prot · FU09139 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokoUet för . Ang. praktikplatser för skolungdom vid statliga verk § 2 Ai.praktikplatser för skolungdom vid statliga verk Herr statsrådet erhöU ordetför att besvara fröken i (c) i kammarens protokoll för den24 november intagna fråga, nr 389, till herr utbUdningsmlnistem, och anförde; Fröken i har frågat chefenför utbUdningsdepartementet om enUgt hans uppfattning de stathga verk som ärlämphga I sammanhanget, t. ex. , I tUlfredsstäUandeomfattning stäUer praktikplatser för skolungdom tiU förfogande. Frågan haröverlämnats tih mig för besvarande. Jag förutsätter att frågan avser annan praktikanttjänstgöringän sådan som kan sägas ingå i praktiska yrkesorientering (s. k.pry o-verksamhet). Maj;t har i chkulär (1968:367) tiUstatsmyndigheterna meddelat föreskrifter om praktikanttjänstgöring förstuderande. I chkiUäret understryks betydelsen från utbUdnings- ocharbetsmarknadssynpunkt av att studerande bereds tUlfäUe tUl lämpUgpraktikanttjänstgöring. Det framhåUs som angeläget att statsmyndigheternabereder möjhghet till lämphg praktikanttjänstgöring för I första hand studerandevid universitet, högskola och gymnasieskola. Vid i övrigt hkvärdiga meriterbör sådan praktikantsökande anstäUas med förtur för vUken praktikanttjänstgöringeningår som ett obUgatoriskt led i utbUdningen, Om statsmyndigheterna stäUer praktikplatser tUl förfogandei en från de studerandes synpunkt tillfredsställande omfattning kan aUtiddiskuteras. Så långt jag har kunnat utröna söker de stathga myndigheterna i aUmöjlig utsträckning föha de rskommendationer som Kungl. Maj:t meddelat I frågaom praktikanttjänstgöring. Den betydelse man inom statsförvaltningen tUlmätersådan tjänstgöring understryks också av att sedan fleraår har en särskild arbetsgrupp för praktikförmedhngsfrågor. I gruppen är bl, a,personal- och studerandeorganisationer representerade. När det gäUer praktikanttiänstgöring vid statens järnvägarhar kommunikationsministem i svar på enkel fråga av henJonsson i Ahngsås utförligt redogjort för de särskUda förhåUanden inom bl, a,SJ som påverkar möjligheterna att tillgodose behovet av praktik för studerande. Ang. praktikplatser för skolungdom vid statliga verk FrökenANDERSSON i (c): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret, som väl egentligen inte var ett riktigt svar på min enkla fråga. Min fråga gäUde i första hand praktiken i gymnasieskolan.Det är riktigt uppfattat. Det var kanske inte riktigt klart uttryckt, Elevemapå den fyraåriga tekniska hnjen av gymnasieskolan skaU ha sex veckors s. k.mUjöpraktik, aUtså praktik på med hänsyn tUl deras utbUdningshnje lämphgarbetsplats. De har två sådana obhgatoriska praktikperioder dels mellan årskurs2 och 3, dels meUan årskurs 3 och 4, Det har ansetts värdefullt att praktiken kan ordnas på ettsådant sätt att ungdomarna får uppleva mUjön precis sådan den är på enarbetsplats. Inte minst är detta viktigt med tanke på hur angeläget det är atteleverna lär sig samarbeta med andra anstäUda på olika plan. Gymnasieskolans tekniska linje har 5 0006 000 elever ivarje årskurs. Det är aUtså sammanlagt nära 12 000 ungdomar som på sommarenskaU skaffa sig meningsfyllda praktikjobb. Det har varitförenat med uppenbara svårigheter för ungdomarna att få lämphga praktikjobb.Detta kan ha flera orsaker. Är tiUgången på arbetskraft god, som den är förnärvarande, är företagen säkert mindre benägna att ta på sig det extra arbetesom det innebär att sätta in en praktikant i arbetet. Den omläggning avrutinerna som vidtagit har inte heller gjort detlättare för eleverna. I detta läge skuhe man tycka att det vore naturUgt attstaten som arbetsgivare gick före med gott exempel. Men det är tydUgen precistvärtom. t. ex., som utgör ett mycket bra praktikfält förmånga tekniska studerande, tar inte alls emot någrapraktikanter. Man har gjort det tidigare I begränsad omfattning, men fr. o. m.i år har man, enhgt uppgift, helt upphört. Det är möjhgt att frågan har rests