prot · FU0912 · 1971-12-31 00:00:00 — På samma sätt kan det, när det gäller begreppen skyddad verkstad ochskyddad sysselsättning, vara svårt att finna beteckningar som beskriver deträtta förhållandet, men ett faktum är att denna verksamhet är skyddad inteminst på det sättet att de vanliga, härda ekonomiska kraven, som gäller isamhäUet i övrigt, inte gäller här. Sysselsättningen är säkrad i så måtto att maninte släpper in den vanliga konkurrensmentaliteten och den stränga ekonomiskakalkylen som ett underlag för verksamheten, utan den skaU pågå med sikte på attge människorna sysselsättning. Mer har jag inte att säga med anledning av herrLorentzons anförande. Jag vill dock framhåUa att när vi räknat upp anslagen tUldessa åtgärder så är det i den övertygelsen att detta stärkta bidrag verkligenskall ha betydande möjligheter att åstadkomma en utveckling som vi gärna vUl hatiU stånd. Jag viU också understryka vad som sagts, att det har gjortsåtskUliga satsningar på det kommunala området, som bör övertyga företagen närdet gäller att välja en lokaUseringsort för ny eller utvidgad verksamhet inomde nordliga områdena av landet. Jag tror säkert att ni observerade att vi under höstenbedrev en informationskampanj i form av annonsering och broschyrer. Dennaverksamhet kommer att följas upp genom etableringssamråd. Åtminstone när detgäller företag som överväger etablering i storstadsområdena tror vi att detnya samrådsförfarandet skall kunna ge oss möjligheter att åstadkomma en vissullokalisering. Vi räknar med att denna nya verksamhet skall träda i funktionden . Det har också sagts en del om sysselsättningssituationen idetta sammanhang. Vad som har varit mycket glädjande är att antaletförvärvsarbetande gifta kvinnor har ökat med 50 000. Det harocksä skapats ökade möjligheter tUl sysselsättning för de handikappade underdenna period, även om vi gärna skuUe se ett ännu bättre resultat. Jag skall inte nu befatta mig med frågan om den äldrearbetskraften, men det framstår fortfarande såsom helt omotiverat att vi med ensä stark efterfrågan som vi haft pä arbetskraft skulle behöva låta så mångaäldre gå utan sysselsättning. Men även om jag måste göra dessa reservationer blirresultatet, att antalet sysselsatta i vårt land harökat med . Det är den starkaste utveckling vi haft underhela . har arbetslösheten varit låg under är 1970. Omvi häller oss tUl arbetskraftsundersökningarna framgår det att vi haften större andel av befolkningen i sysselsättning än vad vi hade åretdessförinnan. Arbetskraftsundersökningarna för den aktuella situationen visarockså ett ganska positivt resultat. Låt oss konstatera som någonting glädjandeatt tiotusentalsfamiljer i värt land har fått bättre försörjningsmöjligheter. Mende som trätt ut pä arbetsmarknaden mäste nu ha rätt att behälla sitt arbete.Även när konjunkturen vänder är det angeläget att kvinnorna får stanna kvar iarbetslivet och att man inte tUlämpar den metoden, att de som kommit in skaUbli de som man i första hand gör sig av med. De aktuella siffrorna som publiceras i dagens tidningarvisar, att vi i mitten av hade en större arbetslöshet än vid sammatidpunkt . De pubUcerade siffrorna är 57 752 nu mot 46 340 . Vi kan säga att uppgången har varit märkbar i aUa områdenav landet i skogslänen, i storstadslänen och i övriga län. När det gäUerskogslänen är emeUertid utvecklingen inte oroande. Det är visserligen en ökningfrån 21 281 tUl 23 262, men vi kan ändå konstatera att förändringen inte är såstor. Vi skall också observera att vi jämför med fjolårets situation som varabsolut unik. Sysselsättningen var då högre än den egentligen varit någon gängtidigare och arbetslösheten var därmed låg. Jag säger inte detta för att skönmåla. Vi skullenaturligtvis ha önskat att de ifrågavarande siffrorna inte ökat, men det ärinte lätt att klara byggnadsverksamheten på ett sådant sätt att den kan löpaåret runt oberoende av väderlekens växlingar osv. Vi kommer naturligtvis attfölja utvecklingen med stor uppmärksamhet, och det