prot · FU0911 · 1971-12-31 00:00:00 — Det skulle vara av intresse, herrtalman, att få veta hur regeringen har tänkt sig den politiska oppositionensmedverkan och representation miljövårdskonferens. Så nägra kommentarer tUl jordbrukshuvudtiteln, under vUkenmUjövården huvudsakUgen hör. MUjövårdsforskningen har varit oerhörtsplittrad. En förbättring skedde i och med tiUkomsten aven särskild forskningsnämnd under ledning. Men när man skallta reda på hur mycket pengar som sammantaget anslås tUl forskning inommUjövårdsomrädet i den nu framlagda statsverkspropositionen så är det detta tUltrots ett ganska mödosamt arbete. Man tvingas gå igenom en läng radanslagsposter. Lika svårt är det att finna regeringens prioritering bland denmängd angelägna forskningsobjekt som föreligger. Även här skulle det vara avintresse med en kommentar från det ansvariga statsrådet, jordbruksministerBengtsson. Från sida har vi funnit det angeläget att ivår partimotion klargöra vUka forskningsuppgifter vi anser bör få prioritet inuläget. I första rummet har vi nämnt forskning avseende biologisk kontroU, iandra rummet förbättrad avfallsbehandling och i tredje rummet åtgärder motbuller. En kort motivering tUl det urvalet kan vara på sin plats. Alla kärmer tUl de allvarliga skador oUka gifterförorsakat i naturen. Debatterna kring DDT, PCB, hormoslyr, kvicksUver, blyosv. har vi i friskt minne. Vi vet också att ständigt nya kemiska preparatproduceras. EnUgt uppgift kommer det fram ca 200 000 nya preparat , avvUka ett par procent kommer ut på marknaden alltså ungefär 4 000. Flertaletär säkert helt ofarUga, men det obehagUga är ju ovissheten om icke förutseddabiverkningar, vUka ofta inte blir kända förrän läng tid efter det attpreparaten börjat användas. Det här är problem som miljökontrollutredningenhåller på att brottas med. Förslag från den har utlovats . Det vi närmast åsyftar är att komma tUl rätta med de mångabekämpningsmedlen mot skadeangrepp pä kulturväxter. Biologisk kontroU innebäratt ha naturen som medspelare i skyddet av kulturväxterna. Man utnyttjarskadeinsekternas och ogräsens naturliga fiender. Det är väl inte troUgt att vikan klara oss helt utan bekämpningsmedel av nu konventioneU art, men medintensifierad forskning skulle vi utan tvivel i många faU komma över tUl denmer naturrätta biologiska kontrollen. Men, herr jordbruksminister, var finns enmer uttalad vUja hos regeringen att verkUgen driva på den utveckUngen? AvfaUsbehandlingen är en av de allra viktigastemUjöfrågorna . Sopmängden inklusive industriavfall är nu per person och år. DärtUl kommer ständigt ökande mängder slam från reningsverken. Strävan harhittills främst varit att bU av med eländet. Man har slängt det ifrån sig,ofta utan att tänka på vilka miljöfaror en lättsinnig sophantering innebär. Isjälva verket är avfall en tUlgång, en råvara som så långt som möjligt skaUåteranvändas. Vad vi behöver är att vår produktionsteknologi inriktar sig påatt utvinna material ur avfaU med samma energi och uppfinningsrikedom som denvisat när det gäller att ta fram nya naturtUlgångar. Ett träd består tUl ungefär hälften av cellulosafibrer somman kan göra papper av. En vanlig sopbil, full med avfall från stadshushåU,innehåller ungefär samma proportion ceUulosafibrer. Ändå fär vi störredelen av vårt papper från trädet, inte från sopbUen, heltenkelt därför att det på vår nuvarande tekniska nivå lönar sig bättre. Men detfinns inget skäl a priori tUl att vi inte skulle kunna satsa tUlräckligt medforskning på bearbetandet av avfallet, så att vi ur det kunde få ut en mycketstörre del av det papper vi behöver eller för den delen även glas, järn,aluminium etc. Det gäller här ett forsknings- och utvecklingsarbete somär synnerUgen viktigt, när aUa våra naturtillgångar häller pä att minskas somliga i ganska snabb takt - medan sopor och skrot är den enda naturtiUgångsom ökar. Vad slutUgen gäUer bullerfrågorna har vi från folkpartietlänge påpekat att de har behandlats styvmoderUgt. Det dröjde länge innannaturvårdsverket över huvud taget fick någon egen expertis på det området. Vidgenomläsning av statsverkspropositionen finner man att påpekaratt