aUtför snart efter detsvar som kommunikationsministern gav , men i den nya arbetsmarknadssituationvi nu befinner oss i anser jag det ändå motiverat. Det är rätt uppseendeväckande, tycker jag, att man förstkräver praktik av eleverna och sedan gör så htet från statens sida för att göradet möjligt för eleverna att fä den. Man kräver ahtså av det privatanäringsUvet det man själv inte anser sig ha möjlighet tUl, Detta leder till atteleverna tvingas ersätta miljöpraktiken med skolpraktik, vilket inte på någotsätt är tUlfredsstäUande. Fröken och jag är tydhgen heltöverens om att praktikanttjänstgöring är betydelsefuU för de studerande och attdet är angeläget att alla arbetsgivare stathga, kommunala och privata underlättar de studerandes möjligheter att få praktikanttjänstgöring. På denpunkten råder aUtså ingen delad mening mellan fröken och mig. Beträffande påpekandet att staten skaU föregå med gottexempel vill jag gärna ånyo erinra om det interpellationssvar somkommunikationsministem gav och där han 1 mycket kaUa siffror belyste attexempelvis har praktikplatser och sedan ett tiotal år tUlbaka stäUtdet störstaantalet sådana tUl förfogande. I stor utsträckning har också SJ varitföredömligt i det avseendet. Men I övrigt hänvisar jag på nytt, beträffande SJ,tUl det svar som kommunikationsministern har gett. Jag vill dessutom, utöver vad jag nämnde i mitt svar,gärna erinra om att regeringen gav statens personalnämnd iuppdrag att undersöka förekomsten av praktikplatser hos statsmyndigheterna. PersonalnämndenskaU också föreslå åtgärder, som nämnden kan finna lämpUga, för att öka antaletpraktikplatser. Detta uppdrag är, tycker jag, ytterligare ett uttryck förregeringens ambition på den här punkten. kunde jag förstå att fröken fråga egenthgengäller det jag gick förbi i mitt svar, nämligen pryo. Hon tryckte ju pågymnasieskolan. Då borde frågan egenthgen ha besvarats av utbUdningsministern.Men jag vill också gäma på den punkten framhåUa att, i varje fall såvitt jagkunnat bedöma det, de centrala statsmyndigheterna inte fått några klagomål överatt någon elev inte fått önskad pryo inom de områden där pryo kan förekomma.Med det sista tUlägget vUl jag emeUertid påpeka att pryo inte kan ges på vilketområde som helst och att detta skapar vissa besvärhgheter inomstatsförvaltningen. Det är t. ex. fortfarande många ungdomars dröm att bhlokförare och önskemål om pryo som lokförare förekommer, men sådana önskemålkan inte tUlgodoses eftersom tjänst som lokförare och i andra yrken där pryointe medges nås först efter en längre tids tjänstgöring i andra befattningar. Jag har med detta velat ytterhgare belysa attstatsmyndigheterna är positiva till att bereda praktikmöjligheter. Ang. praktikplatser för skolungdom vid statliga verk FrökenANDERSSON i (c): Nej, herr statsråd, det gäUde inte pryo. Pryoförekommer 1 och jag talade om gymnasieskolan, alltså om denmUjöpraktik som är obUgatorisk för tekniska gymnasiets elever. Jag efterlystebättre insatser från statens affärsdrivande verk. hörde jag att man äruppmärksam på problemet. Det är bra att aUt görs som kan göras, och jag hoppasatt det blir bättre, ty elevema har verkhgen väldigt besvärligt för närvarandeatt få praktikplatser. Det är också bra att tar emot många, men detvar SJ jag frågade om. Statsrådet sade mycket riktigt att SJ har varitett föredöme. Efter vad jag kan förstå, förhåller det sig inte så längre. Ävenom de förhållanden som framgick av svaret på frågan kan vara något skäl,så tycker jag ändå att det är rätt beklaghgt att man inte utnyttjar tUlfäUetatt knyta ungdomar tUl verket som en rekryteringsbas i fortsättningen. Det ärju inte bara en fråga om att hjälpa eleverna tUl praktik utan också att se omdet egna verket när det gäller personalrekryteringen. Jag hoppas aUtså att statsrådet vUl medverka tiU att detsker en förbättring i fråga om SJ:s poUtik i det här avseendet. Överläggningen var härmed slutad. företagens kostnader för verkskydd, m. m. Ang. företagens kostnader för