prot · FU09144 · 1971-12-31 00:00:00 — Men om I ett tredje fallvärdestegringen kommer av samma orsaker som jag nämnde, och aUtsåobjektivt sett är ersättningsgiU, och expropriaten inte lyckas brytapresumtionen, då får vi ett materieUt oriktigt resultat. Det är aUtid den riskman tar när man ställer upp den form av bevisbörderegier som enpresumtlonsregel kan sägas utgöra. Vi har, som alla vet, I en del avseenden vissa bestämdaregler om bevisbördan, I brottmål t, ex, Ugger hela bevisbördan på åklagaren.Det betyder naturhgtvis att en och annan tilltalad bhr frikänd fast han ärskyldig UU det åtalade brottet. Men det är ett förhåUande som vi aUmäntaccepterar därför att vi vill att det skaU bU en garanti för att å andra sidaningen oskyldig blir fäUd, "HeUre må tio skyldiga gå fria än en oskyldig bUfälld", är ett uttryck som jag tror att aUa ansluter sig tlU, Vi har ocksåpresumtioner i t, ex, famiherättslagstlftningen därför att det kan haväsentliga fördelar. Men den presumtlonsregel som föreslås, innebärande attviss värdestegring skah anses oförtjänt, måste rimligen då betyda att man medöppna ögon accepterar att den enskilde expropriaten i de faU där han Inteförmår bryta presumtlonen, trots att han, om de bevisbörderegler sompropositionen vUl Införa I värderingssammanhang gällde, skuUe klarabevisbördan, får avstå från ersättning som han enhgt de materiellt gällandereglerna är berättigad till. I propositionen står bl. a. föhande: "Enpresumtlonsregel tillgodoser markägarens berättigade Intresse av att intedrabbas av oskäUg förmögenhetsförlust eftersom presumtionen bryts, omutredningen ger vid handen att markvärdestegringen helt eller delvis saknarsamband med den kommande ändrade markanvändningen." Ja, just det! "Om utredningen ger vld handen",heter det, och man ställer frågan: Vems utredning? Jo, naturUgtvisexpropriatens. Men om inte expropriaten klarar de krav som stäUs på utredningenfrån hans sida tar presumtlonen över. Hur stark måste hans utredning vara? Jagtror att det är en avsevärd risk att fastighetsägaren-expropriaten i många faUinte kommer att klara detta. Det är, herr talman, uppenbart att statsrådet ärmedveten om den risk som presumtionsregeln kan få för expropriaten eftersom detI propositionen för vissa fastigheter föreslås särregler. Det föreslås jusådana för vissa bostadsfastigheter, något som vi kan kalla enegnahemsgarantiregel. Jag skall Inte gå In på den regeln nu den hardiskuterats . Jag vUl bara nämna att den dock av lagrådet harkritiserats därför att den strider mot grundsatsen att Uka faU skaU behandlasUka, Jag viU påpeka att det förefaller som om det är risk för ganskaslumpmässiga avgöranden när det gäller att faststäUa om regeln är tiUämpUg eUerInte, Regeln gäller fastigheter som innehas i huvudsakUgt syfte att beredabostad åt ägaren och honom närstående. Den gäller inte om syftet med Innehavetär att bereda ägaren "Inkomster genom uthyrning". Däremot gällerregeln fastighet som är "tiUfälligt uthyrd", om ägaren i framtidentänker bosätta sig där. En i och för sig dubiös regel bUr inte bättre därföratt den är oklar när det gäUer att avgränsa dess tillämpningsområde. Jag har huvudsakUgen uppehålUt mig -vid två frågor ipropositionen som jag tycker är otiUfredsstäUande lösta, särskilt urrättssäkerhetssynpunkt. När man ser dessa två frågor tillsammans framstårtendensen i propositionen att på det expropriationsrättsUga området inskränkaoch försvåra den enskilde individens möjUgheter att tiUvarata sin rätt gentemoten mycket stark statsmakt och mot mycket starka kommuner. Den nu tiUämpade bevisbördan i expropriationsmål skall ändras Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ungefär Uka stora krav skall ifortsättningen läggas på expropriand och expropriat. Saknas tUlförUtUgutredning, skall ersättningen bestämmas efter en skäUghetsuppskattning, Denrättspraxis som har utvecklats skall brytas. Men den principiellaUkstäUighet som man nu eftersträvar I bevisningshänseende överges ide