framgår också av huvudtitelnatt vi har resurser att sätta in i fråga om beredskapsarbeten om så skulle varapäkaUat i ökad utsträckning. Jag skall inte mycket förlänga rrutt inlägg,men det är ett par av de tidigare anförandena som jag har anledning att någotkommentera. gav en beskrivning av förhållandena som påsitt sätt var okunnig. Tydligen utgick frän att det inte finnsnågot samspel mellan arbetsmarknadsverket och och attlägenhetema fördelas utan att man har någon som helst uppfattning om denindustriella utvecklingen i våra oUka kommuner. Sä förhäller det sig ju inte,utan bostadsbyggnadsprogrammen upprättas i kontakt med kommunema, som har storamöjligheter att bedöma detta. gör sin bedömning, ochbostadsstyrelsen försöker naturligtvis att sä längt som möjUgt ta hänsyn tUl delokala värderingarna. Det är alltså länsbostadsnämnderna som får göra åtskUligaav dessa överväganden och avvägningar. Och det är ett faktum att när vi lämnarde extra tUldelningarna utöver den gmndtUldelning som ges vid årets början, såsker det regelmässigt ett samråd mellan ocharbetsmarknadsstyrelsen om tiU vUka orter dessa s. k. extrakvoter skaU fördelasjust med hänsyn tUl att man skall möta behovet av bostäder för att tUlgodosebl. a. industrins efterfrågan. Jag tycker faktiskt att åtminstone som orden föll när HansHagneU stod här i talarstolen, så verkade det som om han inte kände tUl att detförekommer ett samarbete pä detta område. Han pekade också på att utbUdrUngeninte var anpassad tUl arbetsmarknaden. Jag skaU inte gå in på det. Däremot togherr HagneU upp frågan om invandringen på ett sätt som ger mig anledning attreagera. Visst kanman säga att invandrarna i rätt betydande utsträckning har Men om vi sätter oss ned och studerar var den utländskaarbetskraften är sysselsatt får vi inte detta intryck det är ett faktum attdet är en jämn fördelning över de olika näringarna. Jag vUl emeUertid inteförneka att det kan ha förekommit en betydande tiUströmningjust tUl textUindustrin. Den strömmen av arbetskraft har kommit från Finland.Flyttningen från tUl har varit såkraftig att den har väckt oro i . Vi håller emellertid kontakt ochdiskuterar de frågorna. Jag tror också att det från både svensk och finsk synpunktvore önskvärt att fä en bättre kontroll över strömmen av arbetskraft övergränserna. Men vi har ju en fri nordisk arbetsmarknad. Det är en sak attanmärka pä att 13 000 människor går tUl läglöneanställningar inom vårtextUindustri, men på vUket sätt skall man rätta tUl det? Om det kommerarbetslösa från jag antar att de som flyttar hit är arbetslösa somtrots allt i textUindustrin kan få löner som Ugger vida över vad som erbjuds idet egna landet, så är det svårt att utan vidare säga att det Ugger någotmoraliskt förkastUgt i att vi i defyra nordiska länderna har en gemensam hushåUning med arbetskraften och medutbudet av arbetstiUfäUen. Resultatet kan ju ändå totalt sett bli tUl fördel. Jag tror emellertid att jag förstår vad menar.Han vUl att vi genom att håUa tiUbaka på invandringen skaU utöva en viss presspå företagen och fä dem att rationalisera. Men det kan vara mycket svårt förett företag som saknar av den behövliga arbetsstyrkan. Om maninte kan mobUisera den arbetskraften kanske det inte längre blir lönsamt attdriva företaget. Det är sådana synpunkter som kommer in i sammanhanget. Därförhar jag en viss förståelse för att fackförbunden, när de blir tUlfrågade om dekan tänka sig att medverka tUl import av utländsk arbetskraft trots aUt ställersig positiva tUl den importen. Det var huvudsakligen på dessa två punkter som jag tyckteatt beskrivning inte var riktigt rättvisande, och jag hoppas attjag med detta mitt inlägg har kunnat i någon mån förtydliga vad . Jag tror knappast att Hans HagneU menar att vi skaU avstå från atttiUämpa principen om en fri nordisk arbetsmarknad. HerrHAGNELL (s) kort genmäle; Jag har inga större invändningar att göra motde synpunkter som här tog upp. Det rör sig mest om nyanser. ViskaU givetvis inte gå från tiU O, utan