verkskydd, m. m. Herr försvarsministern ordet för att besvara () framstäUdainterpeUation, nr 210, och anförde: Hen har frågat mig om jag finnerdet rimligt att företag, som enhgt lag är skyldiga att bestrida kostnader förverkskydd, skaU belastas med kostnader retroaktivt på basis av framtidaprogramplaner, om utbUdningen inom verkskyddet fortfarande i första hand skaUske på deltid i enUghet med utbUdningskungörelsen , Vidare har herrStrindberg frågat om jag kan förklara den mycket stora kostnadsstegring som nudrabbar företagen för verkskyddsutbildnlng och sluthgen om jag är bereddmedverka tUl en omprö-vning av de kostnader som ci-vUförsvarsstyrelsen räknatfram att gäUa fr, o. m, den 1 juU 1971, har tre företag och anfört besvär över bl, a, clvllförsvarsstyrelsens beslutom ändring av taxor för UtbUdning och övning inom verkskyddet. Besvären prövasför närvarande 1 Kungl, Maj;ts kansU. Jag är inte beredd att innan Kungl. Maj:tavgjort besvären ta något initiativ eUer göra något uttalande i de frågor somframstäUts i interpeUationen. HenSTRINDBERG (m): Jag ber att få tacka försvarsministern försvaret på min interpeUation. Det var onekUgen ett kortfattat svar, och detinnehåller väl inte så mycket att ta på. Men viU jag gärna säga attjag finner svaret mycket upplysande. Av svaret framgår ju att inte mindre äntre företag samt anfört besvär över kostnadsökningarför verkskyddsutbUdningen. Det visar tydUgt att jag haft en välmotiveradbakgrund tUl den interpeUation som jag har framställt och att något tydUgen harinträffat som förefaller vara ganska galet. En fråga tycker jag dock att försvarsministern rimhgtviskunnat svara på, nämligen min andra fråga i interpeUationen, den som löd såhär: Anser statsrådet att utbUdningen inom verkskyddet fortfarande i förstahand skaU ske på deltid i enUghet med utbildningskungörelsen ? Denfrågan är ju mera av principiell karaktär och har inte så mycket med de aktueUakostnadsfrågorna att göra. I utbUdningskungörelsens 6 § står bl, a, följande;"UtbUdning, som enUgt denna kungörelse är bestämd tUl visst antal timmar,skall företrädesvis äga ram vid deltidsundervlsning." Kimgörelsen är migveterhgt fortfarande i kraft, varför det förvånar mig mycket attci-vilförsvarsstyrelsen i sin skrivelse av kan tala om ensuccessiv övergång tUl heltidsutbildning. En sådan övergång är ur kostnadssynpunkt mte försvarbar.Vid ett företag i har man gjort en jämförelse av kostnaden förbevakningsövningar meUan övningar vid företaget och motsvarande övningarfortfarande vid företaget men i civilförsvarets regi. Kostnaden för avföretaget verkstäUda övningar bhr och . Kostnaden icivUförsvarets regi bUr 13 478:50, dvs. en fördyring med hela ,. Låt mig också erinra om att verkskyddsutbUdningen i detegna företaget har den mycket stora och betydelsefulla fördelen att personalendå UtbUdas vid den arbetsplats och i den miljö där den skall verka i etteventueUt krigsläge. Mycket skulle kunna tUläggas, men jag låterdet anstå tUls jag sett hur Kungl. Maj:t handlägger aktuella besvärsärenden.Jag hoppas ändå att försvarsministern skaU vara vUhg att svara beträffandeUtbUdningskungörelsen. Ang. principema för polisutbildningen När det gäUer den frågan kan jag ge föhandesvar utan att I övrigt gå in på de frågor som vi nu håller på att pröva inomförsvarsdepartementet. Det har pågått en övergång fråndeltidsutbUdning tUl dagutbUdning. Vi har anmält det för flera gångerutan att det gjorts någon erinran. Det är en försöksverksamhet som successivthar byggts upp, och meningen med den är naturhgt-vis att de som tillhörverkskyddet skaU få en hka god utbUdning som de som är inom det aUmännacivUförsvaret. Det är denna utbyggnad som pågår som har påverkat de problem som-vi nu diskuterar och prövar. Hen (): Jag tackar för de ytterhgare upplysningar somjag fick av försvarsministern. Jag har inte tUlhört vare sig andra eller förstakammaren tidigare och har inte haft någon anledning att lägga mig i dediskussioner som tidigare ägt rum i , men jag tycker att