faU som anges i 111 a §, I de fallen skaU det inte ens vara principiell UkstäUighet,utan här uppstähs en presumtion tiU förmån för exproprianden. Det är bara närmarkägaren förmår motbevisa presumtionen som han får ersättning för denmarkvärdeökning som har skett. Bortsett från andra invändningar som man kangöra är detta inte konsekvent. EnUgt min mening skuUe ett bifaU tiU Kungl,Maj:ts proposition nr 122 innebära att den enskilde på expropriationsrättensområde inte skulle erhålla den rättstrygghet på vilken han bör ha berättigadeanspråk. De framlagda lagförslagen bör därför inte antas. På grund härav yrkarjag bifall tiU reservationen 1 b av herrar Wennerfors och . HenLIDGARD (m): som jag har haft förmånen att fåarbeta här i har jag lärt mig åtminstone en sak, nämligen attpågående offentUgt utredningsarbete skall respekteras och inte störas meddelvisa och tillfälUga inhopp, vilka har sin grund i ivriga förslagsstäUaresintresse av att skapa lösningar som Ugger inom en utrednings arbetsområde. Hurmånga gånger har vi inte här i alla varit med om att avslå i och försig måhända välgrundade förslag enbart med hänvisning tlU att den aktualiseradefrågan prövas av en eUer annan utredning. Man får helt enkelt enUgt den praxissom jag tycker är nära nog fast utbildad lugna sig i awaktan på att utredningenbUr färdig med sitt ställningstagande och utredningsarbetet är redovisat i formav proposition till även när förslaget är så obetydligt att detinskränker sig tiU ett önskemål att frågan skaU beaktas av utredningen i dessfortsatta verksamhet. Det är mot bakgrunden av denna såvitt jag kan bedömagäller det åtminstone i lagärenden fast rotade praxis vi skall seutskottsmajoritetens förslag att skaU ta ställning I sakfrågorsom är föremål för utredning. Det är värt att konstatera att utskottsmajoriteten intenöjer sig med att beställa utredning av problemet i fråga utan direkt angergrundstommen i den proposition som man begär tlU . Man föreslår alltsåatt skall låsa situationen för regeringen i en viktig principfrågatrots att det inte finns något som helst underlag i form av utredningsarbeteutan bara i vissa utredningsdirektiv som lämnats av vederbörande statsråd. Man kan som ledamot av bygglagutredningen verkhgen frågasig vad utredningen nu skaU syssla med sedan , på det sätt somutskottsmajoriteten tänker sig, redan beslutat i en av de principfrågor somutredningen är satt att utreda. Det kan lugnt konstateras attutskottsmajoriteten vUl "köra över" bygglagutredningen, vUl förhindraden offentUga diskussion och det remissarbete som en offentUg utredningsförslag i allmänhet bhr utsatt för innan det bearbetas för propositionsfärdigstäUande, Det är ett uppseendeväckande avsteg från vedertagen praxis somutskottet föreslår, och jag tycker att det finns anledning att reagera mot denstrypnlng av den offentUga debatten som bUr föhden av ett blfaU tiUmajoritetens förslag. Det beslut som jag kritiserar, herr talman, är utskottetsförslag i civilutskottets betänkande nr 26, att redan nu slå fast en princip avinnebörd att det tiUkommer samhäUet att avgöra var och när glesbebyggelse fårske. Som lök på laxen tiUägger man att ersättning för mistad glesbebyggelserättinte längre skall utgå. Låt mig, herr talman, också försöka sammanställa dettaförslag till beslut, vUket alltså Innebär, som jag sade, att vi skulle få enproposition till nästa års riksdag, med de förslag tiU ändringar inaturvårdslagen som behandlas i samma utskottsbetänkande och som med en vissförkortning kan beskrivas på det sättet att man vih införa treårigaprovisoriska strandskyddsförordnanden utan utredning och utan rätt tiU intrångsersättningför markägare, I naturvårdslagens 15 och 16 §§ finns gäUande bestämmelserom strandskyddsförordnande, och ersättningsbestämmelserna finns i 28 §, Vad somi förevarande sammanhang är av intresse är själva proceduren sådan den nu ärfram tUl ett strandskyddsförordnande. upplyser i saken att för meddelande avstrandskyddsförordnande krävs