prot · FU0955 · 1971-12-31 00:00:00 — Om de här molståndsrörelserna, som arbelar i ochMozambique - del är bara dem jag talar om just nu skulle lyckas, uppslår etthål i den skyddsmur runt som man byggt upp. Del skulle innebära ellökal tryck på regimen i . Det skulle innebära en psykologisk seger ochetl brytande av det hopplösa dödläge som länge har karakteriserat silualionen isödra . Del är väl inte sä mycket som vi ensamma kan göra åt denhär utvecklingen. Men vi har givetvis som när det gäller andra kriser i världenvär del av ansvarel, i det här fallet när det gäUer all hindra all Sydafrikafär ylterligen en respittid innan man där Ivingas ge upp den omänskligaapartheidpolitiken och när del gäller all skapa förutsättningar för all folkeni och skall få sin frihet. Vi kanfullgöra det ansvarel genom effeklivare stöd de molslånds- Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt rörelser,som för en ojämn kamp mot en portugisisk regim, vilken hämtar sinmilitära slyrka frän NATO och sina ekonomiska resurser frän EFTA. Vi kan göra delgenom en aklivare FN-politik och genom att erbjuda de fria afrikanska staternai närhel den ekonomiska hjälp som skulle göra dem mindre känsligaför locktoner frän . När regeringen klippte av förhandlingarna medEEC om fulla anslulning marknaden försatte den oss i ensämre förhandlingsposilion. Vi fick helt enkelt aldrig tiUfäUe alt undersökahur nära den fulla anslutningen vi kunde komma med en bibehållen neutralitet -en neutralitel som för övrigl aUa ansvariga politiker i vårt land är fullleniga om, vilkel kommii till utiryck i den långa debatt vi fört här . Regeringen trodde sig ha löst en gordisk knut men högg istället bara av en kommunikationslinje. Del är den reella sanningen. Del är motdelta förhällande som näringslivets kriiik av regeringens agerande i EEC-frågani huvudsak riklar sig. Även om regeringens bedömning av möjlighelerna förSverige all vinna en full anslulning lUl EEC med bibehållen neutralitet är riklig,ändrar detta inte det förhållandel att man genom fortsatta förhandlingar kunnatfå en klarare bild av hur längl EEC viU sträcka sig för att liUvarata våraönskemål. Regeringens handlande har därför, anser vi, varil slarvigt ochlättsinnigt. Från näringslivels sida önskar man inte en full anslutningUll EEC under alla förhållanden. Jag vUl gärna starkt understryka delta. Menman fruktar för en situation där saml och vinneranslutning medan får finna sig i att tacka för de tullfavörer, som denutvidgade marknaden i nåder kan erbjuda oss. Nägra möjligheler att påverkaEEC:s agerande fär vi knappasl sedan regeringen salt oss i en försämradförhandlingsposilion. Jag vill erinra om del har för övrigt tidigare saglshär - att av vär loiala industriexport pä ungefär 27 miljarderkronor gick 12,5 miljarder till EFTA-länderna med en alldeles självklardominans för de nordiska länderna och . Skulle nu dessa länder komma med i EEC, medan slårutanför, skulle det innebära någonting näst inlUI en katastrof för vär exporl.Visserligen lär det ha sagts från ministerrådet i att en eventueU danskoch norsk anslulning lUl EEC inte skulle behöva innebära en rasering av delnordiska luUsamarbetel. Såvitt jag har kunnat finna, är emellertid ingenlingskrivet eller protokollfört om della. Lösa middagsbordssamtal är ingengaranti. Del är tyvärr troligare alt och måsle krypa in bakomEEC:s gemensamma tullmur än att det nordiska samarbetet fär bestå oantaslat. Utgången av förhandlingarna mellan och EEC kandärför bli avgörande för om vi skaU följa med i välståndsutvecklingen eller omvi skall hamna på efterkälken. Med värt höga löneläge blir de flesla av våraexportansträngningar ganska meningslösa, om vi dessulom måste hoppa över EEC:shöga tullmur. Som jag nämnde förut, går 12,5 miljarder av vär totala export av industrivaror på 27 miljarder tUl EFTA, medan industrivarorför bara 5,9 miljarder har lyckats forcera EEC-murarna, Delta säger åtskUligtom hur stora hinder för vår exporl och handel över huvud