prot · FU0975 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är bra. Det gäller att skaffa sysselsättning åt alladem som klarar sådant jobb. Men man tycker det är oansvarigt att stängautvägarna för dem som inte gynnats av Uvet med samma krafter, samma hälsa ochsamma chanser. Vi har ibland ondgjort oss över det förflutna, över engeneration som gynnade de friska och starka men inte hade rum och hjärta förstackarna. VI får se tlU att vi Inte går i samma spår. Ang. ökade möjligheter tiU arkivarbete , m. m. Ang. ökade möjligheter tiU arkivarbete , m. m. För tidens skull skall jag som sagt avstå från att härgöra någon punktgransknlng av TCO-clrkuläret. Den som är Intresserad kan göradet själv. Men jag sätter frågetecken i kanten litet varstans för det som stårdär. Jag menar att det kärva ekonomiska läget för staten inte får ha till följdatt de människor som det här gäller drabbas. Jag tror inte heller att herrHolmqvist kan påvisa att det nationalekonomiskt är någon förtjänst med attsätta stopp och införa en kvot i detta fall. Jag tror att tanken på de vinsterman gör på det mänskliga planet, och som det talas om i detta röda häfte, böravskräcka oss från att alltför hårt hålla igen eller stoppa upp på dettaområde. De måste ju i alla fall försörjas, dessa människor. Det blir dyrare attge dem utkomst på annat sätt. Socialvård är dyr, sjukvård som kanske följer avatt människor bryter samman är mycket dyr. Även om staten skulle lyckas få endel över tUl landsting och primärkommuner i övrigt, tycker jag mte riktigt omdet. På det sättet slår det kanske mycket ojämnt. Jag har kommit i kontakt med en gravt skadad människa somhar gått på kurser i flera terminer med sikte på just ett sådant här arbete,som hade ställts i utsikt för henne; hon hade alltså varit föremål för enmålinriktad utbildning. Hon hade här en chans. Hon skulle få jobb just den härvårvintern. Och så kom avslaget med hänvisning tUl cirkuläret av den 18februari. av kurser fmns för denna person Ingenting. Hon saknarnaturligtvis inte sitt bröd, men hon säckar ihop. Hon hade hoppats få enmeningsfylld sysselsättning. Med detta vill jag understryka att jag intetror att det är nationalekonomiskt riktigt att begränsaanställningsmöjligheterna, när man skriver i programmet att det skall bil enökad Intagning. Jag tror också att det finns en mängd människor som Inte har ensådan struktur, en sådan kapacitet, att de kan komma i fråga i de för all dellovvärda ansträngningar som Inrikesministern talade om i sitt svar. i Agnas använde argument som idetta sammanhang är en aning långsökta. När det gäller Igångsättningen avoprioriterade byggen för en miljard förhåller det sig så att staten där intebetalar ett enda öre; det är ingenting som går över budgeten. Den saken harsåledes inte mycket med det här att skaffa. Jag är mycket Intresserad av denna verksamhet. Jag harhaft tUlfälle att i tidigare interpeUationsdebatter framhålla betydelsen av enökad satsning när det gäUer arkivarbetare och när det gäller de skyddadeverkstäderna. I mitt interpellationssvar fäste jag också uppmärksamhetenpå att vi byggt ut den form av skyddad verksamhet somarklvarbetscentralerna utgör. Det framgick också av mitt svar hur mycket pengardetta har kostat. Det är alltså enbart av den orsaken att vi måste se tUl attfördela åtgärderna som fått lov att utsända ettcirkulär om att man inte kan gå vidare I detta nu; det blir först I den mån mankan placera folk på den öppna arbetsmarknaden som man har möjligheter att ta Inflera vid arklvarbetscentralerna, såvida där inte blir lediga platser av annatskäl. Det kanfinnas flera skäl tiU att en person blivit vägrad arbete i en central.Det kan bero på att vederbörande har relativt goda utsikter att komma ut på denöppna marknaden och då bör stå tUlbaka för någon person som Inte har sågynnsamma förutsättningar. Jag menar att rätta tidpunkten för denna diskussion hadevarit när vi diskuterade anslaget. har vi faststäUt tUläggsanslag