den nyinrättade bullersektionen inom luftvårdsbyrån praktiskt taget heltsaknar teknisk utrustning. Jag tycker att detta är en anmärkningsvärdinformation, och det är väl motiverat att fråga jordbmksministern om han harsäkerstäUt medel för att rätta tUl detta orimUga förhåUande. Den styvmoderligabehandlingen av bullerfrågorna tycks fortsätta. Den arbetsgrupp som arbetat med att kartläggaföljdverkningarna i landskapsbuden av den snabbt fortskridande nedläggningenav jordbruk har som bekant presenterat sina synpunkter och förslag i skriften. Där föreslås att försöksverksamhet skaUpåbörjas med landskapsvårdande åtgärder tUl en kostnad av två mUjoner kronorunder /72. har slutit upp bakom detta förslag,men regeringen har avvisat detsamma med hänvisning tUl att det räcker med detsom sker genom beredskapsarbeten. Det är allvarligt att regeringen låter tiden gå utan attta itu med detta problem. som går sker snabba förändringar. Vi kanalla konstatera hur det öppna kulturlandskapet med åker, äng och hagmarkförfulas genom förbuskning eUer uppväxande skogsplanteringar. Vi har väntataUtför länge på åtgärder. kommer uppenbarUgen inte heller något att händaförrän /73, såvida inte beslutar sig för snabbareinitiativ. Jag började med att betona mUjöfrågornasgränslöshet, och jag vUl tUl sist återvända tUl den synen. Omedelbara åtgärderär direkt nödvändiga för att människan skaU ha fortsatta möjligheter attöverleva. Här har en oppinionsbUdande uppgift som det är en gemensamskyldighet för oss aUa att fullfölja så långt vi förmår. Men det måste också bli en ökad opinionsbildningför att klargöra att vården om vår miljö inte får göra halt med naturvården. Isjälva verket finns det inga gränser här heller, ty värnet om en frisk och rennatur förutsätter att en kamp också förs för sunda arbets- och boendemiljöer och på de områdena återstår mycket att göra. Vi inom kommer attframlägga en partimotion i det ämnet som redovisar vär syn på de viktigaarbetsmiljöfrågorna. Det kommer således, herr talman, att bU anledning för ossatt återkomma i den delen av detta viktiga ärende. HerrEKSTRÖM (s) kort genmäle; Jag har, , läst motioner mycket grundligt, ochjag vUl bara erima om att så sent som behandlade riksdagenett motionspar från som innehåller i stort sätt de synpunkter somnu har framförts. I sitt utlåtande hade vederbörande utskott i Ukhet mednaturvårdsverket - uttalat bl. a. följande: "I likhet med naturvårdsverketanser utskottet att den av motionärerna förordade utredningen skulle tvingasinvänta resultaten av andra pågående utredningar. Utskottet finner därför inteskäl tUlstyrka det i motionerna framförda utredningskravet." Utskottetansåg alltså och beslöt i enlighet därmed att aUt det somfolkpartiet föreslog i detta motionspar skulle kunna komma att fördröjas, omman satte i gång ytterligare utredningar. Vadjag närmast fäst mig vid i nu avgivna motioner är följandeuttalanden: "Tidsplaner måste faststäUas som anger successivt skärpta kravpå rening och mUjövänliga produkter. En dynamisk utveckUng kräver nyastyrningsmedel pä mUjöområdet. Vid sidan av lagstiftning bör därför ävensystemet med avgifter på mUjöskadUga produkter komma tUl användning." JagskaU inte närmare kommentera detta med "avgifter på mUjöskadligaprodukter". För mig framstår det som en mycket betänklig väg att gå om manskaU kunna köpa sig fri och fortsätta att förstöra vår natur. () kortgenmäle: Det utskottsutlåtande som nu åberopade är väl bekant förmig, och den debatt vi förde med anledning av utlåtandet skall vi väl akta ossför att upprepa här. Det finns anledning att återkomma tUl att försvara vårkläm i motionsparet om en beredning på mUjövårdsomrädet. JagvUl bara kort säga att det är riktigt att här pågår en rad utredningar som tarupp en hel del av de frågeställningar som vi berör, och flera av de utredningarsom nämns i utlåtandet är redan klara eller blir klara . Det gällerexempelvis den utredning som sysslat med landskapsvården och som jag tidigaretalade om. Just därför är det motiverat att föra Uiop de erfarenheter vi hartUl en samlad syn pä mUjöpolitiken en sak som för övrigt ävennaturvårdsverket medgav i sitt