prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — attbibehålla lagen och skärpa den "har jag i valet meUan en uttunnad lagmed bibehåUande av nuvarande obekvämhghetstillägg eUer slopande av lagen medhöjda obekvämUghetstiUägg, kombinerat med regler för femdagarsvecka, stannatför det senare alternativet, som jag ur de anställdas synpunkt finner meratiUtalande." För denna sin mening har inte något som helst stödbland HandelsanstäUdas förbunds medlemmar, i varje fall inte hos majoriteten avdem. Den här frågan behandlades på , och där uttalade man sig som i sade enhälhgtför ett slopande av affärstidslagen. Han nämnde bl. a. att förbundsstyrelsenvar enig om att affärstidslagen skuUe slopas. var också enigt,avtalskonferensen var enig, och på kongressen fanns inte en enda motion somrörde affärstidslagen. Ja, det beror på med vilka ögon man viU se vad sombehandlades på . Jag viU säga tUl dem som tidigare åberopat attHandelsanstäUdas förbund helt står bakom det här förslaget, att det är en mycket tvivelaktig slutsats de har dragit; det kan man se om man läser vad som finns återgivet i förbundskongressprotokoUet. behandla des frågan om öppethåUandetiderna och ob-tilläggen. Nr 148 na togs upp i en motion avavdelning 17 i . p. . j framfördes många, väl underbyggda motiveringar de har också 15Hecemher 197) framförts här i debatten för ett bibehåUande och enskärpning av lagen. -------------------- Jag skaU citera några ord ur den nämnda motionen: "Den tendens som Affärstidslag- finns i vårt samhälle om enövergång tiU något slags dygnet-runt-aktivitet, stiftning medför stora olägenheter för demänniskor som genom sitt arbete har att En sådan tendens finner vi i strävandena på visst håU omkvällsöppethåUande av butiker hksom öppethållande sent på lördagseftermiddagar.Frågan måste stäUas, om en utveckUng av samhälls-Uvet som på detta sätt tunnarut möjligheterna till ideeU verksamhet tiU förmån för kommersiell verksamhet ärtiU nytta för vårt samhäUe i dess helhet. Vi har också den bestämda uppfattningen att en övergångtiU ett samhälle med dygnet-runt-aktiviteter skuUe medföra avsevärda negativaeffekter på en rad för samhäUets funktioner UvsvUctiga områden." Det är en del av vad man sade i motionen. Jag har inteläst upp hela motionen, som är mycket lång och välmotiverad. Slutklämmen lyderså här; "Vi föreslår därför kongressen besluta att enarbetsgrupp tiUsätts inom vårt förbund med uppgift att utreda på vilketsätt vårt förbunds medlemmar bäst skaU hävda sina intressen i de angelägenhetersom åsyftas med motionen samt att förbundsstyrelsen därefter vidtager sådanaåtgärder som bäst gagnar medlemmarna." Men under debatten ställdes ett tiUäggsförslag tiUmotionsyrkandet att man i skrivelse tUl LO och SAP skuUe kräva sohdaritet förde i motionen framförda yrkandena och att arbetsgruppen skulle bevaka vad LOoch SAP vidtager för åtgärder med anledning av skrivelsen tUl dessaorganisationer. Med anledning av att i säger att man påförbundskongressen enhälUgt uttalade sig för avskaffande av lagen kan jagmeddela att förbundsstyrelsen inte viUe godta vare sig motionsyrkandet eUertiUäggsförsIaget men att kongressen efter omröstning antog motionen och äventUläggsförslaget. Och jag frågar mig: Hur ser man på dessa frågor ifrån fackUgtledande håll och ifrån ledande socialdemokratiskt håU, när man säger att manhar helt bakom sig för ett slopande avaffärstidslagen? Jag har mycket svårt att förstå både i går, då han hävdade samma sak och som ocksåhänvisade tUI detta yttrande. Förbundsordförande har ju varitsärskild, sakkunnig utredare och i den egenskapen tiUstyrkt ett slopande, dockmed en viss tvekan som också resulterade i det här särskilda yttrandet. Jag kaninte tänka mig att det är ett bevis på den sohdaritet, som man från dehandelsanstäUdas kongress vädjade om, som presteras av , herrJönsson eUer statsrådet när de här talat för slopande av affärstidslagen. Andemeningeni motionen som godkändes måste vara att man bör bibehåUalagen och skärpa den och