här diskuterar viförändringar inom marginalen som det står i statsverksbudgeten. Vad sedan befolkningsutvecklingen i skogslänen beträffarhar jag studerat siffrorna för , och det är riktigt attbefolkningen där har ökat. Den har minskat i det ena landskapet men ökat någoti det andra, och resultatet har bUvit en ökning i länet på några hundramänniskor. Men låt oss se på en annan mycket intressant siffra i sammanhanget,nämligen födelsetalet. Den siffran visar att det är ett sjukt område. Födelsetaletligger nämUgen vid 11 1/2 promUle, och det är inte ett födelsetal som man kanupprätthålla en befolkning på! Låga födelsetal är ocksä något som utmärkerNorrlandslänen. den statistikenmycket noggrant i det gamla bankoutskottet, och vi tog in uppgifterna fränstatistiska centralbyrån. Siffrorna visar att Norrlandslänen håUer på attförgubbas. Därför är de gynnsamma befolkningssiffrorna Utet missvisande, omman ser det hela på litet . Det promilletal jag nämnde förGävleborgs län Ugger under genomsnittet för . Det visar vad det här ärfråga om. Vi skall aUtså glädja oss åt vad här sade, men man börockså vara medveten om riktigheten i vad jag anförde. Sedan kommer jag tUl den kinkiga frågan om arbetsmarknadenoch hur stor vi skaU göra den. Inrikesministern påpekade att det förekommersamarbete meUan AMS och kungl. om hur man skaU fördelakvoterna. Ja, jag vet det. Jag står inte helt främmande för de här sakerna; jaghar varit med i , och jag har haft anledning att studera dettaäven från andra utgångspunkter. Men det var inte det det gällde. Vad det gälldevar totalsiffran. Det är ett faktum att, som jag sade, bostadsproduktionenminskade . Importen av arbetskraft nådde rekordhöjd. Denuppgick tUl 50 000 netto det var aUtså 50 000 fler personer som flyttade in ilandet än som flyttade ut. Detta borde väl återspegla sig i totalsiffran! Omman har en reglerad bostadsmarknad och inte vill eller kan släppa tUl flerabostäder, då skaU man icke bygga upp getton utan då skaU man akta sig för attsläppa in människor som inte kan få bostäder; att det skapar sociala problemtror jag vi aUa är överens om. undrade vad vi skulle göra när vi nu har enfri nordisk arbetsmarknad. Jag vill säga: Fri nordisk arbetsmarknad - ja! menlåt inflyttningen gå igenom , sä att man ser tUl att detfinns bostäder för dem som kommer hit. Det har ändå slutits ett avtal, i vUketde fackliga organisationerna tUlsammans med regeringen har skrivit under i fräga om annan arbetskraft skulle se tiU att det fanns bostäder ochhygglig arbetsplats. Inte heUer de människor som kommer från de övriga nordiskaländerna skall luras eller inges falska förhoppningar om att det finns bostädersom väntar på dem de har inte aUtid varit i de olika städerna och settbarackerna. Också med en fri nordisk arbetsmarknad kan inflyttningen frånövriga gå genom , sä att den svarar för att detfinns bostäder och arbete som ger hygglig lön, inte, som sade, iförhållande tUl lönerna i , , eUer viskulle alltså vara nöjda med att de människor vi importerar har bättre betalthär än hemma - utan i förhällande tiU låglönefordringarna i det här landet för det är det här landets problem vi skall lösa. HerrÅNGSTRÖM (fp) kort genmäle; Inrikesministern berörde mina varningar föratt ta den lUla ljusningen i befolkningssiffrorna som ett tecken pä att allthåller på att vända och att utvecklingen börjar gå i rätt riktning. Hanpåpekade att ljusningen inträffat trots att det hade förekommit en överhettningav konjunkturerna i de övriga delarna av landet. TUl det vUl jag säga att vihaft känning av högkonjunkturen även i . Det har varit brasysselsättning i skogen. Vi norrlänningar är ju nu en gång så funtade att »vi flytt int» om vi inte måste, och har vi haftarbeten. Det är därför först när konjunkturerna dämpas som lokahseringsinsatsensätts på verkligt prov. Jag viU spara mitt omdöme tUl dess; jag viU bara uttalaett varningens ord. Redovisningen av undersökningen vid universitetgjorde jag också för att betona att det nog behövs än från1965 och framåt som underlag för att bedöma säkerheten i de lokaliseradeföretagen. Jag tror att det är nödvändigt att få den bättre bedömningsgrundenmed en längre prövotid innan man kan dra nägra definitiva slutsatser av denhittiUs förda lokaUseringspolitiken. Vi behöver nog i dagens läge ocksä andraätgärder för att förbättra industrimUjön och för att på andra sätt förstärkaeffekterna av de lån och bidrag som ges. I det sammanhanget tror jag attinvesteringsfonderna är ett värdefullt styrningsinstrument. