prot · FU0973 · 1971-12-31 00:00:00 — I en proposition senare påvåren sades det att det kanske skulle bli en utredning, och svarar statsrådetatt en utredning kommer att tillsättas mycket snart. Jag beklagar att denna fråga har handlagts på det sätt somskett och att den har förhalats. Det är till uppenbar nackdel för helautvecklingen att frågan inte har kunnat tas upp i föravgörande av hur det skall vara . Jag tackarännu en gång för svaret. Det är inte möjligt att inom ramen för frågeinstitutet taupp en sakdiskussion med om den svenska eldistributionens framtidaorganisation. Jag vUl bara ta upp frågan om ärendets handläggning. Det är riktigt, som sades, att vi gjordeansträngningar att få fram utredningen, som kom . Det varprövningen av utredningens förslag och den remissbehandling som följde påutredningen som ledde fram vilket också redovisades - tUl slutsatsen att detför den framtida utveckUngens skuU var bättre att icke lägga fram de begränsadeförslag som utredningen hade kommit med utan i stället försöka få enuppläggning som snabbare skulle leda till den enligt min mening nödvändigarationaliseringen. Sedan har ettutredningsarbete pågått inom departementet i kontakt med olikaintressentgrupper. Man kan alltid beklaga att det har tagit än som ioch för sig hade varit önskvärt. är emellertid vilket inte är någon nyhetsom jag meddelar , utan detta anfördes redan i statsverkspropositionen ijanuari det arbetet slutfört. Det är bara ett antal personfrågor - vilket ioch för sig inte är bara - som skall lösas, och sedan pubUceras direktiven. Därkommer också att få svar på en hel del av de frågor och synpunktersom han framförde alldeles . HenHEDIN (m): Det jag kan hoppas på är att statsrådet utnyttiarmöjligheten att påskynda den utredning som skall tillkallas. Det gjorde Ni1968 med dåvarande eldistributionsutredningen, och jag tycker nog att den ändåvar så omfattande och har belyst hela den här frågan så mycket, att det bordevara möjUgt att med den som grundval ganska snabbt komma fram till riktlinjerför framtiden. Jag hoppas alltså att statsrådet kommer att påverka denhär utredningen, så att den inte blir en vanlig utredning utan en snabbutredning.Vi behöver få klarhet i hur det skaU bU för framtiden, såatt inte de nuvarande ovissa förhållandena, som är förlamande för utvecklingen,fortsätter att råda. Överläggningen var härmed slutad. Herr industriministern ordet för att besvara i (fp) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 193, tUl herr inrikesministern,och anförde: i har frågat chefen förinrikesdepartementet om han anser att den inom vattenfallsverket planeradecentraUseringen med indragning av lokala anläggningar och kontor står i godöverensstämmelse med pågående utlokalisering av statliga verk. Frågan haröverlämnats till mig för besvarande. Indragning av lokala anläggningar och kontor vid statensvattenfallsverk avser dels den avveckling som äger rum till följd av minskadvattenkraftutbyggnad, dels den rationaUsering som sker på grund av den tekniskautveckUngen i fråga om driften av kraftverk. Det är självklart att den minskade omfattningen av vattenkraftutbyggnadernaleder till vad frågeställaren kallar en indragning av lokala anläggningar ochkontor. Detta beror naturligtvis på att arbetsuppgifterna upphör. I den månarbetsuppgifter kvarstår överförs de till befintliga kontor där liknandeverksamhet bedrivs. Med något enstaka undantag har detta kunnat ske utan attverksamheten centraliserats till . Möjligheterna tiU fjärrstyrning av vattenkraftverk ochökad användning av ADB motiverar att driften av fler kraftverk förs samman tUlgemensamma driftcentraler. Dessa ligger utanför . Ettannat motiv för denna förändring är att arbetsmiljön vid en del äldrearbetsplatser är sämre för de anställda än den som kan erbjudas vid de störredriftcentralerna. Förändringen av driftsorganisationen och avvecklingen avvattenkraftutbyggnaden berör alltså inte de pågående strävandena attutlokalisera statlig verksamhet från . Ang. planerad centralisering inom HenWESTBERG i (fp): Jag ber att få tacka industriministern fördet utförliga svaret, som visar att han följer de här frågoma med storuppmärksamhet. Vad jag ser allvarligt på är de statliga verkensbenägenhet att dra in sysselsättningsmöjligheter i inland ochcentralisera tUl redan starkt expanderande kustområden utan att enUgt minmening ta tUlräcklig hänsyn till effekterna, då främst inom avflyttningskommunen,och utan att ta tillräcklig hänsyn till den kapitalförstöring som därvid oftasker. Det är en utveckUng som går stick i stäv mot det somhåller på att ske på andra områden, t. ex. i fråga om verkens utflyttning frånStockholm. Det fall jag närmast tänker på är planer på att förläggaen ny driftcentral för en kostnad av tiU Sundsvallsområdeti stället för att förlägga den tUl östra , där det i , som juligger i en kommun i stort behov av sysselsättningsmöjligheter ochskattekraft, redan finns anläggningar som väl täcker lokalbehovet förifrågavarande driftcentral. togs där t. ex. i drift enförråds- och verkstadsanläggning i storleksordningen 5 Ang. planerad centralisering inom miljonerkronor, som är mycket Utet utnyttjad på grund av bortrationalisering avbåde verkstads- och förrådsrörelsen. Det måste enligt min mening betecknas somkapitalförstöring att inte utnyttia de anläggningarna i det nu aktuellasammanhanget. Men det är inte bara jag här tänker på; detgäller andra verk också. I min hemkommun. , lade t. ex. domänverket nedett driftkontor, som behövdes utomordentligt väl, och placerade det vid kusten. säger industriministern att en centralisering på grundav den tekniska utvecklingen ibland kan vara aUdeles nödvändig, och det villjag gärna hålla med om. Den är ibland befogad. Men lokaliseringsorten behöverinte nödvändigtvis vara en redan expanderande större tätort vid kusten eUer enort i närheten av storstadsområdena. Det kan vara viktigare, också urarbetsmiljösynpunkt, att välja en ort i inlandet. Vad beträffar dendriftcentral som jag här har talat om har det också klart framkommit underdiskussionerna att den kan ligga praktiskt taget var som helst. Jag är tacksam om industriministern följer denna fråga meduppmärksamhet och försöker verka för en lösning av det slag som jag här är uteefter. Beträffande den sista punkten kan jag lugna med att departementet följer frågan ganska nära, inte därför att deti och för sig är en direkt departementsuppgift att göra det det är VattenfaUsom skall fatta beslut i det avseendet, men därför att frågan har aktualiseratsfrån inte bara utan även . Det är nämligen intemindre än tre alternativa förläggningar av denna centrala driftsfunktion somhar diskuterats, nämligen , och SundsvaU. Detföreligger inte ännu något beslut. Utredningsarbetet är inte slutfört. Därförkan jag självfallet inte ta ställning till frågan eller avge någonrekommendation om den slutliga lokaliseringen. Jag tror att det kan vara riktigtatt påpeka att det här gäller en mycket begränsad del av den personal som imellersta inland sysselsattes av . Ungefär 500 personer ärsysselsatta av för underhåll, drift och service, och det ärsammanlagt ungefär 20 av dem som berörs av den planerade omorganisationen.Denna omorganisation innebär heller inte vilket intryck man kanske kunde fåav anförande någon indragning av vare sig ellerStadsforsens kontor och anläggningar. Frågan gäller var vissa centralafunktioner skall koncentreras. HenWESTBERG i (fp): Jag är medveten om att det är VattenfaU somsköter dessa frågor, men jag är övertygad om att även industriministern ärengagerad i dem. De har också mycket stor betydelse för de områden det rör sigom. sägerindustriministern att här gäller det bara en begränsad del av denpersonal som har i meUersta . Det kan vara riktigt. Men 20personer i inkomstlägen av detta slag kan betyda väldigt mycket för en trängdkommun med sysselsättningssvårigheter och brist på skattekraft. Därför tror jaginte att man skall nonchalera betydelsen av placeringen i detta fall. Och