skapa rimUga arbetsförhållanden för dehandelsanstäUda det är min bestämda uppfattning. Det är i och för 28 sig inget anmärkningsvärt att enförbundsordförande tar den ställning som herrMagnusson har gjort. Att förbundsordföranden går rakt emot medlemmarnasuttalade mening är inte något ovanhgt; det behövs bara att medlemmarnas meningskär sig mot regeringens uppfattning. Då är fackförbundsledningarna nästanundantagslöst beredda att företräda regeringens uppfattning. Det är beklagUgt,men tyvärr är det så. Jag har själv upplevt detta vid flera tiUfällen. Av de övriga sakkunniga är det ju två som representerar destora varuhuskedjorna som har uttalat sig för det här. En har reserverat sig.Det finns således tre som har tUlstyrkt förslaget utan några som helstinvändningar. Det är inga märkvärdigheter, eftersom en av dem är direktör förTuritz och givetvis företräder de stora varuhusens intressen och en annandirektör i och har samma intresse av konkurrensskäl. Mendäremot finns det en reservation och ett särskilt yttrande. För de anstäUdas del kommer många olägenheter att göra siggäUande. I utredningens betänkande sägs att de anstäUda är skyddade avarbetstidslagen och att de dessutom har ett relativt högt ob-tiUägg, varför detinte skulle vara någon olägenhet för dem om affärstidslagen slopades. I praktiken blir det utan tvivel så att de anstäUda fårsin fritid väsenthgt hårdare beskuren. Om butikerna skaU hålla öppet även sön-och helgdagar och har ett utökat öppethåUande på veckans övriga dagar måste detbU helt andra förhållanden det måste upprättas arbetsscheman, och deanställda kommer att tvingas arbeta på tider som de tidigare sluppit, något sommånga gånger kommer att ske mot deras egen vilja. Vi vet ju att § 32fortfarande fungerar och att de anstäUda kan beordras att arbeta på tider somlagen medger. Det betyder att de anstäUda, därest lagen slopas, säkerligenkommer att beordras arbeta på tider som varit i lag förbjudna. Ochdetta sker utan att de anstäUda eUer de anställdas fackUga organisationernämnvärt kan påverka denna försämring. Problemet med allt fler deltidsanställda har tidigareberörts här. Jag viU bara understryka vad som sagts: lagens slopande kommer attöka behovet av flera deltidsanstäUda. Konsekvenserna bhr att antalet fasthandelsanstäUda kommer att kraftigt minska och att man får ett ökatantal deltidsanstäUda. Vi har uppmärksammat att i specieUt det haräven nämnts här har man redan nu satt i system att öka antaletdeltidsanstäUda. Och inte nog med det man har också kommit på idén att dedeltidsanstäUdas veckoarbetstid skall skäras ned så pass att den hgger under 18timmar, och då shpper man aUa sociala avgifter. Följden bUr alltså, om man serpå framtiden, att vi får ett aUt större antal handelsanstäUda som ärdeltidsarbetande med mindre än och således står heltutanför både AF A- och AGB-försäkringarna, som det har träffats avtal om meUanLO och SAF. Det är således en uttunning av tryggheten. Dessutom utestängs ju deanställda som arbetar från arbetslöshetsförsäkring. Vi kan således se fram mot en ökad skara avdeltidsanstäUda inom handeln som inte åtnjuter skydd genom vare sig kollektivaförsäkringar eUer andra försäkringar som kan finnas därutöver. Det är ett aUtannat än önskvärt förhåUande. I ett samhäUe där det mer och mer talas om ökad Nr 148 trygghet för de anställda kan manhelt enkelt inte acceptera ett sådant förhållande.Enhgt vår mening skulle ingen få deltidsanstäUas med mindre än att företagen förbands sig att teckna de sociala försäkringar som gäUer för den fast anstäUda personalen. Affärstidslag- Att ett av huvudsyftena med slopandetav affärstidslagen är att slå ut stiftning de mindre och medelstoraaffärsföretagen står utom aUt tvivel. monopolkapitahstisktintresse, och för de stora affärskedjorna är det en naturhg och logiskutveckling. Har man bara fått dessa andra affärsföretag ur vägen, så kan manju helt bestämma prissättningen inom handeln. De stora varuhusen har redan nuen stark monopolställning och kan