prot · FU09141 · 1971-12-31 00:00:00 — Det sägs heller inte huruvida pengarnaskall beskattas i den mån de ökar företagets vinst, men det får man väl förmodaatt regeringen avsett. Man kan fråga sig varför inte regeringen 1 ställetbegränsat sig tlU att subventionera den räntekostnad som skulle uppstå, omupplåning skulle bli erforderUg för att finansiera en ökad lagerhållning. Det är onekligen ett märkligt förslag, fru talman. Inteminst med tanke på att bara den höga lagerhållningen mer ellermindre betecknades som ett slags sabotage mot samhällsekonomin. Jag är medvetenom att jämförelsen Inte är helt korrekt. Under alla förhåUanden är emellertiddetta förslag orättvist, eftersom endast företag med minst 20anställda kan komina i fråga, som tidigare framhålUts upprepade gånger. Men det som jag finner mest orättvist bland samtUgaförslag är investeringsavdraget på , som endast kan utnyttjas av demsom redovisar vinst, dvs, i realiteten de stora bolagen. bordeI anständighetens namn därför ha kompletterats med ett Investeringsbidrag tUlde mindre företagen, i vilka vinsten oftast är Identisk med rörelseidkarensarbetsinkomst. Men det bör I sammanhanget understrykas, att också renaeffektivitetsskäl talar för att man borde hjälpa även de mindre företagen attInvestera och därigenom lämna sitt bidrag till en förbättrad konjunktur. Om man nu UU nöds kan förstå att regeringen förbisett attbåde rättvise- och effektivitetssynpunkter talar för ett Investeringsbidrag, såär det helt obegripligt att utskottets majoritet reagerat negativt på deförslag som och jag, oberoende av varandra, har lagt fram och som,även om de tekniskt är ohka, syftar tlU införande av ett investeringsbidrag. Utskottsmajoriteten resonerar kring näringslivetsförhåUanden som om det inte i själva verket vore människor av kött och blod detytterst rör sig om. Man konstaterar kort och gott, vilket även från denna talarstol, att samhällets resurser numera är bättre då detgäller att upprätthålla sysselsättningen I ett läge där redovisade investeringsplanerinte fuUföhs, Man erinrar om ett tidigare betänkande, vari sagts attinvesteringsaktiviteten bör ökas med mindre hårt ansträngdaresurser och påpekar att vi nu är inne I en sådan period. Sedan drar man kalltden slutsatsen, att det, som också sade, bör vara i näringshvetseget intresse att snabbt utnyttja situationen. Men vad som skah utnyttias sägerman mindre om, Alla oppositionens rekommendationer avvisas, liksommotionerna angående investeringsbidrag viftas bort praktiskt taget utan attutskottet ens bryr sig om att motivera sin ståndpunkt. På s, 36 i betänkandetkonstaterar sålunda finansutskottet bara att skatteutskottet för sin delpåpekat att Invändningar kan riktas mot min motion, varför den avstyrkes. Beträffandeherr motion går man den motsatta vägen. Man åberopar i ställetnäringsutskottet, som för sin del sagt att motion bör ses motbakgrund av den motion jag väckt. Och så avfärdar man utan vidare resonemangockså den Sjönellska motionen, varmed man aUtså för bort investeringsbidragetfrån debatten och dagordningen. Mot detta protesterar jag till den verkan dethava kan, fru talman! Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandhngar. Jag skaU inte ta upp någon polemik med herrLevin, bara göra ett htet tlUrättaläggande. Det här är ett aUvarsamt hus. Detär en aUvarlig fråga vi debatterar, och vi fick I går höra att man inte börskämta om den. Men privatglädje är inte alldeles tabubelagd, och de glädjeytt- Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. ringar jagmöjligen visade under anförande hade Ingenting att göra med varesig person eller vad hade att säga. Det var en rentprivat munterhet. Detta om detta, om det kan glädja . Emellertid börjar nu den långa debatten om den ekonomiskapolitiken närma sig slutet. Argumenten har framförts och återupprepats, och jaghar föga att tlUägga utöver vad som sagts av , ochandra socialdemokratiska talare. Jag skall därför begränsa mig till tvåsynpunkter. Den första