prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — sedan skall tolka detta för sitt StäUningstagande må varaskatteutskottets ensak. Vi som tillhör majoriteten inom konstitutionsutskottetvill i varje fall inte tala om hur skatteutskottet skall besluta. Jag tror attdet är riktigt att arbeta på det sättet. Men det är inte bara fråga om denna motion och reservationsom önskar modifikationer när det gäller förstatidningar. Det har också kommitandra motioner. Det kan mycket väl tänkas att en del av det som där harframförts är av sådant innehåll och av sådan betydelse att det kan vara värtatt se efter om man skall göra förändringar, VI har emeUertid inom utskottetsagt oss att man inte bör företa dessa förändringar , eftersom man interiktigt vet konsekvenserna av det som är föreslaget. Det bör kanske ses överdjupare. Vi har därför förslagit tillsättandet av en kommitté och vi har ocksåförslagit att i den skaU ingå representanter från pressen. Vi räknar med således skall få tiUgång till den sakkunskap och även den erfarenhet somkan behövas när det gäller att bedöma olika åtgärder. I reservationen har man på sitt sätt accepterat dennatanke, men man förslår att det skall vara en parlamentarisk utredning.Skillnaden Ugger alltså i att utskottet föreslår en kommitté, medan ireservationen föreslås en parlamentarisk utredning. Vi har då i utskottet resonerat på följande sätt. Om manskall tillsätta en s, k. parlamentarisk utredning, skall den väl närmast beståav parlamentariker. Den bör även vara proportionellt politiskt tUlsatt ochverka på det viset. Utredningen skaU naturligtvis arbeta snabbt och komma frammed ett förslag. Skillnaden mellan reservantemas och utskottets förslag är denatt vi räknar med att denna kommitté kan behövas , I den kommittén får man ta in den Nr 93 sakkunskap somerfordras. Man behöver inte ta reda på de sakkunnigas denpolitiska hemvist utan i stället framför allt deras kunnighet och erfarenhet när det gällertidningspress och det stöd som där skall lämnas. Vi räknar med attkommittén skaU kunna föha utvecklingen och komma "resstod och med förslag.Den har bl. a, motionerna att titta på för att se om det kan onnonsskatt hgganågonting i dem. Den får undersöka vilka effekterna bhr av detta presstöd. Fårstödet den stimulanseffekt som är avsedd? Kan man räkna med att effekten ävenbhr den att tystnade stämmor kan återupphvas? Det finns nämhgen områden i dettaland, där tidningspressen är tämhgen enkelriktad och där det kanske vorevärdefuUt om man kunde få en tidningspress, som gav tUl känna också andraåsikter och även kunde ta upp en politisk debatt inom respektive område. Viräknar alltså med att denna kommitté skaU vara av mera permanent karaktär. Ävenom man kan säga att det nu föreslagna presstödet skall vara ett provisorium,tror jag ändå att vi inte kan vara utan ett presstöd. Det kan hända att detslutgiltigt om det nu bhr slutgiltigt - inte kommer att se utriktigt som det stöd som vi nu skall fatta beslut om. Det kan behöva företasytterligare åtgärder för att stödet skall bU den hjälp som -vi viU ge. Där kanjag väl också nämna om att den första av de gjorda utredningarna föreslog skulle ge anslag tih de politiska partiema, som sedan skulle få lämna stöd.Det ledde inte tUl något annat resultat än att vi fick partistödet, varvidriksdagen beslöt att partistödets användning fick varje pohtiskt parti självtbestämma över. Dethar emellertid visat sig att den åtgärden icke har varit tiUräcklig. Vi ficksedan den andra åtgärden, med pressens lånefond och möjhgheterna tihekonomiskt stöd. Men det räcker inte. Det kan tänkas att vad -vi nu skallbesluta inte heher kommer att räcka. Det är av den anledningen som utskottethar funnit det angeläget att en kommitté tUlsattes, som får se på situationensådan den är, studera de effekter som utlöses genom presstödet och framlägga deförslag till modifikationer som kan vara erforderliga. Detta omfattar deförslag som återfinnes I motion och också vad som föreslås i deövriga motioner som väckts