det omfattande utredningar angående bl,,a,strändernas lämpUghet för bad och friluftshv. Och så konstaterarnaturvårdsverket att länsstyrelserna inte tycks ha erforderhga resurser för attkunna genomföra utredningarna I sådan tid att de stränder kan skyddas som ärutsatta för ett exploateringstryck. Från dessa utgångspunkter, som jag intehar anledning att betvivla, drar man sina slutsatser inte de slutsatser somförefaUer mig mest naturUga, nämhgen att länsstyrelserna skulle förstärkas föratt kunna fullgöra de åUgganden de fått genom naturvårdslagen. Nej, man landari stället märkUgt nog på den ståndpunkten att lagarna skaU anpassas tiU en otiUfredsställandeförvaltningssituation, i det här fallet att utredningskravet skaU eftersättas. Slutresultatet bUr för markägarens del att han berövas denersättningsrätt som man, om jag inte tar fel, första gången tillerkände honom1952 och som garanterades honom så sent som genom naturvårdslag.Fåkunnig och omedveten om den manipulation som han är utsatt för låter sigmarkägaren kanske nöja med att det enhgt det förslag som föreUgger rör sig omett treårigt provisorium. Det kan kanske förlängas , menefter provisorietidens utgång skaU normala förhållanden inträda, dvs.naturvärdslagen skaU börja fungera på det sätt som förutsattes i 15, 16 och 28§§, så att han - visserhgen kanske i en oviss framtid skall få ersättningför det intrång han hder. Men ack vad han bedrog sig, markägaren! Redan medpropositionens uppläggning var det tveksamt, om man tänkte att man någonsinskulle komma tiUbaka tiU de normala förhåUandena enUgt naturvårdslagen. Men ,efter utskottsmajoritetens tillägg och förslag i utskottets betänkande står detalldeles klart att vi aldrig kommer tiUbaka tiU naturvårdslagens normalasituation. UtskottsmajoritetensbestäUning av ett lagförslag förutsätter att aU Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen bebyggelseskaU föregås av planering. Det är tänkt att förslaget skaU komma , ochdet Innebär att det sker ungefär mitt i den enhgtnaturvårdslagen. Det kommer att Innebära att markägaren upptäcker att han efterett år är berövad alla möjUgheter tlU ersättning. Det finns för att döha dettafaktum inget sofistikerat kringsnack av typen att det man inte har rätt tiU kanman inte heUer få ersättning för. Det visar förresten resonemanget omövergångsbestämmelserna också. Att naturvårdslagen i angivna delar kommer att sättas urkraft om riksdagsmajoritetens beställning effektueras av regeringen stårnaturligtvis ingenstans i dagens handUngar, Jag tycker att det hade varitrimhgt om så hade varit förhållandet. Det förefaUer mig höra till hederhghet redovisning av en lagstiftning som man önskar. Man kan kanske rentav varaillvllUg nog att tolka läget nu på det sättet att rättssäkerheten inte harsärskilt gott utrymme I en markdiskussion som i hög grad präglas av ensociahstisk doktrin. Men, herr talman, tillåt mig nu att stäUa en fråga tiUutskottets ordförande eller till vem som helst som vUl eller kan svara. Min utgångspunkt är att propositionen om ändringen avnaturvårdslagen innebär ett tiUägg tih naturvårdslagen, tillkomsten av en nyparagraf i den. Ändringen innebär inte ett upphävande av 15 och 16 §§ och inteheller av ersättningsbestämmelserna. Kommer ett bifaU nu det är min fråga tUl den nya a-paragrafen att medföra att länsstyrelserna kommer att förbjudasatt göra det som åUgger dem enhgt gäUande lagbestämmelser, enUgt 15 § och 16 §som fortfarande skall gäUa? Med andra ord, kommer länsstyrelserna att fortsättadet normala utredningsarbetet i den mån man har resurser, och kommer man underdenna tid att faststäUa ersättningsbelopp I enUghet med gäUande bestämmelser?Jag viU understryka att bestämmelserna gäller. Jag har observerat formuleringeni a-paragrafen, där man säger att länsstyrelse må avbryta ett ärende därutredning inte är avslutad, men den bestämmelsen innebär att det överlämnas tihlänsstyrelsens eget ställningstagande om man skaU avbryta eller om man