därigenom också utveckla en hård press påprisutveckhngen. En fuUkomlig monopolställning för de stora varuhusföretagenskuUe innebära att prissättningen så gott som helt skuUe komma att dirigerasav dessa. Talet om det ökade behovet av ett längre öppethåUande är enUgt minmening helt och håUet uppkonstruerat och konstlat. Det har tidigare framhålhts,och jag skaU säga det en gång tiU: Det är ett grundlöst påstående! När vi hargått från 48 tiU 40 timmars arbetsvecka måste väl i rimUghetens namn tiden föross att göra våra inköp på bh längre. Och bör vi också unna deaffärsanstäUda en något så när rimlig arbetstid och en rimhg förläggning avden. De flesta konsumentgrupper som har uttalat sig i dennafråga har också sagt rent ut att de affärstider som tiUämpas gott och välräcker ttU. Då kan jag inte förstå varför vi skuUe slopa affärstidslagen och gemöjhgheter tiU ännu längre öppethållande på kväUarna samt sön- och helgdagar. Med det anförda ber jag att få yrka bifaU tiUreservationen. Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. i (s) kort genmäle: Redan i mitt första anförande klargjorde jagvarför vår förbundsordförande och vår förbundsstyrelse tog den ställning som degjorde, och det finns ingen anledning att nu upprepa det. I stället vill jaghänvisa tiU att läsa i protokoUet vad jag sade. Men jag viU ännuen gång erinra om att bakom förbundsordförandens uppfattning stod en enigförbundsstyrelse och ett enigt förbundsråd. I vad sedan gäller vår kongress är det i och för sigtacknämhgt att vad som där förekom har väckt så stort intresse: Men den motion som här talar om gällde inte affärstidslagen, utan den utmynnade sammanfattningsvis i ett förslag om att förbundsstyrelsen skuUe tUlsätta en arbetsgrupp för att utreda vilka verkningar ett förlängt öppethåUande kan ha på våra medlemmars möjUgheter att delta i ohka former av fritidsaktiviteter. Och resultatet av den motionen blev att man ytterhgare underströk vad som hade beslutats, nämligen att man skulle undersöka möjligheterna att skärpa lagstiftningen. Men motionen gäUde som sagt inte affärstidslagen. Vi hade inte på vår 30 kongress någon motion som direktberörde den lagen. HerrHALLGREN (vpk) kort genmäle; Det är i och för sig inte så konstigt attförbundsstyrelse, förbundsråd och andra instanser uttalade sig enhäUigt som degjorde, eller att man fick kongressen att besluta på sätt som skedde, närordföranden i tog ställning redan på ett tidigtstadium och därigenom band hela förbundet innan förbundskongressen hade behandlatfrågan. skrev nämligen sitt särskilda yttrande,vari han godkände ett slopande av affärstidslagen. Sedan har man behandlat frågani förbundsstyrelse, förbundsråd och på förbundskongresserna. Han har heltenkelt bundit upp förbundet i förväg. Jag vet inte varför han var tvingad attgöra det. Det hade varit bättre om han hade reserverat sig; det överensstämdeväl med den uppfattning han innerst inne hade det framgår av hans särskildayttrande. Det kunde aUtså Uka gärna ha blivit en reservation, och dåhade säkerligen inte detta ärende legat på bord. HerrHOVHAMMAR (m); Vi har både i går och haft en mycketlång och ingående debatt om affärstidslagens upphävande. Jag skaU därförförsöka koncentrera mitt inlägg. Den enskilda detaljhandeln har under ett par decennierhaft speciella svårigheter att kämpa emot. Konsumenternas ändrade köpvanor harmedfört en strukturomvandhng av detaljhandeln som för stora grupper av köpmänvarit mycket svår att acceptera. Självbetjäningsidén, varuhuskedjor,stormarknader är nya distributionsvägar. Den utvidgade kioskhandeln och intemmst den detaljhandel med ett förhåUandevis rikt sortiment som är knuten tiUbensinstationerna är andra förändringar som påverkat den enskilda handelnnegativt och då aUdeles särskilt de mindre familjeföretagen. Detaljhandeln har också under olika perioder varitreglerad, genom friviUiga överenskommelser, dels genom statUga och kommunalaförfattningar avseende bl. a. sortimentsbegränsning, dels genom denaffärstidslag