är denna: har fört minst sagtegendomliga resonemang om andra partiers konjunkturpohtik. För det första har han I alla tonarter berömt moderatasamUngspartiet för att det nu skulle ha anslutit sig till en aktivkonjunkturpohtik. Men på vad sätt skulle moderata samlingspartiet ha ändratsig? Hur var det 1967 under den förra konjunkturavmattningen? Då gick dåvarandehögern ut med i grunden precis samma program som . Dåvarande högerledarenHolmberg beskyllde socialdemokraterna för att vara ointresserade avarbetslösheten. Han lade fram förslag om skattesänkningar för bolag och enskUdainkomsttagare - med tonvikten på de högre - och med en avsevärd försvagning avbudgeten som föhd. Moderata samlingspartiet återkommer med i grundenprecis samma program som 1967. Partiet är i den delen konsekvent. Endaskillnaden är att då fick partiet inte beröm av utan tvärtom, och dåuppträdde inte på en gemensam presskonferens med högern och förklaradesig enig med detta parti. Rätt skall vara rätt, , Det är inte moderatasamhngspartiet som har ändrat sig. Det kan möjhgen sägas atthögern har ändrat namn och har ändrat politik. För det andra påstår att socialdemokraternaskuUe ha svikit sina bästa traditioner när det gäller sysselsättningspolitiken,och det har han upprepat ett antal gånger. Jag vet inte om påståendet äroförsynt eller bara okunnigt. Jag har roat mig med att se htet grand -stimulerad av min företrädare som studerat dessa ting på 1933 årsstatsverksproposition, där ju sysselsättningspolitiken lanserades i ohkaanföranden av , Per och , Vad sade de? Huvudlinjen var att samhället måste gå In med direktsysselsättningsskapande åtgärder, med offenthga arbeten, för att gesysselsättning åt människorna - precis som . För att finanslera denna uppbyggandesysselsättningspolitik var man beredd att öka den statUga upplåningen precissom . Men, skrev , med instämmande av , om intedet räcker får man tänka sig direkt konsumtionsbe-gränsande åtgärder för attfinanslera sysselsättnlngspoUtiken, Tänk ! Det vågade man säga iett samhälle där ännu massfattigdom och elände präglade människornas tillvaro.Så -viktigt, sade man, är det att klara sysselsättningen att vi kanske t. o.m.får tänka oss att pressa tUlbaka konsumtionen om upplåningen skuUe bil förstor. Vad är det som skiher ut ? Jo, han gårut och lovar, möjhgen på kort sikt popularltetsskapande men absolutinflationsskapan-de köpkraftspåspädningar. Han försöker försvara det genom atthänvisa tUl vår1930-tals politik. Våra föregångare sade: VI skall skapa arbete, men vi skallslå vakt om den ekonomiska stabiliteten. VI skall bekämpa arbetslösheten men påett sådant sätt att vi bygger upp nyttiga Ung för framtiden genom Investeringaroch genom offenthga Insatser. VI skah inte vara sämre . VI fullföljer dessa vårabästa traditioner genom att satsa på att bygga upp för framtiden och attInvestera och att hjälpa de värst utsatta grupperna med reformer somtldlgareläggs men också genom att värna om den ekonomiska stabUiteten, Jag hoppas för egen skuU att det bara varmycket stor okunnighet som förestavade hans beskyllningar. Ty den poUtlk somcentern förespråkar är raka motsatsen den för framtiden uppbyggande poUtlksom socialdemokraterna lanserade och som står I överensstämmelsemed våra bästa traditioner som vi nu fullföljer. Det var min ena synpunkt. Den andra är denna. Det var ettmisstag av de borgerliga partierna att i denna fråga medvetet välja striden IstäUet för att pröva vägen UU samförstånd. När vårriksdagen avslutades den 3juni uttryckte jag min tiUfredsstäUelse över att i stort sett aUa större frågorunder vårsessionen genomförts med mycket breda majoriteter I kammaren.Riksdagen hade visat sin handlingskraft och samlat sig beslut i frågor somIngen politiskt vald församhng får skjuta Ifrån sig. Jag återkom tUl detta tema vid Inledningen av höstensarbete. Jag bortsåg, sade jag, från all polemik som förekommit I debatten samttUlade: "Det väsentliga är att man I utskotten gör ett konstruktivtarbete, så att