prot · FU09117 · 1971-12-31 00:00:00 — De enormabehoven kommer emellertid att nödvändiggöra ytterligare stora insatser ocksåfrån vår sida. Regeringen kommer således att pröva alla tUlgängliga möjligheteratt dhekt och indirekt öka insatserna för flyktingarna. Vi räknar därvid medatt kunna ta stäUning tUl nya bidrag tUl dhekta humanitära Insatser efteröverläggningar bl. a, med representanter för FN:s flyktingkommissariatoch för andra bidragsgivare. övervägs olika särskilda åtgärder inomramen för det fortlöpande utveckhngssamarbetet med i syfte att lätta denekonomiska börda som landet tvingas bära, FN spelar också en huvudroll i fråga om hjälpen tUlmänniskorna i Östpakistan. Den vädjan om bidrag, som generalsekreteraren gjort,har resulterat i kontantbidrag och varor från ohka länder tUl ett värde avenligt senast tUlgängUga uppgifter ca 430 mihoner kronor. Inom FN-sekretariatetpågår en ytterUgare sammanstäUning av beräknade behov och planer, har bidragit med tUlFN-insatsen i Östpakistan. Av betydelse är också I detta sammanhang dekonstgödselleveranser, som vi i enhghet med tidigare ingångna avtal genomförtiU stöd för Uvsmedelsförsötiningen. Inom ramen för de resurser som finnstUlgängliga kommer regeringen att pröva frågan om ytterhgare bidrag förhumanitära insatser i Östpakistan. är sammantaget en av de ojämförligt störstabidragsgivarna till FN-insatsen både relativt och absolut. Vad SärskUt rör interpeUation vUl jag nämnaatt rådgivande församlings rekommendation nr 648 om hjälp tUlflyktingarna från Östpakistan behandlats av rådets ministerkommitté, I enenhälhg resolution (nr 26) som antogs av ministrarnas stäUföreträ-dare den 18oktober, riktar ministerkommittén en vädjan tUl medlemsstaternas regeringar omstöd för flyktingkommissariens arbete för samordning av hjälpaktionerna samtom fortsatt och såvitt möjligt ökad hjälp till offren för händelserna iÖstpakistan, Såsom framgått av vad jag sagt kommer den svenska regeringeninte att låta denna vädjan förklinga ohörd. Jag hoppas med denna redogörelse ha lämnat svar på de Iinterpellationema ställda frågorna. Läget kan snabbt komma att förändras.Skulle krig utbryta mellan och ställes FN Inför en helt nysituation. Men även om en sådan katastrof skuUe undvikas, kan problemen inom PakistanaUtmer komma att tillspetsas. Ingen kan med säkerhet förutsäga vUket öde somväntar de många mihonema människor i Östpakistan. Inte heller vet vi hur längeIndien orkar bära försörjningsbördan för den väldiga flyktingströmmen. VI vetbara att mänskligheten upplever första akten i en tragedi av oanadedimensioner. Inför varje sådant ödesdrama ställs den enskUda människan införsmärtsamma frågor. VUket ansvar har jag för det som sker? Vad kan jag göra föratt bidra tiU ett bättre sakernas tiUstånd? Hur långt räcker mina krafter och Ang. den östpakistanska konflikten Ang. den östpakistanska konflikten resurser?På hknande sätt förhåller det sig med regeringar. Varje regering måste kännaett medansvar för de hungrande och hdande östpakistanernas framtid. Ingen harrätt att stäUa sig UkgUtig. SoUdariteten får inte göra halt vid den egnanationens gränser. Världens olyckor angår också de lyckhga folken. Denpakistanska tragedin har ånyo visat att krav på social rättvisa ochsjälvbestämmanderätt inte kan mötas med våld och militära maktmedel. Endast enpoUtisk lösning grundad på social rättvisa och folkens fundamentala fri- ochrättigheter kan skapa en bestående fred. HenWERNER i (m): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpeUation och särskUt för slutklämmen den tyckte jag varfin. Den hade någonting av den personUga predikans patos. Det är alltså enkomplimang som jag vUl ge. Jag skaU be att på nytt få läsa upp en del av slutklämmen,där utrikesministern först talar om de frågor som den enskilda människan börställa sig: "Vilket ansvar har Jag för det som sker? Vad kan jag göra föratt bidra tUl ett bättre sakernas tUlstånd? Hur långt räcker mina krafter ochresurser? På hknande sätt förhåUer