frågorna kan undgåatt fängslas av det här ämnet. Det innehåUer dramatik med många infaUsvinklar,antingen det nu gäUer att ta upp kampen med en nyckfull och väldig, ja kolossalnatur eller det gäller kampen för rättigheter baserade på månghundraårig hävd ochdär en ofta byråkratiskt präglad motpart varit oförstående för krav som samernaframfört. Men ämnet rymmer också ett rikt stoff av en mångfasetterad ochhögintressant kultur, framvuxen inom de ramar som den speciella mUjö samernalever i tUlåter, Det viktigasteinslaget i samekulturen utgör naturligtvis rennäringen. Rennäringslag, m. m. Därmed ärdet också utsagt att den rennäringslag som skaU ta ställningtill är något av ett fundament för en eUer kanske två samegenerationerstillvaro, Lagens Uvslängd beror som i alla andra lagstiftningsfrågor på lagenskvaUtet, Om man skall våga sig på något tips i fråga om kvaliteten, så blir nogmin bedömning att det här lagstiftningsarbetet kommer att bh ganska positivtmottaget. En sådan helhetsbedömning innebär naturhgtvis inte att de 102paragraferna är oomtvistliga. Flera av dem kan förvisso diskuteras och senarebh föremål för omprövning efter en tids konfrontation med verkhgheten. En huvudinvändning kan göras , och den har förövrigt gjorts av , nämUgen denatt lagstiftningen borde ha tagit stäUning till villkoren för den samiskakulturen i dess helhet. sker en i och för sig viktig lagreform i fråga omrennäringen, främst betingad av nödvändigheten av att få till stånd en bättrelönsamhet för näringen, men jag tycker nog att regeringen skulle kunnat varaute I Utet bättre tid med att förbereda de andra viktiga samefrågorna.Jordbruksministern sade här aUdeles att en utredning har tUlsatts, men denhar tiUsatts först nu när den här lagen skaU beslutas av . Utredningenhar således inte mer än börjat att arbeta. Det är ju ändå så, som påpekas i det samepohtiskaprogrammet, att "kultur- och näringsliv utgör ett odelbart helt",Samma syn präglar den uppmärksammade skrivelse beträffande samerna somjustitieombudsmannen avgav 1966: "Spörsmålet om de materieUa reglernasinnebörd och tUlämpning är av essentieU betydelse för frågan om samerna skaUkunna fortsätta sitt urgamla näringsfång eller om de efter hand skaU trängasundan tUl allt mindre reservat för att till slut upphöra att existera somspeciell befolkningsgrupp med säreget kulturarv," Hur ser då samernas framtid ut? Vi har hört av de tidigareinläggen att den renskötande samebefolkningen består av omkring 2 500 personer,fördelade på 700 familjer. De har ett par hundra tusen renar. Det innebär enårsproduktion av renkött på , dvs, en dryg halvprocent av den totalaproduktionen av kött och fläsk inom landet. Självklart tål inte en så liten och ekonomiskt svagminoritetsgrupp för svåra påfrestningar. En fortgående övergång tiU andranäringsutövningar pågår, särskUt bland de yngre samekvinnorna, så nog finnsdet underlag för ett påstående av den art som jag citerat frånjustitieombud-mannens skrivelse. Men å andra sidan bedöms rennäringen av samerna självavara utvecklingsbar. I det samepoUtiska program som är avtryckt i den motion somjag har haft en hel del av ansvaret för, nr 1367, säges bl, a.: "Det börobserveras att det finns många ödegårdar i landet men intet öderenskötseldistrikt. Renskötseln är inte någon vikande näring. Dessförutsättningar är goda och genom samarbetet med bl, a. slakteriorganisationenkan räntabihteten höjas avsevärt," Departementschefen har i propositionen också varit inne påframtidsutsikterna. Han berörde dem inte i sitt anförande , men ipropositionen säger han: " Om ett effektivt samarbete mellan renägarna kankomma tiU stånd och staten på ohka sätt främjar rationaliseringssträvandena,är enligt min mening framtidsutsikterna för rennäringen goda," Villkoret för att en levande samisk kultur kan bestå är jag instämmer i JO-yttrandet på denna punkt att de för samerna avgörandelagarna och reglerna får ett tillräckUgt materiellt innehåll. Hur är det då meddetta i