prot · FU09111 · 1971-12-31 00:00:00 — Civilministern sade också att två av de fem ledamöternaskulle ha löntagarerfarenhet, och då fanns det tydligen bara socialdemokrateratt tillgå på den kanten, trots att vi vet att det finns gott om löntagare somhar sin politiska hemvist på annat håll. Sedan skulle det vara tvä medföretagarerfarenhet, och dessa skulle då tas från den borgerliga kanten. Menhur det nu är har man lyckats att även när det gällerföretagarrepre-sentanterna ragga upp socialdemokratiska företagare runt om i deolika länen, och regeringsutnämningen har i flera län resulterat i fyrasocialdemokrater och en borgerlig. Jag kan trösta med att detfinns både borgerligt folk med bland dem som har löntagarerfarenheter ochsocialdemokratiskt folk med bland dem som har företagarerfarenheter. Vi haralltså inte när det gäller de förslag som förts fram från olika organisationerpå folk som har erfarenheter, lämpade för de här uppgifterna, i någotsammanhang diskriminerat någon på grund av vederbörandes politiska uppfattning.Och jag vill betona detta med erfarenheter, för de sitter inte ilänsstyrelserna som representanter för sina respektive organisationer eller somrepresentanter för några branscher, utan de sitter där som statligastyrelseledamöter på grundval av sina erfarenheter och det allmänna förtroendesom de åtnjuter. Här kommer vi också in på en annan och mycket störrefråga, nämligen hur vi skall se på arbetsfördelningen mellan stat och kommun pålänsnivån. Den frågan är så stor att vi uppenbarligen Inte kan diskutera den inom ramen för frågeinstitutet. Vi kan måhända diskutera den i annatsammanhang. hävdar att de statliga frågor för vilka ansvaretdelegeras till länsnivå helt plötsligt blir kommunala frågor och atl de börhandläggas av de kommunala majoriteterna där. Jag tror emellertid inte att denargumentationen är hållbar, om vi vill föra en aktiv regionalpolitik medgenomslagskraft i hela landet - som vi ju alla förklarar att vi vill. Ang. handläggningsordningen hos koncessionsnämnden förmiljöskydd Överiäggningenvar härmed slutad. § 7 Ang, handläggningsordningen hos koncessionsnämnden förmiljöskydd Herr jordbruksministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 14oktober intagna fråga, nr 278, till herr industriministern, och anförde: har frågat industriministern omhan anser det vara principiellt rikligt att en ansökan om utbyggnad av miljöfarlig anläggning av viss omfattningsamtidigt som sökanden hos koncessionsnämnden ansökl om en fortsatt utbyggnadmed flerdubbel omfattning och därmed väsentligt ökade miljörisker. Som svar på fråga vill jag hänvisa tillmiljöskyddslagens bestämmelser. Enligt 13 § i lagen skall ansökan om tillståndinnehålla de uppgifter, ritningar och tekniska beskrivningar som fordras föratt bedöma den miljöfarliga verksamhetens beskaffenhet, omfattning ochverkningar. är vid sin bedömning inte bunden vid detaktuella ärendet utan har möjlighet att beakta inte bara känd ulan även väntadutveckling. 1 vilken utsträckning detta bör ske beror på omständigheterna i detsärskilda fallet. Ang. handläggningsordningen hos koncessionsnämnden förmiljöskydd Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min fråga. Jag bedömer svaret som positivt och anser att det innebärett klarläggande som kan vara mycket värdefullt i aktuella koncessionsärenden. Jag vill emellertid fråga om svaret principiellt settinnebär att koncessionsnämnden kan bordlägga en ansökan om en utbyggnad omnämnden efter denna första ansökan har fått in en ny ansökan om ytterligareutbyggnad med betydligt större kapacitet än den tidigare, alltså göra enbordläggning för att nämnden skall kunna behandla båda ansökningarna . Bakgrunden till min fråga är det aktuella fallet medMarviken. Där har begärt att få bygga en oljekraftanläggning på 200megawatt, men innan den ansökan slutbehandlats kom det in en ny ansökan omutbyggnad till I , alltså en högst väsentligt större kapacitet påanläggningen. I det första fallet tycks myndigheter och