prot · FU0979 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes tiU en början av fru andre vice talmannen. § 1 Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande nr 3 i anledning av motioner om upprättande av diplomatiska förbindelsermed m. m. I motionen 1971:125 av herrHermansson i m. fl. hade föreslagits att i skrivelsehemställde till regeringen att den upprättade diplomatiska förbindelser medTyska demokratiska republiken samt verkade för de båda tyska staternas inträdei FN. I motionen 1971:676 av i Stockholmm.fl. hemställdes att i skrivelse tiU Kungl. Maj:t skulle anhålla omåtgärder och initiativ för att upprätta diplomatiska förbindelser med DDR. Utskottet hemställde att skulle avslå motionerna 1971:125och 1971:676. Hen OLOFJOHANSSON i (c): betänkande nr 3 gällerSveriges relationer tiU eller DDR ur bl. De principiella utgångspunkterna för erkännande avstater, diplomatiska förbindelser osv. som kan anläggas här gäller naturligtvisockså i tillämpliga delar betänkandena 4 t. o. m. Jag uppfattar inte utrikesutskottets betänkande i och försig som negativt jag uppfattar det snarare som mera positivt än tidigare år.Men slutsatsen är densamma, och därmed kvarstår det trots allt en hel deloklarheter. Av någon anledning betraktas erkännandefrågorna och upprättandetav diplomatiska kontakter med andra länder mer som politiska än som praktiskaproblem i vår egen inhemska debatt. Till en del kan man naturligtvis finnaförklaringar tUl detta i hur erkännande av stater uppfattas internationeUt. Mendet finns anledning enligt min uppfattning att tona ner den politiskainnebörden av staters erkännande, upprättandet av diplomatiska kontakter ellerej och röstning för en stats upptagande i FN. Det finns främst fyra starka skälför denna hållning; Ett erkännande av eUer upprättande av diplomatiskakontakter med en stat har för svenskt vidkommande aldrig varit en fråga om ett politiskt ställningstagande/ör en regim eUer mot en regim, 2, Sverigehävdar universalitetsprincipen, dvs. Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. bindelser med så många stater som möjligt, och erkänner därför regelmässigtnya stater. 3, Sverigesagerande vid erkännande av andra stater har hittUls kännetecknats av enbetydande flexibilitet, även i förhållande tUl s, k. delade stater, och harockså dikterats av praktiska hänsyn, 4, Detinternationella samarbetet vill vi bygga ut, och vi är medvetna omatt utvecklingen går i riktning mot ökad internationellsamverkan och integration. Enligt folkrättsdoktrinen krävs vissa förutsättningar förett erkännande. Sammanfattat är det helt enkelt fråga om att det finns en vissstabUitet i maktutövningen över en viss befolkning i ett visst område. Denstabilitet i maktutövningen som krävs inåt bör naturligtvis motsvaras av ettrimligt mått av självständighet i det utåtriktade agerandet. Erkännanden med folkrättsUga konsekvenser hävdas ju ävennär det gäller krigförande s, k, upproriska parter med organiserad ledning sombehärskar ett territorium, förmår tillse att krigets lagar följs av krigsmaktenoch över huvud taget, även om det bara är tUlfäUigt, fungerar som regering ikrigförande stat. Naturligtvis är det här fråga om svårare avgöranden. När vi i motionen 67 6 begär åtgärder och initiativ föratt skaU upprätta diplomatiska förbindelser med DDR så är det baseratpå bl, a, fyra skäl som jag tidigare angett och vår grundinställning, attSverige som neutral stat bör erkänna alla faktiskt existerande stater medundantag för dem som är föremål för FN-sanktioner, Ett svenskt erkännande av DDR kan tekniskt settåstadkommas på olika sätt: 1. Genom en deklaration om erkännande efter beslut ikonselj. Genom upprättande av diplomatiska förbindelser med DDR vilket vihar förordat i motionen 676, eftersom vi vill särskilt understryka de praktiskaproblemen i nuvarande situation, som vi måste komma till rätta med på någotvis. Genom att rösta för (och då självfallet ocksåVästtysklands) inträde som medlem