det sig med regeringar. Varje regering måstekänna ett medansvar för de hungrande och hdande ostpakistanernas framtid. Ingenhar rätt att ställa sig UkgUtig, Solidariteten får mte göra halt vid den egnanationens gränser," Hade denna avslutning, herr statsråd, inlett Ert svar,hade man genast tänkt: änthgen kommer regeringen att göra kraftinsatser! Omdet så skall vara mot allt förnuft, vUl regeringen gå tiU verket för att värnade många Udande människornas sak. kommer försök tUl konstruktivt tänkande.Men sådana tag möter man inte alls I fortsättningen av svaret. De politiska insatsernainskränker sig tUl en "vädjan om moderation". En så blek insats rimmar dåUgt med den kraftfuUaslutklämmen, herr statsråd. Hade det mte funnits anledning att i FN-talet änmer haka på de citerade orden ur generalsekreterare rapport om attkonflikten är så aUvarUg att den måste vara en angelägenhet för denInternationeUa gemenskapen. säger i sitt svar icke utan en viss stolfnetatt han var en av de få som över huvud taget förde ÖstpaklstankonflUcten på talvid FN:s generaldebatt . Det kan väl hända. Men att döma av detkorta referat som vi fick i utrikesministerns svar tycker jag nog att herrGromyko talade bättre än . Jag tror att och mina övrigamedinterpellanter kan instämma i detta, Gromyko sade ju i klara verba dels att en avspänningendast kan nås genom en poUtisk lösning av de problem som uppstått iÖstpakistan, dels att krisen inte enbart kan betraktas som en intern pakistanskfråga. kryper ju själv bakom den vanUga behagUgaundanflykten att inte berättigar FN att ingripa i frågor somväsentligen faUer inom vederbörande stats behötighet. Nog borde väl herrWickman Uksom jag och i detta faU tydligen också hise att vi heltmåste tänka om när det gäller talet om Interna angelägenheter. Om tio mUjonereUer, som det kommer att bU , tolv mUjoner människor drivs ursitt land och in i grannlandet, har talet om interna angelägenheterhelt förlorat sin relevans, SkaU hela folkgruppen som Bangla Desh representerardrivas ur sitt land, innan betraktar krisen som gäUande mer änÖstpakistan? Räcker det inte av befolkningen? erinrar vidare om att FN inte kan företatvångsåtgärder mot en medlemsstat annat än efter uttryckliga beslut härom avsäkerhetsrådet och anför i samma veva att inte gärna kan föreslåbehandling av ett ärende som varken stormakter eUer inblandade parter vlU haupp tUl behandling, ty det vore en tom demonstration. Man märker att det är etttag sedan befann sig i oppositions-stäUnlng. Det är ju vad vi fårsyssla med här. Stormakterna är det Inte så mycket tal om nu längre för alldel, men hur skuUe man kunna driva opposltionspoUtUc, om man Inte yttrade sigäven när man visste att man hade en övermakt mot sig? SkuUe vi då tiga, vi sombefinner oss i opposition här i kammaren? En tom demonstration, säger hur vet herrWickman det? Och om så bleve, vore inte saken värd demonstrationen? Statsrådhar ju demonstrerat i andra sammanhang. Kan man inte ta ett misslyckande förden goda sakens skuU? Det verkar som om man diskuterade utan kontakt medden verklighet det här gäUer, Detta är alltså en tragedi i och utanförÖstpakistan som är den svåraste i mänskhghetens historia sedan andravärldskriget. strömmar upp tUl 40 000 flyktingar över gränsen. Jagvill verkligen be kammarens ärade ledamöter att sluta ögonen, att blunda ettslag. Ty då ser man bättre de tusenden och åter tusenden flyktingar som justnu, medan vi sitter här behaghgt tillbakalutade i våra riksdagsfåtöher, tramparfram på uppblötta vägar, i gyttja upp tUl knäna. Barnen går där med bördor påsina små huvuden ofta tyngre än barnen själva. Kvinnorna bär barn på ryggen ochpå höften, och männen bär gammelmor och gammelfar inte några tiotal meterutan mil efter mU efter mU, efter dag. Ängest och förfäran iögonen undra på det! De är jagade av hunger och sjukdomar och fiendevapen. Närde sedan kommer fram tUl gränsen hoppas de att på andra sidan finna en fristadmed föda och framtid, och så upptäcker de att de