som tog form . Regleringen av affärstiderna hade endast ettsyfte, nämhgen att skydda de anstäUda mot för långa arbetstider. Detta syftehar som bekant numera tiUgodosetts genom vår arbetstidslagstiftning, som i sinnyaste form stadgar högst 40 timmars arbetsvecka. Det råder enhgt min uppfattning ingen tvekan om att ettvälutvecklat samhälle, sådant vi upplever det, förutsätter attdetaljhandeln utan formella hinder ges möjlighet att tiUgodose konsumenternasönskemål beträffande såväl sortiment som distributionssystem och tid föröppethållande. En reglering på dessa områden påverkar automatiskt detaljhandelnsutveckhng i övrigt. Ett slopande av affärstidslagen kommer enhgt minuppfattning att ge detaljhandeln, och då specieUt ägare tiU mindre butiker,större möjUgheter än att få sina rörelser lönsamma. "DenUUe företagaren" har härvidlag helt andra förutsättningar än varuhus ochliknande att anpassa butikens sortiment och öppethåUande tiU konsumenternas behov. Här kommer verkUgen den enskilde köpmannens Nr 148 kunnande och möjhghet att gepersonhg service tiU sin fuUa rätt. Onsdaeen den ' ° siade om från denna talarstol fråga om något 15december 1971 ' ' ionopolkapitaUstiskt intresse från kedjornas sida. -------------------- resonemang saknar förankring i verkhgheten. Jag anser också att den fria Affärstidslag- affärstiden är ett viUkor för attexempelvis den kvartersbutik som så stiftning innerUgt väl behövs skaU kunnaåteruppstå. Jag är helt medveten om att det måhända just nu kan verkasom om slopandet av affärstidslagen skulle medföra de enskilda butikernas snaradöd en uppfattning som jag för min del icke kan dela. Men det är klart, herrtalman, att en reglering som har funnits har vunnit ett sådantinsteg i medborgarnas uppfattning att ett borttagande av många betraktas ochkommer att betraktas som ett mycket aUvarUgt ingrepp. Man kan ju dra paralleUenmed upplevelserna när vi skulle slopa hyresregleringen. Det var ungefär sammaresonemang och samma tongångar som då kom tiU uttryck. För attdessutom anlägga rent praktiska synpunkter på den här frågan vUl jag påpeka attom inte affärstidslagen slopas, utan vi även i fortsättningen skulle få ha enreglerad affärstid, skulle dispensgivningen från kommunernas sida föröppenhållande och kvällar etc. komma att bh betydhgt mera generös.Det kan man vara ganska säker på. En sådan dispensgivning betraktar jag som enytterligt olycklig utveckhng för detaljhandeln. Det har nämligen redan nu visatsig att dessa tUlstånd oftast lämnats tUl ett enda företag i varje enskiltbostadsområde, och vi skulle på det sättet få ett läge där kanske den ledande detaljhandlaren t. ex. varuhuset skuUe ha ensamrätt på öppethåUande ochhelgdagar. Detta, herr talman, vore enhgt min uppfattning att hoppa ur askan ielden för enskild detaljhandel Frågan om affärstidslagens slopande är därför, såvitt jagförstår, ingen särskilt stor fråga. Genom de avtal som har slutits mellan har de anställda tiUförsäkrats sådana löneökningarunder obekväm arbetstid att något mera aUmänt öppethåUande ellersena kväUar med aU säkerhet inte kommer att bh följden, såvida inte ettalldeles utpräglat konsumentintresse skulle göra sig gällande, ettkonsumentintresse som och det är aUa överens om hittiUs visat sig förehggaendast i storstäderna. I anslutning tiU vad jag här har försökt att helt kortsammanfatta viU jag, herr talman, yrka bifaU till utskottets förslag attaffärstidslagen icke skall förlängas. Hert (): Man kan närma sig det problem som vi nudiskuterar från oUka utgångspunkter. Min utgångspunkt är en Uberal samhäUsupp- fattning. Det bUr då naturUgt att säga, att affärerna bör få använda öppettider som ett konkurrensmedel för att tillgodose konsumenternas önskemål. Det bUr också rimUgt att utgå från att detta kommer att ske i en utsträckning som motsvarar konsumenternas efterfrågan. ViU vi ha en decentraliserad ekonomi, där konsumenternas önskemål bUr styrande, är detta en naturUg utgångspunkt. 