i FN. Det naturliga är givetvis, attupprättandet av diplomatiska förbindelser följs upp genom svenskt agerande förmedlemskap i . På denna punkt är således syftet, fru talman, enahanda imotionerna 676 och 125, Utskottet skriver att faktiska kontakter upprätthåUesmellan och på många områden. Man pekarsärskilt på handelsutvecklingen, som man belyser med statistik för 1960-talet,Utskottet betonar också värdet av de avspänningssträvanden som förekommer förnärvarande, bl, a, den tyske förbundskanslern konsekventa arbete idetta syfte. förutsätter vidare att de möjligheter som måfinnas att "successivt förstärka de faktiska kontakterna mellan Sverigeoch kommer att tUlvaratas". På den negativasidan av argumentationen och riktat mot motionärernas förslag - finns att ettsvenskt initiativ skuUe kunna verka störande eller t. o. m. försvåraöverenskommelser mellan berörda parter i de ganska kontinuerligt pågåendeförhandlingarna i Berlin- och Tysklandsfrågorna. Utskottet placerar dessutom,naturligtvis helt riktigt, ansvaret för Tysklandsfrågans lösning hos de fyrastormakter som varparter i det . Det finns anledning att något kommentera detta argumentmot erkännande av DDR, De flesta är överens om att den nuvarande situationen iEuropa inte kan få bestå för framtiden. Den som hävdar motsatsen talar i varjefall inte särskilt högt . Relationerna mellan länder måstenormaliseras. Därför är det naturligt att förhandlingar ständigt pågår tUldess att dessa problem är lösta. Det är lika naturligt att en delad stat harett behov av att ständigt föra överläggningar angående de inte minst mänskligaproblem som uppstår vid delning av en stat. Förhandlingar måste rimligen förastill dess att dessa frågor är ur världen. Den dag förhandlingar inte pågår och Tysklands-och Berlinfrågorna kvarstår olösta finns det särskUd anledningatt inte hoppas på. Då är sannolikt det politiska klimatet i betydligtkyligare än . Man får nästan det intrycket att utrikesutskottet tänkersig en sådan situation som den då kan agera självständigt ierkännandefrågan. tror jag inte att man avser att skapa det intrycket; detvore alltför inkonsekvent. Alternativet tUl ett självständigt svenskt agerandeär att avvakta Tysklands- och BerUnfrågornas lösning, och det kan naturUgtvisbli en lång väntan. Därom vet vi inte särskilt mycket. Det finns anledning att fråga, om vi inte överskattar vårbetydelse, när utrikesutskottet hävdar att initiativ från vår sida skulle verkastörande på förhandlingarna och försvåra överenskommelser där stormakterna ärinblandade. Självfallet bör vi säga vår mening internationellt även då denkan vara impopulär på en del håll t. ex., som vi har gjort när det gällerkriget i , men därifrån och tUl att genom detta anse sig ha inverkanpå förhandlingar där stormakter är inblandade är steget ganska långt. Vi är enröst bland många i den internationella opinionsbUdningen, Med detta vill jag inte påstå att tidpunkten för ettagerande är helt betydelselös. Inte aUs, Men det räcker inte med att hänvisatill förhandlingskontakter i Tysklandsfrågan som skäl för att ingenting göra,ty det är så naturligt att de förekommer ständigt i en delad stat, därförhåUandena är så oklara som för det tyska folket. Situationen mellan och är ganskalåst, men det har hänt saker som jag tycker är ganskaintressanta. En amerikansk under ordförandeskap av förreBonnambassadören har föreslagit att alla s, k, delade stater skallbli upptagna som medlemmar i . Det är alltså frågan omerkännande av dessa stater, bl. a. , och Nordkorea.Detta är inte officiell USA-politik i varje fall inte ännu men det är ettintressant tecken bland andra på att gamla hårda attityder håUer på att mjukasupp. Miljöfrågorna kräver ofta ett internationellt samarbete;det betonas ofta, inte rrunst i detta hus. Annars kan vi inte angripa demeffektivt. Det svenska initiativet tUl om den mänskligamUjön, som skall förläggas hit tiU dessutom, motiveras just på dettasätt, I ett interpellationssvar sade utrikesministern att"den har ständigt betonat, att den mänskliga miljöns Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m.m. Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. problem ärnågonting som i högsta grad angår alla människor. Vi kommer därför att arbetaför en överenskommelse om vidast möjliga deltagar-krets," kommer enligt uppgift att inbjudastater, som inte är medlemmar i , tiU denna miljökonferens i 1972.Frågan skaU tas upp tiU hösten. Det ligger naturligtvis i direktaintresse att både Öst- och är med på konferensen, bl. a. på grundav deras geografiska närhet till vårt land. Trots jordbruksministerns lugnandeuttalande kan vissa tecken från öststatshåU tolkas så, att erkännandeproblematikenkring kommer att påverka ställningstagande tUl ettdeltagande i den här världskonferensen om miljön. Andra exempel på hur miljöfrågornas lösning påverkas av dediplomatiska relationerna är de båda oljeskyddskonferenserna i och1970. Vid bägge tillfäUena deltog representanter för både Öst- ochVästtyskland. Syftet med konferenserna var att få tUl stånd ett samarbete medmålsättning att gemensamt angripa nedsmutsningsproblemen i ochKattegatt, Någon överenskommelse har emellertid inte kunnat träffas, trots attsamtliga nationsrepresentanter var eniga i huvudfrågan, nämligen att ettsamarbete mellan berörda stater krävs för att förhindra konsekvenserna av t,ex, oljekatastrofer. Också här spelar således erkännandeproblematiken enframträdande roll som hinder för att träffa bindande överenskommelser mellanolika stater. Det borde vara naturligt att och ökarsin handel med varandra liksom skett , Och det är nästa skäl.Ju mer omfattande handeln blir, desto svårare är det naturligtvis att sköta deni nuvarande former utan ömsesidig officiell länderrepresentation. Också här harSverige - inte minst som neutral stat ett direkt intresse av att spridahandeln på fler länder och länderblock. Närheten till gör dettaland till en naturlig handelspartner. Inte minst för de södra och sydöstradelarna av vårt land skulle utökade handelskontakter i denna riktning fäbetydelse för näringsliv och sysselsättning på samma sätt som EEC-marknaden ochkontakterna med den har betydelse för vårt näringsliv. Det ökade utbytet överhuvud taget talar givetvis också för att officiella kontakter skapas. Mot en rad praktiska fördelar på handelns,miljösamarbetets och det internationella utbytets område står de ganska osäkranackdelar som ett svenskt erkännande av skulle kunna få på de mereller mindre intensiva och i stort sett kontinuerliga förhandlingarna på olikaområden, meUan såväl de fyra berörda stormakterna som de tyska staterna. Förvår del har vi ansett att fördelarna klart överväger nackdelarna, och dessutomfinns det anledning att i ökad utsträckning se praktiskt på relationerna mellanstater som ändå är ett faktum och som vi då måste behandla som ett sådant. Merav folkligt inflytande i de internationella relationerna och mindre av låstapositioner bland diplomater och politiker på toppnivå skulle säkerligen ocksåvara positivt för det internationella samarbetet. Som jag sagt innebär de åtgärder och initiativsom vi begär i vår motion nr 676 som en konsekvens att arbetar för att ,och då naturligtvis också , upptas som medlem Nr 79 i . Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till motionerna125 och 676, 5 jjgj 1971 1 detta anförande instämde herrBjörk i , fröken samt herrar i och (samtliga c). Hen MÅBRINK (vpk): Av ärendets redovisning framgår att dennaerkännandefråga återkommit vid de flesta av de senaste årens riksdagar.Resultatet har blivit avslag på yrkandet att skall erkänna det faktumatt det finns en stat i med nära 18 miljoner invånare, som faktisktexisterar och som borde erkänna. Opinionen tUl förmån för ett sådant steg från svensk sidaväxer. Även inom regeringspartiet finns en sådan opinion. Om detta vittnar deuttalanden som gjorts på flera socialdemokratiska distriktskongresser. I årets utrikesdebatt väckte det