man medhänsyn tUl den mycket stora kostnadsskUlnad som föreligger bör iaktta storförsiktighet innan man lägger ytterhgare utgifter på företagen. Principen omhuruvida verkskyddet över huvud taget skaU betalas av näringsUvet eUer om detskaU hgga på kostnadema för totalförsvaret är en fråga som jag vet att både1963 och riksdagar har behandlat, och vi kanske får anledningåterkomma tUl den saken . Överläggningenvar härmed slutad. Herr justitieministern ordet för att besvara () framstäUdainterpellation, nr 145, och anförde: har frågat mig dels om jag är itillfäUe att redovisa principerna för poUsutbUdningen, dels om jag anser attgällande kursplaner och utbUdningens innehåll i övrigt tUlgodoser de avstatsmakterna uttalade principerna i frågan om vidgat utrymme för psykologiskaoch sociala kursmoment, dels om pedagogisk sakkunskap finns representerad iskoUednlng och utbUdningsledning och om utbUdningen sker i enUghet med modemavuxenpedagogiska principer. Principerna för poUsutbUdningen är angivna i 1967 årsstatsverksproposition. För tids vinnande ber jag att få hänvisa tUl denna. Utbildningens närmare innehåU har fastställts av rikspoUsstyrelsen. Därvid har väsenthgtstörre vikt än tidigare lagts vid de ämnesområden som har berört isin interpeUation. Isamband med den omorganisation som ägde rum av framför aUtkriminalavdelningama inom pohsdistrikten beslöts att varje pohsman efteravslutad grundutbUdning skaU fuUgöra en s. k. alterneringstjänstgö-ring . Han skaU tjänstgöra vid kriminalavdelning och vidordningsavdelning. Regeringen har nyhgen beslutat, att praktiktjänstgöringenskah utgå ur grundutbUdningen och att den teoretisk-prak-tlska UtbUdningen skaUförlängas . Den högre pohskursen kommer i stäUet att avkortasför de polismän som går genom grundutbUdningen i den nya formen. Depsykologiska och sociala kursavsnitten har fått det vidgade utrymme somstatsmakterna avsåg. Utöver det antal timmar som har anslagits tUl utbUdning isådana ämnen förekommer inslag härav även i de rent pohsiära ämnena. Tre lärarebedriver fuU undervisning 1 psykologi -vid de tvåpolisskolorna. 1 samband med översyn av kursplanema kan övervägas att beredastörre utrymme åt dessa ämnen. I nuvarande läge får det i så faU ske 1 huvudsakpå bekostnad av andra ämnen. Den totala utbUdningen inom pohsen är avsådan omfattning att det knappast är möjligt att nämnvärt utöka den. På längresikt kan möjhgheterna tUl omfördelning bh bättre då man kan räkna med att deelever som börjar den pohsiära grundutbUdningen får en allt bättreutbUdningsbakgrund. Jaganser att den poUsiära utbUdningen är sådan att den ger poUsmännen en godgrund för det samarbete på det sociala området och med skolan som är nödvändigti dagens samhäUe. Det är mycket väsentUgt att detta samarbete kan ske utanfriktioner. Det har inte framkommit att eventueUa brister i samarbetet skuUebero på pohsens UtbUdning. EnUgt vad jag har mig bekant fimgerar samarbetetutmärkt på de flesta håll. FruGradin tar även upp frågan, om pedagogisk sakkunskap finns representerad iutbildiungs- och skoUednlng och om utbUdningen bedrivs i enUghet med moderna-vuxenpedagogiska principer. Isåväl utbUdningslednlngen som i ledningen för poUsskolorna finns personal medomfattande pedagogisk förmåga och erfarenhet från utbildningsverksamhet påsåväl central som lokal nivå. Samthga har fått sina tjänster i konkurrens medandra sökande och därvid bedömts vara de lämpligaste för uppgiften. UtbUdningenplanläggs i stort vid utbUdningsbyrån i rikspoUsstyrelsen. Kurs- ochlektionsplaner utarbetas vid byrån. I detta arbete har byrån behov av bl. a.pedagogisk och poUsiär sakkunskap. I den mån sådan inte I tUlräckhg omfattningfinns representerad inom byrån anhtas särskUda experter. Rikspohsstyrelsen harnyhgen utsett sådana experter från såväl det pedagogiska som det polisiäraområdet. Läramai de poUsiära ämnena vid poUsskolorna har tidigare saknat pedagogisk utbUdning.Fr. o, m, bedrivs i rikspoUsstyrelsens regi pedagogiskatvåveckorskurser som