prot · FU09114 · 1971-12-31 00:00:00 — Om jag lånar I , som jag skall betalatillbaka , därför att det roar mig att göra en utgift som jagannars inte kunde göra jag kanske vlU ta en semester, jagkanske viU åka till , Jag kanske vill köpa en pryl - är det inte så attjag har undandragit någon krona av denna tusenlapp från beskattning. Jag får ialla fall betala skatt för varje krona av tusenlappen när jag tjänarden för att betala tUlbaka skulden precis som om Jag i stället hade tiänat deni år. Jag får dessutom betala ränta på lånet, och en del av den räntan - störreeUer mindre del, 50, 60, 70 och upp tlU - kan Jag sUppa betala självi och med att jag får en skatterabatt för den, men jag måste fortfarandebetala, det går aldrig med vinst. Det kostar pengar att låna pengar och det gårInte med vinst. Om jag i stället lånar för kapitalplacering - det lärfinnas bekväma former att göra det , bankerna hjälper tlU genomplaceringssparande eller vad det heter - är det samma sak. Om jag för att kunnaplacera en Avdrag för låneränta vid inkomstbeskattningen Uten slanti en aktie eller i någonting annat lånar pengar och gör placeringen nu istället eller året därpå får jag fortfarande betala skatt förvarje krona när jag sedan tjänar den för att betala lånet. Jag får betala ränta en större eller mindre del av den och om den placering jag gör är en klokplacering och jag har tur så att jag tjänar pengar på den, får jagbetala skatt för varje öre av den vinst jag gör. Då har ju placeringenförvandlats tlU en förvärvskälla. Det är väl alldeles rimligt att jag där somvid alla andra förvärvskällor får göra avdrag. Jag kan Inte förstå denna debatt, som såvitt jag begripermed min erfarenhet av skuldsättning - och jag försäkrar att denär betydande har kommit loss från verkUgheten på något sätt. Det förhållersig inte på det sättet att människor går omkring och tiänar pengar på skulderutan det är alldeles tvärtom. Att ha skulder är någonting besvärligt. Genom attpå det här sättet inte räkna räntan som en skattekiraftlg Inkomst ger samhälleten Uten möjlighet att komma ur denna besvärliga situation. Ofta är den Inte tillräckhg,många blir kvar i sina skulder hvet ut. Det är htet lättare men det är inte enaffär. Ni talar som om det vore normalt att tjäna pengar på att låna pengar.Det går inte till på det sättet, . Hen (); Det är väl i och för sig ingen hemhghet somherr Carlshamre avslöjar när han säger att han upplever en skuld som enbelastning. Men det borde inte heller vara någon hemhghet för en skuld är en större belastning för en låginkomsttagare än för enhöginkomsttagare och att höginkomsttagaren kanske bara behöver betala 20jjrocent av räntekostnaderna medan låginkomsttagaren i vissa fall själv fåirstå för av dessa räntekostnader. Det är detta som jag har vänt migmot och jag har anvisat en metod som skulle innebära att belastningenvisserligen skulle kvarstå för de låga inkomsttagarna, men den skuUe inte blifullt så stor som den är . Sedan sade att om man får inkomster närman lånat till någonting skall man ju också betala skatt på dem. Ja, det ärriktigt, men vad ja:g särskilt framhöll var den mycket vanliga kombinationenatt man lånar pengar för att skaffa mark, aktier och andra reala tillgångar.Efter några år, om utvecklingen blir densamma som på långsikt, behöver man bara lägga en del av värdeökningen till sin övriga inkomstför beskattning. Det innebär att beskattningssystemet här är så utformat i vissa lägen stimuleras att skaffa sig lån. Jag nämnde tidigare tvåpersoner som bor i samma hyreshus och har samma slags lägenhet. Det är ingettvivel om att det med nuvarande skattesystem finns en större stimulans förhöginkomsttagaren att söka sig till en villa med möjligliet tUl ränteavdrag änför låginkomsttagaren. sade att det kan finnas låginkomsttagare somhar skulder på t. ex. . Ja, det kan väl förekomma sådana,även om det statistiska material som har lämnats mycket klart visar att det ärett utomordentligt starkt samband meUan hög nettoförmögenhet, hög