en viss uppmärksamhet närriksdagens förste vice talman i ett debattinlägg tog ståndpunkt för ett svenskterkännande av . Han är inte ensam om den ståndpunkten inom sitt parti. Detfinns också en motion väckt av centerpartister som kräver ett erkännande avTDR. Men regeringen envisas med att upprätthålla sinnej-sägar-attityd. En fråga som med all rätt bör ställas är: Hur vore det omvårt lands utrikespolitiska agerande konsekvent inriktades på att tjänaobestridliga fredsintressen? upprepar inte längre den märkligaargumentationen "att vi inte bör erkänna därför att detta skullekonservera delning". Jag lämnar tiUs vidare denna sortsargumentation. Jag gör det, därför att jag kan notera att utskottet övergivitden uppenbarligen på grund av dess orimlighet. Huvudargumentationen mot ett erkännande är nu en annan. Nusäger man att förhandlingarna mellan de fyra stormakterna samt dialogen mellanförbundsrepubliken och befinner sig i ett mycket ömtåUgt skede och attinitiativ från andra staters sida skulle kunna verka störande eller t. o. m.försvåra överenskommelser mellan berörda parter. Egentligen har inte alls något svenskt initiativ i deåberopade förhandlingarna meUan och ifrågasatts ellerförordats. Vad som föreslagits är att normala folkrättsliga och diplomatiskaförbindelser skall upprättas meUan och Tyska demokratiskarepubliken. I vilket avseende kan ett sådant steg "störa"förhandlingarna? Tidningen från detta år förtydligar:"Den som något lite känner situationen i vet, att ettsådant svenskt steg skulle skapa ytterligare svårigheter för WUly Brandtsavspänningspolitik gentemot ." Jag kan fortsätta att citera den för SAP så representativatidning, som väl Arbetet får anses vara. I samma redaktionella artikel kanföljande citeras: "I nuvarande, mycket känsliga läge skulle det" -dvs. erkännande av "uppfattas som ett drastiskt avsteg frånneutraUteten, som Upprättandeav diplomatiska förbindelser med m. m. Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. verkligenskulle komma i obalans." För det första bör noteras att svenskutrikespolitik görs beroende av vad som anges ligga i ett annat landsregeringschefs intressen. Detta är både märkligt och intressant. Vill herrBrandt avspäning gentemot - som Arbetet skriver och, kan det tUläggas,sin närmaste granne, då bör väl ett erkännande från ett tredje land löpa isamma utrikespolitiska strömfåra? Vem kan det gagna i , att Sverigefortfarande vägrar erkänna ? Gagnar det de reaktionära revanschistiskakretsarna, de som inte vill en normalisering av relationerna med sin östragranne? Eller gagnar det dem som arbetar för ett närmande, ett erkännande avTDR? Det borde, fru talman, räcka med att stäUa frågan. Det borde räcka med atthänvisa tUl Springerpressens jubel varje gång den svenska avslårförslag om ett svenskt erkännande av . Ett faktum är att fredens sak gagnas bäst om betydandestater och dit måste väl ändock ett land med nära 18 miljoner innevånare iEuropas mitt räknas intar en plats bland andra stater, att dessa staterupprätthåller folkrättsliga förbindelser med varandra. Faktum är också att det måste gagna fredens sak om såvittmöjligt alla stater tUlhör FN:s medlemskrets. Om man är överens om dessasjälvklara fakta är följande fråga berättigad att ställa: Bör inte det neutralaoch fredsälskande verka för att skapa normala folkrättsliga förbindelsergenom att själv upprätta sådana? Hur kan man med bibehåUet allvar göra gäUandeatt ett svenskt erkännande av skulle vara ett avsteg från neutraliteten?Min polemik gäller här tidningen . Vill socialdemokratiska talaredistansera sig från sitt partis mest betydande dagliga tidning, vore dettaenbart att välkomna. Låt mig nu nämna något om förbundskansler "nya östpolitik" som betecknas som avspänningspolitik, 1 Moskva- ochWarszawaavtalen har Oder-Neisse-gränsen erkänts de nu gäUandeefterkrigsgränserna -inklusive TDR:s gränser. Men som jag anförde iutrikesdebatten har inte ratificerat dessa avtal och synes vägragöra