fråga om den rennäringslag som vi nu diskuterar? Flera av paragraferna har diskuterats i de tidigareinläggen. Jag kan därför nöja mig med ett koncentrat av vad jag hade tänktanföra i mina paragrafkommentarer. Jag vill då för det första bara stryka underbetydelsen av att man på allt sätt främjar kombinationsnäringsfånget församerna. Utan att öppna goda möjligheter för samerna att komplettera sinrenskötsel med lämpliga sysselsättningar kommer det att vara stora svårigheter.Där finns en nyckelfråga. Det kan naturhgtvis ifrågasättas om den hårda formuleringsom finns i 9 § är motiverad där man direkt säger ut att "Sameby får ejdriva annan ekonomisk verksamhet än renskötsel". Jag kan dock acceptera de resonemang som här förts frånutskottets sida och av jordbruksministern, att andra möjligheter förehgger, attandra företagsformer står tUl buds för att driva turism eller vUket kombinationsnäringsfångdet än är som man önskar utnyttia, 3 § är naturUgtvis av mycket stor betydelse för samerna.Det gäller frågan om rättigheterna tUl mark och vatten. Där pågår processersåsom framgått av de tidigare inläggen. Låt mig bara med tiUfredsstäUelse, frutalman, konstatera att utskottet gått tiU mötes det motionskrav som vi rest omen överskrivning av bestämmelserna från tidigare rennäringslagar om att"tUl samernas uteslutande begagnande Ugger kronomark under allmändisposition ovan odUngsgränsen och på renbetesfjäUen", Den formuleringenhar inte tagits med i utskottsförslaget, men man har gjort enövergångsbestämmelse som jag tycker tillgodoser dessa önskemål på etttiUfredsstäUande sätt, I ett par frågor har utskottet delats i två . HerrTakman har deklarerat att han salomoniskt också kommer att halvera sig såatt han stöder reservationerna i det ena faUet men inte i det andra. som jag tycker utmärkt försvarat utskottsmajoriteten på dessa två punkteroch därför går jag förbi dem. Jag viU bara helt kort kommentera den punkt somgäUer 26 §, Jag finner det vara självklart att om man vill göraintrång i samernas renskötselrätt skaU det ske på samma rättssäkerhetsgrund somfinns i expropriationslagens 1 §, Detta är helt i enhghet med vad utskottet harframhålUt, Jag vill emellertid göra det tiUägget att den uppfattningen har stödav två av de fyra ledamöterna i lagrådet som har granskat propositionen. Desäger: "Några bärande motiv för att i de åsyftade faUen låtarenskötselrätten vara på detta sätt underkastad mindre restriktiva regler ifråga om förutsättningarna för tvångsingripande föreligger ej enligt vårmening. Den omständigheten, att den nyttjanderätt som tUlkommer samerna grundasdirekt på lagstiftning, medför inte att behovet av trygghet är för deras delmindre framträdande än för innehavare av rättigheter, som tillkommit genomprivaträttsliga upplåtelser." Vill man, fru talman, slå vakt om minoritetsintresset skaUman vara mycket vaksam och inte ge efter på den här punkten. Ty det ärnaturligtvis alltid så att en minoritet har kvantitativt starkare motstånda- Rennäringslag, m. m. 4 protokoU 1971. Rennäringslag, m. m. I dehär avvägandena ställs alltid de mångas intressen mot de fås, och det är enuppenbar risk att dessa få plockas på bit efter bit om inte ett starkt lagskyddföreligger. Jag har, fru talman, inget annat yrkande än det som herrHedin StäUde, alltså bifall tiU utskottets hemställan på denna punkt liksom påde andra övriga punkterna. Avslutningsvis vill jag göra några kommentarer beträffandede organisatoriska och ekonomiska förhåUandena, En betydande förstärkning av samernas ställning i samebynsker genom lagförslaget. Det nuvarande lappväsendet awecklas, som vi har hört.Så långt är allt gott och väl. Men man kan fråga sig om inte samernasorganisation måste byggas upp bättre också beträffande steget över samebyn. Detmåste tiU en förstärkning även på riksnivå. Visserligen har samerna självaorganiserat sig i SSR, som bUdades 1950, men skall denna organisation godtagbartkunna sköta sina många uppgifter - och genom det här