förInnevarande budgetår, och har också beslutat om anslaget förnästkommande budgetår tUl denna verksamhet. VI finner båda att den ärangelägen, men jag menar att det inte går, , att bara ta fram denena delen av denna mycket välmotiverade verksamhet och säga att vi just därskaU göra en mycket kraftigare satsning, särskilt som man ju ändå kankonstatera att vi här har utökat Insatserna. Jag har inte den uppfattningen att man I varje fall skaUutgå Ifrån att den som kommit in i arklvarbete Inte skulle ha möjligheter attfå plats på den öppna arbetsmarknaden. Jag medger att det i många fall ärsvårt, men man räknar dock med att det är möjligt att föra omkring 10 procentoch på många håll fler det växlar något vidare ut i den öppnaarbetsmarknaden. Vi skulle naturUgtvis önska att resultatet bUvlt ännu merpositivt i detta avseende, men det är således fel att framställa saken så attdet är utsiktslöst att försöka flytta folk från arklvarbete tUl skyddadverksamhet. Hur önskvärt det än är att ge mer medel tUl den verksamhetdet här gäller, måste vi ändå väga det önskemålet mot andra anspråk som stäUs. Ang. ökade möjligheter tiU arkivarbete, m. m. HerrNILSSON I Agnas (m); Herr inrikesministern säger att det varlångsökt att jämföra med denna miljard. Jag gjorde emellertid inte jämförelsenur synpunkten vad det kostade staten, utan jag ville med detta exempel ha sagtatt regeringen här visat att den tar ansvar för människor. Det var regeringenstanke bakom åtgärden att lägga en miljard på Icke prioriterade byggen, att vihar att se tiU att människor får levebröd och en utkomst. Det är riktigt, ochjag tycker då att den grupp av människor som jag talar om , och som inteär så stor, också bör vara föremål för samma varma Intresse, kanske före mångaandra gmpper. säger att detta har kostat mycketpengar. Det är sant, men jag betvivlar att det bUr bllUgare som man nu tänkerordna det. Jag har funnit att tendensen är den, att det blir ett växande antalmänniskor som i ett arbete som Inte kräver så mycket av självständig planeringskulle fmna en mening och därigenom kanske också undgå att drabbas av sjukdomoch andra svårigheter. Det är fråga om människor som inte kan ta ett annatarbete och som, om de inte får denna möjUghet, måste tas om hand av sjukvårdenoch socialvården, något som bUr dyrare för samhället. Jag har Ingenting emot att dessa människor placeras ut mån det går. Jag är medveten om att en del av dem eller kanskefler kan placeras ut, och det är ju bra. Jag sitter ofta som forskare påarkiv och har träffat människor som kom hit tiU landet och somInte kunde språket. Efter åtta, kunde de med fördel ha gått tiU annatarbete; de var inte skadade i sma lemmar eller i sin tankeförmåga. Jag ärövertygad om att ett större antal människor i denna form av arbete Ang. antalet suppleanter för kommunfullmäktige skulle ha kunnat finna en meningsfull sysselsättning och därigenom hindrats från att gå under. När det gäller tidpunkten för denna diskussion vUl jagsäga att cirkuläret kom och började bU känt av aUmänheten dåjag ställde min fråga. Det har således varit svårt att ta upp saken tidigare.Jag tycker att tidpunkten nu är lämplig att ta upp frågan tUl debatt, även omdet skulle varit önskvärt att vi hade haft reda på detta ochkunnat diskutera saken i samband med den debatt som fördes förut. Överläggningen var härmed slutad. §7 Ang. antalet suppleanter för konununfulhnäktige Herr civilministern erhöll ordet för att besvaraherr () framstäUda mterpellation, nr 97, och anförde: har frågat mig om jag haruppmärksammat att vaUagens nuvarande bestämmelser leder tUl att ett orimligtstort antal suppleanter för kommunfullmäktige kommit att utses i vissakommuner. Vidare har frågat om åtgärder kommer att vidtas så attdessa olägenheter kan undvikas vid nästa kommunfullmäktigeval. kan kommunerna besluta att suppleanter förfullmäktige skall finnas. Sådana utsågs alltså första gången val.Därmed kan garanteras att ledighet, som inte hunnit