skaUfortsätta. Vad jag vUl ha svar på, kanske av utskottets ordförande,är ahtså: Kommer länsstyrelserna även i fortsättningen under det år som degamla bestämmelserna gäller att arbeta på grundval av dem? Mot bakgrunden avhur lagstiftningen är utformad tycker jag att det är riktigt att så sker. Låt mig så lämna denna för en vissmaktfuUkomUghet belysande detah och övergå till en annan, 1 flera anföranden här jag skall inte upprepa argumenteringen har föredragande statsrådet kritiserats för att vissa iexproptiatlonspropositlonen nya förslag inte har varit föremål för någonremissbehandhng och att man över huvud taget inte har försökt att Inhämta någrasynpunkter på dessa. Utskottet redovisar, har jag lagt märke till, attutskottet har tillförts en del synpunkter i dessa ämnen framför aUt förmodarjag att det gäller den s, k, presumtionsregeln genom skrivelser och munthgaföredragiungar från bankinstitutioner, representanter för näringshvet ochandra. Men vad som har skrivits och sagts under utskottets behandUng tycks verkhgen inte ha påverkat utskottetoch inte ha tillmätts någon betydelse, eftersom majoriteten helt franktförklarar att det vld propositionens avlåtande tiUgängUga materialet harutgjort en tiUfredsställande grund för en bedömning. Man har med andra ord intetagit någon som helst hänsyn UU de synpunkter jag förmodar allvarliga och ivisst hänseende vägande synpunkter - som framförts vld uppvaktningar och Iandra sammanhang. Och kräver man ett beslut av oss vanhga ledamöter här ikammaren, av oss som inte har haft möjhghet att ta del i utskottsarbetet ochinte ens ansetts värda att i reducerad form I betänkandet få åtminstone en hteninbhck i förutsättningarna för beslutet. Det hade varit mycket värdefuUt om vifått redovisat hur kreditinstitutionerna ser på den s. k. presumtionsregelnsbetydelse för bedömningen av en fastighets kreditvärdighet. Kommer bankinstitutionernai framtiden att bh mer restriktiva när det gäller fastlghetsbelåningen ellerbUr det en oförändrad situation? Gynnsammare för fastighetsägaren lär det välinte bh. Svaret på denna fråga hade Inte behövt vila på så lösaspekulationer som finns i betänkandet, om man hade ansträngt sig för attåstadkomma en något så när hygghg remissbehandhng av de nya förslagen. Ochsvaret är absolut inte ointressant, inte heUer är frågan obetydlig. Den berörmer eUer mindre intimt aUa fastighetsägares ekonomi och väl också I vissutsträckning samhällsekonomin, eftersom fastlghetsbelåningen hgger på så högnivå som den gör enhgt uppgift rör den sig om . Låt mig så att säga ur djupet av minokunnighet framstäUa ytterUgare en fråga. Det Ugger absolut inte, jag försäkrardet, någon som helst pohtisk finurhghet eller illviha bakom den frågan; jagställer den enbart i ett försök att skapa klarhet kring en sak som jag befararannars kan leda till diskussion. Jag kanske också är ute i ogjort väder, mendet vore bra om även det kunde bU klarlagt. Det handlar omtomträttsexpropriatlonen. Jag uppfattade det så att , när han blev Utetansatt i fråga om villaägares stöne eUer mindre säkerhet, svarade att förtomträttsexpropriatlon skall gälla de normala föratsättningama. Jag fattadedetta på det sättet att han menade att det skuUe finnas mera kvaUflcerade kravpå en utredning från kommunens sida om utnyttjande av marken för ett byggande. Och här kommer jag med en delfråga. Menar statsrådet ellerutskottsordföranden att det kan vara en tillräckhg uppgift från en kommunalutredning, om man säger; "Det är kommunens uppfattning att den här, förtillfället med villor på egen och fri grund bebyggda marken också i framtidenskall -vara upplåten för enfamiljshus, ty vad vi åsyftar genomtomträttsexpropriatlon är endast att överföra marken så att säga tlU kommunensägo?" Jag har väl observerat de förbehåU som finns ipropositionen i det att man hksom hittUls skaU ta alla möjUga hänsyn ochhantera villaägare med stor försiktighet. På den punkten finns det ingentveksamhet, men frågan är: Kan man utnyttja