förslaget får den ju ettökat antal uppgifter måste organisationen förstärkas. Vi har i vår motionyrkat att anslaget ur samefonden skall räknas upp tiU frånnuvarande I . Det är min förhoppning att den nya styrelsen församefonden kommer att beakta detta rimliga krav. Samefonden spelar en avgörande roll för att de många godaintentionerna bakom denna lagstiftning skaU kunna föras ut i verkligheten. Detär bra att samerna nu får ett betydligt ökat inflytande över hur medlen ifonden används. Men det är minst lika viktigt att fondens storlek, förnärvarande , håUs intakt. Vi har bedömt det så attdet finns risk för att medlen i fonden kommer att sjunka för snabbt med deåtaganden som är framräknade av rennäringssakkunniga och yrkar i vår motion påen förstärkning av fonden från statskassan. Detta krav har avstyrkts, menjordbruksutskottet har i sin skrivning lovat att fonden inte skaU tillåtas gå nedtill alltför lågt belopp, och med det får vi tills vidare nöja oss. Den bortgångne samiske författarenAndreas Labba, som citerade, viU även jag citera. Han säger så här:"Vi har känt längtan och drömt och även trott att vi själva skulle orka taitu med vårt liv och forma det i enlighet med vårt förstånd, vår förmåga ochvår vilja. Men varje gång som vi känt oss starka och frimodiga och beredda tillkamp, har vi märkt ett högt fjällstup framför oss, som tvingat osstillbaka till rengärdet igen. Det var ordningsmannen som med stöd avlappväsendets tiänstemän och lagarna förhindrade varje försök tUl frigörelse urförmynderiet." Låt mig uttala den förhoppningen att samernagenom dagens beslut skall kunna känna sig friare och starkare och attrennäringen genom den nu föreslagna rennäringslagen skall kunna utvecklasgynnsamt på det sätt många hoppas och tror. Men det finns förvisso fortfarandeanledning att resa ett och annat tvivelsmål. Skall det lyckas att möjliggöraför de samiska ungdomarna att välja samiskt, måste vi ständigt vara beredda attsätta skuldran till och göra vår insats vare sig det gäller lagändringar ellersatsning av resurser. HerrCARLSSON i (c): Sedan nu utskottets representanter - bådereservatlons-sidans och utskottsmajoritetens företrädare - har gett sinasynpunkter och vidare jordbruksministern sökt ge förklaringar och redovisningarav vad propositionen innehåller skulle det kanske inte vara så mycket atttillägga. Men den här frågan är ändå av den storleksordningen att det finnsanledning att man söker belysa den ur flera synvinklar. Den har nämhgen utomordentUgtstor betydelse för den samiska folkgruppens framtid i detta land och I helaNorden, Ärendet gäUer frågan om en ny rennäringslag, men ibakgrunden finns den ännu större frågan: Vilka möjligheter har en minoritet attgöra sig hörd och hur stor hänsyn tar man tUl denna minoritet? Renskötsel hksomjakt och fiske är ju samernas främsta näringsfång. En lagstiftning som beröroch förändrar deras arbetssituation bör då ske i nära samråd med näringens egnarepresentanter för att bh mest ändamålsenlig. Av protokoUet från det extra landsmötet med i framgår klart att utredningens förslagrönte stark kritik från samerna själva. Man har också träffande kallat detremissyttrande, som avgav över utredningen,"samernas egen vUja", Utan att spetsa till frågan kan det sägas attutredningens förslag visar hur andra viU ordna rennäringens möjligheter iframtiden, medan Svenska samernas riksförbunds yttrande ger samernas egen synpå sin egen framtid. Här finns också en bakgrund till motion 1367 - det harhänvisats till den tidigare i kammaren där jag tUlsammans med ett antalrepresentanter för , och moderata samUngspartiet tagit uppen rad av de synpunkter på den nya rennäringslagen som samerna själva ansettvara väsentliga men som de inte fått gehör för vid propositionsskrivandet, TUlmotionen har också som bUaga lagts det samepolitiska programmet, som jag gärnavill rekommendera kammarens ledamöter för studium. Skälen till att vi har bUagt det samepoUtiska programmetär flera. För det