hamnat i ett redan svårtöverbefolkat land. Man behöver Inte mycket fantasi för att se den oändligaväntan framför flyktingkontor, registreringsexpeditioner och sjukstugor och hurfamiherna kryper ihop i cementrör eUer i hyddor av pappkartonger ochplåtbitar. När dessa människor äntligen blir inbokade i en järnvägstransport,så sitter de 10, 15 eller sammanpackade. De vägar inte lämna sinaplatser, sina behov får de förrätta där de sitter. Detta är verkhgheten, mina damer och herrar. Jag har settden med egna ögon, förra gången östpakistaner flydde ur sitt land över gränsentill , När man diskuterar den östpakistanska tragedin skall man ha denverkligheten aktuell för sig, ty då förstår man bättre att det är brottshgt attinte pröva alla tänkbara vägar, även obekväma, för att få ett slut på dethelvete som där råder. Utrikesministernslår i sitt svar fast att undertryckandet av Awamiför- Ang. den östpakistanska konfiikten Ang. den östpakistanska konfiikten bundets73-procentiga valseger står i uppenbar strid med FN;s deklaration om demänskUga rättigheterna men menar att detta endast kan ge ossanledning tiU vanlig aUmän opinionsbUdning. SkuUe inte den opinionsbUdningen fåbättre fart om vår FN-representatlon visade mer vUja och mod? Nej, det gårInte, menar utrikesministern, vi kan inte göra mer än vi har gjort. HantUlägger att stormakternas återhåUsamhet tyder på en stark motvUja mot att inuvarande läge utsätta den pakistanska regeringen för demonstrativapåtryckningar. Ett sådant påstående mot-säges av vad utrikesministern anförtidigare i sitt svar. Där framgår att just stormakterna , , Englandoch samt tog upp Östpaklstankrlsen i FN-debatten, De somkunde beskyUas för motvUja var de som ingenting sade eUer som talade med försmå bokstäver. Vad utrikesministern säger om del i dethumanitära biståndet är gott och väl, men här måste ännu starkare insatsergöras så länge mga väsentliga pohtiska Initiativ tas. Det är enhgt min meningrätt aUvarhgt för hela vår biståndsvUja att vänta på dessa politiska Insatser,Man kan verkhgen befara att vUjan att hjälpa mattas av hos svenska folket. Mankan hite skyffla ut mUjoner efter mUjoner, om Inte poUtikerna gör sitt. För innevarande budgetår beräknar den indiska regeringenatt 830 mUjoner doUar måste sättas ui, men av dessa har man hittUls bara fått180 mUjoner doUar, Med rätta noterar utrikesministern de stora bördor somIndien ensamt måste bära. Mycket Insiktsfulla bedömare som somkoordinerar det amerUcanska biståndet där nere säger att vad hittUlslyckats åstadkomma i fråga om hjälp till flyktingar närmast är av mhakulösnatur. Vi vet också att är ett fattigt land som justkommit i gång med en ökning av produktionen och levnadsstandarden. Dessakostnader för flyktinghjälpen hotar emellertid nu att sabotera landetsekonomiska utveckling, DärtUl har också i de yttersta av kommitstora bekymmer för cyklonkatastrofen i nordöstra , Vad hjälpen till de nödhdande inom Östpakistan beträffarär det en äventyrUg fråga, inte bara för att kommunikationerna är lamslagnautan också för att hjälpen måste ske via regeringen och armén tih denfolkgrupp, 45 mUjoner människor, som är utsatt för förföhelser av just dennaregering och denna armé. Jag har just fått ett telegram i min hand som klartanger detta förhåUande, och det är synnerhgen äventyrligt. Vi vet ju vad som hände när förhandlademed Yahya om berättigat medinflytande i parlamentet, hur YahyaKhan då inkallade trupper och besatte landet varpå omsiderförsvann. Ett konkret och konstruktivt förslag inför denna situation iÖstpakistan är självfallet skapandet av något slag av observationskår iFN-regi. Då skuUe man kunna komma åt människojakten men också garantera enrättvis distribution av biståndet. Det torde även framstå som nödvändigt att FN i ochÖstpakistan upprättar någon operativ enhet I hkhet med den som UNRA har etablerati för att klara flyktingsituationen. Jag hoppas verkhgen att herr utrikesministern tar sig enförnyad funderare på om inte FN-mandatet pohtiskt