remissinstanser avskilda slag vara överens om att utbyggnaden kan tolereras från mihömässigasynpunkter. Men det blir ju en helt annan sak när man går upp tUl en fem gångerså stor kapacitet. Dä kommer det verkligt betydande miljörisker in i bilden.Man kan säga att det i detta sammanhang finns fog för talesättet att om manräcker någon ett hllfinger så tar han hela handen. Det verkar som om Vattenfallvill gå till väga på det sättet. Det är uppenbart att det föreligger risk förfelinvesteringar, om dessa båda ärenden handläggs var för sig i två etapper. PåVattenfall har man redan offentligt förklarat, att om man får tillstånd tillden första utbyggnaden, sä är man beredd att redan i det skedet bygga t. ex.oljelagringsanläggning, magasin och hamn i en storlek som räcker för en senareutbyggnad lill I . Om man dä skulle få nej på sin ansökan om densenare utbyggnaden, så har man uppenbarligen gjort betydande felinvesteringar. Gör man däremot så, som i och för sig vore riktigt, begränsar sig till en utbyggnad till och sedan får bygga uttill , sä är också det ofördelaktigt, eftersom det naturligtvisär billigare atl redan från början bygga ut anläggningen för den störrekapaciteten. Delta är bakgrunden till att jag anser det vara mycket angelägetatl vi får principerna helt klara i detta fall. Jag tackar än en gång för svaret men skulle gärna vilja hadet ytterligare klarläggande som jag här efterlyst. Jag började min parlamentariska bana inomkonstitutionsutskottet och är därför utomordentligt försiktig i mitt umgängemed sädana här frågor. fråga är i själva verket en fråga omlagtiUämpning. och regeringen stiftar och ändrar lagar, men vi fårakta oss väldigt noga för att lägga oss i tillämpningen i ett konkret fall.Därför kan jag inte ens principiellt uttala mig om hur koncession.s-nämndcn börförfara i ett sådant här fall. Mitl resonemang får därför bli allmänt och kaninte röra del enskilda fallet. Det är alldeles klart attkoncessionsnämnden kan ge tillstånd till en ombyggnad eller tillbyggnad av ettföretag, oberoende av om där föreligger en ansökan om ytterligare utbyggnad.Den nya ansökan om utbyggnad är ett helt nytt och fristående ärende, somnämnden kan bifalla eller avslå, oberoende av hur man har behandlat den förstaansökan. Mitt svar pä konkreta fråga, omkoncessionsnämnden kan bordlägga ett ärende, är att jag inte ser något hinderför nämnden att bordlägga ett ärende om den så önskar. Men det får blikoncessionsnämndens absoluta ensak att göra det. Nämnden kan också välja attge tillstånd till en första etapp, men göra det tillståndet mycket begränsat.När den sedan tar ställning till utbyggnaden blir det kanske nödvändigt attskärpa bestämmelserna för utsläpp i luften och i vattnet. Svaret på frågan är alltså att koncessionsnämnden givetviskan vilandeförklara ett sådant här ärende, men det får den själv avgöra; jagfår Inte lägga mig i det. Ang. järnvägstrafiken på linjerna och Hen (): Jag tackar ytterligare för det svar som jag nu har fåttoch som jag tycker är än mera positivt. Jag kanske kan vara fri att säga hur jag bedömer det hela.Jag tycker att omständigheterna i det särskilda fall som statsrådet talade om isitt första svar avgjort är sådana att koncessionsnämnden borde bordlägga denförsta ansökan och behandla hela frågeställningen i ett sammanhang. Överläggningen var härmed slutad. §8 Ang. järnvägstrafiken på linjerna och Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara herrar () och () i kammarens protokoll för den 14oktober Intagna frågor, nr 277 och 282, och anförde; har frågat mig om jag avserattvidta några åtgärder för att förhindra nedläggning av persontrafik påinlandsbanan mellan IVIora, och . har frågat mig om det finns förutsättningaratt även bibehålla järnvägstrafiken på sträckan . Jag beratt få besvara de båda frågorna i ett sammanhang. I konseljen uppdrogs åt samtligalän.sstyrelser att till den genomföra en regionaltrafikplanering i enlighet med anvisningar, som successivt kommer att utfärdasav chefen för på grundval av förslag fräntrafikplane-ringsulredningcn. 