jagtycker att mycket talar för att bör få komma i fråga. Överläggningen var härmed slutad. Om betald semester för småbrukare och deras hustrur § 9 Om betald semester för småbrukare och deras hustrur Herr jordbruksministern ordet för att besvara i (s) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 200, och anförde: i har frågat mig vilkamöjligheter jag anser föreligga att enligt norsk modell trygga betald semesterför småbrukare och deras hustrur vid pågående förhandlingar om ett nyttjordbruksavtal. Överläggningarna mellan statens jordbruksnämnd ochjordbrukets förhandlingsdelegation om jordbrukspriserna fr. o. m. den I juli1971 avslutades . Den av aktualiserade frågan fördesinte fram vid överläggningarna och ingår inte heller i statens jordbruksnämndsförslag till regeringen. Det norska förslaget om betald semester tUl jordbrukareavser en försöksverksamhet som skall fortgå från 1 juli 1971.Jordbrukare skall enligt förslaget under vissa förutsättningar kunna få bidragför ersättning åt vikarie under semester. Ett svårlöst problem kan dock varaatt anskaffa avbytare eller på annat sätt göra det möjligt för jordbrukaren attta ledigt från det dagliga arbetet. Resultatet av försöksverksamheten i Norgetorde därför i hög grad bli beroende av hur avbytarfrågan kan ordnas. 1 arbetar man inom jordbrukarnas egnaorganisationer på att bygga upp ett riksomfattande avbytarsystem, vilketinnebär att man i organiserad form säkerställer att ersättare finns att tillgåvid förfaU för ordinarie arbetskraft på en brukningsenhet. I detta sammanhang får jag ävenerinra om hemställan att motioner om avlösningssystemför jordbrukare vid sjukdom och semester skall överlämnas tillsambruksutredningen. FruERIKSSON i (s); Jag ber att få tacka för det, såsom jaguppfattade det, positiva svar jag fick av jordbruksministern på min fråga omsemester till jordbrukare och deras hustrur. Jag tänker då särskilt påsmåjordbrukare som är bundna av vården av djur. Det är ju faktiskt sedanarbetstagare fick lagstadgad rätt till semester i det här landet. År 1938fattades beslutet, och då fick de först , 1951 blev det , ochnu har vi , alltså ; det är det man nu i Norgetänker ge även jordbrukare och deras hustrur. Men det är att 2 protokoll 1971. Omlandskapsvårdande åtgärder efter vattenbyggnadsföretag märka åstadkom detta lagstiftningsvägen sedan man misslyckats i förhandlingar.Många försök hade gjorts att förhandla. Jag minns så väl att man inom Metall som jag kände väl till - enligt avtal hade fyra dagars semester, och i somligaavtal sades ingenting om semester. Man skulle kanske tro att de inflytelserikajordbruksorganisationerna också hade försökt förhandla sig till någon liknandeförmån vid prisregleringsförhandlingarna. Det har man inte gjort. Det kan jutydas så att man tillgodoser semesterbehovet på annat sätt, eUer så att de somhar stora jordbruk kanske har möjlighet att lösa problemet och attsmåjordbmkarna inte gör sig hörda. Det må vara hur som helst med det. Det ärinte riktigt och det tror jag inte vi skall blunda för att människor sombevisligen är mycket bundna under sin arbetstid, alltså dejordbrukare som har små jordbruk och som har djur, ofta inte kan ta ut semestersåsom andra arbetstagare. Och arbetstagare är ju alla. Alla sitter egentligen isamma båt. När nu det norska förslaget har lagts fram tror jag attdet finns en jordmån för att ta upp frågan vid avtalsförhandlingarna, så attdenna sociala förmån knyts tUl arbetet även för jordbrukarna. Då det gällde ATPhävdade man från borgerligt håU, inte minst från centerpartihåll, som ansessärskilt företräda jordbrukarna, att pensioneringen skulle med statUgapengar i form av folkpension. Men man ansåg också att om någon ville hanågonting därutöver, så skuUe han ordna det genom ett personligt avtal. Jagtror inte det går att lösa stora sociala frågor på det sättet, och det har juockså visat sig med semesterfrågan. Jag tyder svaret så att regeringen är beredd att röra påårorna så att båten kommer i