nettoinkomstoch hög skuldsättning. Men Just det här faUet är intressant, eftersom det systemsom vi har anvisat i motion 1971:581 åstadkommer en bättre situation för låginkomsttagaren. frågade vad jag anser om systemet i England.Jag tror att det I och för sig är litet för tidigt att avge några mera bestämdaomdömen om utfallet av detta system, eftersom det började tillämpas i maj 1969med en övergångsperiod . Det kan därför vara lämphgt att awaktahtet grand med omdömena. Jag anförde exemplet närmast för att understryka attvi inte skall vara så oerhört låsta som vi varit i den svenska debatten. Viskall inte saga att det inte finns några praktiska möjligheter att vidtaförändringar på det här området. 1 andra länder har man prövat att göra detta,och vi skall inte utesluta att det kan lyckas. Jag vill erinra om ett uttalande som bevillningsutskottetgjorde , och som också var med om. Där framhöUs att manhade höjt procenttalet för villaschablonavdraget för att motverka "denskatteeffekt som ett skuldränteavdrag med hänsyn tUl skatteprogressionen får Ihögre inkomstskikt". Man är alltså medveten om att det finns ett problem här,och om man ville skulle man kunna använda den motsatta utgångspunkten, nämligenatt det inte skall vara någon diskriminering av låginkomsttagarna vidränteavdrag, och sedan göra eventuella justeringar, om så behövdes. Jag troratt det är en tanke som faktiskt är värd en utredning och som det kan bhnågonting av. Avdrag för läneränta vid inkomstbeskattningen HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: Det är bäst att vi föds med ett ränteavdrag,som vi bär med oss genom hvet oavsett skuldbelastning då får vi den verkligaJämhkheten. Det är också beklaghgt många som föds med skulder. Jag skulle vilja se den låginkomsttagare som betalar 100procent av sina ränteutgifter utan att få något avdrag på skatten. Det skallaUtså, om det är en famiheförsörjare, vara en person med en årsinkomst på högst8 brutto. Jag skuUe gärna viha träffa den som med deninkomsten lyckats I någon nämnvärd utsträckning sätta sig i skuld då är hanen skicklig låntagare, det vill jag gärna säga. har redan upplyst om att herrBergqvist skäUer under fel träd. Det är aUdeles klart att om man lånar pengaroch gör en placering t. ex. i mark och sedan tjänar mycket på det, så skall manskatta för de pengarna. Om man då inte får skatta tillräckligt mycket på grundav reglernas utforming, skall vi diskutera skattereglerna. Jag tror inte att och jag kommer att blihelt överens när det gäller realisationsvinster, villaschabloner och sådant,men det är de sakerna vi skaU diskutera och inte ränteutgifter som över huvudtaget icke har någon skattekraft, eftersom de är utgifter för Intäkternasförvärvande och pengar som man icke har i sin hand. Skattereglerna kan vialltid resonera om sedan, men inte på den punkten. Skällunder rätt träd! Avdrag för låneränta vid inkomstbeskattningen HenLINDKVIST (s): När Jag lyssnade på blev Jaglitet konfunderad. Han sade bl. a. så här: Varför göra ett så konstlat greppsom att beskära avdragsrätten för skuldräntor I vUlor, då man kan använda sigav ett mycket enklare system, nämligen att höja den beskattningsbarainkomstprocenten? Det är mycket effektivare. Det resonemanget anser jagverkligen kan förvilla debatten om principerna för avdragsrätten. Om det skullevara riktigt, förutsätter det nämligen att vi betraktar villaägarna som en enhetligboendegrupp i samhäUet. Men vUlaägarna är sannerligen ingen enhetlig grupp.Huvudparten av dem är, för att använda ett uttryck som Jag tycker ligger mycketnära till hands, egnahemsiigare med ingen eller ringa skuld på sina fastigheteroch de har därför inte heller några nämnvärda skuldräntor att dra av från sinafaktiska boendekostnader. Har de i någon större utsträckning skuldräntor påsina fastigheter, är deras inkomster vanhgen mycket små. Många av dessasmåhusägare är verksamma i yrken med förhållandevis små årsinkomster eller ärpensionärer som kanske har enbart sin folkpension eller ett