remissyttrande. uttalade attvid vissa tUlfällen är det motiverat att göra sådana här samlade översyner det har icke skett sedan naturresursutredningen gjorde sitt stora arbete vid1960talets mitt. Men låt mig litet mera konkret gå in på de yrkanden viframför i motionerna och visa hur fel har. Vad är det som nämns iden sammanfattning vi gjort? Jo, vi säger att vi vUl skydda de orördaNorrlandsälvarna, Ritsem, Kaitum osv. VUl aUtså påstå att den sakenredan är avklarad? Det är ett värn som vi mäste upprätthålla. Vi säger attkonkreta ätgärder skall sättas in för att hindra igenväxning av öppnalandskaps-områden. Det har jag berört. Jag har visat hur regeringen här haravvisat ett välmotiverat förslag. Vi säger att det är nödvändigt att svenskavattentiUgångar inventeras och att vattenvårdsförbund och plan förvattenanvändningen upprättas. Det är ocksä ett fält som är relativt jungfmUgmark även om jag medger att riksplaneringen bör komma in på de områdena. Jag skuUe kunna fortsätta aUa 16 punkterna igenom, herrEkström, och visa att det ännu återstår mycket innan våra krav påmiljöpolitikens område är uppfyUda. HerrANDERSSON i (s): Eftersom aUdeles höU ettanförande som i stort sammanföll med vad jag hade för avsikt att säga kommerjag att inskränka mitt anförande nu tUl och några kortareflexioner. Men först ber jag att få instämma i anförande i desshelhet. Därutöver vUl jag bara säga nägra ord om vår vattenrening.Situationen inom vattenvården i vårt land är i viss män svår att bedöma i dag.Naturvårdsverkets satsning har varit sä stor som man rimligen kan begära, menresultaten härav har väl ännu inte blivit av den omfattning och effekt som manhaft som målsättning. På den kommunala sidan är eftersläpningen fortfarandeganska stor, kanske mest på grund av de långt utdragna projekteringstiderna.Storkommunfrågorna har också försenat besluten om utbyggnad av reningsverk påen del håU ute i landet. Därmed kommer byggnationerna och de ekonomiskasatsningarna in i bUden. För att inte göra de ekonomiska satsningarna för stora vidutbyggandet av avloppsreningsverk, i dä ekonomisk åtstramning ärnödvändig, bör man enUgt min uppfattning gä in för att med så små medel sommöjligt komplettera befintliga reningsverk med närsaltsrening och effektivareslambehandUng. Man kan härvid få något ökade driftkostnader, jag är medvetenom det, men i gengäld låser man sig inte för stora och långfristigainvesteringar i då utvecklingen går raskt och nya reningsmetoderutarbetas. Vårt kunnande inom avloppstekniken ochavloppsreningstekniken blir också allt större och har ökat raskt under desenaste åren. Där mäste det finnas möjligheter att exportera tekniskt kunnandeoch ingenjörsteknik tUl andra länder som har samma problem som vi men inte harhunnit lika långt med reningsåtgärderna. Inom industrin synes reningsåtgärdernainte vara Uka långt drivna som på den kommunala sidan. Problemen är kanskestörre inom industrin, och de är säkerligen dyrare att åtgärda, somde är mera svårbemästrade. Dessutom kan föroreningstrycket från en storindustri vara av en helt annan storleksordning när det gäUer speciella föroreningarän vad de är frän ett kommunalt utsläpp. Föratom att vidta Nr 11 reningsåtgärderbör man inom industrin inrikta sig på att återvinna pressvatten ochfibermaterial. Härigenom blir den totala insatsen mera ekonomisk. Enligt vissaexperter kan man t. o. m. göra återvinningen lönsam, sä att reningsåtgärdernainte behöver bli nägon nämnvärd belastning för industrin. Detta har storbetydelse för vår industris konkurrenskraft på den internationella marknaden. Detta var några kortareflexioner utöver anförande som jag ansett nödvändiga påtala ivattenreningsfrågan. Här har vi ännu mycket ogjort. FruSUNDBERG (m); Det är säkert inte mänga av remissdebattenstalare som har berört ett ämnesområde som inte på något sätt har haft sambandmed vår mUjö. I motsats tUl många andra områden är miljön och miljövärden inteavgränsad. MUjövården kan aldrig bli en delfråga för en enda poUtisk instans,och praktiskt taget aUa beslut vi fattar har miljöpolitiska aspekter. Men mUjövården innebär också ett tvång och ofta ettdyrbart sådant. Därav följer