land. Det är riktigt att genomföra en lagstadgadsemester även för denna grupp. Man bör då observera det norska exemplet, därsemesterrätten faktiskt knytes tUl inkomsten och tiU de förhandlingar som skerom jordbrukspriserna. Jag tror att det är den bärigaste vägen. Jag fattar detsä att regermgen inte bara tänker vänta på sambruksutredningens resultat utanäven själv gör någonting. Tack för svaret! I detta anförande instämde i Glömminge (c). Överläggningen var härmed slutad. § 10 Om landskapsvårdande åtgärder eftervattenbyggnadsföretag Herr jordbruksministern ordet för att besvara i (vpk) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 201, och anförde: i har frågat migvilka åtgärder jag anser möjliga att vidta i syfte att förebygga att inatursköna norrländska områden uppsnyggningsarbeten uteblir efter av statens vattenfaUsverkutförda arbeten exempelvis av typen kanalsänkning mellan sjöar som efterlämnarstora söndersprängda och med jord- och gyttjemassor bemängda områden. Frågor omuppsnyggningsarbeten i samband med vattenutbyggnader Oberoende av vem som bygger och var det sker prövarvattendomstolen hur byggandet skall ske med ledning av bl. a. den aUmännabestämmelsen om att byggandet skaU göras så, att ändamålet kan "utanoskälig kostnad vinnas med'minsta intrång och olägenhet för annan". Viddenna prövning beaktas estetiska synpunkter, naturvårds-och trevnadssynpunktero. Detta tar sig uttryck i vissa villkor för tillståndet dvs. vad denbyggande måste underkasta sig för att få ta tillståndet i anspråk.Föreskrifterna kan gälla uppsnyggning och städning av arbetsplatsen, påförandeav jordmassor och terassering, plantering av trädridåer och sådd av gräs m. m.Yrkande om sådana kan framställas såväl av kommuner och enskUda som av myndigheter. Jag anser därför att gällande bestämmelser är tUlräckUgaför att förebygga sådana följder av vattenfallsverkets arbeten som upp. Om landskapsvårdande åtgärder efter vattenbyggnadsföretag HenHERMANSSON i (vpk): Jag ber först att få tacka jordbruksministernför svaret på min fråga. Bakgrunden tiU frågan är den att medgav i dom 1967 vattenfaUsverket rätt att som ett led i ettstörre projekt utföra en sänkningskanal mellan sjöarna Skalka och Katnesjaurefter LiUa Lule älvs sjösystem. blev själva arbetet med kanalenfärdigställt. Man trodde då allmänt att planerings- och uppsnyggningsarbetetstod på tur. Så var dock ej fallet, utan både maskiner och manskap togs frånplatsen, trots att kvar fanns ett område på ett par kUometers längd fullständigt söndersprängt och söndergrävt - med jordmassor, gyttia ochsprängsten, allt blandat i en motbjudande röra. Inte den allra minstauppsnyggande åtgärd vidtogs eller har hitintills vidtagits, utan områdetföreter fortfarande samma beklämmande anblick. Det,fanns, såvitt jag kan se, inget som helst skäl för attuppskjuta dessa uppsnyggande åtgärder . Man frågar sig om intestaten ändå bör vara föregångare på sådana områden som rör miljö och natur. Det kan också noteras att samtliga partier i vidett flertal tUlfällen med skärpa understrukit vikten av att ta vara på ochvårda vår natur. Jag har tagit upp denna fråga därför att jag anser attprincipen bör vara den, att man inte lämnar en sådan här arbetsplats förränområdet återstäUts i ett acceptabelt skick. Jag frågar jordbruksministern, ominte han vUl avge samma deklaration. Jag har naturligtvis inte någon ifrån herrHermansson i avvikande mening i den centrala fråga som han tar upp.Det är alldeles klart att då man gör en sådan här reglering, var den änförekommer, skall man snygga upp efter sig, och det skall ske enligt de krav vihar rätt att stäUa. har jag inte alldeles aktuellt för mig det fall Om landskapsvårdande åtgärder efter vattenbyggnadsföretag som herrHermansson åberopar och som är anledningen till hans fråga. Men jag tvivlarinte på att den beskrivning som har lämnat ärfuUständigt korrekt. Jag är inte i stånd att ange orsaken till åtgärdernasförsening, men jag förestäUer mig att det beror på praktiska