kan förphkta tiU något mer änen vädjan om moderatlon. Hen (vpk): Jag kommer omväxlande att användabeteckningarna Östpakistan, Östbengalen och Bangla Desh om den del av södraAsien som vi här behandlar. I min motivering tUl InterpeUationen den 15 oktoberberörde jag de viktigaste komponenterna I den oerhörda tragedi som utspelas däroch som den västpakistanska militärjuntan bär hela ansvaret för, I det UtförUgasvaret har utrikesministern redogjort för regeringens hållning och åtgärder ifråga om dessa tre sidor av frågan om Östbengalen, En sida är mUitärjuntansbeslut att undertrycka , som i de aUmänna valen I den 7december 1970 fick av rösterna i Östbengalen och erövrade praktiskttaget samtliga mandat från detta område - 167 av de 169 mandaten - och därmedockså fick majoritet i den aUpaklstanska natlonalförsamUngen, Den andra komponenten,en dhekt föhd av massakrerna och terrorn, är den enorma mängd av flyktingar, nuett tiotal mihoner, som strömmat övergränsen tUl , har mycket åskådligt redogjort för den konkretasituation som de befinner sig i. Den tredje komponenten är den överhänganderisken för ett nytt krig meUan och , Jag skulle på några få punkter kunna ifrågasätta denbedömning och de insatser som hittUls har gjort och somInterpeUationssvaret redogör för. Men jag är väl medveten om attutrikesministern kan ha vissa godtagbara skäl för att använda försUctigareformuleringar än en enskUd riksdagsman. Jag använder medvetet uttrycket"kan ha", därför att jag inte säkert vet och därför att jag inteheller tror att någon annan säkert vet detta. Sannolikt kommer det att dröjanågon tid ännu Innan man med någon grad av visshet kan bedöma vad som skuUe havarit den riktiga eller åtminstone den bästa poUtiken gentemot undervåren, sommaren och . Med den riktiga eUer den bästa pohtiken menar jag denpohtik som snabbast bidrar tUl en acceptabel politisk lösning av BanglaDesh-proble-met och därmed ocksä räddar en stor del av flyktingarna i Indienfrån undergång eller från en outhärdlig tUlvaro. En acceptabel poUtisk lösningär inte möjlig annat än genom förhandhngar med de erkända representanterna förÖstbengalens befolkning, de som valdes och ännu befinner sig i hvet.Den är inte heUer möjlig om den inte tillgodoser de krav som dessarepresentanter nu ställer och som går längre än kraven inför parlamentsvalet. Ännu vid valet och ännu var frågan om BanglaDesh ingenting annat än en fråga om regional autonomi. 1 och med attmUltärjuntan i Västpakistan inledde massakrerna natten meUan den 25 och 26 marsblev frågan om Bangla Desh något mycket aUvarligare, Den blev ett krav på fuUnationeU självständighet. Det är bland annat på den punkten som man kandiskutera vad en regering som den svenska skuUe kunna göra. Att hålla envistfast vid Idén att det här rör sig om en Intern angelägenhet leder ju tilloverksamhet även i situationer när hela världen vet att det inte är fråga om enIntern angelägenhet. Minpersonliga åsikt är att det mte finns någon väg tillbaka. Ang. den östpakistanska konfiikten Ang. den östpakistanska konflikten "är nu dött och begravt under ett berg avUk", sade Tajuddin , Bangla Deshs förste premiärminister, i endeklaration vid den ceremoni den 17 aprU 1971 då Demokratiska repubUken BanglaDesh proklamerades. Han började sin deklaration med att konstatera föhande:"Bangla Desh befinner sig i krig. Något annat val har inte getts åt det änatt säkra sin självbestämmanderätt genom en nationeU befrielsekamp motVästpakistans koloniala förtryck." En reaUstisk bedömning av det som skett, det som sker ochdet som kan väntas ske och föhakthgen också av hur man skall handla måstesannohkt utgå från sådana formuleringar som dessa. Den måste utgå från attPakistan var en absurd statsbUdning 1947 och att denna absurditet nu efter 24år har blivit omöjhg att hålla samman. Det faktum att majoriteten avbefolkningen i hksom majoriteten av befolkningen i ärmuselmaner tycks bara för ha gett någon känsla av samhörighet. Meddetta argument kunde man