taget tullmuraregentligen är. Av de 25 proceni av vår totala exporl som gärlill de nordiska staterna skulle säkerligen en stor del bli utkonkurrerad, omde nordiska länderna hamnade pä olika sidor av tullmurarna, I har man gjort en beräkning över hur slortinkomstbortfallet för skulle bli, om kom med i EEC meninte , De danska siffrorna omfaitar emellertid ocksä jordbruket. Nägonexakt siffra har man givelvis inte fält fram, men man räknar med att borlfallelpä exporten efler skulle ligga någonslans . Med tanke pä betalningsbalans - en för likaallvarlig sak som den svenska betalningsbalansen är för oss kommer det allbetyda en myckel drastisk nedskärning av importen. Pä danskt häll är man fulltpå del klara med alt en sädan situation skulle påverka den ekonomiskatUlväxttakten pä elt synnerligen allvarligt sätt. Den lycksinte la lika aUvarligt på dessa saker som man gör på poliliskl håll i ,Och ändock skulle etl ulanför etl utvidgat EEC, med de andra skandinaviskastaterna och som medlemmar, fä en ännu svårare situation änDanmark. Exporten har alltså en myckel slor betydelseför huvudparten av den svenska liUverkningsindustrin. Men del är inle barastorföretagen som kan vara med i exportkonkurrensen, som mänga tror, utan ocksäde smä och medelstora förelagen, som dessulom av nalurliga skäl har lättare altbearbeta de kullurelll och språkligt likartade nordiska grannländerna. Men inomstorföretagens export ligger även en hel del exporl frän småföretagen dold. Desmå och medelstora förelagen är ju i mycket hög grad underleverantörer UUsädana svenska företag som är slorexportörer. , som väl är värt landsstörsta enskilda exportör, bygger i hög grad pä produktionen vid mänga hundra och kanske fler smä och medelstora företag. Möjligheterna UU ekonomisktUlväxt och en bättre handelsbalans ligger också i hög grad i alt de mindre ochmedelstora företagen kan vinna en slörre marknad, som gör det möjligl för demalt utnyttja de länga seriernas fördelar. Lyckas vi inte åsiadkomma en hyggliguppgörelse med EEC, belyder det allvarliga framlida påfrestningar på värhandelsbalans, LO-chefen har för övrigtunderstrukit detta myckel ingäende. Här kan man alllsä säga alt löntagare ochföretagare har exakl samma instäUning. Men även sysselsättningen kommer i faradärför att numera främst exporterar förädlade varor. En isoleringskulle också påverka vår inhemska prisnivå just emedan vi förlorar de länga seriernasekonomi. Regeringen har sagt att vi inte kan ha full anslulning menatt vi skaU eftersträva en anslulning i "bredast möjliga form". Vadmenar egenlligen regeringen med detla? Inom näringslivet vet man i varje fallytterst litet om vad som finns bakom dessa lösliga ord. Det är naturligt alloron inom näringslivet är stor . Inom många företag, det vet ju alla,överväger man mycket allvarligt en viss etablering innanför EEC-murarna. Utiikes- och handelspolitisk debatt Utiikes- och handelspolitisk debatt Mängaföretag har för övrigt redan kommii dil. De skulle nämligen förlora huvudpartenav sin export, om , och kommer med i ett vidgatEEC men vi slär ulanför. Har regeringen någon som helst uppfattning om hurlångt vi kan komma utan anslulning? Del bör man väl ha, ly i annal fall hademan inle gärna kunnat skära av förhandlingslinjen pä sätt som skett. Men skulle nu regeringen ha en klar uppfattning om vad vikan få i nådegåvor om vi stär ulanför ell utvidgat EEC - varför har däregeringen inte lämnat ut nägra upplysningar om förhållandena? Hur ser delexempelvis ut när det gäller etableringsrätten, den statliga upphandlingen inomEEC, kapitalrörelserna osv.? brukar sällan spela roUen av en slutenmussla det ligger definitivt inle för honom men måste man be honom lämnaklara besked. Han måste lugna den oro man hyser i vida kretsar inom svenskföretagsamhet för regeringens agerande i EEC-frågan. Den olycka som enligl vär uppfattning skett genomregeringens aUlför tidiga deklaralion om omöjligheten av en svenskEEC-anslulning kan inle botas. fär regeringen i