att vi gärna talar om den, men ofta är obenägnaatt handla. Tvånget är oss pålagt genom föregående och nuvarande generationersrespektlösa hanternade av våra naturtUlgångar men också av den tekniskautvecklingens krav på ökad urbanisering och i många faU livsfientligalevnadsbetingelser. MUjövårdens huvudorgan i vårt land är naturvårdsverket.Men får inte bli ett avfallsverk dit alla problem slussas föratt där i bästa fall lösas eUer begravas i en skrivbordslåda. Just därför attmUjövården är en tvärpolitisk verksamhet mäste naturvärdsverkets kanske allraviktigaste uppgift vara att lägga sig i andra verks och organisationers arbete.Det är en orimUg tanke att skulle lägga sig i SJ:staxepoUtik eUer att statens skogsindustrier skulle försöka påverka riksbanken.Men när det gäller naturvärdsverket mäste liknande ingrepp i många fall varaönskvärda. Det är här som särställningen av ett ansvarigt mUjövårdsorgan kommerin. Detta innebär inte krav på en maktkoncentration men väl på ett ökadgivande och tagande. Från sida finns säkert en god vUja attfungera på det sättet, men den socialdemokratiska regeringen i stort tycks intevUja acceptera denna tvärpoUtiska funktion hos ett organ. Nog skuUejordbruksdepartementet i detta avseende försöka ta kollegerna frånsocialdepartementet och industridepartementet under särskUd behandling. agerande i mUjövårdsfrågor har diskuteratsåtskUUgt. Enligt uppgift finns hos naturvärdsexpertis det mättevara en ytterligt företagsbunden och partisk expertis. Hur kan man annarsförklara de ingrepp som kontinuerligt aktuaUseras från sida,ingrepp som motiveras med ekonomiska beräkningar och vUkasmUjöförstörande verkan tonas ner tUl bagateUer i jämförelse med den vinst somingreppen kan innebära. Jag syftar här givetvis i första hand på utbyggnaden avkraftverken i . 10 protokoll 1971. pätalarUstan, och jag vet att han kommer att använda ekonomiska argument för attursäkta vad jag vUl stämpla som obotUg förstöring av värdefuU naturmUjö. Svårigheten ligger i, som det har framhållits , att vi aldrig har kunnat sätta pris på mUjön. Det är inte ett dagspris detgäller, utan det är det kapitaliserade värdet av en naturvård som avstatsministern i går karaktäriserades som önskvärd men stundom exklusiv. Moderata samlingspartiet har ansett vården avvår natur som en elementär uppgift. Exklusiviteten i denna verksamhet har varitoss obekant. Är det socialdemokraternas och regeringens uppriktiga mening attvi mäste betrakta naturvården som en exklusivitet, som egentligen bordebeläggas med lyxskatt, då har vi kanske där en förklaring tUl de ingrepp somgörs. Att ensidigt beräkna den ekonomiska vinsten av olika ingrepp, reglerandeav vattendrag, kalhuggning av lövskog eller felaktig industrUokaUsering utanatt betrakta alternativ som strängt ekonomiskt StäUer sig mindre fördelaktigamen vilkas genomförande ändå kan innebära en samhäUsvinst, det har kansketyckts vara omöjUgt. Jag vUl dock säga att uttalande om demUjöpoUtiska aspekterna, sedda mot bakgrunden av vår bruttonationalprodukt,gladde mig. För inte så länge sedan diskuterade vi här utbyggnaden avRitsems kraftverk. Från vårt håU framfördes påståenden om att projektet hadesamband med . framgår att tidsmässigt tycks i alla fallett samband finnas. En sommar tUl, kanske två, kan fä förbli ett avvärldens mest unika fägelskyddsområden. Sedan kommer bulldozers. Denna enUgt mitt bedömande mUjövårdspolitiska ansvarslöshetkan inte förklaras bort, hur många ekonomiska argument som än framföres.Regeringen borde i högre grad än vad skett lyssna på vad denaturvärdande myndigheterna har att säga. De måste få ett reeUt inflytande ochinte vara ett slags remissinstans, vars åsikter respekteras när deöverensstämmer med regeringens förslag men i övrigt slås sönder med ekonomiskaargument. ingrepp är inte naturfientliga bara iNorrland. Ocksä i min hembygd, nordvästra , kommer vi att se spår av dess verksamhet.Här har agerat så att opinionen först sent vaknat. För att klaraimport och export av elkraft mäste en överföring äga rum. Det har framlagts ettförslag om att lägga en 400 kUovolts ledning mellan fot och kustenutanför för vidare transport