detta. Skälet för detta är att man säger från sida:Först skall Berlinfrågan lösas. Vad är då BerUnfrågan? Det är tUl grundläggandedel den positionen, att beteckna som en del av den tyskaförbundsrepubliken. Det är försvaret för att till förläggaofficiella västtyska sammankomster. Detta är en fullkomligt oreaUstiskhållning, som om den inte överges vittnar om att man inte önskarnormalisering eller avspänning. En sådan västtysk regeringspolitik bör intevara normgivande för svensk utrikespolitik. TUl frågeställningen om vad som är förenligt med svenskneutralitetspolitik viU jag än en gång återkomma och kan konstatera följande.Sverige erkänner den ena tyska staten, , som den 7 september1949 tog första steget tUl delning. erkänner inte den andratyska staten. När de fyra stormakterna åberopas, låtsas man inte om att den enaav dem - - är för en normalisering visavi , Vad svenskutrikesledning fäster avseende vid är den stäUning som de tre NATO-staternaintar, nämligen , och . Detta är inte något uttryck för enneutralitetslinje. Utskottetåberopar den ökade handeln mellan och , Visst har denökat, men så där anmärkningsvärt stor kan man inte säga att ökningen är. Skallnågon kommentar göras i detta sammanhang bör den i så faU vara; Handeln mellanSverige och har ökat trots den faktiska diskrimineringspolitik som Sverigebedriver gentemot , utrikespolitik gentemot kan nämligen inteåsättas någon annan beteckning. Herr utrikesministern har under denna vårsession fått ettpar enkla frågor. Den ena gällde om skulle stödja TDR:s inval iVärldshälsoorganisationen. Svaret blev att "vid prövning avmedlemsansökningar röstar för inval av alla stater, som vi erkänt".Eftersom inte erkänner så skall aUtså inte ens medverka tUlatt får plats i . Detta är att dra konsekvensernain absurdum av den diskrimineringspolitik som regeringen fortsätter att bedrivagentemot . TUl sist, fm talman, ytterligare några ord om handeln medTDR. Situationen är verkligen betecknande. Finansministern anstränger sig bl.a. med konsumtionsbeskattningen som medel att främja industriinvesteringarnaså att exporten kan öka. Utrikesministern företräder en utrikespolitisk linjesom uppenbarUgen inte är ägnad att främja vårt lands handel med den stat som oavlåtligen växer industriellt och ekonomiskt. Antalet stater som erkäntTDR är 29. Ytterligare 34 stater har andra officiella förbindelser meddetta land. har likaberättigat medlemskap i inalles 300 internationella organisationer.Österrike och har handelsrepresentationer i . Det neutrala har verkligen anledning att korrigerasin håUning i denna fråga. Vi bör göra det i eget intresse, men också för attfrämja fred och avspänning. Då vårt motionsyrkande sammanfaller medyrkandet i motionen 676 av i m, fl. vill jag yrkabifaU dels tUl motionen 125, dels tiU motionen 676, Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. HerrDAHLEN (fp): Det har varit intressant att lyssna tiU hur man från vittskilda inrikespolitiska utgångspunkter kan förenas i denna fråga. Vi har redandiskuterat förhåUandet tiU under denna riksdag -senast upptog den en del av den utrikespolitiska debatten.Jag förmodar därför att kammaren håller mig räkning för att jag här inte kommermed något långt anförande. Jag vill endast säga tUl att han fårförsöka erhålla svar beträffande regeringens ståndpunkt i en del frågor som rördet här problemet från något annat håll än från mig. Vad beträffar det anförande som iStockholm höll kunde jag i stor utsträckning hålla med honom om vad som börvara normerande när vi skall bedöma, om bör erkänna en stat. Detta ärinte bara min personliga uppfattning, utan jag tror att den är ganskarepresentativ för det parti som jag företräder. Det skall inte vara våra mereUer mindre varma känslor för en annan stat som skall avgöra, om vi skallerkänna den eUer ej. Om vi lägger in sådana värderingar, kommer det att kunnaförsvåra det internationeUa samarbetet. Jag håller alltså med herr Upprättande av diplomatiska förbindelser