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: Jag fick från talarstolen den uppfattningenatt imikesministern lyssnat ganska uppmärksamt tiU mitt anförande. Efter vadjag förstår har han ändå inte fattat vad jag sade. Han säger att jag inte medett ord nämnde vad som verkligen orsakar svårigheterna i det privatanäringsUvet. Jag använde visserligen inte det uttrycket utan ordet"storfinansen". Jag tyckte att jag var verkligt grandlig när jagtalade om hur man bildUgt talat skurit guld med täljknivar i , hur manexporterat dessa mUjardvinster söderat inom eller tUl utlandet istället för att investera i . Jag skUdrade sedan hur samhället får trädatUl och hur det i verkUgheten står tUl i . Det är inte jag som myntat begreppet att bland andraarbetsmarknadsstyrelsen mäste uppträda som städgumma det har andra än jaggjort. Man får dock den uppfattningen att mästevara städgumma när storfinansen och det privata näringsUvet sä absolut vägraratt satsa på även om de inte har misslyckats i och för sig. Privataintressen gör maximala profiter på helt andra stäUen. Hurudana är lönerna för pappers- och massaarbetarna? Lätmig ta ett exempel från Kramforsområdel. stad betalar sin kvinnUgastädpersonal kronor 9:36 . Dessa kostnader tas ut över Kramforsbornasskattsedlar. Men SCA betalar pappers- och massaarbetarna - med aUa tiUägg kronor 9:20 trots att detta bolag harredovisat en vinstökning om . Sådant är det verkliga förhållandet! Det biandekonomiska samhällssystem som vi har här i landetkan inte ta sig andra uttryck när man använder sådana hjälpmedel och stödåtgärdersom dem jag försökt beskriva tidigare. Sedan må man använda vUken form eUer vUket namn man vUl,men när Ni kommer tiU , , tala då med de människor somtvingas arbeta i de skyddade verkstäderna! Det är inga muntra ansikten man fårse eUer uppmuntrande samtal man får föra med dessa människor. förlorar sin ungdom. De äldre blir kvar.Norrlands framtid, fram tiU 1980, är mycket mörk om man skaU tolkainrikesministern på det sättman måste göra när han inte har något att svara på frågan; Får någraindustrier av värde under den närmaste framtiden? Den frågan berörde inteinrikesministern, och det var ändå den viktigaste, också i mitt anförande. () kort genmäle; Inrikesministern sade att utvecklingen inteär oroande inom skogslänen. Ja, det beror på hur man ser på dessa frågor. Jagmåste säga att det verkligt oroande det kan man finna om man noggrantstuderar medelåldern och vUka som flyttat ut är att de unga har flyttat.Många av dem har flyttat i brist på arbete. Många skulle dock ha kunnat fåarbete, men de har inte fått bostäder. Det kan kanske anföras att det finns enhel del bostäder ute på landsbygden som inte utnyttjas. Det är visst och sant.Vi skall dock ha klart för oss att en ung famUj som sätter bo vill även omden bor på landsbygden ha en ny bostad i likhet med andra människor. När detinte finns någon ny bostad flyttar famUjen. Utvecklingen gär oändligt fort närde unga flyttar. Då minskar födelsetalen, och då minskar också den del avbefolkningen som deltar i produktivt arbete. Redan nu föreligger en sådansituation i skogslänen och i skogsbruket, där arbetskraften inte räcker tiU.Det är detta som är farligt. Det måste finnas ett allsidigt näringsUv så kan erbjuda arbetstiUfäUen åt människorna över hela länen och därmedskapa en levande bygd. Det är en nödvändighet för hela landet. Jag skaU inte försöka locka tUl nya replikeroch ökad tidsutdräkt. Jag viU tUl och även tUl sägaatt det