stället försöka göra delbäsla möjliga av en dålig situation. Vi mäsle göra vårl absolul yttersta förall inle komma i en sädan posilion att vi hamnar ulanför den tullmur som finnskring ungefär 340 mUjoner köpstarka människor. Utgången av förhandlingarna kanbli avgörande för - jag har sagl del förr och det måste understrykas pä nyll -vär framlida välståndsutveckling. Regeringen har därför ell ulomordentligtstorl ansvar. Jag hoppas att den är medveten om silualionen, även om vi tyckeratt regeringens agerande i EEC-frågan hillUls varil ganska lättsinnigt. Att klippa av kommunikationslinjer vittnarinte om nägon större förhandlingsskicklighet eller stalsmannabegävning. Helasvenska folket har rält all kräva mer av sin regering. Hen ÅSLING(c): Ätt påverka världsopinionen är ell väsentligtinslag i vär ulrikespolilik. Vi vel av erfarenhei alt en växande del avvärldsopinionen är positivt intresserad av värl lands ställningstaganden. Deltaär som jag ser det en följd av vär neutraUtetspolitik men även av vårt hävdandeav humanitet och människovärde som en bas för mellanfolkliga relalioner. Deltakan möjligen i all blygsamhel ocksä vara en kommentar lUl den passus iLondontidningen ' beskrivning av den svenska silualionen som hen Herneliuslidigare citerat. Sell som ett exempel på hur värt land skapat opinion ochrespekt för den utrikespolitiska linjen är de nedruslningsförhandlingar som nupågår i och är inne i sin tionde session av särskUl intresse. Det ärnämligen ell område där vär ulrikespolilik fält den linje, konsekvens ochslyrka i sak som bör eftersträvas. Även della kanske bör noleras när nuprövningens slund tydligen är inne för förhandlingarna i , vilket haromvittnats av flera lalare . Nedruslningsförhandlingarna i har på skUda sättfrämjats av , som vid den 24 :e generalförsamlingenproklamerade 1970-lalet som nedrastningens årtionde. Del var en stoltmålsättning som lyvärrännu förefaller räll avlägsen. engagerade sig under fjolärelsnedruslningsförhandlingar med aU energi för etl komplett nedrustningsprogram.Pä FN:s 25-ärsdag uppmanades medlemsländerna all förnyasina ansträngningar att uppnå slulmälel: en aUmän fullständig nedrustning undereffektiv internationell kontroll. har i nedrustningsarbelet spelat en ledande ochpådrivande roU. Förtjänsten härav tUlkommer framför alll statsrådet , som gått tUl verkel med den blandning av fantasi och tålamod somerfordras för framgång i aUl internationeUt arbeie. När häri dagUksom tidigare i en tidningsintervju uttrycker sin besvikelse över attframstegen i varil sä smä, är det en besvikelse som hon delar med denövervägande majoriielen av svenska folkel. Vi har alla i värt lands insatser inedrustningsförhandlingarna sett en väsentlig mission för . Det finnsheller ingen anledning att dölja vär djupa besvikelse över den ofruktbarafasllåsningen i gamla attityder som präglat insatserna frän de bådasupermakterna. Vid FN;s 26:e generalförsamling i är kommerden expertgrapp som generalsekreterare tUlkallat att avge sin rapporiom de ekonomiska och sociala konsekvenserna av kapprustningen. Världsopinionenkommer därmed sannoliki ytterligare att aktiveras och kräva resultat av delängdragna nedrustningsförhandlingarna. Regeringsdeklarationen om EEC-förhandlingarna bör kunna gesitt bidrag tUl en lugnare och mera sakfylld debatt. Det finns därvid särskUdanledning betona de aUmänna utrikespolitiska perspektiven i frägan. EEC-fråganslösning är inte och kan aldrig för vårt land bli annat än etl sleg på vägen motmera världsomfattande lösningar av frihandeln lösningar som står i samklangmed vår grundläggande syn pä vär roU i världsgemenskapen och solidaritetengentemot . Det finns också mol denna bakgrund trots allt, och sell ietl längre perspektiv, aiUedning tro att de nationella hämningar som sättersin prägel på diskussionerna i sä småningom skall släppa. Vi står dock i de fortsatta förhandlingarna inför storaakuta och akluella problem som fortlöpande måste las upp lUl diskussion ochsom måste