begränsat antaltjugondedelar av ATP-pensionen. Om man höjer schablonprocenten för dessa småhusägare somär många till antalet får således den grupp som har den minsta ekonomiskabärkraften bära tunga bördor för sin boendekostnad. DärtUl kommer attkommunerna ofta har en benägenhet att öka vattenavgifter, elkostnader ochannat, vUket drabbar dessa grupper utomordenthgt hårt. Jag har själv en villa iett bostadsområde i , där huvudparten av de boende ännu så längebestår av egnahemsägare som ofta under mycket stora ekonomiska besvärhgheterhar skaffat sig ett eget småhus på självägd m.irk. Ett gott råd är därför att nyansera sin entusiasm för ettbibehåUande av avdragsrätten i oförändrat skick. Man skulle dessutom ha vunnitmycket på vilket ocksä kan utläsas i sista stycket i skatteutskottetsbetänkande att göra en översyn av hela skattesystemet för att se, om och påvilket sätt ett mera rättvist skattesystem kan åstadkommas och därmed också enkollning på omfattningen av den avdragsrätt som obestridUgen favoriserar dehögre inkomsttagarna. Detta är ostridigt, och därom är också talarna såvitt jagförstår möjhgen med undantag av överens. Ibostadsdebatterna som jag möter dem I varje faU brukar det sägas attbostadsstödet är större för många villaägare i höga inkomstlägen och med storaskuldräntor än för små Inkomsttagare som har att använda sig av det av statenoch kommunerna anvisade normala bostadsstödet. Jag skall allra sist bara vilja exempUfiera vilka fördelardet ändå i några faU innebär att flytta in i en självägd villa. Låt oss taexemplet att vi har två - tUl standard, läge och produktionskostnader -hkvärdiga villor. Den ena villan står på fri grund, den andra innehas medbostadsrätt. Den som har möjligheter att väha förvaltningsform väher ofta denförstnämnda, inte d.ärför att det är en bättre förvaltningsform utan heltenkelt därför att han vill utnyttia den favorisering genom ränteavdragen somhan har möjligheter till i det nuvarande beskattningssystemet. För attåstadkomma en mera sansad bedömning av denna fråga skulle det havarit en fördel, om man I stället hade sökt möjligheter att åstadkomma etträttvisare skattesystem. Ingen kan väl på allvar påstå att det skattesystem vihar är särskilt rättvist de olika boendegrupperna emellan. Hen (): i började med att någotanklaga mig för att jag förde ett kanske alltför skattetekniskt resonemang.Men, , detta är en skatteteknisk fråga av hög dignitet, som inte gåratt lösa med stora svepande gester och tal om att det verkhgen gäller att föraen klasskamp. Det här är framför allt en teknisk fråga, där man måste sökahitta lösningar som inte slår orättvist. Det var därför som jag blev mycketteknisk i min redogörelse. Jag tyckte att det var nödvändigt som en bakgrundför att få fram ett skattesystem som är någorlunda rättvist. Jag skulle gärna vilja upprepa min fråga tlU man I en motion slänger ut sådana astronomiska siffror som ränteavdrag påbortåt 1,4 miharder kronor, bör man i all rimlighets namn också tala om hur mankommit fram till dem. Det kan tänkas jag säger inte att det är så -att herrWerner här räknat in även bostadsföretagens räntor. Vad det kommer att innebäraför hyressättningen och för de små inkomsttagarna om man slopar denavdragsrätten begriper var och en. Jag vih bara ha ett besked av omhur han har räknat. Eftersom detta är en avgörande del i vänsterpartietkommunisternas hela budgetförslag, tycker jag att jag har rätt att få ettsådant besked. Sedan säger : Om en människa med stor förmögenhethar en skuldsättning på , kan då ränteavdragetbetecknas som ett omkostnadsavdrag? Ja, självklart. Om en rörelseidkare lånarupp en massa pengar för att driva sin rörelse, måste räntan självklart vara enomkostnad för att han skall kunna skaffa sig sin inkomst. Däremot är det integivet att räntan på lån tUl en Mallorcaresa skall betraktas som omkostnad. Härvill jag komma in på synsätt. Eftersom inte någralevnadsomkostnader utöver grundavdraget är avdragsgUla, bör Inte någon del avden kostnaden vara avdragsgUl