prot · FU09152 · 1971-12-31 00:00:00 — Departementschefen framhåller att vederbörandemyndigheters resurser bör inriktas på alt snabbi fastställa del allmännasfordringar. Ju snabbare dessa kan fastställas desto större är juförutsättningarna för att gäldenären skall kunna fuUgöra sinabetal-ningsförpUktelser utan att konkursförfarande behöver tillgripas. Delmåste vara ett allmänt intresse, och det är en viktig förutsättning för alt enförbätlrmg här skall ske. Skatteulskottel understryker också all del ärangelägel atl det bUr etl ökat och bättre samarbete inomoch mellan oUka skalteuppbördsmyndigheler så alt syftet med lagstiftningen tiUgodoses så effektivt som möjligt. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. gagnasåväl det allmänna som borgenärerna, vill jag göra gällande. har i sin motion Uksom ochäven någon annan remissinstans påtalat att inte även restavgift, skatte- ochavgiftstillägg eller förseningsavgift omfattas av lagen. De menar alt det bUrsvårt alt i restlängden urskilja skatte- och avgiftstillägg samtförseningsavgift. I restlängden anges nämligen endast det restfördaskattebeloppet jämte restavgift. Motionären anser dessutom att restavgif-len ären form av ränta som bör åtnjuta samma prioritet som huvudfordringar. Detkommer han väl att vidare utveckla sedermera. Vi menar atl del vore enallvarlig brist om konsekvensen skulle bU sådana svårigheter som motionären ochriksskatteverket har pekat på, och vi har därför ägnat denna fråga särskilduppmärksamhet. Departementschefen har i propositionen framhållit attrestavgift samt skalle- och avgiftstillägg respektive förseningsavgift fårjämställas med ett generellt vitesföreläggande. Del är alltså sanklionsavgifler,och därför skall de inte vara med, menar han, och vi har funnit all del måstevara riktigt. Därtill kommer att restavgift i gällande rättspraxis inte ansesjämstäUd med ränta. Med hänsyn till delta och då enhgt förmånsrättslagen bl.a. böter och viten i konkurs går efter andra fordringar, även oprioriterade,har utskottet inte ansett sig kunna tiUstyrka förmånsrätt för någon av dessaavgifter. Men då utskottet ansett det angeläget att man eliminerar deolägenheter som motionären här påtalar, har utskottets kansli kontaktatskattemyndigheterna. Man har därvid erfarit att det inte möter någon störresvårighet att i restlängden på lämpligt sätt märka förekomsten av skatte- ochavgifttillägg samt förseningsavgift i denna del. Jag hoppas all vad motionärenhar påtalat skall kunna eUmineras på detta sätt. Förslaget om atl tiden för förmånsrätten förlängs från tvåtiU har man också reserverat sig emot. Men skall vi kunna förbättraresultatet av indrivningen så bUr del nödvändigt att förlänga tiden, menar vi.Då behöver indrivningen inte forceras, och del måste vara en fördel. Man kandärmed underlätta uppgörelsen med den betalningsskyldige, och det är nödvändigtatt vidta lämpliga åtgärder för att förkorta den erforderliga tiden förutredning av utestående fordringar. Därmed anser vi att övriga borgenärersintressen tUlgodoses. Jag ber att få yrka bifall tiU utskottets hemställan. HerrLARSSON i (fp) kort genmäle; säger här att det är rättvisamellan oUka skattskyldiga. Jag vUl bara påminna om att vid en konkurs är delkonkursboet som är ägare av tillgångarna, och då tar skattemyndigheterna utsina fordringar före alla andra. KaUar man sådant för rättvisa, ryms det mycketinom det begreppet. Sedan säger att ingen skada sker för deoprioriterade. Det måste ändå vara tiU skada för den oprioriterade om andra gårföre då del gäller utdelningen. Man kan väl inte bestrida fakta, som gör. HerrNILSSON i Trobro (m) kort genmäle: När det gäller alt påskynda de uppgifter somskaU lämnas lUl kronofogdarna för åtgärdande är jag överens med bådedepartementschefen och skatteutskottets ärade ordförande. Ju fortare man fårskatteskulderna preciserade, desto fortare kan de bli åtgärdade. Här säger juockså utskottet att ju snabbare skattefordringarna fastställs, desto större ärförutsättningarna för atl gäldenären skaU kunna fullgöra sina skyldigheter. Ochom man kan få fram dessa uppgifter i lid behöver man inte skjuta påindrivningen . Dessutom kommer ju, om konkurs hotar,Ackordscenlralen in i sammanhanget. Då har del visat sig, om jag är riktigtunderrättad, alt när man går den vägen har statsverket lättare att få in sinapengar som de oprioriterade borgenärerna också har bättre möjligheterall få ul sina fordringar. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Utskottets vördade ordförande sade att haninte skulle gå in på några detaljer han skulle mera generöst betrakta fråganutifrån rent principieU synpunkt - och övergick sedan tUl att läsa upp defärdiga principer som departementspromemorian så behändigt tillhandahåller. Den naturliga och omedelbara reaktionen, herr talman,inför studiet av hela det material som redovisas i propositionen 142 är förmitt vidkommande all det Ugger något principiellt oriktigt, ja orimligt, i attskatter och allmänna avgifter särskilt skyddas genom bestämmelser omförmånsrätt och därmed på ett alldeles oberäkneligt sätt i en konkurssituation- numera tyvärr allt vanUgare - kan påverka kreditgivarnas situation. Del intemmst allvarliga är att del med hänsyn liU den långa lid som förflyter innan denbristande skaltebelalningsförmågan pubUceras kan komma alt röra sig om beloppsom i förhåUande tiU gäldenärens rörelse är mycket, mycket stora. Deborgenärer, vilkas fordran grundas på avtal om kredit, påtvingas eventuellt pågrund av gäUande ordning helt förödande förluster. Många och mycket starka skälkan aUtså, hert , anföras mot redan nu gällande lagstiftning. Riksdagenhar emellertid för inte sä länge sedan tagit ställning i den frågan. Det finnsdärför ingen anledning att nu gå närmare in på gällande rätt. Den böraktualiseras i ett annat sammanhang. I den proposition som vi har att ta ställning liUföreslår fmansministern en inte obetydlig utvidgning av det s. k.skatteprivUegiet. På förslag av justitieministern har helt nyligenbeslutat alt statens förmånsrätt enhgt den nya lagen inte skuUe utvidgas påbekostnad av de förmånsrätter som av gammal hävd har ansetts väga tyngre. Delförhållandet, all en ledamot av regeringen efter kommer medförslag som ter sig diametralt motsatta dem som en annan ledamot av sammaregermg lagt fram och fåll godkända är enligt min uppfattning oroande. Del gerintryck av att del första förslaget endast var en skenmanöver och delundergräver förtroendet. Det är inte på minsta sätt överraskande att så gott somalla remissinstanser, som inte direkt eUer indirekt har med skatteuppbördeneUer indrivningen atl göra, riktar en utomordentligt stark kritik motregeringens försök att nu ytterligare utvidga det som i detta sammanhang Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Kammarens ledamöter, som förutsätts ha läst igenomhandlingarna, har klart för sig hur allvarlig kritiken egentligen är. Särskiltfränt är det yttrande som avgivils av lagberedningen, som ju totalt dömer ut deprincipieUa tankegångarna i lagförslaget. En lång rad verkligt tungaremissinstanser kommer med vägande invändningar. Bland dem märks särskiltSveriges advokatsamfund som säger klart ut att varje utökning av antalet förutomstående icke överblickbara förmånsrätter är principieUt olämplig. Mantillägger att de dolda förmånsrätter som redan finns utgör påtagliga risker förleverantörer och kreditgivare att felbe-döma kundens dvs. Och samfundet konstaterar dessutom i sill yttrande att en utvidgningav kategorin s. k. dolda fordringar, som blir resultatet av propositionensantagande, måste bedömas som specieUt slötande. Departementschefens resonemang tycks i aUt väsentUgt varabaserat på den inom departementet upprättade promemorian och de märkliga synpunktersom i den framförs beträffande rättvisa mellan löntagare och företagare. Medöppen belåtenhet hänvisas i denna PM till den nya skattebroltslagen, med varshjälp man åstadkommer det rätta ekonomiska trycket på arbetsgivarna, vilkasbetalningsmolstånd