bli föremål för opinionens intresse. Hit hör inte minst silualionenför de typiska hemmamarknadsnäringarna och då först och främsl - med hänsyn Ullde specieUa förhåUandena jordbruket. I regeringens deklaration den 1 underströks altönskemälet om dellagande i en tullunion, omfallande bäde induslri-ochjordbruksvaror, kvarstår oförändral. Regeringen markerade ocksä all formen församarbelel mellan och Gemenskaperna »fär bli etl särskill avtal, variparternas rättigheter och skyldigheler klart anges». Man sade sig också hoppas»på särskUda samarbetsformer som svarar mol omfattningen och karaktären av våraförpliktelser». institutionsproblem är särskUt påtagligt förjordbrukels del. Del gär naturligtvis inte att bara öppna gränserna förjordbruksprodukler. Del krävs också en jordbrukspolitik, som i en tullunion medelt vidgal EEC blir den som bestäms i . Den gemensamma jordbrukspoUlikenhar, vUket inle minsl framgåit av förra veckans händelser i , närmastkaraktär av en kontinuerlig förhandling. Resullalen av dessa förhand- Utrikes- och handelspolitisk debatt Utiikes- och handelspolitisk debatt Ungarbestämmer inte bara bondens ekonomi ulan i hög grad ocksä villkoren förlandsbygdens ulveckling i slort. Detta har blivit ännu mera påtagligt när EECnu ocksä är pä väg alt fä en gemensam strukturpolitik. Man måste i den fortsatta debaiten och i de forlsallaställningstagandena ha blicken öppen för risken alt inle färtUlräckligt inflytande pä dessa viktiga områden, om del nu är meningen altjordbrukel skall ingå i en evenluell framlida överenskommelse. Som vi selt avhändelserna räcker del inle heller med att ha representation iunderordnade organ. Det är i den högsta beslutande instansen - i ministerrådet- som jordbrukspriser och liknande vUlkor för produktionen och ulvecklingen bestäms. Om svenska regeringsrepresenianier inle fär liUfäUe altdeltaga i ministerrådets överläggningar får heller inle jordbrukels förelrädareen ansvarig motpart att diskutera näringens villkor med. är i hög gradOtUlfredsstäUande ur demokralisk synpunki, alla andra betänkligheter inle allförglömma. Eflersom problemel är särskUt accentuerat pä jordbruketsområde inställer sig frågan om jordbruket kan lämnas helt ulanför och vad detta i så fall skulle betyda bäde för näringen och för det svenska förhandlings lägel. Riskerar man dä molkrav i form av undantag pä andra områden? Det har t. ex, antytts i pressen att pappersindustrin i EEC-länderna och i inte skuUe vara mogen att slä emot konkurrensen frän de nordiska länderna, varav skulle följa undantagskrav för pappersomrädet. Den fräga man släller sig i sammanhangei är: Pä vilkel sätt följer regeringen upp det här problemet? Vårens jordbruksprisförhandlingar här hemma har med aUönskvärd tydlighet visat att osedvanligt slora prishöjningar är ofrånkomligaför alt Irygga en ur beredskapssynpunkl nödvändig jordbruksproduktion iframtiden. Utan att gå händelserna i förväg är del nu sannolikt så altskillnaden mellan den genomsnittliga prisnivån i och den i EEC under denärmaste åren snarare kommer att öka än att minska. Detta är i och för sig inlemärkligt. Ätt våra jordbrukspriser avviker frän EEC;s är helt enkelt uitryckför att utvecklingen har kommit längre i såväl när del gällerjordbrukel som beträffande samhäUsekonomin i övrigl. För vegelabUier liggervåra priser under EEC:s, medan förhåUandet är del omvända för animalier och däsärskUl för mjölken. Trots dubbell sä höga arbetslöner i det svenska jordbrukelär priserna för vegetabilier lägre än i EEC. När del däremot gäller mera arbetsintensivaprodukter, som framför aUl mjölken, mäsle helt naturligt priserna ligga högreän i EEC-länderna. Vi har nämligen kommii i elt läge där man mäste betala deverkliga kosinaderna för att bibehålla en tillräckligt omfallande mjölkproduktion,1 EEC-länderna har man ännu inte nätt dit, men mjölkproduktionen sjunker ävendär och lyder pä en fortgående anpassning UU marknaden. En annan faktor som man måsle ta med i bilden är