fyllas efter avgångenledamot, eller tlUfälUgt förfall Inte leder till ändring av styrkeförhållandenameUan partierna Inom fullmäktige. Vidare bUr det möjUgt att knyta fler personertlU det kommunala arbetet och därmed bredda medborgar-mflytandet, I propositionen 1969, som låg tUl grund för beslutetatt ge kommunerna möjUghet att införa suppleantsystem, diskuterades metodenför en lämplig begränsning av antalet suppleanter. , somutrett frågan om suppleanter för fullmäktige, hade för sin del föreslagit attsamma system beträffande utseende av suppleanter som gäller för landstingenskulle tiUämpas också I kommunerna. Remisskritiken av förslaget visade att det,om det genomfördes, skulle leda tUl att antalet suppleanter skulle bliohanterligt stort. En tänkbar lösning hade varit att i stället utformabestämmelserna om suppleanter för fullmäktige med motsvarande bestämmelser omsuppleanter I kommunala nämnder som förebild. Detta hade i och för sig varitmöjligt för kommuner som inte är Indelade I valkretsar men hade i fråga om andrakommuner medfört avsevärda svårigheter från både praktiska och principiellasynpunkter, framhölls det I propositionen. Det borde med hänsyn härtUl mtekomma i fråga att utan närmare utredning pröva en sådan utväg och mte helleratt söka konstruera ett helt nytt system utan anknytning tUl något som tiUämpasför närvarande. Det återstod då att söka överföra bestämmelserna om suppleanterför landstingsmän på suppleanter för fullmäktige, med vissa modifikationer.Detta blev också beslut. Det system för utseende av suppleanter somInfördes Innebär att om parti använder bara en valsedelstyp och, ivalkretslndelade kommuner,använder samma valsedlar för aUa valkretsarna, antalet suppleanter blir ungefärhälften av antalet fiUlmäktige. I den mån partierna använder fleravalsedelstyper ökar dock antalet suppleanter. Dessa konsekvenser framhölls ipropositionen. Där uttalades också att erfarenheterna från tUlämpningen av denya bestämmelserna fick visa om dessa sedermera behövde omprövas. I direktiven för utredningen (C 1970:29) om den kommunalademokratin sägs med hänvisning tUl de uttalanden i propositionen, som jagåtergav , att utredningen skall kartlägga erfarenheterna från den förstavalperiod under vilken de nya bestämmelserna tUlämpats och överväga behovet avändringar. Enligt vad jag har inhämtat arbetar utredningen meddenna fråga med sikte på att ett nytt eUer modifierat system för utseende avsuppleanter skall bli möjUgt att genomföra tUl val. Av landets 464 kommuner har 365, eller av helaantalet kommuner, infört suppleanter i samband med val. Antaletfullmäktige i dessa kommuner utgör 15 057 och antalet suppleanter 15 052, dvs,i genomsnitt en suppleant per fullmäktig, I vissa län utgör suppleantantaletomkring fullmäktige. Sålunda uppgick antalet suppleanter iUppsala län tUl 297 mot 508 fullmäktige och i tUl 271 mot 470fullmäktige. I vissa andra län däremot överstiger suppleantantalet betydligtantalet fullmäktige. I t. ex. är antalet suppleanter 821 medanfuUmäktigean-talet uppgår tUl 388. Suppleantsystemet har alltså i många fall medfört detantal suppleanter som avsågs. Att antalet I vissa kommuner bUvit avsevärtstörre har dock medfört praktiska olägenheter. Jag räknar med att det pågåendeutredningsarbetet redan tUl nästa valperiod skall leda tUl ett system som påett mer enhetUgt sätt reglerar antalet suppleanter. Jag vUl emellertid betona att möjligheten att införasuppleanter, trots dessa olägenheter i vissa fall, haft en gynnsam effekt. Avvad jag anfört i det föregående framgår att man års val hade attvälja meUan att då Införa suppleantsystemet med den utformning som det fickeller att i avbidan på utredning angående ett tekniskt bättre system skjuta påreformen en hel valperiod. Jag anser mig kunna konstatera att de trots aUtövervägande positiva erfarenheterna visat att det var riktigt att införa suppleantsystemetredan tUl val. Ang. antalet suppleanter för kommunfullmäktige