omständigheter.Schaktningen kanske har ägt rum vid mycket mycket stark kyla och man har intekunnat påbörja uppsnyggningsarbetena fönän marken har satt sig. Det kan finnassådana förklaringar. Men även detta regleringsföretag kommer att uppsnyggas;det kommer de myndigheter att se till som har att övervaka vattenlagen. Detenda är missnöjd med är väl själva den tid det behöver ta innanuppsnyggningen utföres. ifrågasätter ju inte heller attuppsnyggningsarbetet kommer till stånd. Jag har alltså inte detta aktuella fall klart för mig, menjag utgår från att det beror på tekniska omständigheter att man inte ännu harklarat av uppsnyggningsarbetena. HerrHERMANSSON i (vpk): Jag har sett igenom protokoUen frånförhandlingarna och de handlingar som förekommer i själva domen. Där kan manläsa föreskrifter om naturvårdande åtgärder. Jag har även sett protokollet från en syn gäUandeplaneringsarbetet för . Det är ett näraliggande projekt. Idetta protokoll kan man läsa följande replikskifte. Företrädaren för berörda sakägare säger: "Syn böräven hållas i Granudden" - det är den by som ligger i omedelbar anslutningtill nämnda anläggningsarbete "där jag har för avsikt att föreslå vissalandskapsvårdande arbeten". representant svarade vid detta tUlfälle attåterställningsarbetet bör vänta till dess jordmassorna har stabiliserat sig.Eventuellt bör man vänta till dess man får skogsbilväg fram tUl dennaarbetsplats. Man behöver då ej ta maskinerna över isen, vilket man fick göravid det tillfälle då själva anläggningsarbetet utfördes. Jag har kontrollerat uppgiften om att man skulle anläggaen skogsbilväg. Jag har haft kontakt med kommun, som förklarar attdet tar innan den vägen kan bli färdigställd. Man frågar sig dåvarför det nu skall vara sådana svårigheter med att frakta en enda maskin överisen. När kanalsänkningen utfördes gick det väldigt bra att frakta över dettiodubbla antalet. Jag tror även att man gott kan bortse från de sättningar somdet talas om. Skogsmarken runt omkring är kuperad, och även om det skulleförekomma sättningar skulle de inte vara på något sätt störande. Överläggningen var härmed slutad. Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 162, och anförde: har frågat mig, om jag är bereddatt med hänsyn till vunna erfarenheter ompröva beslutet att utryckningsfordonskall föra lykta med blått och inte rött sken. Svaret på frågan är nej. Ingenting har inträffat sedanbestämmelserna om blått ljus trädde i kraft som geranledning att ändra uppfattning. Det råder praktiskt taget fullständig enighetinom om att blått ljus skall användas som larmanordning på utryckningsfordon. HenHOVHAMMAR (m): Tack, herr statsråd för svaret på min enkla fråga! Jag är dock inte helt övertygad om att det svar jag fickär alldeles riktigt det har nämUgen inträffat en hel del som man kan säga går i rakt motsatt riktning mot den uppfattning som herrstatsrådet här deklarerade. Undersökningar har visat att det blå ljuset harmindre genomslagskraft i dagsljus och det framträder av naturliga skäl mindretydligt mot en blå himmel. Det upptäcks också mindre bra i dimma, som går iblått, och detsamma är också fallet i rök. Å andra sidan är det blå ljuset bländande i mörker pågrund av ögats känslighetskurva. Utryckningsfordonens blå ljus kan såledessägas vara bländande i mörker och alltför svagt . Det röda ljuset, som är långvågigt, tränger bättre igenomdimma, det går inte i ton med naturen det är en viktig sak - och detuppfattas över huvud taget mycket lättare. Vid samtal med några förare av utryckningsfordon det hargjorts en hel del intervjuer och undersökningar i denna fråga - har detframkommit, att människor uppfattar det blå ljuset sämre; detta trots att extrastarka lampor placeras under det blå filtret på bilens tak, som för övrigteliminerar en stor del av ljuseffekten. Jag vill också erinra om att man i förnärvarande diskuterar det blå ljusets lämplighet. De tyska brandmyndigheternahar enligt vad jag har försport sökt få till stånd en ändring för att