i ärendet. Vi har aUtså inte tagit upp frågan tUlnågra beslut; hade man börjat röra i det ena, så hade det kanske uppståttserieeffekter, och man vet inte var man då hade hamnat. Vi anser det därförvara bättre med en kommittéj där den sakkunskap skuUe finnas som erfordras föratt få dessa problem lösta. Detär ytterhgare en fråga som jag viU ta upp, herr talman, nämligen frågan från , varför vi har förhindrat inkallandet av experter. När den frågan väcktes första gången det var redan innan vi hade börjat behandhngen av ärendet föreslogs det att man skuUe inkalla experter. Utskottsmajoriteten sade då att vi får se, när vi har behandlat frågan, om det kommer att visa sig nödvändigt att inkalla folk utifrån. Under behandlingens gång fann vi att detta knappast vore erforderhgt med hänsyn tUl de uttalanden som hade gjorts och de samtal som enskilda ledamöter kunnat föra med sådana som var kända för att vara tryckfrihetssakkunniga. Vi ansåg att presstödet, såsom det är utformat i propositionen, inte medför de tryckfrihetsrättsliga vådor som 21 Nr 93 man här har framhålUt. Av denanledningen fann vi det icke nödvändigt Tisdagenden att inkalla experter. Ännu mindreerforderligt ansåg vi det naturhgtvis 25 maj1971 vara att ta in experter som visedan skulle kalla skatteutskottet att lyssna ~ tiU, VI tycker att dettatillvägagångssätt inte är tillfredsställande, och det kanske inte heUer skullevara tiUfredsställande i fortsättningen, om det skuUe bh prejudicerande. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillkonstitutionsutskottets hemstäUan, Hen () kort genmäle: Låt mig först få bekräfta vad sade om att jag för min del i utskottet var ytterligt tveksam tihfrågan om utskottet borde avge ett utlåtande tiU skatteutskottet rörande detgrundlagsenliga 1 propositionen om annonsskatt. Min motivering var den, att omohka utskott skuUe vända sig till för attfå ett utlåtande om grundlagsenUgheten av det ena och det andra, skulle vi råkai en ganska svår situation. Vi skulle då få en instans för grundlagstolkning en uppgift som icke bör åta sig. Men, , när det gäller frågan, huruvidaledamötema I skuUe höra experter eller inte, fanns detinte den minsta tveksamhet. Det förordade jag varmt. En av de största bristernai dessa propositioner är nämligen att de tryckfrihetsrättsliga aspekterna ickehar beaktats, , som sökt åberopa,säger att det är utomordenthgt anmärkningsvärt att det inte har gjorts någotsom helst försök till redovisning av de tryckfrihetsrättshga ochtryckfrihetspohtiska problemen, TU pekar också på att den senaste pressutredningen - denLindholmska framlade sina rekommendationer om särskilda samhällsinsatserförst sedan en grundlig tryckfrihetsrättslig analys visat att åtgärderna intekunde sägas kollidera med gällande rättsregler och praxis. Till skatteutskottetskriver TU att "tryckfrihetsfrågorna som icke till någon del analyserasi propositionen genom utskottets försorg måste bli föremål för ingåendeprövning, eftersom de tryckfrihetsrättsliga/tryckfri-hetspohtlska problem, somär förbundna med varje form av särbeskattning av tidningar och tidskrifter,får en alldeles särskild vikt när som i förevarande fall ett dlskrimlnatorisktskatteförslag sammankopplas med ett förslag om stöd åt vissa tidningar ochtidskrifter". Så nog hade det funnits anledning forkonstitutionsutskottet att ta in experter och inte avfärda det hela somoväsentligt. Nog tycker jag att det är ganska uppseendeväckande att nu få höraatt enskilda ledamöter "vid samtal" med personer, som sade, kommit fram till att förslaget inte strider mottryckfrihetsförordningen. Vad är det för samtal? Får vi en redovisning för dem?Vi har i utskottet inte hört talas om sådana samtal. Hade det inte varit bättreatt dessa experter direkt fått träda fram med sina utlåtanden och klart givitsin mening tUl känna? Jag vUltill sist i min replik säga att man på sätt och vis kan notera Är 1965 hette det i den då framlagda pressutredningen att 22 man skulle avlägsna diversesmåtidningar. Proppar och