förslagen kan komma fram beslut I riksdagen.Jag när fortfarande den förhoppningen att det skall vara möjligt att skapa enbred samling I riksdag för att trygga sysselsättningen," Men de borgerhga ville Inte pröva samförståndets väg. Nifann det viktigare att markera en enad frontstäUnlng mot regeringen och motsocialdemokratin, och det är er bedömning. För att nå detta syfte gick nimycket kraftigt Ifrån era förslag av . var eraohka förslag såsom finansutskottet framhåller I en beräkning urstimulanssynpunkt någorlunda Ukvärdiga med regeringens; innehöU t, o.m, litet mindre stimulans. kom ni med gemensamma förslag somInnebar en påspädning, som påpekade i går, med ungefär 4 miharderkronor utövar regeringens och utöver era egna tidigare förslag. Därmed var striden oundviklig. Ty ni var fullt medvetna omatt era förslag både när det gäller nivån och när det gäller Inriktningen varhelt oacceptabla för oss. Det är min övertygelse att ett genomförande av deborgerliga partiernas förslag snabbt skuhe driva In oss I en svår Inflation ochvalutakris i ett läge då vi har en förphktelse att medverka UU att försökastabilisera de Internationella valutaförhållandena. Många tecken tyder på djupt inne i borgerUgheten är medveten om detta. Men man försvarar sig medatt en kortsiktig pohtisk fördel kan vara värd att -vinna, särskilt om riskenär liten att förslagen förs ut i verkligheten. Men jag upprepar; jag tror att det var en borgerhgfelbedömning, en felbedömning från landets synpunkt, NI sökte striden i ettläge då människorna väntade samhng för att bemästra ett svårt ekonomiskt läge.Det var en felbedömning även från partipolitiska synpunkter eftersom Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. jaktenefter kortsiktiga fördelar ofta är den långsiktiga pohtikens fiende. Vi satsarnu hårdare än någonsin förr för att motverka arbetslösheten och för att hjälpade människor och landsändar som är hårt pressade och känner oro inför dagenssituation. Men vi försöker bevara stabUiteten i ekonomin när detgäUer prisutveckUng och betalningsbalans. Vi upplever det som en framgång omriksdagen beslutar säga nej tiU den borgerliga inflationspoUtiken, måste vi se framåt, mot de långsiktiga problemeni svensk ekonomi och för svenska löntagare. De består oavsett konjunkturutveckhngenoch kan aldrig lösas av de fria marknadskrafterna. Det gäher de äldressituation på arbetsmarknaden, det gäller strukturproblemen som med en sådankraft har drabbat oss , det gäller de regionalafrågorna, det gäUer anstäUningstryggheten och löntagarnas aktiva medinflytandebåde i det egna företaget och på den ekonomiska utvecklingen i stort. Detkräver en aktiv näringspohtik, ett Intensivt lagstiftningsarbete och ensamverkan med löntagarnas egna organisationer. Vi måste handla så att vibygger för en lösning av framtidens problem. Och den grundläggande förutsättningen är att samhället hartUlräckhg styrka för att kunna gripa sig an med de långsiktigasysselsättningsproblemen och de långsiktiga strukturproblemen i svenskekonomi. Därför är det en framgång om avslår de borgerUga förslagenatt försvaga samhällets ekonomi. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Får jag börja med att påminna omvad jag har sagt I denna fråga. Jag har jämfört hur högern såg på dessa frågorpå och hur man ser på dem nu och sagt att det är en framgång attmoderata samhngspartiet nu är med i främsta ledet när det gäher att ta itu medkonjunkturpolitiken. Beträffande socialdemokraterna har jag sagt att det ärbeklaghgt att de står så tvehågsna och rädda som de gjort denna höst när detgäller att i främsta ledet gripa sig an med sysselsättningsproblemen. Dettaavsteg från det socialdemokratiska partiets bästa traditioner betraktar jagsom en förlust och en svaghet i det svenska samhället. Jag står kvar vid dettaomdöme även efter den historieskrivning som statsministern har gjort. För vadär det fråga om? Jo, det är tveklöst så att gick socialdemokratin1 främsta ledet. De stora, radikala åtgärderna