deväsentligt slörre subventioner som utgär i EEC-länderna lUl jordbrukarna, TiU sisl behöver jag väl knappast nämna alt jordbruket inorra släller alldeles specieUa krav. Det är för övrigt en fråga somregeringen beaktat och som jag därför inle har anledning att närmare gå in pähär . Detta är i al! korthet nägra av de centralaoch betydelsefulla frågor som man har att beakta när del gäUer all ange ochvärdera jordbrukets plats i en evenluell framlida överenskommelse med EEC, har av fällbeteckningen "inlernationella ärel för kamp mot rasism ochrasdiskriminering". Redan i världsorganisationens stadga, som lUlkom för25 år sedan slås del fast att inlernalionell samverkan skall åstadkommas"vid befordrande och främjande av aktningen för mänskliga rättigheter ochgrundläggande friheter för alla utan åtskillnad med avseende pä ras, kön, språkeUer religion". De fri- och rättigheter som uttrycks i FN:s förklaring omde mänskliga rättigheterna gäller ocksä uttryckligen självfaUet utan åtskUl-nadi fråga om ras. Alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. Trols dessa storslagna deklarationer har FN aUlså anselldel befogat all i är särskUt peka pä angelägenhelen av alt rasism ochrasdiskriminering motarbetas. Det vittnar om den ovedersägliga brist påöverensstäm melse som råder meUan deklarationen och verkligheten. Deklarationen om de mänskliga rättigheterna är intebindande för FN-staterna. Men del finns konventioner, säsom konventionen ommedborgerliga poliliska rättigheter 1966, konventionen om ekonomiska, socialaoch kullurella rättigheter samt konventionen om rasdiskriminering. harinte ratificerat nägon av dessa konventioner, och jag anser det angeläget attdetta sker så snart som möjligl. Vi i värl land vUl gärna räkna oss som fördomsfria irasfrågor och vUl inte medge alt vi har nägra rasproblem här hos oss. Heltsäkerl finns del dock anledning ocksä för oss alt rannsaka våra hjärtan på denhär punkten. Det bör vi hälla i minnet när vi fördömer rasism ochrasdiskriminering i de delar av världen där dessa företeelser är långt meraiögonenfallande och där de t.o. m. gjorts lUI den grundläggande principen församlevnaden mellan människor med olika hudfärg. Jag syftar dä i försia hand pä förhållandena i ,där den vila minoriteten i kraft av sitt regeringsinnehav vilket de färgade iavsaknad av rösträtt inte kan påverka föreskrivit att vita och färgademänniskor inle fär umgås med varandra. Aparlheidpoliliken gör del lUl elt brollför människor av olika hudfärg att träffas. Den syflar lUl att bibehåUa defärgade i förtryck, fattigdom och nöd. Vi reagerar mot della, och vi slär bakom FN:s fördömandeav apartheidpolitiken. Det finns också människor i södra som reagerarmot den politiken. De mäsle naturligtvis ha vårl stöd. I del sammanhanget finnsdel anledning erinra om alt kyrkornas världsråd för sedan beslutat gehumanitärt stöd liU frihetsrörelserna i i kampen mol den vitarasismen. Aparlheidpoliliken är naturligtvis inte förenlig med den kristnamänniskosynen: "Här är icke jude eUer grek, här är icke träl eller fri,här är icke man och kvinna: aUa aren 1 ett i ." Sydafrikaskristna, som häftigast angripit den förda politiken, har enligt vad vi kunnat läsa i lidningarna lidigare i är anklagals för Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt Det är omstörtande verksamhel att arbeta för rällvisa äl deförtryckta. Den bibliska tes som jag citerade har omsatts pä etlfruktbärande säll i Lusakamanifeslet - det manifest om södra som ledarnaför 14 ösl- och cenlralafrikanska staler anlog 1969. Del är ell märkligtmanifest, eflersom det trots de färgades lidanden är sä fullständigt utanhämndkänslor och bygger på alla människors Uka värde. Man är inte baramotståndare lUl den vila rasismen ulan ocksä till en omvänd rasism; man kaninte accepiera alt en svart majorilel skulle diskriminera vila människor. I skarpes den omänskliga aparlheidpoliliken.Vorslerregi-men attackerar, och dess säkerhetspolis gör husundersökningar inomde religiösa