främst är avsedda för pohslärarna. Vid dessa kursermedverkar pedagogisk expertis från yrkespedagogiska institutet i , Av devid skoloma anställda akademikerna har huvuddelen erforderlig pedagogiskutbUdning. Fra (); Jag ber att få tacka justitieministern försvaret på min InterpeUation. De stora krav som stäUs på poUsen som samhällsorganoch specieUt på den enskilde poUsmännen har ju bekräftats de senaste dagamagenom diverse artiklar 1 dagspressen. De förhåUanden poUsen arbetar under,särskUt i storstäderna, stäUer stora krav på den enskUde poUsmännens uppträdande,balans, omdömesförmåga och tolerans. Varken justitieministem eller jag bordebh särdeles förvånad om många pohsmän upplever sin situation som svår ochfrågar om de erhåUit en utbUdning som är adekvat. Ingen föds tUl pohs, utan fördet yrket som för aUa andra yrken måste utbUdning ges. Den som väher ett såsvårt och grannlaga yrke måste få en väl avvägd såväl praktisk som teoretiskskolning. Man får inte glömma bort att pohsuppgiften i siginnehåller moment av oförenhg natur. Pohsen skaU som bekant lämna aUmänhetenskydd, upplysning och hjälp samt fortlöpande samarbeta med socialmyndlghe-tema.Samtidigt skall pohsen utöva en för samhäUet nödvändig social kontroll. Justitieministern och jag tycks vara överens om detmänniskovårdande inslaget i pohsmannens arbete. Enhgt vad statsrådet har sigbekant fungerar samarbetet utmärkt på de flesta håll. Ja, vad kan statsrådetsäga annat? Men jag är bl. a. ordförande i en socialarbetarorganisation, och vitycker att samarbetet kunde vara betydhgt bättre ute på fältet. Vi läggerdefinitivt inte skulden på poUsen, utan vi är beredda att Instämma i vad somnyhgen sades i apropå samarbetet: "PrincipieUa skiUnader har ibland också rått meUan dei samarbetet ingående organen. Sålunda har vissa barnavårdsnämnder funnit detolämphgt att t. ex. sampatmUera med poUsen. Man anser att det kan ha en ickeönskad inverkan på aUmänhetens attityder mot barnavårdsnämnden. En sådaninstäUning från en myndighet gentemot en annan tycks tyda på att man Inteklargjort för sig InnehåUet i den andres målsättning. PoUsen däremot har inte aUtid kunnat samarbeta med skolaeUer , då man där inte varit benägen att genom joursystem eUer påannat sätt ställa sig tUl förfogande vid behov . praktiskadetaher har aUtså försvårat det samarbete som de flesta är medvetna om måsteexistera och fungera om man verkhgen eftersträvar förebyggande Insatser." Samarbetet innebär mest att det är cheftjänstemänsom träffas, och det är aUtså för Utet av fältkontakter. Jag tror attpohsmannen inte minst om de fick mera praktiska inslag i sin utbUdning skuUekunna klara detta på ett rimUgare sätt. Som jag ser det gäUer det i nulägetinte om man skaU ha si eUer så mycket psykologi som sådan i kurserna, utan vaddet handlar om och den kritiken har framförts inte minst av pohsema själva är att ämnena måste få en sådan uppläggning att det finns såväl psykologiskasom sociala kursmoment i dem. TiU slut skuUe jag -vUja göra en aUmän reflexion utifrånsvaret och efter ha tittat på pohsutbUdningen ganska ordenthgt. Det man skuUevilja diskutera förutsättningslöst, inte minst i skenet av U 68 och de tankar Ang. principerna för polisutbildningen som framförs där, är jufrågan: SkaU pohsutbUdningen i fortsättningen vara så här avskild från aU annanutbUdning? Skulle man Inte kunna diskutera att knyta den tUl den aUmännautbUdningen, så att man får en sådan poUs- och krimlnalvårdsutbUdnlng att demänniskor som hamnar här också bhr rörligare, kan väha olika områden, kanflytta mellan yrken precis som man nu tänker sig på andra områden 1 samhället?Det vore intressant att höra justitieministerns åsikt om det. Jag delar fra uppfattning att frågan om pohsens UtbUdning ärmycket betydelsefuU när det gäUer den viktiga men ÖmtåUga samhällsfunktion sompolisen har att fyUa och att vi ständigt måste vara observanta på utveckhngen. FraGradin nämnde det samarbete som har intensifierats mellan pohs,och skola för att bedriva en