vidtogs av socialdemokratin ochvårt parti, VI hade en gemensam uppfattning. Hur är situationen ? Det är väl fullt klart attberedskapen hos regeringen och socialdemokratin var låg. Det är väl också fulltklart att när samlades hade den socialdemokratiska regeringen ingaförslag att presentera. När oppositionen hade lagt fram sina motioner, när defyra oppositionspartierna - som ändå saknar den tUlgång i det här sammanhangetsom all kanshhusets personal innebär hade haft möjlighet att arbeta framkonkreta förslag, så borde man rimhgtvis ha kunnat begära motsvarande avregeringen. Regeringen hade i detta läge icke mer att erbjuda än enskiss tih åtgärder som skulle komma . Vi hänvisade för vår del tUl utvecklingensom vi hade kunnat avläsa den , VI kan ta en debatt Igen om vadvi sade , men I och för sig är det Inte så Intressant. Erfarenheternaunder sommaren var ju det intressanta och det avgörande i det här sammanhanget.Och erfarenheterna under denna sommar hade sagt de andra partierna att nu ärdet bråttom, nu är det viktigt att vidta åtgärder, och det kom också tihuttryck genom dessa motioner. Regeringen hade Icke denna handhngsberedskap. Detär mot denna bakgrund som jag har riktat kritik mot regeringen och sagt att detär beklaghgt att socialdemokratin inte vlU stå i främsta ledet. När sedan regerlngsförslagen kommer Inskränker de sig UUatt i stort sett innebära åtgärder för att ge sysselsättning åt dem som redanär drabbade. Det är nödvändigt, och jag har förklarat att det därvidlag intefår råda någon tvekan. Men därutöver måste det vidtas ekonomisk-pohtlskaåtgärder som om möjligt dämmer upp arbetslösheten och förhindrar attpermltterlngarna fortsätter. Det har ju varit den centrala handlingslinjen påvår sida. 1 det avseendet har socialdemokratin icke velat medverka. Det är denstora sklUnaden, Då säger : "NI valde striden!" Ja,vilka valde egenthgen striden? Tidsfaktorn har jag åberopat. Tidsfaktorn hadeockså, om socialdemokratin hade velat medverka tUl detta, kunnat få den betydelsenatt man, när oppositionens förslag tUl sitt Innehåll var kända och närregeringens förslag tiU sitt innehåU var känt genom presskommunikén, hade haftmöjlighet att ta stäUning t, ex, tlU arbetsgivaravgiften och tlU en sänkning avmervärdeskatten - I särskUd ordning, eftersom de frågorna inte varbehandhngstekniskt knutna tUl regeringsförslaget i annat avseende än att manhade att bedöma hur stora insatser man totalt vUle göra. Det sambandet fannsju. Men det var Ingenting som hindrade att man i de andra avseendena sköt överde delar av oppositionsförslagen som behandhngstekniskt hörde samman medregeringspropositionen. Den här möjhgheten hade funnits. säger alltså regeringen och socialdemokratin att dethär skulle leda tiU Inflation, det skulle leda tUl äventyrUgheter jämnt över.Men den frågan hur stor budgetspåfrestningen blir - är egentligen inte detsom -vi kan göra till en huvudsak i denna debatt. Det vi måste göra tillhuvudsak i denna debatt, det är att trots de selektiva åtgärderna går 70000 vid arbetsförmedhngen anmälda utan arbete, 70 000 anmälda men vi vet attdet därutöver finns sådana som önskar arbete men som, därför att de saknararbetslöshetsförsäkring. Inte går fram, AK-undersök-ningen pekar ju på över 100000. Den avgörande frågan, , är: Har vi I det här samhället råd attlåta 100 000 människor gå arbetslösa ? Vad betyder det för densvenska samhällsekonomin ? Det är ju detta som är det centrala ,inte en fråga om budgetgapet. I och med att vi sade ifrån att vi såg problemen så här,var alla samarbetsmöjligheter borta säger . Ja, åt den här sidan. Nihar ju här i kammaren deklarerat att ni är beredda attdiskutera en speciell fråga med kommunisterna, även om denna diskussionuppenbarUgen leder till att man skaU öka kostnaderna för kommunerna. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. () kort genmäle: Statsministern utgick I sitt Inlägg från attden beskrivning själv gav på vårriksdagens sista dag av en gemensamkonjunkturbedömning mellan de fyra stora partierna skulle vara den rättabilden. Men det var, , Inte enighet vid vårriksdagen omkonjunkturbedömningen. Titta på finansutskottets uttalanden! Ni vägrade redandå samverkan. De tre partierna förutsåg en risk för ökande arbetslöshet ochvarnade för den nonchalans som NI redan då visade. säger att de socialdemokratiska ledamöternaI höst skuUe ha varit beredda på samförstånd och samarbete. Jag undrar om Intede här mikrofonerna rodnade Utet när de hörde statsministern. Vad fick vi förbevis för att ni verkligen skulle ha velat samförstånd och samarbete? NI gicktvärtom ut och hånade våra förslag till kraftiga stimulansåtgärder somverkligen skulle kunna råda bot på arbetslösheten. Samförstånd är bra, herrstatsminister, men viktigast är att bekämpa arbetslösheten I detta läge. Ochnär det är stor arbetslöshet skall man Inte ha en extra skatt på arbetskraften.Det är ett löntagarlntresse för alla dem som riskerar att bil arbetslösa attden löneskatten I ett sådant läge tas bort, I ett läge där man behöver stimulera köpkraften skall manInte som socialdemokraterna säga nej en sänkning av momsen. på ett mirakulöst sätt rädda sig med ett citat som omdet skuUe vara dagens sanning - att man skulle ytterligare kunna sänkaköpkraften för att komma ur lågkonjunkturen. Ja, det må vara ett aldrig så santcitat , men det var ju ett uttryck för rester av ett20-talstänkande att man skulle kunna svälta sig igenom krisen. Nationalekonomeroberoende av partifärg många socialdemokrater har aUa varit överens om bör föra en rörlig flnanspoUtik som i en konjunktursvacka tar sikte pä attsätta pengar I rullning och sätta maskiner i gång sä alt man kommer ur densvacka man befinner sig 1. Detta gäher I högsta grad om dagens läge. Hur ser det egentligen ut ? VI måste räkna med attsituationen på arbetsmarknaden förblir Uka allvarlig . Detdystraste 1 den här långa debatten I är att arbetslösheten på någotunderUgt sätt liksom har accepterats. Finansministern, , allasäger det: De här debattargumenten är ju utnötta. Det är liksom InteJournaUstlskt Intressant längre; det här är Ingenting som vi skall syssla medInför allmänheten. - Men glöm Inte att även om siffrorna nu skulle stanna, sånär som på säsonguppgången, vid den nuvarande nivån, så är det en stabiliseringav arbetslösheten på en förfärande hög nivå. Då är den fråga som allmänheten har rätt att rikta tillden svenska : Räcker de huvudsakligen selektiva åtgärder somregeringen föreslår? Visst är det klart att vi skall se positivt på anslagskravfrån AMS för ytterligare beredskapsåtgärder. Men är det rimligt att begära den vägen skall kunna klara särskilt mycket mera? Är det Inte riktigare attdå I stället satsa på de positiva krafterna, att se tlU att de människor somalltjämt har jobb kan fä behålla dem och att det om möjligt också görsInvesteringar så att människor som saknar Jobb kan få dem? Det äroförsvarligt att gå In I en så hård lågkonjunktur som den här utan attta till vara de generella stimulansåtgärderna. Och statsministern kommer aldrigatt kunna rädda sig ur den diskussionen med aldrig så gamla, soclahstlskthelgonförklarade citat . () kort genmäle: Jag har förut frågat statsminister han tror sig vinna på att alltid misstänkliggöra sina motståndare, att utgåfrån att de aldrig har hederliga bevekelsegrunder för sitt handlande, att utgåfrån att det alltid är partitaktiska motiv som hgger bakom de åtgärder som deföreslår. Mot den svarta oppositionen står den änglavlta med sinpositiva samhäUssyn. Jag har frågat förut: Tar det inte emot,statsminister , att alltid tala om sin egen förträfflighet ochbeskylla oppositionen för allsköns uselhet? Tar det Inte emot? KanInte statsministern utgå från att bevekelsegrunderna även när vi gör andrabedömningar och framlägger andra förslag än regeringen kan vara hkaberättigade och hka goda som Edra? Statsministern talar om behovet av "bredsamUng". Men vad gör statsministern själv för att åstadkomma den bredasamhng som statsmlnistem