sägs ha blivit accentuerat . Det kan väl aldrigvara så, , atl dessa arbetsgivare "under skatter dignaner"? Och det trycket består ju bl. a. i atl enligt den nya skattelagenbedöms det s. k. skattebedrägeriet - vUket jag givetvis inte försvarar i ochför sig som ett ännu aUvarligare brott än vanUgt bedrägeri mot en enskild,som rimligen drabbas hårdare än samhället. För finansministern är de fiskala intressena heltavgörande. För honom är del viktigare atl skatlefogdarna har ett smidigtarbetsinstrument än atl den enskilde borgenären har en rimlig chans att fåersättning för sin fordran. Han lämnas åt sitt öde och får klara sig bäst hankan. Dessutom får han bära en extra skattebörda genom den förmånsställning somstaten nu skall ges. Jag vidhåller att en sådan ordning är bådeorättvis och orimlig och yrkar därför bifall tiU reservationen 1, somtillgodoser syftet med min motion nr 1580. HertSJÖHOLM (fp); Det kunde sägas mycket i denna fråga, och jagskulle behöva rätt för atl skingra all den okunnighet som harlägrat sig över denna kammare. Men tidpunkten härför är iUa vald, och det fårjag därför göra på mera privat basis. skall jag bara ta upp tre punkter. Det är många skäl som gör atl det är både sakligt ochmoraliskt berättigat att staten har visst företräde när det gäller inbetalningav skatt. Statens skattefordringar preskriberas t. ex. . Sedan ärfordringarna borta. Enskilda fordringar däremot preskriberas i princip aldrig.Där är sålunda staten sämre stäUd. Staten väljer heUer inte sina gäldenärer. De kommerfrivilligt i stora mängder. En enskUd företagare kan låta bU att leverera tilldem som inte betalar. Det gör företagarna också. Men staten slutar inte attleverera tiU dem som inte betalar skatt. De får ändå sjukvård, socialvård ochallting Detär sådant som moraliskt berättigar staten atl ha ett visst företräde. Av dem som hittiUs yttrat sig i denna debatt är herrBrandt den som har satt sig bäst in i frågorna, och han sade alt eftersom detär en medborgerlig plikt att erlägga skall därom är vi väl helt eiuga förutsätter faktiskt jämlikheten i samhäUet all den pUkten fullgörs i mestamöjliga mån och att staten måste ha vissa tvångsmedel för alt få in skatten.När det gäller jämlikheten mellan oUka skattskyldiga hade en del attsäga, och det finns det anledning att göra, ty vi behandlar lönlagarna myckelhårdare. För dem har vi systemet med införsel i lön. i hadelitet svårt med begreppen i det sammanhanget. Införsel är metoden atl ta utskattepengar från löntagarna. har utan knöt från något håU, såvittjag mmns, utökat den lid under vUken man får göra införsel, nämligen från tretiU . kan man alltså jaga en löntagare för att driva inslantar som han förtjänar på sill jobb. Men här vUl ni inte atl man under sammalid med förmånsrätt skaU kunna komma åt en arbetsgivare. Detta är enUgt minmening mycket märkligt. Vad jag här sagt gäller i särskilt hög grad A-skatterna,som en arbetsgivare tar ut av de anstäUda och icke levererar in, samtvaruskatter som han tar ut av konsumenter och underlåter alt leverera in tiUskattemyndigheterna. SkuUe det vara oriktigt att staten vill ha ett visstförsteg när det gäUer att ta tillbaka dessa pengar? Detta är de sakUga och moraliska motiveringarna. MenhärtiU kommer att de intressen som reservanterna vUl främja skuUe slås ispUlror på det mest grymma sätt, om vi biföU reservationen. Då skuUe detnämUgen bU precis tvärtom mot vad reservanterna vill. Detta kan jag klargörabäst med ett litet exempel. Om det tiU en utmätningsman kommer in uppgifter om 10 000kronor i oguldna skatter, så händer del nu ingenting våldsamt, eftersomutmätningsmannen har förmånsrätten i bakfickan. Det inträffar inga olyckor ävenom det går . Han kan därför lugnt och fridfuUt träffa överenskommelse medgäldenären om att denne skaU betala sä och sä mycket . Då kangäldenären också betala sina privata borgenärer, och det är ju det ni vUl. Hankan betala sina leverantörsskulder, låneskulder och hknande. Allting flyter,och ingen