liksom mte heher räntan. Den har ett klartsamband med levnadsomkostnaderna. Men vi är inte människor att hitta ett sättatt öronmärka våra pengar. Det är detta som är kruxet. Jag skulle väckaen motion om att räntorna för privata levnadsomkostnader inte skuUe varaavdragsgilla, om jag bara kunde hitta ett system, som inte mest skuUe drabba desmå inkomsttagarna, de som inte har några förvärvskällor att flytta sina låntUl. Ju dyrare villa, desto större avdrag, sade är alldeles rätt. Men ju dyrare vUla, desto högre Intäktsprocent. Här harman enligt min uppfattning angripit problematiken på rätt sätt. Har jag vUla med taxeringsvärde uppåt mihonen, får jag en skattebelastning som ärhögre än i andra fall. Skattebelastningen gör att villalån då inte är en godplacering, och det är en tänkbar lösning att fortsätta på den vägen. Jag tror det var som sade att om man höjerIntäktsprocenten för dessa små Inkomsttagare som har ett gammalt egnahem medlågt taxeringsvärde så får de vidkännas en ganska stor Avdrag för låneränta vid inkomstbeskattningen Avdrag för låneränta vid inkomstbeskattningen kostnad.Ja visst, men man kan fortsätta på den inslagna vägen med det specieUa avdrageti botten. finns ingen opinion för att betunga de vanliga husägarna medstörre kostnader. Om någon skulle väcka ett förslag om att höjaintäktsprocenten till i stället för 2, I stället för 4 I stället för 8 så finns det ingen opinion för det. Jag är ganskaövertygad om att det inte går att få igenom sådana förslag. Den vägen är annarsden tekniskt bästa, och man når exakt samma effekt som om man vägrar att geskatteavdrag för räntan. vUl ha ett skattesystem där man ger ettlika stort skatteavdrag eller en viss summa pengar åt aUa. Jag håller med herrBergqvist om att det för de små Inkomsttagarna en fördel, men detbryter sönder det nuvarande skattesystemet och skapar en hel mängd olägenheterpå en mängd andra områden. Det går, som Jag sade tidigare, att klara det helamed extra avdrag. Jag hävdar fortfarande att ränteavdraget är ettomkostnadsavdrag. Så länge man behagar betrakta villan som en förvärvskälla fårman finna sig i att omkostnaderna för den också skall vara avdragsgilla. Jag tror det är fel att påstå att bostäderna I hyreshus i dagger de små inkomsttagarna samma avdragsrätt som andra. Så är det inte. Hyresvärdenfår göra avdrag för alla räntor som han har. Om dessa räntor inte finge dras avskulle hyran höjas högst väsentligt. Den som har en stor lägenhet får alltsåmer I räntesubvention även i en hyreslägenhet. Den som har en flott lägenhet iett modernt, nybyggt hus gör en betydligt större skattemässig vinst än den sombor i ett gammalt hus. Jag medger utan vidare att vinsten är åtskilligt mermarkerad för den som bor i villor, men den är inte hundraprocentigt ehmineradför dem som bor i hyresfastigheter. kan någon säga att det här spelar Ingen roU; deaUmännyttiga bostadsföretagen behöver Inte utnyttja sina ränteavdrag eftersomde inte har några egna inkomster. I varje fall behöver de inte utnyttjaränteavdragen tUl fullo. Det är möjligt, men det kanske beror på att man harsatt en hygglig intäktsprocent. Det går alltså att reglera saken också denvägen. Räntan är avdragsgill Inte bara för dem som har egnahem utan också för hyresfastigheterdär man har tagit upp ett lån. Jag tror att det hör tUl bilden att det finns enorättvisa även på den sidan. Jag haringen anledning, herr talman, att ändra mitt yrkande. HenBERGQVIST (s): När säger att motionen brytersönder skattesystemet kan jag säga att den bara ändrar systemet. Motionen 581går ut på ett annat system än det vi har . Men om man formulerar det så attförslaget bryter ned vissa inslag I det nuvarande skattesystemet så är detockså riktigt. Man bryter ned åtskUliga av de orättvisor som finns . 