första är den samiska folkgruppen en liten minoritet med engammal kulturtradition, som vi har anledning att både värna och lyssna till. För det andra är det angeläget att samernas egna synpunkterpå förslaget till ny rennäringslag bringas tUl den beslutande församlingenskännedom att får del därav. För det tredje menar vi att en minoritetsgrupps egnaönskemål på detta sätt borde bli med i bedömningen när utskottet hade att taställning tUl Kungl. Maj:ts proposition nr 51 samt till de väckta motionerna. Av jordbruksutskottets utlåtande nr 37 framgår också i tre som jag anser väsentliga avseenden har tagit hänsyn till samernasegna synpunkter och önskemål. Även om det därmed i vissa avseenden har skettändringar i Kungl, Maj:ts proposition, hoppas jag för samernas egen skuU skaU kunna nå enighet här i kammaren när man går att besluta i dettaärende. Jag hoppas också, herr jordbruksminister, att det inte skaU betraktassom någon prestigeförlust för hert jordbruksministern därest utskottet hargjort ett bra förslag ännu bättre och kammaren följer det. Innan jaganför synpunkter på utskottets yttrande, som är en god den 2juni 1971 Rennäringslag, m. m. Rennäringslag, m. m. redovisningav samefrågorna, skall jag beröra ett par principiella frågor. Den samiska folkgruppen är Uten; totalt sett rör det sigom 35 000 ä 40 000 människor. Det är ursprungsbefolkningen på , dären mindre del av befolkningen har sin utkomst av renskötsel. Vi möter demfrån i och Femundmarka i i söder till och in överKolahalvön i norr. Med sina renhjordar vandrar de fortfarande mellan sommar-och vinterbetslanden, i många fall över de av politikerna fastlagdastatsgränserna. Ännu har en del av samebyarna längst i norr sina sommarbetenute vid de norska fjordarna, även om de har dem där i minskad omfattning undersenare tid. De svenska samerna beräknas vara ungefär 10 000, varavknappt 3 000 har sin utkomst av rennäringen. Totalt och ur svensk synpunkt settär därmed samefrågan rätten tiU näringsunderlaget, utkomstförhåUan-dena,kultur osv. ett klart och utpräglat minoritetsproblem. För den som inte känner tUl detta med minoritetsproblemkan jag hänvisa till en norsk avhandhng, "To samebygder". Det handlarom Polmak och Manndalen i , Där får man belägg för att det finnsminoritetsproblem just när det gäller dessa frågor. 1 en utkommensvensk bok har en av samernas främsta förtroendemän, själv aktiv i renskötseln,gett en skrämmande bild av hur den samiska folkgruppen mött enförmyndarmentahtet som är oroande. Minoriteter har det svårt , inte minst med hänsyntill att språk och kulturformer påverkas av, ja rent av hotas av, massmediagenom den likriktning vi utsätts för. För samerna, som har ett språk med enytterst begränsad htteratur, innebär detta också problem. Är dessutom folkgruppenhten och utspridd över stora arealer, innebär det ytterligare påfrestningar.Språk och kultur har också starkt förankrats i renskötseln, vUket inte gör detlättare för samerna att värna och vårda sitt språk och sin kultur. Dettainnebär att rennäringens framtid också är grunden för den samiska kulturensframtid, Samerna och deras kultur är av gammalt datum. RedanTacitus , nämner samerna, "folket däruppe långt inorr" i sina skrifter. Många är de skrifter och avhandlingar som finns omsamekulturen, allt från vetenskapUga verk tiU den turistromantik som odlas påmånga håll. Och dock, fru talman, kan ingenting vara mera fel än att omge liveti renskogen med en gloria av romantik. Det är ett arbete som man har attutföra, ofta under svåra förhåUanden. Det föränderhghe-tens samhälle vi lever ihar medfört många ingrepp i samernas näringsfång. Storskogsbruket med sinakalhyggen, utnyttiandet av vattenkraften med överdämda kalvnings- ochbetesland, sjöregleringar med hängisar och stöp, gruvorna, ändringar iflyttningsvägar, järnvägar och den tunga turismen är exempel på detta. Vad som här skett på en rad områden är föga romantiskt.Däremot vittnar det om en näring som haft och har svåra