blir lidande. Men om förmånsrätten las bort, vilket vore fullständigthorribelt, eller om tiden förkortas, så innebär del all så fort uppgiften omdessa oguldna kommer in måste utmätningsmannen skicka ut ett parman numera är det förresten ofta flickor som gör del arbetet för att mätaut förelagarens tillgångar. Om det är en handelsidkare måste man mäta hanslager och eljest maskiner och fordringar osv. Vad bhr innebörden? Jo, all manstoppar delta förelag, drar ned det i konkurs och med detta företag ävenförelagets borgenärer, de privata intressenter som ni nu slåss för så ivrigtmen så tanklöst. Det blir följden. Man drar omkuU alltihop. Ni vUl alltså attstaten skall ut och agera buse aUdeles i onödan, alt stjälpa företag i ställetför hjälpa förelag. Det är innebörden av reservanternas resonemang. Sedan ärdet dessutom ett slag i luften och ett slag i ansiktet på de Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. intressenni viU främja, därför att kronofogdemyndigheterna har en befogenhet att utmäta,som det nu heter. Kronofogdarna kan aUtså skaffa sig denna förmånsrätt. Även omer reservation går igenom , kommer kronofogdarna att skaffa sig dennafördel med tvångsmedel i stället för att ha den på ett lugnt och fridfulltsätt. Hade det varit någon konsekvens i galenskapen, skuUe ni ju motionerat omatt kronofogdarna icke skall få utmäta. Då hade hela resonemanget gått i lås,men det gör del inte , därför att följden blir som jag sade attkronofogdarna kommer att utmäta lager och övriga tillgångar, stoppa helarörelsen och dra med de privata intressenterna. Vad beträffar min motion, , medger inte tidenall vi går in på den. Jag tror atl det är oklokt att den inte tillgodoses. Denbehandlar en skönhetsfläck i en proposition som annars är välartad. Jag kanhär, såsom jag skrivit i milt remissyttrande tidigare, ge min komplimang lUlden som har skrivit promemorian; den var ovanligt väl formulerad och klart ochredigt uppställd. Vi lämnar det därhän, men jag tror att det hade varit kloktatl ta med de avgifter jag nämnt i motionen. Det hade varit mycket praktisktatt man tagit med de bagatellbelopp som dessa avgifter innebär i det storahela. De här små beloppen spelar aUlså ingen ekonomisk roU i en konkurs. Jag måste, herr talman, replikera i Trobro.Han säger atl kronofogdarna var jäviga, när de yttrade sig i remissförfarandet.Det är ju fantastiskt. Man skulle aUtså inte infordra deras mening som begriperdet här bäst. Då skulle man inte skicka ut en jordbruksfråga på remiss tilllantbrukarnas intresseföreningar. Det skall vi alltså inte göra hädanefter. Deär ju jäviga där om någon. När vi behandlade butiksstängningslagen, hade denfrågan varit ute på remiss tUl en massa handelsfolk. De var jäviga naturhgtvis.Del blir minsann ett rätt förenklat remissförfarande enligt . Det har resonerats om att kronofogdarna borde ha ärendenatidigare. Det ni talar om gäUer antagUgen A-skall. Där dröjer detotillfredställande länge innan ärendena kommer in till kronofogden. Men man harju länge varit inställd på att förbättra detta. Det har förbättrats.Kronofogdarna får numera faktiskt förhandsbesked. När man har börjat rota i enföretagares skatteaffärer får kronofogdarna meddelande om del. Man kan kanskekomma fram till ett annat system. har ett annat system som kanske ärsnabbare. Men det hör liksom inte hit ändå. i säger att det ofta inte finns någratUlgångar i konkurser. Det är ju därför vi skall undvika konkurser. Ni strävarefter att få fram så många konkurser som möjligt. De enda intressen niegentligen skuUe tillgodose är intresset hos advokater som ärkonkursförvaltare. De är inte svältfödda som det nu är, så det behövs inte. Mende är de enda som faktiskt skuUe gynnas, om reservationen skulle gå igenom.Konkurser är ingenting att sträva efter, och därför skall vi undvika dem, ochdet gör man genom att utöka förmånsrätten. Vidare finns det, , någonting som heterföretagsinleck-ning. En enskUd borgenär kan skaffa sig förmånsrätt ivederbörandes lösa