monopolöar skulle försvinna.Om detta förslag tiUät jag mig uttala att meningen tydligen var att presstödskulle leda tiU pressdöd. Det säger man inte nu och viU det inte heller. Menändå föreslår man åtgärder, som genom annonsskattens fördelning ochdiskriminatoriska effekter kan leda tiU pressdöd även . Hen () kort genmäle: Jag har ställt två frågor tillkonstitutionsutskottets ordförande. Han har besvarat dem. Min första fråga var: Varför har majoriteten i utskottetavvisat vårt förslag tUl komplettering av § 7 i kungörelsen? Varför har ni sagtnej tUl att skapa större rätt-visa för de områden där första- ochandratidnlngama hgger mycket nära varandra? Ja, svarar då , vi får vänta och se vaddet blir för resultat. Om det blir ett byte mellan första- och andratidningar,skall man göra regler som trappar av litet, så att inte övergångssvårigheternabhr för stora. Men om det inte blir något byte utan fortsätteratt ligga 700 exemplar över år ? Eller om det dröjerlänge innan det blir ett byte? Skall man då fortsätta att ha den orimligaordning som kungörelsen här säger, nämligen till andratidningenoch ingenting tih förstatidningen? Här gäUer det alltså faUen , Falu-KurirenDala-Demokraten, gäUer också . Varför är ni inte beredda att nu eliminera den orättvisasom finns i propositionen? Tro inte att § 7 i dess nuvarande utformningklarar det; den är så hårt skriven att den inte kommer att lösa de härproblemen. Den andra frågan jag stäUde var: Varför har majoriteten iutskottet gång på gång röstat ned våra yrkanden om att inkalla experter påtryckfrihetsrätt för att höra deras synpunkter? Varför har man förvägratminoriteten att få en anständig granskning I utskottet av den härpropositionen? Då säger att före behandhngen behövdesdet inte och e/f er behandhngen behövdes ingen granskning. Det var så mångaohka yrkanden osv. Ja, visst var det så. För att få en öppning i utskottethar vi begärt ett gemensamt sammanträde med ochskatteutskottet. Detta förslag har avvisats med röstsiffrorna 11 4, Vi harbegärt att få experter inkallade enbart Inför . Det harockså avvisats med 114, Vi har begärt att få skriftliga yttranden frånexperter innan vi tar ställning. Det har avvisats med 11 röster mot 4, Men så tillägger helt förbluffande att"samtal" meUan enskilda ledamöter i utskottet och experter harklargjort saken. Jag instämmer i hert Hemehus' fråga: VUka samtal? Vad sade dessa? Det är stora nyheter som härpresenteras. Är det så man skall behandla grundlagsfrågor i ? Här finns två propositioner. Två utskott skaU granska dem.Vi skall se om de är förenUga med grundlagen. Och vad gör det grandlagsvårdandeutskottet? Jo, man citerar uttalanden , 1948, 1959, 1965 och Men ingen enda gång kommer man på tanken att få fram någrauttalanden om läget 1971 som vi har att granska , uttalanden om de förslagsom ligger på bord och som vi skall ta ställning tUl Man sägeratt när det gäller presstödet man fäster en "avgörande vikt vid desspositiva syfte" så klarar man det. Man säger att man haft differentieradmoms - och så klarar man problemet med annonsskatten. Om kombinationen av presstödetoch annonsskatten har man över huvud taget ingenting att säga. Detär det goddag-yxskaftsvar som har gett skatteutskottet.Så uppträder det grandlagsvårdande utskottet jag upprepar att där har denstora vanvården brutit ut. HerrPETTERSSON i (s) kort genmäle: Jag kanske skulle ha tUlagt någonting när jag talade om samtal. Detfinns också något som man skulle kunna kalla enskild läsning. Jag har läst vadutredningen framförde när den lämnade förslaget tiU en nytryckfrihetsförordning. Vidare har jag läst vad sade om det 1948. Ochjag har sedan haft tiUfälle att läsa vad olika s. k. tryckfrihetsexperteruttalat framför allt om 1 kap. 2 § i tryckfrihetsförordningen. När jagdessutom träffat människor och frågat beträffande deras uppfattning om vad detidigare sagt i dessa frågor så har jag ansett att det i någon mån berikat mittvetande. Dethar stått alla andra fritt att göra på samma sätt. Utskottsmajoriteten