1 avvaktan på planeringens genomförande kommerregeringen att iaktta viss återhållsamhet i fråga om beslut rörande nedläggningav ytterligare järnvägslinjer. I samband med atl regeringens beslutoffentliggjordes uttalade jag, alt beslutet bl. a. innebär atlfrågor rörande nedläggning av får anstå till dess 2 protokoll 1971. Ang. järnvägstrafiken på linjerna Mora-Bmnflo ochForsmo-Hoting man hartillgång til! en trafikplanering i berörda län. Härav följer alt regeringen i avvaktan på resultatet avtrafikplaneringen inte avser att fatta något avgörande i fråga om den del avinlandsbanan som sträcker sig mellan och och som SJ begärt att fålägga ned. Vad gäller linjen har jag inhämtat att enlönsamhetsundersökning av i första hand persontrafiken vid linjen pågår inomSJ:s regionala organ. Nägon framställning från SJ om driftförändring vid linjenForsmo-Hoting föreligger inte, och jag är inte beredd alt utan ett närmareunderlag göra något uttalande i frågan. Regeringens bedömning av denna fr.igaliksom av andra inkommande ärenden angående järnvägsnedläggningar kommergivetvis atl ske med hänsyn tagen till den igångsatta regionalatrafikplaneringen och till de möjliga återverkningar denna kan få på enskildabandelar. Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret. Det innebär att man skjuter denna fråga något framåt i tiden. Indragningen av persontrafiken mellan , ochBrunflo har faktiskt irriterat den befolkning som varit beroendeav denna trafik. SJ har gjort ett flertal lönsamhelsberäkningar och dessa tycksge samma resultat, nämligen att persontrafiken är olönsam och måste dras in. Vad är då orsaken till detta? Till en del måste det varaatt man ständigt höjer biljettpriserna och att man drar in de serviceorgan, somskall vara till nytta för dem som skall använda . Jag tänker härnärmast på påstigningsanhalter m. m. 1 alla sammanhang åberopar man ständigt1963 års riksdagsbeslut, och jag frågar då om persontrafiken inom glesbygdernamåste vara lönsam. I sammansatta stats- och tredje lagutskottets utlåtande nr1 står på s. 65 följande, som Jag ber herr talmannen atl fä citera:"Utskottet vill för sin del understryka betydelsen av att aktiviteten pådet trafikpolitiska området samordnas med lokaliseringspolitiken bl. a. när detgäller att upprätthälla från lokahseringssynpunkt önskvärd olönsam Järnvägs-eller landsvägstrafik." Något längre ned heter det: "Utskottetansluter sig till departementschefens uttalande att ersättning bör utgå avallmänna medel i den män del inte med kravet på kostnadstäckning går atl lämnaen viss bygd den trafikscrvice som från samhällets synpunkt är rimlig.Problemet gäller i första hand persontrafikförbindelserna för glesbygderna ochvissa öar." Det är klart utsagt atl olön.sam persontrafik pä järnväg iglesbygd bör upprätthållas för att tillgodose Irafikservice åt en viss bygd. Det är över från till . Invånarna iSveg med omnejd är beroende av att kunna besöka , dels därför attcentrallasarettet är beläget där, dels därför all Svegs lasarett kommer attomändras till läkarstation. Ungdomarna är hänvisade lill gymnasier ochfackskolor i . Genom att är residensstad är vi hänvisadetill atl besöka staden i olika sammanhang. är prioriteringsorl i fråga omlokalisering. Om vi mister persontrafiken blir Trafikolyckorna ökar på våra landsvägar. Är det då vettigtatl än mera trafik överföres till vägarna? Jag anser att vi bör få behålla vårJärnvägslinje. Också jag ber att få framföra ett tack tUlstatsrådet för svaret på frågan. Låt mig först till dem av kammarens ledamöter, som kanskeinte är så geografiskt orienterade inom detta område, säga att bananForsmo-Hoting är , att den förbinder norra stambanan vid Forsmo iSollefteå kommun med vid i Fjällsjö kommun, att den byggdesen gång av staten och öppnades , att den delvis går i Ängermanälvensdalgång och i ett område vars vägnät till åtskilliga delar är av låg standard. säger statsrådet att en lönsamhetsundersökning pågårinom SJ beträffande