HerrENLUND (fp); Herr civilministern konstaterar avslutningsvisi sitt Interpellationssvar att det var riktigt att införa suppleantsystemetredan tlU val. Det vill jag helt instämma i. Men det är Utet svårareatt vara övertygad om att det av tidsbrist inte skulle ha varit möjligt attredan tUl val finna ett system, som bättre reglerar antaletsuppleanter. För åtskiUiga kommuner blev det nog en rätt stor överraskning närde fick veta hur många kommunfullmäktigesuppleanter de hade begåvats med.Suppleanterna måste ju alla enligt bestämmelserna underrättas om sammanträdenagenom brev på posten. Min hemkommun, , fick 90 suppleanter för 41 Men vi hör ändå inte tUl de värst drabbade.Herr nämner i sitt svar , och där torde höratUl de märkUgare fallen med 152 suppleanter. Ännu flera har emeUertid ,som har 165 suppleanter. I båda dessa kommuner är antalet ordinarie ledamöter49. Jag föreställer mig att sunda förnuftet måste ha gjort ett rätt kraftigtmotstånd mot paragraferna i vallagen, när sammanräknarna på länsstyrelsernaställdes inför uppgiften att räkna fram aUa dessa suppleanter. har emellertid civilministern stäUt i utsikt att vi tUlnästa kommunfullmäktigeval skall få ett system som på ett mer enhetUgt sättreglerar antalet suppleanter. Detta tycker jag är ett värdefullt besked, somjag för min del är nöjd med, och jag ber att få tacka för det utförUgaInterpeUationssvaret. Jag kan bara säga att sedan det visat sig kunde använda kommunalrättskommltténs ursprungliga förslag detskulle ha givit oss ännu flera suppleanter än vi fick med detta system hadevi att välja mellan å ena sidan att avstå från att införa suppleantsystemet ochsätta i gång en ny utredning och å andra sidan att ta den lösning som vi fick. Överläggningenvar härmed slutad. Herr handelsmirustern erhöllordet för att i ett sammanhang besvara dels i (fp) den17 februari framstäUda interpeUation, nr 55, till herr justitieministern, delsock i (c) i kammarens protokoll för den 28 aprUintagna fråga, nr 211, och anförde; i har i eninterpeUation tUl chefen för stäUt följande frågor; att gällande tUlämprungsföreskrifter för inköp av pyrotekniska varorefterföljs? Fyller gällanderegler om tUlstånd från polismyndigheten för att anordna fyrverkerier någotbehov? Om så ärfallet, anser statsrådet att Informationen om bestämmelsema ärtiUfredsställande? Vidare har tUl chefen förjustitiedepartementet StäUt följande enkla fråga: ViU statsrådet medverka tiU att förbjuda tUlverkning ochförsäljning av s. k. påsksmällar? InterpeUationen och den enkla frågan har överlämnats tUlmig för besvarande. Jag hemställer att få besvara interpeUationen och denenkla frågan i ett sammanhang. EiUlgt vadjag inhämtat från sprängämnesinspektionen och rikspolis- styrelsen efterlevs inköpsbestämmelserna i stort sett. Sprängämnesin- ' spektlonens tUlsyn över försäljningen av pyrotekniska varor, som sker den stickprovsvis, har inte gett anledning tiU anmärkningar, och Inspektionen 4maj 1971 har det allmänna intrycket att säljarna är medvetna om sitt ansvar. Kravetpå tUlstånd av polismyndighet vid anordnande av fyrverkeri Inomtättbebyggt område är uppställt för att polismyndigheterna skaU kunnakontrollera att brand- och explosionsrisken eUmineras så långt det är möjUgt. Vad angår frågan om informationen tUl allmänheten omgäUande bestämmelser rörande inköp av pyrotekniska varor och tUlstånd föranordnande av fyrverkerier viU jag framhålla att sådan upplysning förmedlas avfabrikanter och säljare samt, i synnerhet vid de större helgerna, avpolismyndigheterna, som därvid anlitar pressen och radion. I stort sett synesdenna information fylla sitt ändamål. Det Ugger på detta område som på fleraandra i sakens natur att inte ens en mycket intensiv och omfattandeupplysningsverksamhet kan uppnå hundraprocentig genomslagskraft. Från samhällets sida eftersträvas att de risker ocholägenheter som bruket av pyrotekniska artiklar medför begränsas I görlig mån.Om det visar sig att allvarUga risker