samfunden och hos kyrkliga arbetar- och studentorganisationer. Enanglikansk prästman har fängslats och åtalats enligt den s. k. terrorismlagen.Den lagen, som i försia hand är tänkt som ell vapen mot afrikanskamotståndsmän, innebär långtgående befogenheter för byrån för slalens säkerhet.Den ger myndigheterna rält all ulan molivering och på obegränsad lid arresteramisstänkta terrorister och hålla dem internerade lUls de fåll tUlfredsställandesvar pä sina frågor. Domslolarna kan inte ingripa, och misstänkta personer kangripas och fängslas ulan tUlstånd av exempelvis polis- ellerjustilieminislerierna, agerande i södra över huvud taget är ellhot mol säkerheten och freden i denna del av världen. Aparlheidpoliliken spridsi omrädei - vi har t, ex. , del förutvarande , somSydafrika erhöll som mandat och där man sedan FN upphävt mandatet ändåfortsatte all administrera omrädei iUegalt och där man har skärpt förtrycketmot befolkningen och trots protester från FN infört silt lands raslagsliftningoch sina polisstalsmeloder. Det är enutveckling som inger oro för framtiden. som minoritetsregeringarnas grepp har hårdnathar också frihetsrörelserna vuxil ul. Här har FN:s medlemsstater ett storlansvar ell ansvar som vi i värl land försöki la vär del av. Här är delviktigt att opinionen inte tystnar, här är det viktigt att hjälpenintensifieras tiU aparlheidpolilikens offer, UU utbUdning för framlidapoliliskl ledarskap och lUl informaiion. Mot den bakgrunden känner man glädje över Kyrkornasvärldsråds ställningslagande när det gäller humanilär hjälp UllfrUielsrörelserna, Pä en del håll, bl, a, i och , harreaklionen mol beslutet varil myckel hård och belecknals som oansvarig. Som jagser det är beslutet en nödvändig konsekvens och en uppföljning av dediskussioner och uppfattningar som Kyrkornas världsråd gelt ullryck för underdrygl ell Ijugolal är och som man bl. a. manifeslerade i . Mankänner ocksä en befrielse över att kyrkorna vägat la del här sleget, somegentligen borde ha varil självklarl länge; man är glad när ord omsätts ihandling, som här har skett. Detta beslul innebär inle all Kyrkornas världsrådövergivit icke-våldels väg. Pengarna, , är avsedda för stöd åtrasismens offer och deras anhöriga, lUl stipendier ät studenter, lUI läkemedeloch andra medicinska insalser och tUl informaiion om den vila rasismens följdverkningar. Beslutet måste ocksä ha en positiv, stimulerande effektför de människor som kämpar för sin frihet och för räll och rällvisa imänskliga relalioner. Det kan ge dem ny tUlförsikt och vetskap all derasproblem inle är bara deras egna; vi är mänga som vill dela och bära dem. I FN arbetar våra svenska delegater för dessa frågor, ochvi andra bör siödja dem och bl. a, se UU att opinionen inle lyslnar. Som herr utrikesminisiern framhäUil här har Sverigenu blivit medlem i FN:s särskilda kolonialkommillé. Detta medlemskap åläggeross naturUgtvis ett särskUt ansvar när det gäller debatter och beslut i frågorsom berör södra . Jag är ocksä hell överlygad om all där kommerall la sin del av ansvaret. Det är sä mycket i vårt samhälle och i världen över huvudtaget som pockar pä ens inlresse och engagemang, Indianernas förhåUanden kansynas avlägsna för oss, men vetskapen om lidande bland människor, varhelst deluppenbarar sig, mäste medföra engagemang och ansvarslagande, Indianerna är en ras som har fäll lida mer än nägon annanhislorien och århundranden igenom. Ätt de lever längt ifrän oss och i en kullursom är främmande för oss fär inle förta vär solidaritet och värl engagemang fördem och deras problem. Mänga indianslammar har utrotats under århundradenas lopp.Erövra-re av olika slag har dragil fram över deras områden. Del har varil olikaerövrare, men anlingen det har varil spanska erövrare pä 1500-lalel,kolonister, nybyggare eller diktatoriska regimer under senare lid har de haflelt gemensamt: exploatering, våld och grymhet. Indianerna har ocksä genom konfrontationen med de viladrabbats av sjukdomar och epidemier.