bestämmelserna omtomträttsexpropriatlon tlU att expropriera en fri och egen mark tillhörandevillor? Är det en tlUräckUg Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen bevisningnär man säger att här skall också Ugga viUor? Man kommer UU sådana funderingar när man gör en jämförelsemellan vad som sägs i propositionen om tomträttsexpropriatlon och vad som sägsi utskottsbetänkandet. Där är nämligen en diskrepans I formuleringen somförefaller mig rätt betydelsefuU. På s. 160 r. 13 I propositionen står det:"En förutsättning även för tomträttsexpropriatlon bör vara attexpropriationen avser mark som med hänsyn tUl den framtida utveckUngen krävsför tätbebyggelse eUer därmed sammanhängande anordningar. I fråga om kravet påbevisning om markbehovet anser jag i hkhet med utredningen att det i regel börvara tillräckhgt att kommunen förklarar sig ha för avsikt att upplåta markenmed tomträtt." Den här formuleringen i propositionen siktar på aU mark,aUtså både obebyggd mark, glesbebyggd mark och tätbebyggd mark. Utskottet säger på s. 17 tredje stycket, mitt på sidan,och där är orden delvis gemensamma tiU en början: "Förslaget innebär atten förutsättning för även tomträttsexpropriatlon skaU vara att marken medhänsyn tiU den framtida utveckUngen behövs för tätbebyggelse eUer därmedsammanhängande anordningar." Men sedan kommer awikelsen I utskottsbetänkandet:"Bevisningen om detta markbehov kan dock beträffande obebyggd ochglesbebyggd mark inskränkas tiU kommunens uttalade avsikt att upplåta markenmed tomträtt." Utskottet tiUstyrker därefter lagförslaget, men där finnsinte ett ord om hur man ser på tomträttsexproptiation i samband med bebyggdmark. Jag vill fråga utskottets ordförande: det en avsiktUg diskrepans? SkaUde som en gång skaU tUlämpa de här bestämmelserna behöva sitta ochfundera på om lagstiftaren har menat någonting annat här än han har menat ipropositionen? Jag tycker att det är viktigt att få det utklarat. Jag ärmedveten om att jag kan vara ute i ogjort väder på den här punkten, men tillframtida missförstånds undvikande kanske jag ändå skulle kunna få ett svar påfrågan. Jag beklagar att jag måste begära ordet viddenna sena timme, men den fråga som ställde tycker jag ändå kräverett svar för att vi skaU undvika missförstånd eller missbruk i buskagitationen. Frågan om man får expropriera en tomt som är bebyggd meden villa bara för att sedan upplåta samma tomt Igen med tomträtt är att besvaramed ett otvetydigt nej. Att det förhåller sig på det viset framgår om herrLidgard i stället för att dra in detta i debatten läser vad som står ipropositionen på s. 263 i mitt svar till lagrådets utlåtande. Det framgår ocksåav utskottets betänkande. Jag skall passa på att svara på en sak till. Hen Lidgardfrågade hur länsstyrelserna skaU hantera naturvårdslagen och strandskyddsbestämmelsernaunder , tills det kommer en ny lagstiftning. Självfalletskall myndigheterna följa nuvarande lag så länge den gäller. Det kommer inteatt ges några direktiv tih länsstyrelserna att förfara på något annat sätt. TiU sist viU jag i all vänskapUghet säga tiU aUa dessamoderater som talar så förfärhgt mycket om rättssäkerheten här; Begränsa er enhten Förvarje gång ni yttrar er hugger ni i sten så att det gnistrar om det ochflisorna yr. En del av er har talat om att vi nu gör några fantastiskaövergrepp - vi bryter mot våra internationeUa förpUktelser. Hen Adolfssontalade om artikel 1 i tiUäggsprotokoUet till ommänskhga rättigheter. Kan det vara så? Det är i och för sig en mot sunt förnuftganska stridande tanke att byggnadsföretags och andras rätt att kamma hemspekulationsvinster på markaffärer skulle vara stadfäst i en konventlon som enoförytterUg mänskUg rättighet. Om man htar mer på sunda förnuftet än på dedumheter som har råkat häva ur sig, så skaU man också lätt kunnakonstatera att det förhåller sig så. I artikel 1 I tihäggsprotokoUet tiU Europarådskonventionenstår; "fysisk eller juridisk persons rätt tiU egendom skaU lämnasokränkt. Ingen