1stället för de ohka avdrag som hyresvärdar nu kan göra för sina räntekostnaderskulle det med vårt förslag bh samma avdragsprocent för alla hyreshus. sade att vi inte här egenthgen skullediskutera ränteavdraget utan aktievinstbeskattning och markvinstbeskattning.Men vad jag gjorde var att jag visade på sambandet mellan ränteavdraget och realisationsvinstbeskattningenoch pekade på hur den kombinationen verkar i riktning mot att förstärkainkomstklyftorna. Det behövs reformer både när det gäUer mark- ochaktievinstbeskattningen och när det gäller ränteavdrag. skulle gärna vUJa se den som var såskicklig att han kunde sätta sig i skuld och ändå få stå för avräntekostnaderna. Det är riktigt att det är svårt för utprägladelåginkomsttagare att skaffa sig lån över huvud taget. Ju högre inkomst man har,desto lättare blir det, och ju högre Inkomst man har desto mindre bhrräntebelast-nlngen på grund av ränteavdragens konstruktion. Vore det verkligen orimligt att en hka stor andel avräntekostnaden fick dras av, oberoende av inkomsttagarnas marginalskatt? Avdrag för låneränta vid inkomstbeskattningen i (vpk); Hen frågade hur upplysnlngstjänstenhar räknat. Den har gjort en generell uträkning och inte någon uträkning förspeciella kategorier. Enligt de uppgifter som upplysningstiänsten har lämnatskulle det totala underlaget för den tlU statlig skatt beskattningsbaraInkomsten öka med ca 1,3 miharder kronor om avdrag endast bevihades förskuldräntor avseende belopp understigande . Då har man räknat med1969 års förmögenheter och skulder och under antagandet att den totalaskuldfördelningen under det året var densamma som , detfinns en fullständig sammanfattning. Mot bakgrund av skuldbeloppens fördelning iInkomstklasserna räknar man med en genomsnittlig marginalskatt på 50 procent.Det skuUe innebära att statsintäkterna genom de åtgärder som vi har föreslagitskulle öka med I runt tal 675 mihoner kronor. Men upplysningstiänsten sägersamtidigt att detta belopp torde vara tilltaget i underkant tiU följd av desenaste årens utveckling. För vår del har vi uppskattat ökningen i statsintäktergenom slopandet av avdragsrätten för belopp överstigande tUlminst 700 mihoner kronor för nästa budgetår. Sedan till frågan om det skattetekniska resonemanget, herrWärnberg. Jag kritiserar naturligtvis inte för att han för ettskattetekniskt resonemang I och för sig, men gör hela denna frågaendast till ett tekniskt resonemang, och det är den ändå inte. Frågan om Jaghar hållit något stort svepande tal kan vi väl lämna därhän, men jag hävdar attom man menar allvar med en jämlikhetspohtik måste också skattepolitiken sättasin i det sammanhanget. Huvudfrågan är ändå om detavdragssystem som vi diskuterar är rättvist och där har -vi uppenbarligen olikameningar. och är överens. Jag och andra har enannan mening. vill slå vakt om det nuvarande systemet, medan jagoch andra hävdar att det i första hand gynnar höginkomsttagarna. Det är detdebatten gäller här . HerrWÄRNBERG (s): Den upplysning som vi nu fått ger migklarhet i det som Vidgad rätt tiU avskrivning för kostnader inom jordbmketför vatten- och luftvårdande åtgärder m. m. Upplysningstiänsten har skurit allt över enkam, tagit alla skuldbelopp som finns i hela landet och räknat 100 000 kronorsom grundbelopp. Resten skall man alltså inte bevilja avdrag för. Och eftersomde största skuldbeloppen i vårt land ligger på bostadsbyggandet kan var och enräkna ut vem som får betala fiolerna för förslag. Överläggningen var härmed slutad. § 19 Vidgad rätt till avskrivning för kostnader inomjordbraket för vatten- ocli luftvårdande åtgärder m, m. Föredrogs skatteutskottets betänkande nr 57 i anledning avmotioner om vidgad rätt till avskrivning för kostnader inom jordbruket förvatten-och Iuftvårdande åtgärder m. m. HerrJOSEFSON i Arrie (c): I skatteutskottets betänkande nr 57 behandlasfrågan om vidgad rätt tiU avskrivning för kostnader för vatten- ochluftvårdande åtgärder m. m. Denna fråga har varit uppe i under enlång följd av år. När jag 1967 första gången motionerade om rätt till avdragvid beskattningen för vattenvårdande åtgärder i jordbruket blev min motionmycket välvilligt behandlad i dåvarande beviUningsutskottet. Det skrevs ibetänkande bl. a. att frågan