bostadsprogram som vi håller är ett väldigt högt siktande program. Viproducerar ju flera bostäder i vårt land per tusen invånare än man gör i någotannat land. Det har vi gjort under en följd av år, och vi tänker göra det ifortsättningen. Trots den höga målsättningen kan vi inte bygga bostäder överaUtdär man i och för sig skulle önska att få bostäder. Vi måste göra en bedömningav var behovet är störst. Jag tror att menar att bygger man barabostäder, flyttar folk dit, och då blir det också arbetstUlfällen. Det är dockinte så. Då har jag större respekt för synpunktatt vi i hög grad måste tUlgodose behoven där de är störst, där vi har enindustri som kan utvecklas och där vi kanske har möjUgheter att genom den satsningenförbättra landets ekonomi över huvud taget. Men vi kan inte gå väsentligtutöver det program har faststäUt. Där har vi en begränsning. Vi kanaUtså inte tiUmötesgå industrin när den kommer med sina anspråk på så och sämånga bostäder. Vi måste svara att endast måttliga anspråk kan tiUgodoses. Jaghåller med om att vi naturUgtvis skall hålla fast vid den utgångspunkt somfinns, nämligen att den invandrande arbetskraften skall ha Uka bra bostäder ochsamma sociala förmåner som den svenska medborgaren. Pä den punkten har maningen anledning att göra nägra eftergifter. Det är ioch för sig anmärkningsvärt att vi inte bara 6 protokoll 1971. Nr 12 kunde ta emot 50 000 invandrareutan även , kunde klara en Torsdaeenden ha.de praktiskt enlika stor invandring. Ätt 100 000 människor under 21 ianuari1971 loppet av har kunnat finna bostäderi vårt land är någonting ganska Det har på något sätt funnits en elasticitet i vårt Allmänpolitisk bostadsbestånd som har kunnatutnyttjas. Det kanske i vissa faU har lett debatt ' bättre utnyttjande av tUlgängligaresurser. Det får dock absolut inte ledatUl att vi tar i anspråk sådana bostäder som bör mönstras ut såsom undermåUgaoch godtar dem såsom bostäder för den invandrande arbetskraften. På den punktenviU jag gärna ansluta mig tUl vad tydligen menar. () kort genmäle: Den totala satsning på bostäder som vi gör idetta land kanske inte är så mycket att kritisera, ty våra möjligheter ärbegränsade, och då får vi rätta oss därefter. Men vad jag har påtalat, herrinrikesminister, är fördelningen mellan olika delar av vårt land. Finnsbostäder stannar närrUigen ungdomarna kvar. Det är inte fräga om att få dem attflytta tUlbaka, det kan ske endast i något enstaka faU. Det kan dock vara frågaom att bereda dem möjligheter att stanna kvar där de trivs, där de vill bo ocharbeta. Enligt de siffror som jag angav i mitt inledningsanförandet. ex. beträffande de är representativa för skogslänen hade vi1963 av bostadskvoten men 1971 . Det måste bliaUdeles snedvridet. Genom denna snäva tUldelning kommer landsorten att drabbashårt. Många av våra ungdomar, herr inrikesminister, skulle gärna stannaexempelvis i , men inte heUer där är bostadskvoten högre. Då flyttar detiU andra områden, där bostadskvoten är högre. Så är förhällandet iverkligheten. Om man finge en större kvot för länet som sådant och Karlstadfinge disponera denna, kunde ungdomarna få stanna kvar åtminstone där. Det voreväl att föredra framför en flyttning tUl storstadsregionerna, och det skulleockså vara bättre för landet i dess helhet. Herr förste vice talmannentillkännagav, att anslag utfärdats tUl sammanträdets fortsättande . Denna långa för att inte säga gigantiskadebatt får ett försonande drag när meningsutbyten sådana som det vi harbevittnat blossar upp och ger litet extra krydda åt den omsorgsfullaredovisning av den politiska situationen som vi är i färd medatt göra. Jag skulle gärna vilja instämma i vad inrikesministernnyss sade i ett inlägg, nämligen att utveckUngen i var ett glädjande undantag frän UtveckUngen i stort i och i inland. Jag hoppas att imikesministern håller detta i minnet. är en ort väl värd att satsa på när det gäUer regionalpolitik och arbetsmarknadspolitik. Tyvärr är det så att är ganska unik för det norrländska