den ifrågavarande bandelen. Detta är i och för sig ägnatatt oroa, eftersom lönsamhetsundersökningar av detta slag i regelbrukat leda till nedläggning. Forsmo-Hoting-banan går i ett glesbygds-och avfolkningsområde.Folkmängden inom detta område av övre har av olika skäl relativt settminskat mera än I något annat område I landet . Pä harbefolkningen i stora delar gått ned med . Det är alltså ettområde, där speciella åtgärder är erforderliga för befolkningens service ochför områdets möjligheter att leva vidare. Att lägga ned en transportgren i ettområde, som verkligen är i behov av stimulans, tycker Jag inte är en påfallandeklok åtgärd. Samhällets transportpolilik måste väl snarare anpassas till deregionpolitiska målsättningarna. Jag vill också påpeka att fortfarandeanvänds såsom fiottled, men om flottningen kommer att nedläggas -vilket man inte alls vet - kan denna bandel komma att vara utmärkt förtransport av slora delar av det rundvirke som flottas. har emellertid någonting nytt hänt sedan Jag ställdemin fråga. Regeringen har offentliggjort sitt uppdrag till länsstyrelserna omutförande av en s. k. regional trafikplanering till den . Tilldess skall återhållsamhet iakttas med beslut om nedläggningar av Järnvägar,sägs det. Ända är statsrådet tyvärr inte beredd att göra något uttalandebeträffande denna bandels framtid, vilket Jag får beklaga. Jag kan konstateraalt ordet återhållsamhet tydligen inte är så mycket värt när det gäller dekonkreta fallen. Mot bakgrunden av att statsrådet nu Inte vill göra någotuttalande vill jag ställa frågan; Tänker regeringen även i fortsäliningen varalika lyhörd som tidigare för SJ:s nedläggningspropåer? Ang. järnvägstrafiken på linjerna Mora-Bmnflo ochForsmo-Hoting Lät mig allra först till säga,atl Jag, för alt del skall vara möjligt för mig att la ställning till ettncdläggningsärende, först måste fä ärendet. Jag kan inte besluta om ärenden,som jag inte har fått. Jag har inte fått något ärende rörande Forsmo- Hotingfrän SJ. Om begär atl Jag skall la ställning till denJärnvägsnedläggclscn Ang. järnvägstrafiken på liiijerna Mora-Brunfio ochForsmo-Hoting nu, får han väl först på något vis se till att jag får enframställning om nedläggning. Sedan vill Jag gärna framhålla, att frågan omJärnvägsnedläggningar och det beslut som regeringen nu har fattat om en trafikplaneringöver hela landet ju hänger intimt samman. Jag kan inte finna vad det ligger förvärde i att , när vi startar denna landsomfattande trafikplanering, stigaupp och säga att man känner en oro över dessa frågor som man med viss rätt harkunnat känna tidigare. Tanken är nu atl vi skall genomlysa dessa frågor i helalandet. Vatie enskild kommun skall vara med och säga sin mening.Länsstyrelserna skall leda arbetet. Regeringen skall ge råd och anvisningartill länsstyrelserna i de fall sådana behövs, osv. Det kan väl då Inte hellerför ligga något större värde i att föregripa länsstyrelsernas ochkommunernas agerande, åtminstone i starten. Låt oss gärna komma tillhaka tilldetta när vi märker hur arbetet fortskrider. Finner vi brister i det, skall vinaturligtvis påpeka dem. Men låt oss nu få sätta i gång detta arbete och del leder. Vi har garanterat att länsstyrelser och kommuner I hela landetfår v.jra med och säga sin mening. Det borde borga för att arbetet skall ske påett sätt som kan garantera sakkunnig behandling av frågorna. påstår att de lönsamhetsundersökningar som SJföretar oroar människorna. Det kan han naturligtvis tillåta sig att säga. HerrWinberg har själv varit med i om atl ge SJ uppdraget att göra dessaunderf.