har, efteratt ha tagit del av ohka tryckfrihetsrättshga synpunkter, funnit att detföreliggande förslaget tUl presstöd icke står i strid medtryckfrihetsförordningen. Vidarehar här tagits upp en annan fråga rörande första- och andratidningar, nämligenhur man skall räkna när det gäller deras spridningsområden. Det kan vara såatt vissa tidningar måste ha ett oerhört stort spridningsområde, beroende påden tidningsdöd som har gått fram. Jag kan som exempel ta tidningen iMalmö, som får täcka ett område långt upp på och ända In iSkaraborgs län. Det är säkerligen inte någon särskilt god ekonomi att på detsättet öka sin uupplaga. Anledningen tiU att man gör detta är framför allt attdär också skall kunna framföras åsikter från det håll som den tidningenföreträder och debatten därmed berikas. Det kan vara likadant på andra håll Omdet går att precisera bör man ahtså göra klart för sig hur det hgger tUl medspridningsområde, utgivningsort, vilket områdes upplaga man skall räkna för attfå fram ett något så när rättvist resultat osv. a, dessa förhåUanden harmedverkat tUl att utskottet ansett att frågan bör få anstå och prövas av denkommitté som vi har föreslagit skall tiUsättas. Jag tror att jag med det anförda harsvarat på de frågor som ställts. () kortgenmäle; Om § 7 får vi alltså inte mer besked än det utskottets ordförande härhar gett. Det är alltså ett rimhgt förslag, enligt den socialdemokratiska ochcenterpartistiska majoriteten i utskottet, att en tidning som har 700 exemplarmer än en annan tidning får O kronor, medan dennågot mindre konkurrenten får I mihon kronor. Det finns flera hknande fall ilandet. Någon ändring I dagens kungörelse och dagens beslut vill utskottet intevara med om orättvisan skaU stå kvar. Vidare gällde det tryckfriheten. Först sade GeorgPettersson att "samtal" hade förts mellan enskilda ledamöter ochvissa experter. Hen och jag har frågat: Vilka ledamöter talade medvilka experter och fick fram vilka resultat och varför har de inte redovisats?Vi får inget svar på den frågan. Det var visst inga samtal egenthgen utan detvar "läsning" av gamla papper och gamla uttalanden. Då är det alltsåvad som finns i betänkandet som har läst och som aUa vi andraockså har läst. Där står ingenting om läget 1971. Där finns ingen granskning avannonsskatten och presstödet i kombination. Det finns uttalanden ,1948, 1965 och 1969. Varför har ni vägrat att tlU konstitutionsutskottetoch/eller skatteutskottet inkaUa landets främsta experter på tryckfrihetsrättför att höra efter om en kombination av differentierad annonsskatt ochselektivt presstöd är förenlig med andan i tryckfrihetsförordningen? Varför harni gjort det? Och varför har ni bratit mot den princip, somkonstitutionsutskottet slog fas*- , författningsutredningen1963 och grundlagberedningen 1969, att en minoritets rätt att få insakupplysnlngen skall beaktas? Varför har ni förvägrat minoriteten denna rättden här gången, när en enig branschopinion menar att det som nu skaUbesluta strider mot tryckfrihetsförordningen? i (s) kort genmäle: Vad beträffar samtalen så har jag inte sagtatt det är några ledamöter i utskottet som fört sådana samtal utan jag hartalat om att ledamöter av utskottet haft tillfälle att samtala med ohkamänniskor i denna fråga. Det är möjligt att man kan ha större anledning attgöra det då man läser vad som skrivits om tryckfrihetsförordningen. Beträffande skatteutskottet och experterna får det välankomma på ledamöterna i det utskottet att fatta beslut om detta. Inte skallväl börja kalla in experter därför att man anser attskatteutskottet kanske inte är kompetent att utan dessa experters yttrandefatta beslut om en proposition som har bhvit utskottet förelagd. () kort genmäle: Hen i Visbyfår väl ändå medge att en hänvisning tiU enskilda samtal som några ledamöterkan ha fört är en dåhg undanflykt och ett mycket dåligt skäl för att undvika enredovisning av de tryckfrihetsrättshga problemen i ett offenthgt betänkandefrån det grundlagsvårdande utskottet. Det finns många