Uka gärna ha fogat samman Västpakistan ochSaudiarabien, som ligger närmare varandra geografiskt än Västpakistan ochÖstpakistan gör. Folket i Östpakistan är i första hand bengaler med ett egetspråk och egna nationella traditioner. De är i första hand bengaler, och denegendomslösa majoriteten har upplevt sig som ett kolonialfolk under härskarna iVästpakistan. Rehgionsmotsättnlngar har spelat en ödesdiger roll tidigare i dessaområden och saknar mte aktuaUtet nu heller. Men det finns ett överväldigandematerial från många käUor, som visar att de museimanska knektarna i yänst hosVästpakistans mUitärjunta har massakrerat muselmaner och hinduer utan myckenurskUlnlng under sina desperata försök att utrota frihetsrörelsen iÖstbengalen, Förhistorien till de massakrer som militärjuntan Inleddenatten mellan den 25 och innehåller väl fortfarande en ochannan oklar punkt - även om jag tror att det finns någon nyans av överdrift Iutrikesministerns uttalande i svaret om det oklara i förhistorien. Men detfinns mig veterligt inget stöd för militätiuntans påståenden att truppförstärkningarnai mars behövdes för att återstäUa ordningen. Tvärtom har korrespondenter frånde mest skUda pohtiska läger vittnat om strävan att bevaralugnet, en strävan som i stort sett tycks ha varit mycket framgångsrik, kansket. aUtför framgångsrik i belysning av vad som sedan har inträffat. Avsomhga rapporter får man t, o, m, det bestämda intrycket att de tre veckornanärmast före var de lugnaste på mycket länge, trots att det då varomfattande pohtiska strejker som en föhd av att centralregeringen uppskötsammankallandet av den nationalförsamUng som valts , AUtför Utet ärkänt om den icke-samarbetskampanj som genomfördes iÖstbengalen och som tycks ha fått en historiskt total uppslutning. Den var såeffektiv att praktiskt taget hela förvaltningen. Inklusive polisen, upphördeatt ta order från centrahegeringen och ställde sig under Äwamiförbundetsledning, fick ta emot denna reg-eringsfiUlniakt från folket motsin vUja; det vlUe i det längsta ha vänskaphga relationer med ledningen iVästpakistan, Östbengalen blev autonomt genom en ickevåldsaktion, och MujiburRahman, ledare, som lär vara dömd tlU döden eUer i varjefaU kan vänta en dödsdomom han är i hvet, fungerade i verkhgheten som Bangla Deshspremiärminister. En koncentrerad samrhanfattning av det som sedanInträffade gav H, Schanberg i en korrespondens i den 4april, AUa utländska korrespondenter hade utvisats från Östbengalen redan den26 mars, och Schanberg skrev sin korrespondens från Dew , Han skrev: "För utländska joumahster i Dacca såg det ut som ettöverrumplingsangrepp med tanks, artiUerl och tunga maskingevär mot enpraktiskt taget obeväpnad befolkning en befolkning som användeIckevåldstak-tik, mestadels strejker och andra former av Icke-samarbete, föratt göra anspråk på den pohtiska majoritet som den erövrade nu i decembervalen.Och fram tUl senaste veckoslutet har tillräckligt med trovärdiga rapporter omurskUlnlngslöst dödande trängt igenom för att lämna kvar föga tvivel ens hosmånga sakliga indiska ämbetsmän och västdiplomater att Västpakistans armé haftfå hämningar när det gällt att slå ner Östpakistans självständighetstankar. Angreppet började natten tUl efter tio dygnspoUtiska förhandhngar under vilka armén och resten av det västpakistanskamaktetablissemanget invaggat de östpakistanska nationahsterna i tron att deraskrav på vidsträcktare självstyrelse skulle bevUjas. Det står nu klart att västpakistanerna aldrig vUle att överläggningarnaskuUe leda till framgång, att de förhalade dem endast för att vinna tid att fåöver tiUräckUgt med truppförstärkningar från Västpakistan för att gå tUlangrepp. Men medan överläggningarna pågick så motstod nästan varje observatör,från tidningsmän till diplomater, den otäcka tanken att detta kanske varavsikten." Om det finns något som är fullständigt otvetydigt iuppgifterna om vad som sedan hände så är det den hämningslösa brutahteten hosde västpakistanska trupperna. Det