ökningar. Man skall kanske vara litet försiktig, när man sedankritiserar S.l för saker och ting som man själv har vant med om att besluta. Jag ställde min fråga, innan detta beslut fattades avregeringen. Därför var Jag litet oroad. Vi vill inte föregripa någonting, mende bygder som berörs av detta nedläggningshot måste väl ändå ha rätt att kännaoro. Vi vet också atl har skickat en skrivelse tillkommunikationsministern. framhåller i sitt yttrande, att det sermed ytterst stor oro på denna nedläggning. Sedan bör man inte se dessatransportproblem enbart ur ekonomisk synpunkt utan även från sociala ochnäringspolitiska aspekter inom lokaliseringsområdena. Det är mot den bakgrundenoch med tanke på glesbygden som Jag har velat göra detta påtalande. HertWINBERG (m): Om Jag skall vara positiv mot kommunikationsministernkanske Jag kan tolka honom så, all det är formella skäl som gör att han nu intekan uttala sig om Forsmo-Hoting-banan men att han i själva verket på grund avdel allmänna uttalande som regeringen har gjort här - skulle mena alt man skallvara återhållsam även beträffande den banan till dess den regionalatrafikplaneringen är klar. Får jag sedan - eftersom kommunikationsministern talade omalt kommunerna och de lokala organisationerna skulle ha inflytande på de här nedläggningarna också säga all denna fråga var uppe vid de landstingsmötensom ganska hålhts både I och i . Frågan ärju av intresse också för eftersom, på grund av enindelningsändring, den norra delen av banan den kommer att ligganära . i har ju också, som även herrWikner nämnde, gjort en hemställan till statsrådet om att inga ytterligareinskränkningar i Järnvägstrafiken skall ske inom länet. Överläggningen var härmed slutad. Ang. statens järnvägars krav pä bidrag från kommuner tillolönsam kollektiv trafik § 9 Ang, statens järnvägars krav på bidrag från kommunertill olönsam kollektiv trafik Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i (fp) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 289, och anförde: i har frågat mig omSJ:s krav på kommunerna för olönsam kollektiv trafik är I överensstämmelse medkommunikationsdepartementets intentioner. För SJ:s busstrafik - Jag utgår från att det är den somavses med fråga - gäller, hksom för affärsbanenätet, attverksamheten skall ge full kostnadstäckning. 1 den mån detta inte är möjligtkan SJ pä samma villkor som privata och kommunala trafikföretag få statsbidragför driften. bidragsgivning till olönsam busslinjetrafikförekommer vid sidan av den statliga bidragsgivningen. Denomfattar såväl privata och kommunala som statliga trafikföretag. Kommunerna harbefogenhet att lämna sådana bidrag inom ramen för den kommunala kompetensenenhgt 3 § kommunallagen. Den samverkan mellan stat och kommun i fråga om detekonomiska ansvaret för olönsam trafikförsörjning som efter hand utvecklatshar i många fall lett tUl både billiga och rationella trafiklösningar. Att av principiella skäl utestänga SJ eller andra statligatrafikföretag från möjligheten att med bidragsgivning ombesötia sådantrafik, som kommunerna själva vill behålla eller anordna, skulle kunna få deneffekten att trafikförsörjningen blev jämförelsevis svagare och mindreändamålsenligt anordnad. Eftersom kommunerna själva kanavväga bidragens storlek mot den önskade trafikens omfattning och kostnadernahärför samt träffa de överenskommelser som man finner påkallade, utgörkommunerna aktiva parter när det gäller att praktiskt påverka trafikensutformning med hänsyn tUl kommunens bästa. Det ter sig därför rimhgt att SJ - ilika mån som privata och kommunala trafikföretag kan begära och mottagakommunala bidrag för olönsam busstrafik. HerrWESTBERG i (fp): Jag ber att få lacka kommunikationsministernför svaret på min fråga. Men det vore fel att säga att Jag finner svarettillfredsställan- Ang. statens järnvägars krav på bidrag från kommuner tiUolönsam kollektiv trafik de.Tvärtom, jag tycker det är olyckligt att SJ:s förluster på den kollektivatrafiken skaU få övervältras på kommunerna. Detta drabbar särskilt deekonomiskt svaga glesbygdskommunerna och kommuner som inom sig har vidsträcktaglesbygdsområden. Min hemkommun, som tiUhör den senare kategorin medvidsträckta glesbygdsområden, krävdes på Isubventioner till SJ:s busstrafik. hade man nästan fördubblat kravet, till53 . Där fanns det tydligen ingen som helst tanke på prisstopp. Efterförhandlingar har beloppet prutats ned tUl , men också det