och olägenheter ändå uppstår, är jagberedd att ta upp en diskussion med de berörda myndigheterna om lämpligaåtgärder. Med anledning av fråga vill jag framhållaatt tanken på förbud mot tiUverkning och försäljning av enklare pyrotekniskaartiklar prövats tidigare vid flera tUlfällen. Den har emellertid avvisats pågrund av farhågor för att ett sådant förbud skulle kunna leda tUlhemmatUlverk-rUng av knaUskott o. d. med ökad risk för större skadeverkningarsom följd. i (fp): I en artikel i årets första nummer av enMalmötidning fanns en lång lista över olyckshändelser och incidenter som kundeha utvecklat sig tUl olyckor. Det berättades bl. a. om en raket som hade gåttrakt igenom en vägg och där hyresgästerna genom försynen undgick skador. Jagförmodar att tidningar i de flesta städer hade eller åtminstone kunde ha haftmed Uknande listor på olyckor och olyckstUlbud i dessa tidningarsutgivningsorter under nyårsnatten. Handelsministerns Interpellationssvar, för vilket jagtackar. Innehåller på slutet en huvudsats som jag tycker är det viktigaste ihela svaret, nämligen den att han är vlUlg att ta upp en diskussion med berördamyndigheter om lämpliga åtgärder. Den föregås beklagligtvis av en negativbisats: "Om det visar sig att allvarUga risker och olägenheter ändåuppstår." Jag hoppas att den UUa debatt som vi här skall föra kommeratt visa att det just nu är lämpligt att ta upp dessa diskussioner med de berörda myndigheterna. Jag förutspår att eventuella åtgärder som vidtas kommer att följas med mycket stort Intresse av sjuka människor, av människor med nervös läggning, av poliser och förmodligen även av barnavårds nämnder på en del platser. 2 protokoll 1971. Enligt de informationer som jag harfått i ärendet från Innebär kommerskollegUinköpsföreskrifter fyra regler för inköp av fyrverkeripjäser, knaUpjäser ochpjäser för rökutveckling: En 15-årsregel för inköp av mindre pyrotekniska varorsom knaUpulver och Uknande. En 18-årsregelför sådana varor som får inköpas utan pollstlUstånd. Tillståndbehövs från polisen för att Inköpa pyrotekniska varor som innehåller enpyroteknlsk sats överstigande en viss kvantitet. Vid inköp utansärskilt tUlstånd får andelen knallpjäser inte överstiga av dettotala Inköpsvärdet. Handelsministern och hans informationskällor sprängämnesinspektionen och anser att Inköpsbestämmelsernaefterlevs I stort. Detta är kanske riktigt, även om jag ställer mig ganskatvivlande och tydUgen har kommit i kontakt med fall där efterlevnaden Ickevarit så stor. Det gäller då företrädesvis de mindre pyrotekniska medlen,alltså de där 15-årsgränsen skall gälla. kanske man kan säga att dessa varor inte är specieUtfarUga, men det kan vara nog så enerverande för en sjuk och trött människa attutstå det Intensiva smällande som förekommer före och flera dagarefter en helg, då det enligt kutym skall skjutas och smäUas. Och jag misstänkeratt de människor som fått knallpjäser Instoppade i brevlådornatill sina hyresfastigheter håller med mig om att inköpsbestämmelserna kanskeicke efterlevs så särskUt strikt. kan det förstås vara så att inköpsgränserna inte är detväsentliga, även om man måste fordra att regler som finns skall efterlevas. Detär väl snarare tUlämpnlngsföreskrifterna som bör ses över. Inköpsåldern kan jui praktiken sättas hur högt som helst utan att man därigenom kan hindra barnatt komma över de här smällande varorna. Jag viU fråga handelsministern; Är de gällandeInköpsreglerna bara giltiga vad beträffar inköpet? Säger de något om vem somskall handha dessa pyrotekruska föremål efter inköpet? AUmänna ordningsstadgans 6 § säger, att man inte fåranordna fyrverkeri inom stadsplanebelagt område utan tUlstånd från polisen. Detär, vågar jag påstå, för merparten av landets Invånare en I det närmasteobekant regel såvida man nu inte sätter sig över den därför att inga åtgärdervidtas mot dem som bryter mot den. Det är väl närmast omöjUgt att uppskatta hurmånga fyrverkerier som förekommer exempelvis i den