blev uppenbart att vissa grupper avmedborgare hade valts ut I förväg för fullständig utrotning. Dit hördeÄwamiförbundets kadrer, vänsterpoUtiker och fackhga ledare, statstjänstemänsom röjt sympati för Östbengalens autonomi och i stort sett också studenter ochprofessorer. Tydligen gäUde det att överraska deflesta av dem i sömnen och tUhntetgöra alla bengaler som skulle kunna fungerasom kadrer eUer bUvande kadrer för en nationell befrielserörelse. Redan under den beräknas 6 000 personer hadödats enbart i Dacca, därav mellan 300 och 500 studenter som sköts Uijäl,stacks Ihjäl med bajonetter eller klubbades Ihjäl med gevärskolvar i sinabostäder på Daccauniversitetets område. Åtta av de mest kända professorernablev skjutna den natten, och många försvann man antar att också de blevdödade. I första omgången var det aUtså inte fråga om en militär uppgörelse avmera tradltloneUt slag. Det var regelrätta mord på många tusen personer som viden och samma tidpunkt överraskades i sina bostäder överaUt iÖstbengalen och som dödades på stäUet, Till de grupper som utvalts för totalförintelse hörde också officerare och soldater av bengahskt ursprung. Demördades i hundratal av sina västpakistanska kolleger redan under de förstatimmarna. Ang. den östpakistanska konflikten Ang. den östpakistanska konflikten AUt detta har berättats av otahga ögonvittnen.Massakrerna och terrorn fortsätter och därmed också flyktingströmmen tillIndien. Undernäring har bhvit en desperat realitet för majoriteten avflyktingarna. En brittisk läkare, , som besökt ett stort antalflyktingläger, beräknar, enhgt tidskriften för , att 150 000barn redan dött av undernäring eller därmed sammanhängandesjukdomstUlstånd och att ytterhgare en halv mUjon lider av allvarhgundernäring. Inne I Östbengalen hder redan många mUjoner av hungersnöd,och ytterligare många mUjoner beräknas stå utan hvsmedel . Läget håller på att utveckla sig tUl en av historiensstörsta katastrofer, och det är självklart att det krävs mycket snabba ochstora Insatser från många länder för att minska katastrofens omfattning. Attdet totala svenska stödet till de östpaklstanska flyktingarna i uppgårtUl 34 mUjoner kronor är en uppgift som måste hälsas med tUlfredsställelse,likaså att utrikesministern ställer i utsikt "ytterUgare storainsatser" från svensk sida. En utomordentligt svår fråga i detta sammanhang bhr fråganom undsättning tUl de hungrande inne i Östbengalen. Jag har ännu inte settnågra uppgifter om de svårigheter som en sådan verksamhet mött eUer kommer attmöta. Jag föreställer mig att det blir omöjligt för de länder som är engageradepå militärjuntans sida att delta i den hjälpverksamhet som måste komma i gångsnabbt, om mUjoner liv skall räddas där. Men det kommer aUtmer uppgifter omBangla motoffensiv och den västpakistanska ockupationsmaktensförluster. Att bedriva humanitär hjälpverksamhet i Östbengalen bhr under dessaförhåUanden en utomordentligt svår uppgift. Och det är väl denna konflUctmellan olika intressen konflikten mellan det överväldigande humanitäraintresset att rädda så många som möjligt från en säker undergäng och intressetatt sätta ett stopp för militärjuntan som är oerhört svår att ta StäUningtill, I Väst]5akistan kan inga krigiska deklarationer döha attmilitärjuntan drivits, som det heter i ledarartikeln i , in i ett hörn. Jag citerar ur ledaren; "Pohtikerna," i Västpakistan aUtså "som tydligen är beredda att exploatera vUken tragedi som helst för sina egna syften, kräver en återgång tiU civilt styre. Studenter och arbetare visar ökande tecken på oro, och kraven på provinsieU autonomi växer,-- Missnöjet växer bland yngre arméoffi cerare. Det skulle vara fullständigt logiskt för militärregeringen att möta eher avlägsna - sådana hotfulla tecken genom att skapa en krigspsykos, 'Krossa ' skuUe i de belägrade generalernas ögon kunna bjuda den slutgiltiga lösningen," AUtför Utet har sagts om de interna konflikterna också IVästpakistan, som ju Inte har en homogen befolkning.