är ettanmärkningsvärt högt belopp. Av en annan kommun i västra begär SJ12 för att upprätthålla en enda Unje. För att nu nämna ett parexempel. säger kommunikationsministern: "Eftersomkommunerna .själva kan avväga bidragens storlek", etc. Jo, Jag tackar Jag.Det kommer ändå ett krav, och vägrar man att betala hotas man med nedläggningav ifrågavarande trafiklinje. EnUgt trafikbeslut skulle målet för den statligatrafikpolitiken vara att för landets olika delar trygga en tillfredsställandetransportförsötining. har man genom att lägga ned järnvägar eller genom attmed olika åtgärder omöjliggöra persontrafik på Järnvägar fört över ellerrättare sagt tvingat över en ännu större del av persontrafiken tilllandsvägsbussar, och när berörda vägbusslinjer Inte bär sig, debiteraskommunerna allt större belopp. Detta kan enligt min uppfattning knappast vara iUnje med andemeningen trafikpolitiska beslut. Även för de busslinjer som Inte utgör ersättning för ennedlagd persontrafik på har man samma målsättning, nämligen att tryggaen tillfredsställande trafikförsötinlng, och de bör därför anses vara Inbegripnai berörda trafikbeslut. Det borde vara möjligt att undgå en sådan utvecklingsom vi nu kan konstatera genom en fördelning av kostnadema mellan olika linjeroch genom en större satsning på en kollektivbiljett för busstrafiken. Jag vill fråga kommunikationsministern: statsrådetmin uppfattning att det som sker på detta område, med deständigt stigande krav som ställs på kommunerna i detta sammanhang, inte är entillfredsställande tillämpning av trafikpolitiska beslut? i gick Inte In påsjälva principfrågan i sin replik, vilket Jag tyder så att han trots allt inteansåg det vara nödvändigt att diskutera den. Jag syftar på det förhållandet attstatens Jämvägar skall ha rättighet att lika väl som andra trafikföretag sökakommunala bidrag, om företaget upprätthåller en verksamhet, vilken kommunen harbegärt och om vilken man har träffat ett avtal. Jag är glad för att herrWestberg inte ifrågasatte att SJ skulle vara undantagna från rätten att sökabidrag för att täcka sitt underskott. Jag övergår härefter till den fråga som kommenterar, nämligen hur detta skulle kunna rimma med statsmakternasuttalade uppfattning, som fortfarande gäller, att man skall försöka. :iet...ii,.fjjjjj, ,J tillfredsställande transportförsötining i landets olika Idetta sammanhang måste vi väl ändå slå fast ytterligare en elementär sak. Detär väl Inte och inte heller någon annans mening att man skallbryta den kommunala kompetensen att bestämma över sin egen trafikförsörjning.Skulle så vara fallet, bör säga att staten med ändring av vad somnu gäller skulle ha möjlighet att inverka på hur de interna kommunalatrafikförsörjningsplanerna bör vara ordnade. Jag tror att intemenade detta, och jag räknar därför inte med någon sådan ändring av hans uppfattningi denna fråga. Kvar står dä frågan om hur man i det enskilda fallet kan bedömade möjligheter kommunerna har att med sina resurser ge kommuninnevånarna enrimlig trafikservice. går av naturliga skäl ner till sin egenhemkommuns trafikförhållanden och konstaterar vilka bekymmer man där har. Detär Inte för mig möjhgt och Inte heller riktigt att gå in på det enskildafallet. Jag gör det Inte 1 annan mån än att jag konstaterar vad nämnde, nämligen att har fått ett extra skatteutjämningsbidrag,som kan utgå till kommunerna för att dessa skall förbättra sintrafikförsörjning. Jag känner inte till beloppet - jag har bara låtit migunderrättas om att har sökt och fått ett extra skatteutjämningsbidrag.Det är en av de vägar som man går för att komma I åtnjutande av sådana statligamedel, vilka beslutat att kommunerna skall kunna söka för att hjälpaupp finanserna för den viktiga sektor som den kommunala traflkförsötinmgenutgör. Ang. statens järnvägars krav på bidrag frän kommuner tillolönsam koUektiv trafik i (fp): Det torde inte vara kommunikationsministernobekant att det extra skatteutjämningsbidraget inte är destinerat speciellttill trafikförsötiningen.