32 Följden är att bevisbördan åligger dem som viU inskränka denna möjUghetför affärerna att anpassa sig tiU konsumenternas önskemål, dvs. Nr 148 demsom viU ha en affärstidslagstiftning. De måste anföra särskilda skäl för det. Ett stöd för denna utgångspunkt är attnäringsfrihetsombudsmannen, som ju har tiU uppgift att just se tiU attkonsumenternas intressen tUlgodoses genom näringsfrihet, har tiUstyrkt attlagen skaU bort. Jag skaU ta upp de skäl som har anförts för att ha ensådan här lagstiftning. Men först skall jag be att få påpeka att det aUtid harrått en skiUnad meUan möjUgheterna att håUa öppet och det verkhga öppethållandeti butikerna. Den skiUnaden kommer naturUgtvis att kvarstå, om lagen avskaffas.Det kommer sannoUkt att bU, som många har sagt, ganska begränsade förändringari form av något längre öppethåUande på kväUarna och söndagsöppet, framför aUt istorstäderna men kanske även i andra tätorter. Att det bhr begränsade effekterav ett avskaffande är emeUertid inget skäl för att bibehåUa lagstiftningen. Det skäl som framför aUt har framförts här i debatten ärju att närhetsservicen kommer att minska. När man skaU bedöma detta, måste manförst och främst komma ihåg att den nuvarande lagstiftningen inte har varitnågot verksamt skydd för att bibehålla en utvecklad närhetsservice. Undersexårsperioden 19631969 lades inte mindre än 23 000 butiker ned, ochutvecklmgen har ju fortsatt. Det finns aUtså inte anledning att tro att lagenhar någon särskilt betydande effekt. Affärstidslagens slopande kan naturligtvistänkas skynda på utveckhngen, men det kan även anföras vissa skäl förmotsatsen, nämligen att fri affärstid ger en chans tUl en bättrenärhetsservice. I ett nyutkommet nummer av Vår Bostad skildras enservicebutik i kooperativ regi i , som just är ett exempel påmöjligheterna för närhetsbutikerna att konkurrera bl. a. genom en utveckladservice inklusive ökat öppethållande. Denna butik har öppet från kl. 9 tiU aUa dagar utom jul-, nyårs-, påsk- och . Man har funnitatt lördagseftermiddagar och är stora köpdagar och att mer än hälftenav inköpen görs på dispenstid. Den ansvarige konsumdirektören säger att det är klart attdet kommer att bh en skärpt konkurrenssituation för denna butik, omaffärstidslagen skuUe avskaffas. Men han påpekar också i denna artikel att aUabutiker inte kan konkurrera. Man har inte råd att håUa en stor butik öppen påutsträckt tid hka mycket. Han menar att ett avskaffande av lagen är en chans förnärhetsservicen. Det bör väl också påpekas att denna närhetsbutik intehåUer högre priser än de större butikerna. Det klarar man enligt uppgifterna iartikeln bl. a. genom att ha ett smalare sortiment, vUket är naturligt för ennärhetsbutik. Några som har varit emot förslaget att avskaffa lagen ärkioskhandlarnas organisationer. Man kan diskutera vad orsaken är tiU detta.Men det tyder inte på att ett avskaffande skuUe vara en stor risk förnärhetsbutikerna. Det är snarare så att kioskhandlarna anser att närhetsbutikernakommer att kunna konkurrera bättre, om lagen avskaffas. Jag tycker för min delatt kioskhandlarna drar en något felaktig slutsats. De får möjhghet att vidgasitt sortiment och därmed ge sina kunder en bättre service. 2 protokoll 1971. Man kan också peka på en annan omständighet, nämhgen attstora butiker i tätorternas centra har öppet längre på lördagseftermiddagarnaän vad en del närhetsbutiker har. Inte heUer detta har lett tUl, som man iblandsäger, att närhetsbutikerna har känt sig tvingade att ha samma öppettider ochdärmed kanske få en orimlig arbetsbörda och aUtför stor kostnadsbelastning. Det andra skälet som har framförts är att ett ökatöppethåUande skuUe leda tUl högre priser. Utredningen har diskuterat dettamycket ingående i sitt betänkande på s. 8386. Den slutsats som utredningendrar är att konkurrensen är så hård inom detaljhandehi att det inte finnsnågon nämnvärd risk för högre priser. Som handelsministern påpekade kan mantänka sig den utveckhngen att de affärer som inte viU ha söndagsöppet kankonkurrera genom lägre priser, medan de som