omistliga värden i endemokrati. Över all diskussion står friheten och rätten att ha en mening ochhävda den. Olika meningar bör få konfronteras med varandra, brytasmot varandra och ur den diskussionen skall vi forma vårt samhälle under allasmedverkan och för allas bästa. Är vi överens om dessa grundläggande principer,då är det också ett gemensamt ansvar att verka så att vi får en allsidig ochfri debatt där aUa åsikter så långt som möjligt får sin chans att komma med ochdär de olika meningsriktningama får brytas. Frågan är då hur vi skall främja detta och så långt sommöjligt garantera den rätten. Självfallet bör åsiktsriktningama på skilda sättoch efter egen prövning skaffa och ta emot ekonomiska resurser för detta ändamål.Men det kommer aUtid att vara en stor ojämnhet i möjhghetema och då förefinnsomedelbart risken att vi får en snedvridning och obalans i diskussionen. Denlågmälde och kanske ekonomiskt svage kan ha oerhört mycket att getih samhällsbyggandet, men då bör han eller hon också få chanser att föra framsina synpunkter. Vi har helt enkelt inte råd att undvara deras synpunkter. Från centem har vi när det gäUer att garantera demateriella resursema för en mångsidig och obunden debatt tidigare konsekventhävdat att detta är allas vårt gemensamma ansvar och att samhället måste gå inoch vara den garanten. Så skedde t, ex, när det statliga partistödet infördes1965. Det var många olyckskorpar som då kraxade, men har vi totalanslutning omkring det stödet; detta framgick klart vid den fördadiskussionen i samband med ställningstagandet tiU det stödet i . Detvar t. o. m. flera som ville förstärka utgående anslag. Ett vitalt krav är att om bidrag från det allmänna lämnas,skaU det vara så klart angivna förutsättningar som möjligt, och det skallframför aUt inte vara någon användningsredovisning. "Trygghet menfrihet" måste vara mottot. föreligger till avgörande ett förslag om förstärktpresstöd. Bakgrunden till det är ju den tidningsdöd som har drabbat vårt landoch som tenderar att öka i fortsättningen. harungefär av dagstidningarna lagts ned, och i huvudsak gäller detandratidningar. hade andratidnlngama av de abonneradeupplagoma och . Många ytterligare andratidningarhotas av nedläggning. Det är siffror som talar sitt tydliga språk och som sägeratt något måste göras. Snara ekonomiska åtgärder måste således tlU, om intepresstämmorna skall glesna och därmed pressdebatten bh mindre fyllig och mindreallsidig. Det skulle vara ytterst olyckligt för en fri opinionsbildning,eftersom de, som jag sade tidigare, är så omistliga inslag i vår demokrati. Jag har den uppfattningen att alla partier det har juockså redovisats här tidigare är ense om och tillskyndare av statligaekonomiska insatser. Det är om utformningen som meningarna bryts. Vad jag harsagt tidigare här innebär att det skulle vara mig fjärtan att kritisera någonför att ha meningar om skilda detaljer i presstödets utformning. Vad som ändåförvånar är att kritiken väger över så starkt och att man så litet betonar vadsom är det väsentliga, nämligen att det behövs ett stöd. Förslagetom presstöd anmäldes ju av regeringen i statsverksproposi- Ramen var ett stödpå 30 mihoner kronor plus 10 mihoner kronor för ökad informationsannonsering.För att bl. a. ekonomisera kostnadema härför ville finansministern enannonsskatt, som skulle ge 120 mihoner kronor. Nettot för statskassan skuUesåledes bli ca 80 mihoner kronor. Från var vi positiva till presstödet.Vi var också angelägna om att det skulle komma till snabbt. Vi var däremot inteberedda att acceptera att man skulle belasta tidningarna med mera än man skullege ut i stöd, och därför måste väl ändå det förslag som är framlagtbetraktas som en förbättring i det avseendet. Vidde direkta och jag vill också säga ganska öppna överläggningama mellan centemoch socialdemokratema enades man ju om att beloppet skulle balansera på 48mihoner kronor varav presstöd 33 mihoner kronor och informationsannonsering 15mihoner kronor. Detta betraktade vi, som jag sade, som