om gynnsamma avskrivningsregler för vatten-ochluftvård borde bli föremål för skyndsam utredning. När 1969 beslutade om ändrade avskrivningsreglervid inkomstbeskattningen för rörelser och hyresfastigheter kom inte Jordbruketatt omfattas av de nya reglerna. Också vid detta tUlfäUe aktuaUsera-desjordbrukets situation, och i en motion föreslog jag bl. a. att Jordbruket somett provisorium skulle fä tillämpa samma avskrivningsregler som gäller förtäckdikningskostnader. avslog detta förslag och beslöt i enUghet medbeviUningsutskottets skrivning, där det bl. a. uttalades att den då tillsattajordbruksskattekommittén skyndsamt skulle behandla frågan och så snart sommöjhgt framlägga förslag I ärendet. när endast två månaderåterstår av har fortfarande inget förslag lagts fram, men av vad somframgår av skatteutskottets betänkande avser att föreårets slut färdigställa sitt betänkande, och jag hoppas verkligen att såkommer att ske. Även om det kan vara värdefullt med väl-villiga uttalanden,räcker det inte med sådana, utan det måste ske en förändring i gällandebestämmelser. Man kan inte annat än vara starkt kritisk mot denbehandling jordbruket i detta sammanhang utsatts för. Jordbruket har under desista åren genomgått en omfattande strukturförändring, vilken avsevärt skulleha underlättats om jordbruket fått använda samma avskrivningsregler somnäringslivet i övrigt. Därjämte vet vi att lagstiftningen genommiljöskyddslagen har skärpts medan avskrivningsreglerna varit oförändrade. Det är fullt förståeUgt att det uppstår irritation iJordbrukarleden när myndigheterna i enlighet med miljöskyddslagen ställerstränga krav på avloppsutsläppen som jordbrukaren utestängs såvälfrån avdragsrätten för kostnaderna som från de bidragsmöjligheter som erbjudesindustrin. Jag har, herr talman, med detta velat understryka dennafrågas både aUvarliga och angelägna karaktär, och Jag hoppas verkligen attriksdagen snart skall föreläggas förslag så att löftet om likvärdiga avskrivningsregierför Jordbruket I Jämförelse med näringslivet i övrigt, kan förverkligas. Förlängning av ostkustbanan samt åtgärder för att förkortarestiden på järnväg mellan övre och Med detta anförande, under vilketherr tredje vice talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar, varöverläggningen slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 20 Förlängning av ostkustbanan samt åtgärder för att förkorta restiden på jämväg mellan övre och Föredrogs trafikutskottets betänkande nr 14 I anledning avmotioner om förlängning av ostkustbanan samt om åtgärder för att förkortarestiden på järnväg mellan övre och . HenHÖGSTRÖM (s): InterpeUerade jagkommunikationsministern om förhållanden som nära anknyter tiU den fråga vi nuskall diskutera. InterpeUationen skulle ha besvarats . Men sedan regeringenden fattade beslut om regional trafikplanering I hela landet har Jagi reaUteten fått det svar som jag hoppades på. Jag har därför återkaUatInterpeUationen, men ber ändå, herr talman, att få anföra några synpunkter Ianslutning till trafikutskottets betänkande. med det här regeringsbeslutet harkommunikationsministern uttalat att regeringen fram till den I oktober 1974kommer att iaktta viss återhållsamhet i fråga om beslut rörande ytterligarenedläggning av järnvägslinjer. Jag vill gärna uttrycka min tillfredsställelseöver detta regeringens beslut, som kommer att ge erforderlig tid för deöverväganden om våra järnvägars roll i den framtida trafikförsörjningen somjag tror är nödvändiga. Det gäller icke minst och dess Inland. Låt mig också få säga att jag kan ha förståelse för attutskottet har skrivit ihop sig om ett uttalande som innebär att en klargörandeutredning av frågan om en förlängning av ostkustbanan eller andra åtgärderbeträffande järnvägslinjerna i framstår som motiverad. Men jag vill åandra sidan starkt understryka att en utbyggnad av ostkustbanan enUgtmotionärernas yrkanden innebär uppenbara risker för ytterhgare utarmning avtrafikunderlaget i första hand för men även för stambanan.