uppsökande och i övrigtkraftfuUare verksamhet för att förhindra brottshghet bland ungdom. Jag kännerväl också tih att starten där inte har varit aUdeles gnisselfri. Men så vittjag förstår har man övervunnit de svårigheter som här fanns i början, och jagtror att det finns ett mycket stort intresse och en ärhg vUja frånpoUslednlngens och poUsens sida att delta i det arbetet. Detär nödvändigt att -vi försöker bryta ned de eventueUa negativa attityder som påsina håll råder mot pohsen. De verkar naturligtvis inte förbättrande påsituationen utan tvärtom. Men det pågår ju ändå så stora ansträngningar att påohka sätt förbättra pohsens utbUdning och att framför allt försöka få igenomden uppfattningen att pohsen är ett serviceorgan för allmänheten. FruGradin frågade på slutet om man på lång sikt kunde göra utbildningen annorlundaså att den integreras mera med den aUmänna socialutbildningen i samhäUet.PoUsen har ju dock så speciella funktioner att jag förestäUer mig att det fördagen inte är aktuellt att tänka på en sådan integration utan att man 1 stäUetfår verka för ett ännu bättre samarbete meUan oUka grapper som arbetar medsocial service. FraGRADIN (s): Jag är mycket tacksam för att justitieministern tar upp detta omsamarbetet. Det har ju gjorts några undersökningar, bl, a, en doktorsavhandhngsom presenterades för någon vecka sedan och som har titeln och som just visar att det behövs intensifieringar. Framför aht gäherdet att man skah nå de ohka fältarbetama. Dettamed pohsutbUdiungen såg jag kanske mte på så lång sikt som justitieministerngör, utan jag tycker att man redan nu förutsättningslöst borde diskuterarelativt snart var den skaU Ugga och på vilket sätt den skall bedrivas. Överläggningenvar härmed slutad. fiskegränsema vid , m. m. Hen statsrådet erhöU ordetför att besvara () framstäUda interpeUation, nr204, till herr utrikesministern, och anförde: har frågat utrikesministern omregeringen är uppmärksam på de ytterst stora risker det nuvarande svenskafisket på intemationeUt vatten löper om planenhgt flyttar ut sin fiskegränsfrån nuvarande 12 tUl , och om så är faUet vilka åtgärder regeringenämnar vidtaga för att söka stoppa denna olyckUga utveckUng. InterpeUanten har-vidare frågat vUka åtgärder regeringen ärrmar -vidtaga för att skydda desvenska yrkesfiskarnas intressen om utflyttningen inte kan stoppas. EnhgtfaststäUd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara interpeUationen. Låt mig tUl en början säga några ord om de på senare åraUtmer tiUspetsade motsättningama på fiskets område meUan kuststaterna och delångdistansfiskande staterna. Flera omständigheter har framkaUat nuvarande situation. 1vissa regioner av världen har fisket kommit att tUl den gradintensifieras att fisken helt enkelt inte räcker tiU, Kuststaterna strävar idetta läge att förbehåUa sina egna fiskare ensamrätten tUl fisket i så storavatten utanför den egna kusten som de rimhgen kan utnyttja. Den tekniskautveckhngen på fiskets område föranleder i hkhet med den minskade fisktiUgångenkrav på aUt stöne fiskeområden med ensamrätt för kuststaten. I andra delar av världshaven är situationen en annan.Fisken räcke dä ännu tlU för kuststaternas och de långdistansfiskande staternasfiskare. En utvidgning av fiskegränserna i dessa regioner kommer åtminstone förnärvarande inte att leda tUl större fångst för kuststaternas egna fiskare. Attkuststaterna ändå strävar att vidga sin ensamrätt tUl fisket hänger 1 StäUetsamman med övertygelsen att kuststaterna har större rätt till havets levandetillgångar utanför kustema än de långdistansfiskande statema. I denutsträckning de senare drar nytta av dessa tUlgångar bör de föhaktUgen ocksåbetala för sig, exempelvis 1 form av fiskeavgifter. Denna aUmänna motsättning meUan kuststater ochlångdistansfiskande stater hade redan börjat ta form när 1958 och 1960 årsinternationeUa havsrättskonferenser höUs. Båda dessa misslyckades med attaUmängiltigt fastställa hur långt ut i havet kuststatemas jurisdiktion sträckersig.