i stället viU erbjuda mera servicetar ut högre priser . Det förekommer redan, bl. a. på en delbensinstationer. gjorde om han ursäktar en halsbrytandeuppläggning av problematiken när han sade att de stora varuhusen har intresseför ökat öppethållande för att de skaU få ta ut vilka priser de viU. Man kanrikta mycken kritik mot de stora varuhusen det finns en viss problematik iutveckhngen mot stormarknader men en sak kan man väl ändå inte komma ifrån,nämhgen att det är varuhusen och stormarknaderna som är prisledande i riktningneråt; det är inte de som tar ut de höga prisema, utan deras priser Uggerlägst. Det är bra att en stathg nämnd kan följa utveckhngen. Jagär övertygad om att den inte kommer att finna att avskaffandet av lagen ledertiU nämnvärt högre prisnivå. Snarare finns det vissa förhållanden, somutredningen också utvecklar, som tyder på motsatt effekt. Framför aUt vill jag anföra en principieU synpunkt: här ärdet fråga om en möjhghet för affärerna att ge utökad service. Med rätta brukarvi inte förbjuda affärerna att ge utökad service bara för att denna servicekostar pengar. Det gör vi inte i andra sammanhang. Vi säger inte att servicenblir för dyr så butikerna får inte erbjuda konsumenterna den. Detta är ett heltnytt resonemang. Det tredje skälet är hänsynen tiU de anstäUda. Där viU jagbara i aU korthet instämma med dem som har påpekat att vi har en arbetstidslagstiftning.Det finns många andra som arbetar i servicenäringar i vid bemärkelse t. ex.inom transportväsendet, på bensinstationer, i kiosker och på restauranger ochsom just därför att det är en serviceverksamhet arbetar på tider då många andramänniskor är lediga. Man kan ha fullt förtroende för att de fackUgaorganisationerna på ömse sidor kan åstadkomma uppgörelser som ger de anstäUdaden självklara och rättmätiga ersättning som de bör ha för obekväm arbetstid.Det har ju också skett. Inte heUer det skälet kan aUtså motivera en specieUlagstiftning just för dem som är anstäUda i vissa servicenäringar. Detta är de huvudskäl som har anförts mot ett avskaffandeav affärstidslagen. Jag är medveten om att man kan ha en annan utgångspunkt änden jag har angivit och säga, att eftersom vi har en lag måste man kunnaåberopa vissa skäl om man vill avskaffa den. Det finns också starka sådanaskäl. För stora konsumentgrupper är ett utökat öppethållandeväsenthgt. gjorde en undersökning somvisade att i en tredjedel av hushåUen utan hemmaarbetande vuxen -aUtså enföräldershushåll och sådana hushåU där båda makarna arbetar hadeintresse av ett utökat öppethållande av affärerna. Detta var aUtså , och det är väl inget tvivel om att den andelen har ökat i taktmed samhäUsutveckUngen i storstaden. Man kan säga att det här inte är en majoritet. Nej, mendet är en stor minoritet, och vi brukar väl försöka utforma samhället så, attvi tar hänsyn också tUl behoven och önskemålen hos minoriteter. I det härfallet är det dessutom fråga om minoriteter som vi ofta talar om att vi skaU tasärskild hänsyn till: dels ensamföräldrarna, dels de familjer där båda makarnaarbetar. Det gäUer aUtså att underlätta den gifta kvinnans förvärvsarbete, ochdet är en utveckUng i jämlikhetsriktning. Jag kan också citera vad som sägs i en skrivelse frånStockholms socialdemokratiska kvinnoförbund tiU slakthus- ochsaluhallsstyrelse, där det påpekas att man haft konferenser om temat"öppet och stängt" och där en rad kvinnor har vittnat om behovet avaUtmer kvälls- och söndagsöppet. "Familjerna viU gäma kunna göra sinaklädinköp, köp av möbler, tunga matvaror och kapitalvaror etc. under söndagarnadå både barn och föräldrar är lediga. Man behöver inte ta ledigt från arbetet,jäkta mellan kl. 1718 eUer på grund av knapphet på tid riskera impuls- ochlockköp." Det är aUtså inte bara fråga om en jämUkhet meUan män ochkvinnor utan också fråga om att skapa ökad demokrati inom familjerna när manlåter aUa familjemedlemmar vara med om viktiga beslut. Ett annat viktigt skäl är att det blir ökade möjUghetertiU deltidsanställningar.