här staden en nyårsafton.Jag förmodar att det är över tusen, kanske tiotusen, kanske ännu fler. Den somgår tUl polismyndigheterna och frågar hur många tUlstånd som beviljats fårsvaret att det beviljas meUan fem och tio tUlstånd . Detta styrker mittpåstående att allmänheten mte känner tUl ordningsstadgans 6 § eUer att manmedvetet bryter mot denna i den fasta förvissningen om att så gör aUa andraockså. Då kommer vi in på polisens situation dessa stora"smäUarkvällar". PoUsen är medveten om att av dem som anordnarfyrverkerier, exempelvis , har bara en bråkdel av en promille sökttUlstånd. Polismännen måste bokstavUgen blunda för att undgå att se alla deraketer som far tUl väders, fastän det faktiskt smäller mnt öronen på dem. JagvUl fråga; Hur anser handelsmirustern att våra poliser skaU uppträda I en sådan situation? Och tror handelsministernatt polisen har resurser att bevilja tUlstånd för fyrverkeri, om alla människorvore laglydiga och Ingav ansökan därom? I Interpellationssvaret säger handelsministern att tillståndskaU ges från polismyndigheterna för att dessa skall kunna kontrollera attbrand- och explosionsriskerna eUmineras så långt det är möjUgt, har jagaldrig sett ett sådant här tUlstånd, och jag undrar om det däri finns stadgatatt den som har fått sin ansökan bifallen också skall vidtaga några särskUdaskyddsåtgärder. Beträffande Informationen tUl allmänheten hänvisarhandelsministern bl. a, tUl den Information som förekommer i press och radio, isynnerhet vid de större högtiderna. Jag måste beklagUgtvls erkänna att deregler som omgärdar de här sakerna var för mig helt obekanta tUls jag fickUiformatlon från upplysnlngstjänsten här i . Jag har för en del årsedan tagit del av en vädjan I radio som framfördes I samband med påskhelgen,när en kemiprofessor talade tUl ungdomar och varnade dem för hemmagjordapåsksmällar därför att de unga Icke var kapabla att reglera de sprängandekrafter som finns i sådana smällar. Jag anser att den information som hittUls förekommit varitbristfälUg och endast uppfattats av ett Utet fåtal, och jag vill tiU sist frågaså här; Förekommer den information som handelsministern talar om i form avannonser eller i form av artiklar, som bara pubUceras I en del tidningar? Anserhandelsministern att Informationen över huvud taget kommer i så god tid Införhelgerna att de människor som vill söka tiUstånd hinner med att göra det? Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandUngar. HerrBÖRJESSON i (c); Jag ber att tUl herr handelsministern fåframföra mitt tack för svaret på min enkla fråga. Frågan aktualiserades av enmycket tragisk händelse i för sedan i samband med s. k.påsksmäUar. EnUgt gällande förordning om explosiva varor råder mycket noggrannabestämmelser i fråga om tekniska pjäser av olika slag, och det är i och för sigtiUfredsställande. Frågan är emellertid i vilken utsträckning dessabestämmelser följs och hur man t. ex. kan utöva kontroll härvidlag. Också på detta område tycks man ha dragit vissaåldersgränser när det gäller inköp och Innehav av sådana pjäser, men även härtorde det vara en mycket enkel sak att kringgå bestämmelserna. Vad är det somsäger att en 18-åring inte köper de varor, som i lag är förbjudna att inhandlasav barn , och överlärrmar dessa tUl sina yngre kamrater? Alla kännertiU hur svårt det är att kontrollera dylika regler när det gäller t. ex inköpav mellanöl och sprit. De s. k. leksaker som påsksmällar utgör tiUhör det slagsvaror som man enUgt min uppfattning helt enkelt skulle förbjuda tUlverkning ochförsäljning av. Ett otal exempel kan anföras där bestående skador orsakats avlekar med sådana pjäser. I det faU som aktualiserade minfråga tUl statsrådet miste en 14-årig pojke sin högra hand av en icke hemgjords. Var och en kan förstå vUken personUg tragedi detta innebär förpojken men också för hans föräldrar. Modem chockades så svårt att hon måsteläggas In på sjukhus. De fysiska och psykiska skadeverkningar som lekar med justt.