förhållanden att kämpamed. Många bland samerna frågar sig också med bävan vilka framtidsmöj-hgheternabhr för renskötseln - deras främsta näringsfång med hänsyn till vad som sker. Jag sade tidigare att grunden för språket, församekulturen, finns i renskötseln. BUr det underlaget för starkt beskuret - detfinns en risk för detta idet framlagda förslaget till rennäringslag enhgt vilket antalet utövare skallkunna skäras ner - ja, då innebär det extra påfrestningar på språket, påsamekulturen. Det finns också anledning att ställa frågan: Skall vårgeneration bli den med vilken samerna och samekulturen utplånades somminoritetsgrupp och med sin särskUda kultur? Är vi egentUgen medvetna om vadsom håller på att ske här - medvetna om det kulturansvar som också hgger idagens beslut? För många kanske det förefaller märkUgt att man ställer denfrågan, men jag tror ändå det finns anledning att ställa den och verkligenfundera igenom problematiken också. vet jag att många minoriteter urkulturarvet hämtat styrka för att möta dagens prövningar med förhoppningar ochvilja att söka forma en framtid för sig. När jag sagt detta skall det också klart sägas ut attlevnadsformerna förändras och att också en areell näring som renskötseln måstege den standardhöjning som övriga grupper i samhäUet eftersträvar. När nu medden nya rennäringslagen antalet sysselsatta i renskötseln minskar är detangeläget att nya utkomstmöjligheter skapas inom samebyarna just för samernasjälva. Jag skaU här be att få citera ett uttalande av ordförandeni , i Härbergsdalen, som vid etttUlfälle sagt: "Att trygga sameungdomens rätt till möjligheten att väljasamiskt utan att det behöver innebära orimliga uppoffringar är av utomordenthgbetydelse för framtiden." Dessa ordförandens ord, fru talman, behöverockså begrundas av oss här i kammaren. Det finns anledning att påminna om att det i propositionnr 51 framlagda förslaget tUl rennäringslag är ensidigt inriktat pånäringsfrågorna. Med de starka ingrepp som här sker hade det varit angelägetatt en "målsättning" om den samiska minoritetens och kulturensframtid redovisats. har visserligen här redovisats att en utredning hartillkallats för att utreda frågan om åtgärder tiU stöd för samernas språk ochkultur m. m. - en ytterst angelägen och viktig fråga. Men det brådskar meddenna utredning, därför att den nya rennäringslagen kan komma att innebära enuttunning av den samiska befolkningen i kärnområdena som, om den går för långt,inte kan rättas tiU sedermera. Det kan finnas anledning att travestera detgamla uttrycket, att medan gräset växer dör kon, och säga, att medan gräsetväxer dör samekulturen. Menar vi aUtså allvar med talet om värnandet avminoriteter måste tillämpningen av den nya lagen därför ske med aU möjligvarsamhet, så att inte en mängd av de renskötande samerna definitivtrationahseras bort ur bygemenskapen. Kraven på mark för andra ändamål än renskötsel innebärbegränsningar för framtiden som man också reser kraven på stönerenhjordar för att få en tillfredsställande utkomst. Det gäller här och dethar vi framhållit i vår motion - att ge nya utkomstmöjligheter inom samebyarna,att bevara och stärka sysselsättningen där. Tyvärr har inte utskottet kunnatgodtaga att detta skulle fastläggas i lag. Utskottet har emellertid på tre väsentUga punkter tagithänsyn till vad vi i motionen 1367 framfört, vUket jag uttalar mintUlfredsstäUelse över. Det gäller främst frågan om rätten tUl land och vattensåsom detta varit utformat i två tidigare renbeteslagar, nämhgen 31 § i 1898års lag och nu Rennäringslag, m. m. Rennäringslag, m. in. senastgenom 56 § lag. Denna paragraf utgör ett grundelement Iförutsättningama för rennäringens framtid och därmed i väsentlig grad tillvärnandet av samekulturens framtid. Att utskottet har blivit enigt om dettatillägg tUl lagen är av utomordentUgt stor betydelse. Jag vill stryka under detalldeles särskilt. Den andra frågan gäller lagens 26 § om renskötselrättensupphävande för visst markområde.