en betydandeförbättring. Vi begär inga applåder från våra vänner i oppositionen för detförslag som vi varit med om att utforma, men jag tycker att det kan varanödvändigt att denna redovisning görs när vi nu skall ta ställning tUlpresstödet och annonsskatten. Allapartier det har sagts tidigare medger nu att presstöd behövs. ModeraternavlU Inte acceptera ett selektivt presstöd, endast ett genereUt, Folkpartietgodtar det selektiva presstödet men önskar enUgt vad jag förstått att detkanske skall ersättas av ett mera genereUt stöd. Det är givetvis väsentligtmed ett generellt stöd detta skall jag inte förneka men det betyder atthuvuddelen av stödet kommer att gå tUl de största och ekonomiskt starkastetidningama. Ett generellt presstöd kan inte minska det försprång somförstatldningarna ofta har genom sitt dominerande övertag på annonsmarknaden.Därför är det enhgt vår uppfattning också nödvändigt med ett selektivtpresstöd. Dethar sagts att den här frågan inte är tUlräckligt utredd. Det kan väl ändå varaskäl att erinra om att utredningar har haft att göra analyser och lägga framförslag när det gäller ökat stöd tlU pressen, och I dessa utredningar har ävenannonsskattefrågan diskuterats. Vad som däremot inte är utrett är förslagetfrån folkpartihåll att vi skulle finansiera det ökade presstödet över entobaksskatt. Det finns enligt vad jag vet ingen utredning på den punkten.Tidningsutglvareföreningen har, som tidigare nämnts i debatten, klart sagtifrån att det behövs ett presstöd och att det behövs och utandröjsmål. Detta verifierades också vid besök inför . Dethar sagts att annonsskatten skulle snedvrida konkurrensen och gynna vissatidningar. konstaterade att strakturatveck-hngen lett tiUkraftig begränsning av konkurrensen på tidningsmarknaden. Utanför de trestörsta städerna kunde konkurrens sägas förekomma endast i ett tjugotal avlandets cirka 90 tidningsområden. Ytterligare tidningsnedläggningar måstesjälvfaUet minska konkurtensen. Om förutsättningarna utjämnas något genompresstöd, måste det därför bli ökade möjhgheter tUl konkunens. Det gäller attmotverka monopoltendensema i också det här stycket. Kritikenmot annonsskatten har från moderatema och främst gällt att skattenskulle strida mot tryckfrihetsförordningen, dels därför attden skulle drabba jag vågar säga det folkparti- och moderattidningar, delsdärför att annonsskatten är differentierad och utgår med 6 respektive 10procent. Tryckfrihetsförordningen säger att myndighet inte får på grund avskrifts Innehåll genom annan än I tryckfrihetsförordningen medgiven åtgärdhindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridning blandallmänheten. Annonsskatten skulle alltså på två grunder strida mottryckfrihetsförordningen, dels att skatten verkligen skuUe vara ett hinder,dels att skriftens innehåll skulle vara anledning tUl beskattningen.Annonsskatten skall inte utgå enbart på moderat- och folkpartitidningar, utanden skall utgå enligt vissa ekonomiska kriterier. Annonsskatten är intemotiverad med skriftens innehåU, De ekonomiskt starkaste tidningarna kommer attdrabbas hårdast. Det strider enligt min uppfattning Inte mot tryckfrihetsförordningen.Detta gäUer dagspressen. Vad beträffar den differentierade skatten vUl jag nämnaatt vi har skatt på tryckta skrifter, och den skatten är differentierad.Dagspressen är undantagen från moms och var tidigare undantagen från oms.Däremot är det moms på böcker och veckotidningar. En differentieradannonsskatt är i princip och tryckfrihetsrättsligt samma sak. Det finnsingenting i tryckfrihetsförordningen som förbjuder differentierad skatt påtryckta skrifter. De tryckfrihetsexperter som åberopats har inte heller anförtnågonting sådant. Med ekonomiskt hinder enligt tryckfrihetsförordningenmenas enligt motiveringen i tryckfrihetssakkunnigas betänkande 1947 attåtgärden skaU vara av "den ingripande verkan att verksamhetensfortsättande icke kan anses ekonomiskt motiverat". Detta låg till grundför riksdagsbeslutet om den nya tryckfrihetsförordningen 1948.