inlandet. kan inte som centralort trots den glädjande utvecklingen 82 kompensera den negativautveckling som drabbar stora delar av det norrländskainlandet för övrigt. Min avsikt är att något dröja vid regionalpolitikensaUmänna och mera långsiktiga arbetsviUkor. Det är ur densynpunktentUlfredsstäUande att notera att bättre regional balans i finansplanen anges somett av de centrala målen för den ekonomiska poUtiken . När vi vidfjolårets riksdag behandlade regionalpolitiken underströks det fördelningspoUtiskasyftet liksom behovet av att främja ett snabbt ekonomiskt framåtskridande.Stmkturomvandlingen godtogs som en oundgängUg förutsättning för den ekonomiskatUlväxtprocessen. Snabb ekonomisk tUlväxt är dock inte någon garanti för attmål som stigande levnadsstandard, fuU sysselsättning och ökad social trygghetkan uppnäs på ett Ukvärdigt sätt i hela landet. En aktiv och klart målinriktadregionalpoUtik mäste därför fä högsta prioritet . Även om enbättre regional balans nu även accepteras av regeringen som en centralmålsättning, saknas den planmässiga målmedvetenhet som vi frän centerpartietlänge efterlyst i detta sammanhang. pågår i kommuner och län denkommunalekonomiska långtidsplaneringen och arbetet med Länsprogram 1970 somskaU slutredovisas tUl i är. Medhänsyn tiU den förestående länsstyrelsereformen hade det varit rimligt attslutredovisningen hade fått ske . Då skulle de nyalänsstyrelserna haft en rejäl chans att få ett ord med i laget. Utgårregeringen möjligen från att de nya länsstyrelserna delar de gamlas uppfattningi denna viktiga fråga? Tyvärr är imikesministern inte närvarande. Det hadevarit intressant att få hans syn just på den frågan. När vi nu ändå väntat sä länge på den härregionalplaneringen, hade det inte spelat någon större roll om arbetetfördröjts ytterUgare någon månad, i synnerhet inte om planeringen därmed skullefå en bättre om än inte tUlfredsställande jag understryker det förankringpå länsplanet. Att debatten i t. ex. det norrländska inlandet i dessa frågorfått en bitter underton är förklarUgt med hänsyn tiU trögheten i samhälletsreaktion på kravet på aktiva insatser, som med växande styrka rests under1960-talet. Strukturomvandlingen inom jord- och skogsbruk och inom övrigtnäringsliv har dock inte försiggått i det fördolda utan i väsentligutsträckning inspirerats av och initierats av samhäUet. Skilda samhäUs-organhar i betydande utsträckning varit direkt engagerade i dennastrukturomvandling. Om man som exempel ser till utveckUngen i nägra statUgaverk i , finner man att vattenfaUsverket underdenna period minskade sysselsättningen med 540 anställda, dvs. frän 1960tUl 110 är 1969. rationaUserade bort nära 190 anställda och minskadeantalet sysselsatta från drygt 700 tiU drygt 500. Inom SJ minskadesysselsättningen med 520 anstäUda från drygt 1 700 tUl knappa I 200. Enbartinom dessa tre statliga verk, som jag här anfört mera som exempel, har manalltså genom rationalisering och strukturanpassning svarat för ett bortfall avtotalt över I 200 arbetstiUfäUen i detta enda Norrlandslän . Utvecklingen i övriga affärsdrivande verk var sannoliktUkartad. Totalt innebar detta i ett bortfall av åtskilUga tusentalarbetstiUfäUen. Det kan vara en Ulustration tiU de aUvarliga bristerna isamhäUsplaneringen, att denna rationaliseringsprocess inom de statliga verkenparaUellt med motsvarande process inom servicenäringarna och näringslivet iövrigt kunde fortgå genom relativt ostörd och opåverkad avåtgärder som skulle kunna kompensera de berörda bygderna för bortfallet avsysselsättningstiUfällen och lätta trycket i storstadsregionerna. Det är förstnu med differentieringen av lokaUseringsstödet och konstituerandet av ett inrestödområde som lokaliseringspolitiken kan ge en verklig effekt i stora delarav det norrländska inlandet. Den omfattande utflyttningen frän inlandet under1960-talet anger att aUtså på sitt sätt arten och omfattningen av deförsummelser som gör att regionalpolitiken kräver särskUda ansträngningarför att lyckas.