må berövas egendom annat än i det aUmännas intresse och imder deförutsättningar som anges i lag och av folkrättens aUmänna grundsatser. "Men sedd i sitt sammanhang syftar denna bestämmelse enbart på de fall - och detär det folkrätten handlar om där man nationahserar utländsk medborgaresegendom. Det handlar över huvud taget inte om den lagstiftning som man tiUämparhka för egna och andras medborgare. Vad beträffar folkrättens grandsatser och vilkenersättning som skah betalas finns 1 den folkrättsUga doktrinen ingenstabiUserad uppfattning om hur hög den ersättningen skaU vara, 1 stället föratt föra den här debatten vidare kan de intresserade gå tiU källorna ochstudera Utteraturen, Jag kan anvisa ett antal professorer, i vilkas verk ni kanforska i stället för att fortsätta att prata om konstitutioner, konventioneroch rättssäkerhet. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen HenADOLFSSON (m) kort genmäle; Får jag bara ställa en fråga tlU statsrådetLidbom: Vilka uttalanden från sida är det statsrådet klassar somdumheter? Hen () kort genmäle: Jag hade egenthgen också för avsikt att tihhistorien rädda detta uttryck om "de dumheter som hävt ursig". Men i övrigt skaU jag be att få tacka statsrådet för detsvar jag fick på mina frågor. Jag tyckte kanske inte det var aUdelestillfredsställande; jag förstår inte riktigt varför man skaU behöva användasådana där hknelser som statsrådet gjorde om att hugga i sten och annat medanledning av mina mycket försynta frågor, ViUaägarna får aUtså uppfatta statsrådet på det sättet attde resonemang som förekommer i propositionen om att tomträttsex-propriatlon kantjäna syftet att till det allmänna dra in en oförtjänt markvärdestegring, gäUericke beträffande villaägare. Lagstiftningen skall således även om detförefaUer mig som om det instrumentet finns aldrig användas för att överföraviUafastigheter på egen och fri grund tiU viUafastigheter med tomträtt? Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Det uttalande av som jagåsyftade var remissyttrandet över expropriationsutredningens betänkande. Detsom hovrätten där har skrivit om har bhvit en grop somalla dessa moderater har falUt 1. Det yttrandet av är I sak fel,och det är ett misstag från hovrättens sida. Det var kanske hårt att kaUa detför dumhet, men jag tror att det är ett yttrande som helstglömmer. Hen () kort genmäle: Statsrådet må förlåta mig om jag ger uttryckför den misstanken, att det har gått så långt att statsråd I den svenskaregeringen ställer poUtiska värderingar före juridiska. Hen () kort genmäle: Jag begärde också ordet för att konstatera detanmärkningsvärda uttalande som statsrådet gjorde här om ett seriöst avgivetremissyttrande. Jag viU vidare notera att denlektion beträffande rättssäkerhetsfrågor som juris kandidaten påförmiddagen fick av jurls kandidaten hjälpte tydhgen Inte herrLidbom så mycket. Hen OLHEDE(s); Det är sannerhgen en gammal fråga som vihetsigt diskuterat här . Det var redan den kloke lagstiftaren somfaktiskt införde tomträttsinstitutet, 1 historisk tidtorde med sitt verk vara den mest kände av de många ekonomer, historiker, filosofer och pohtikersom trängt in i det privata jordmonopolets problem och föreslagit lösningar. I jämförelse med de flesta andra europeiska länder har vii Inte varit särskilt radikala när det gäUer att hävda samhällets rättatt på rimUga viUkor tillförsäkra sig markområden för den expansion somutveckUngen kräver eUer att tillföra det arbetande folket den arbetsfriainkomst som markvärdestegringarna är. VI har i större utsträckning än t, o, m,latinska folk hålht fast vid den romerska rätten och glömt bort de germanskarättstraditionerna på detta område. Detta kan delvis förklaras med att vi här uppe I non längevarit ett bondefolk och att vi förhåUandevis sent fick några större befolkningscentra. Men växte mycket snabbt och markspekulanternaskar guld med tähknivar på folkets bekostnad. Mer aUmänt började man bhmedveten om att något måste göras.