tUlgångar, företagsinteckning, som har förmånsrätt i konkursföre skatlefordringar. Man får väl fordra atl en energisk rörelseidkare som levererartill en annan får försöka skaffa sig en sådan inteckning. Jag skaU strax sluta. säger också att konkurserär tyvärr allt vanUgare. Ja visst, varför skall man då sträva efter att få ännufler? Det är nämligen innebörden av vad ni föreslår. säger att skatteoförmågan publiceras. Nej, denpubhceras inte. Det gäller A-skatt men ingen annan skalteoförmåga publiceras.Del måste vara en helt privat tidning som har sett det i. Det har sagts att alla remissinstanser skuUe ha varit emotdetta förslag. Nej, de remissinstanser som är verkligt tunga här är de sombegriper detta och som har erfarenhet av det. De har allihop varit för denmening som kommit till uttryck i utskottets belänkande. Del gäller även en heldel länsstyrelser, bl. a. länsstyrelserna i och iÖstergötlands län. Sedan är det ju så att vi inte är så förfärligt bundna avremissyttranden. Jag skulle kunna ge exempel på tUlfällen när harröstat mot enstämmiga remissyttranden. Det finns sådana exempel, men jag skallinte ge dem, det behövs inte. Men vi är således inte auktoritetsbundna, ulandet är själv som beslutar efter bästa förmåga. Jag beratt få yrka bifall till utskottets hemställan. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. i (fp) kort genmäle; När det gäller kredilbedömningarna använderinte näringsUvet den expertis som tydligen företräder; del kanskearen miss att vi inte upptäckt den stora förmågan. säger atl vi harbortsett från förmånsrätten. Jag vill bara påpeka att vi i reservationen 2anför att dessa fordringar skall vara prioriterade under en lid av . Menför tids vinnande kommer jag att använda mig av innanläsning i enrum för herrSjöholm. HerrJOSEFSON i Arrie (c) kort genmäle: ger en felaktig bUd avreservanternas synpunkter genom att säga att vi på något sätt skulle motsättaoss att myndigheterna ingriper. Vi har inte aUs motsatt oss detta. Skillnadenmellan oss som reserverat oss i reservationen 2 och utskottsmajoriteten hgger ibedömningen av hur indrivningsapparaten fungerar. Vi har ansett att man bästgagnar de företagare eller andra som kommit på obestånd med att ingripa såsnabbt som möjligt - och göra det innan summan av skatteskulder har blivitalltför stor. Det gäller alltså den frågan och inte huruvida vi skaU ha ettförmånsberältigande eller inte. Enligt argument skulle del vara enengångsföreteelse när någon kommer efter med skatten - och därför skullevederbörande ha god tid att klara av sina skulder; det skulle alltså intefinnas någon risk för alt han resterar med större skuld än den summa det gälldeförsta gången det hela upptäcktes. Det är väl i stället ofta tvärtom - om någonväl hamnat på den sidan alt han kommit efter med skatten upprepas det. Det ärjust därför vi har sagt all man hjälper bäst om man kan ingripa på ett tidigtstadium. Man gagnar vederbörande skattskyldige, staten och övriga gäldenärerbäst om man kan ingripa och hejda .skuldsättningen på ett tidigt stadium ochdärmed klara upp saken innan skatteskulderna har stigit till aUtför storabelopp. 2 protokoll 1971. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. HerrNILSSON i Trobro (m) kort genmäle: Ingen lär väl kunna bestrida att detförhåller sig på det sättet att det tar innan dessaärenden kommer fram till kronofogdemyndigheten. Vi har understrukit alt jutidigare man får fram premisserna för skatteskulden, desto tidigare kankronofogdarna åtgärda den - och då behöver man inte heller ha den föreslagnaförmånsrätten. Ju längre man utsträcker förmånsrätten, desto större risk är detför att skatteskulderna hopar sig; och om del går till konkurs blir detbetydligt svårare både för statsverket och för den enskilde borgenären att fåut sina fordringar. Blir del ackord förhäller det sig annorlunda. anförde att jag hade sagt någonting om jäv,och det är riktigt. Jag sade att kronofogdemyndigheten i viss mån var jävig,och det kan jag slå fast att