så gärna talar om? Hur visar statsminister själv I handUng? När gjorde NI det sist? Nej, Inte har Sverigesstatsminister framstått som en företrädare för samlingstankarna i svenskpolitik. Ni sökte striden, säger statsministern. Hur gjorde vi det?VI gjorde våra bedömningar som oppositionspartier skaU göra av konjunkturutsikternaoch av de åtgärder som vi ansåg vara lämpUga för att angripa det stora problemsom arbetslösheten utgör och att ge människorna jobb. underhela året varnade vi för den utveckhng som enskUda människor blev alltmeramedvetna om. VI förde fram våra förslag I offentliga anföranden, i offenthgarekommendationer, men vi har I motsats till regeringen - inte möjhgheter attförverkhga våra förslag, eftersom vi Inte kan framlägga några propositioner tUlriksdagen. Vi utnyttjade det första möjliga tillfälle vi hade, och det var den14 oktober, då vi väckte våra motioner - motioner som syftade tUl att stimuleraefterfrågan och Investeringarna, ge jobb åt de många människor som vill ha jobboch att förebygga en fortsatt förvärrlng av krisen. De många människor som är arbetslösa var medvetna om hurförhållandena utvecklade sig. VI fullgjorde vår uppgift som oppositionspartiatt lägga fram förslag. Sedan kan man diskutera dem, . Vi kan haolika meningar om vilka förslag som är bäst. Men frånkänn oss Inte allaförnuftiga bevekelsegrunder, alla positiva motiv för vårt handlande, och utgåInte från att det bara ligger partitaktik där bakom. Man skall vara försiktignär man kastar första stenen från sitt glashus. Sedan säger sin beskrivning: NI lade eraförslag , men ni gick ifrån dem . Statsministernvill därmed göra gällande att vi så att säga kumulerade våra oUka förslag ochfick ett väldigt paket som skulle kosta . Om statsministernvill besvära sig med att plocka fram moderata samUngspartiets motion och räknaut vad den skulle Innebära i konjunkturstlmulans, så kommer statsministern attfinna att det I stort sett - det kan skilja på Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. ett 50-talmUjoner kronor kanhända överensstämmer med det samlade paket som denborgerliga oppositionen lade fram, när den fick klart för sig och det fick viju I den Improviserade remissdebatten att något samförstånd med regeringeninte var att vänta. Sedan kan det vara Intressant, fru talman, att gå tillbakaUll och grubbla över vad som egenthgen hände. Den beskrivning somman gör av 1930-talets poUtik och dess konsekvenser är nämUgen ofta alltföronyanserad. Vad var det som ledde till att det då blev en avgörande vändning ikonjunkturen? Jo, det var att gick ifrån guldmyntfoten, att densvenska kronan devalverades och att det utomlands, framför aUt i ,fördes en allmän expanslonistisk poUtik som gav ett kraftigt stöd åt densvenska exporten. Det var aUtså genereUt stimulerande åtgärder som fickeffekt. Därmed vill jag Ingalunda frånkänna de arbetsmarknadspoUtiska åtgärdersom vidtogs allt värde tUl stöd för arbetslösa och enskUda människor. Tvärtom.De hade mycket stor betydelse. Men de generella stimulansåtgärder som jag härtalar om var långt mera betydelsefuUa, Sedan vill jag sluta med att medge - så att jag kanbespara den repUken - att principerna I den konjunkturpoUtik somsocialdemokraterna började införa var riktiga. De överensstämdemed den poUtik som förde in I . Det var en riktigarepolitik än den som förfäktades av det parti som föregick moderatasamhngspartiet. Jag skall oförbehållsamt erkänna det. Men det är de lärdomarna,som vi gjorde och senare, som vi alltjämt försöker applicera närvi nu I våra förslag förordar genereUa stimulansåtgärder. HerrHERMANSSON I (vpk) kort genmäle: Det avgörande I denna diskussion och när detgäller de åtgärder som skall besluta om kan enUgt min mening inte fåvara huruvida det blir samling eller strid kring åtgärderna. Det avgörandemåste vara att det genomförs en riktig poUtik, att det är riktiga beslut somträfffas av . För en riktig politik måste man vara beredd att tastriden, när det behövs och är nödvändigt.