ersättadet blå utryckningsljuset med rött ljus. Därvid har man också fått stöd fråndet världsberömda i , som för ganska kort tidsedan slagit fast det röda ljusets förkrossande överlägsenhet över det blå vadgäller skönjbarhet, även beträffande de rent psykologiska effekterna. Jag vill också nämna att brandmyndigheterna härtill harkunnat inregistrera en seger genom ett utslag helt nyUgen, för övrigt - iKiels högre domstol. Där frikändes en lastbilschaufför som rammat en utryckandeambulans. Vid koUisionen dödades en sjukvårdare i ambulansen. Fordonetframfördes med siren och blinkande blått ljus. Rättens ordförande underströkvid domslutet, att man absolut inte kunde bevisa att föraren i dieseUastbilenhörde sirenen eUer såg det blå ljuset. ocksåcitera vad rättens ordförande yttrade, nämligen; "Blått ljus är mycket svårtatt upptäcka , speciellt i solsken. Rött ljus vore väsentligt lättareatt uppmärksamma." Även i har en undersökning utförts.Den är gjord av två teknologer och delvis återgiven i årets första nummer avtidskriften , där det heter; "Vid mörker förskjuts ögatskänslighet mot det blå området. Detta medför, att ögats känslighet för röttljus minskar, vUket gör att risken för att bli bländad av rött varningsljusockså minskar. När man använder sig av blått ljus i mörker visar detta på grundav ögats spektralkänslighetsförskjutning en tendens att verka bländande ochuppfattas som nära nog vitt." Jag viU också avslutningsvis fråga, om det inte var så,att man under kriget just använde blått ljus på motorfordon för att inte synas.Jag tror att det var på det sättet. Det finns ingenting som ger oss anledningförmoda att man i tänker övergå till rött ljus påutryckningsfordon. Jag är medveten om de diskussioner som förs där, på sammasätt som vi diskuterar detta även i vårt land. Men någonting som kan sägasinnebära att man i har allvarliga funderingar på att ändra det blåljuset till rött finns inte. Frågan om hur väl det blå ljuset syns är inte så självklarsom här säger. Jag kan upplysa om att många erfarna bedömareanser att det blå ljuset syns bättre i trafiken än det röda, eftersom man medblått sken får en enligt många experters mening bättre kontrasteffekt i enmiljö där det blåa men väl inte det röda ljuset är sällsynt. Ytterst är detemellertid inte själva synbarheten i sig som föranlett det internationeUabeslutet om att varningsljus på utryckningsfordon skall vara blått; i stäUet ärdet principen att rött bUnkande sken alltid skall betyda stopp och inte varningför fara. Vidare vill jag erinra om att utryckningsfordon inte endast harljussignaler utan även ljudlarm och att ljudsignalen kanske uppmärksammastidigare än ljussignalen. Slutligen måste dock, som jagtidigare i olika sammanhang med instämmande av framhålUt, intressetav internationell enhetlighet bli bestämmande. HenHOVHAMMAR (m): Det finns en hel del folk och även organisationersom sysslat ganska ingående med detta. Jag vill erinra om att den såvitt jag vet största motororganisationen här i landet - vidett sammanträde så sent som uttalade sig för en återgång tillrött blinkljus för utryckningsfordon. Denna organisation bör vara sakkunnig iden här frågan. Jag vUl också erinra om att man tiU och med konstaterat,att det blå rotationsljuset i en del fall är i det närmaste livsfarligt. Enambulansförare nere i har berättat att han haft stora obehag av det blårotationsljuset. Det visade sig att han drabbats av yrsel och Ulamående pågrund av det blå ljuset. Läkare har kunnat konstatera detta, och han tvingadestUl och med att avbryta sina körningar av denna anledning. Jag har, herr talman, trots allt inte blivit övertygad avstatsrådets argumentation om att det blå ljuset är så överlägset. Tvärtom harman från sakkunnigt håU kunnat konstatera motsatsen. Men i den mån en ändringtiU rött varningsljus för utryckningsfordon inte äger rum viU jag emellertiduttala ett ganska bestämt önskemål, nämligen att det blå rotationsljusetkompletteras av lyktor med fast rött sken framåt.