den är just när del gäller den långa tiden - femår - för förmånsrätt, som väl inte kan behövas; har de klarat sigmycket bra med . () kort genmäle: Jag vUl bara säga tiU min värderade vän herrSjöholm att jag i mitt första inlägg påpekade att flertalet remissinstanser hadeställt sig utomordentligt kritiska. Det framgår för övrigt redan av propositionensredogörelse. Att man verkhgen bedömer regeringsförslaget - ellerregeringens handlande - som någonting mycket allvarligt framgår med allönskvärd tydlighet av bl. a. följande citat ur lagberedningens 20 sidor långayttrande, som avslutas med följande ord: "Beredningen anser, att genomförandet av förslagetskulle innebära en allvarlig försämring av det nuvarande rättsläget och varatill skada såväl för del allmänna som för enskilda. Utvidgningen avskatteprivilegiet frestar tUl och kommer otvivelaktigt att leda till ökad osundkreditgivning från det allmännas sida. Beredningen hemstäUer därför att, omstatsmakternas ståndpunkt i princip skall vidhållas, förslagetomarbetas och effektiv indrivning främjas genom att det föreslagnaskatteprivUegiet starkt begränsas samt därvid inte minst tiderna skärs ned ochförmånsrätt hos andra än de i egentlig mening skattskyldiga får utgå." Del var alltså slutklämmen i det yttrande somlagberedningen i samråd med tiUkallade sakkunniga inom konkursrättens områdeavgav så sent som . Till detta mycket allvarliga påpekande från landets kanskeaUra främsta och mest ansvarsmedvetna juridiska forum - givetvis med undantagför vissa kronofogdar - tar regeringen inte minsta hänsyn och ej hellerutskottet. Det är betänkligt. Vi hörde i dennakammare hur ett statsråd av det moderna snittet på ett pinsamt sätt, tyckerjag, avfärdade åsikter i en annan fråga. En hknande inställning -om än inte uttryckt på samma grova sätt - hade jag knappast väntat frånfinansdepartementet. Frän finansmininstern hade jag inte heller vänlat sådanaeftergifter åt de lika osakliga som högljudda vänstergrupper inom ochutanför det stalsbärande partiet. vilkasällan försummar ett tiUfälle att framställa landets jurister somstock-konservativa och samhällsfienlliga. Men på annat sätt kan inte jag sefinansministerns ensidiga hänsynstagande till den statsfinansieUa aspekten.Denna ovilja att se även till övriga borgenärers intressen och denna totalalikgiltighet för den omfattande och helt nedgörande kritik av propositionen somflertalet instanser har bestått den, kan i varje faU inte ses med förtroende avdet näringsliv som annars så plötsligt av finansministern har utsetts att spelaroUen som räddare ur dagens trista arbetslöshetssituation. Yrkandetvidhålles, hert talman! Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. () kort genmäle: Jag vet inte vad i menademed sitt föredömligt korta inlägg. Vad jag fick ut av det var att han talade omtvä och och ansåg att det var bra med . Då vill jag säga atl detsom är bra naturligtvis är ännu bättre . Det är enrent självklar konklusion. Ett bifall, i Arrie, till er reservationskulle medföra bryskare metoder, för ni tvingar kronofogdemyndigheterna atlutmäta i myckel större utsträckning än de nu behöver göra. Det blir etlotrevligare klimat. I ett folkhem - det är förresten ett mycket bra uttryck -bör myndigheterna vara mera inställda på att hjälpa folk till rätta i derastrassliga affärer än atl störta dem i olycka och med dem deras privatafordringsägare. Det är, , inte till nytta utan till skada för övrigafordringsägare. Del har sagts att det inte är en engångsföreteelse. Nej,tyvärr är inte skatterna en engångsföreteelse. Det sade jag förut och det kanjag säga även till i Trobro, Även efter en konkurs kommergäldenärerna tillbaka med nya skattepålagor. Vi blir inte av med dem. Har vi dåslagit gäldenärerna sönder och samman, blir det en förlust för samhället, menhar vi försökt hjälpa dem tih rätta så att de klarar sig, betalar de även dessapålagor , även om det tar litet . Vi kan aldrig hindra människor frän att underlåta att betalaskatt i rätt tid.