med Tyskademokratiska republiken m. m. Johanssonom att vi skall försöka undvika detta. När vi ser tUlbaka på regeringens handlande under ettantal år, tycker vi att regeringen i en del fall kanske hade kunnat handlalitet klokare i fråga om dessa förbindelser. Men vad skall vi nu göra i den faktiska situation sområder nere på kontinenten? Vi måste från svensk sida fråga oss hur det vi görmöjligen kan påverka eller inte påverka möjligheterna att uppnå det som jagföreställer mig är ett för oss alla gemensamt mål, nämligen en lösning avTysklandsproblemet, som verkligen bidrar tUl att skapa avspänning i . sade mycket riktigt att vi inte böröverskatta betydelse. Det tycker jag det är bra att få höra. Det finnsde som har en benägenhet att vara storsvenska i internationella sammanhang ochvilja lösa inte bara våra egna problem och nordiska problem, utan all världensproblem. Jag gläder mig över att tydligen inte tUlhör denkategorin, även om det kanske vid något tUlfälle i hans ungdomsförbund harsagts en del som det möjligen finns ett storsvenskt drag i: "Vi skallklara det mesta." Jag tycker som , att vi inte böröverskatta den svenska politikens betydelse. Men här gäller det ett mycket delikat problem. Mot slutetav sitt anförande kom också fram tUl att det kan finnasnackdelar med att i dagens läge erkänna . Jag noterar detta medtUlfredsstäUelse. Man bör här inte bara måla i vitt eller svart, utan det finnsandra - låt oss säga grå färgtoner. Det är ett framsteg att detta kommer fram idebatten. Vi hoppas alla att det skaU bli en lösning på Tysklandsproblemet,som i sin tur bidrar tiU att åstadkomma ett där freden kan vara någotmera stadigvarande än den varit på åtskilliga århundraden. Vi har iutrikesutskottets betänkande noterat att det skett glädjande framsteg i arbetetpå att åstadkomma bättre relationer mellan VästtysklandSovjet ochVästtyskland-Polen. tyckte att det är förfärligt att man skallbehöva vänta så länge på att skall erkänna , eftersomförhandlingar därom pågätt så länge om jag fattade rätt gjordehan det påståendet. Men så är verkligen inte förhåUandet. De reellaförhandlingarna mellan och ochfyrmakts-förhandlingarna om är inte mer än . BeträffandeBerlin kan sägas att det rådde stillestånd under mycket, mycket . Detta beklagar vi alla. Det är inte någonting som vinoterar med förtjusning. Men det måste ju ligga som bakgrund när vi frågar omdet finns någon anledning för att vara litet försiktigt därför att mannu äntligen har börjat komma in i ett skede av reella förhandlingar. Deansatser tUl förhandlingar som funnits förut har ju mycket snabbt försvunnit.Därför ligger det ganska mycket i vad utrikesutskottet här säger att vi mycketnoga måste överväga om möjligen ett svenskt ställningstagande skulle kunnaskapa irritation. Vi skall ha klart för oss att ett svenskt ställningstagandekan föranleda andra stater att handla på samma sätt. En del tycker att det voreenbart bra, men problemet är så pass komplicerat att det aUs inte är säkert attdet skulle vara bra. Vi läser ibland i tidningarna med verklig glädje om attdet ser ut som om någonting positivt skulle hända. Så dröjer det kanske bara 24timmar, varpå ett meddelande kommer om att det inte gick på det sätt vi hadehoppats och som jag tror att många nere på kontinenten hoppats. Det är alltsåett utomordentligt delikat läge. Det är mot den bakgrunden vi inte kan se attdet finns några övervägande skäl för att i dagens läge skulle erkännaÖsttyskland. Men när man i utskottets betänkande inläste att det finnsen förhoppning om att det nuvarande läget inte skall vara länge, läste manverkligen in något som är riktigt. Det finns väl ingen vettig människa -åtminstone i vårt land som kan tycka att det är en bra situation att våraförbindelser inte är annorlunda med de miljoner som finns på den kanten nere iEuropa. Vi hoppas emellertid att det skall bli en lösning. Men den stora fråganär om vi skulle kunna påskynda en vettig lösning genom att nu ta ställning.