tUl . När man ser förslaget frågarman sig vad naturvärdsexpert sysslar med. Fågelskådar han iSjaunja? Vad man vUl är att "dekorera" sUuettmed en gigantisk kraftverksledning för att sedan låta densamma förstöra denobrutna horisonten över nordvästskånska slätten, nordvästskånska slätten. Jag finner det också vara märkvärdigt och det vUl jagsäga tUl jordbruksministern att när ställer en fräga tilljordbruksministern, om denne tänker ingripa för ett mUjövänligare utförande avelkraftledningen, så överlämnas frågan tUl industriminstern, som skaU besvaraden . Detta anser jag vara ett exempel på att man från regeringens sidavUl prioritera det strikt ekonomiska tänkandet men avståfrån att ge en miljöpoUtisk syn pä sitt agerande. Vi måste ha rätt att krävaatt miljösynpunkterna blir beaktade men ocksä att de blir framförda av denmUjöansvarige departementschefen. Jordbruksministern kan inte avsäga sigansvaret för andra regeringsmedlemmars agerande, när detta griper in på hanseget fögderi. I sä fall blir naturvärden verkligen en exklusivitet, men kanskeinte i den betydelse statsministern lade i ordet i går. Moderata samlingspartiet har i en partimotion om mUjövårdberört frågan om mUjövårdens organisation. Den spUttring som finns såväl vadavser administration som ansvarsfördelning och kontrollmöjligheter är nunstsagt besvärande och inte befrämjande för en god mUjö. Vi begär en översyn, somvi anser måste komma tUl stånd. är ett steg på vägen, även omsteget är taget sent. Enligt direktiven täcker den emellertid inte in helafrågan om vår användning av nuljöfarliga produkter. Vi lever i en förgiftadvärld. Vår konstitution är dock genom försorg god och vi tålätskilligt. Tål vi inte, sä dör vi. Men det har kommit in en relativt nysynpunkt i vad gäller vårt ansvar för kommande generationer. Genom ett ohämmatutnyttjande av olika preparat kan vi genetiskt försämra kommande generationerskonstitution. Människan har ocksä en ekologisk mUjö. Att handskas vårdslöst mednaturens ekologi är i och för sig allvarligt; att handskas vårdslöst med våregen kan innebära vår undergång. Problemet har uppmärksammats runt om i världen. Sjukdomarsom följd av luftföroreningar, förgiftningar genom vattendrag och en ökadmissfaUstendens Uksom cancersjukdomarnas tUltagande frekvens har tjänstgjortsom väckarklockor. Väckarklockor kan emellertid också skrämma, och jag vill härbetona nödvändigheten av att man inte genom skrämseltaktik driver utvecklingeni fel riktning. Massmedia har i det avseendet utomordentligt stora möjligheteratt påverka. har jag genom att lyssna pä programmeti radio hört ett inlägg som jag klart kan beteckna somskräckinjagande och definitivt inte befrämjande för den utveckling vi villskall komma till stånd när det gäller användningen av olika preparat. Ätt ta del av framtidsforskningens prognoser ärintressant. Människans förmåga att påverka sin utveckling kommer att öka, mendet gäUer att veta i vUken riktning utvecklingen skaU ske. Detta är en uppgiftför poUtiker, men det fordras ocksä ett samarbete med forskarna av hittUlsokänt slag. I är det som har huvudansvaret för värhälsa och fysiska välfärd. Jag har för inte så länge sedan i andra kammarenkritiserat agerande, och jag lär få återkomma i denfrågan. Vad jag vill understryka är behovet av ett ökat samarbete meUan jordbruksdepartementetoch . MUjöpoUtiken är tvärpolitisk. Den måste gripa in ochställa upp sina krav gentemot krassa ekonomiska beräkningar, men den måsteockså öva inflytande över det departement som svarar för vårt fysiska välbefinnande. Vad betyder för den enskilda människan det starkt ökadebruket av giftiga preparat? VUka alternativ finns för bruket av kemiskapreparat i odlingar av olika slag? Vi har från vårt partis sida under åratalfört fram krav påbiologisk prövning av bekämpningsmedel. Att vi har haft rätt har framkommitinte minst genom de skadeverkningar som användningen av fenoxisyror medfört. Vikommer att fortsätta att ställa dessa krav, vUket bl. a. innebär en ökadforskning om alternativa bekämpningsmetoder. Den enskildes frihet och valmöjUgheter har varit en grundför moderata samUngspartiets poUtik. Vi kommer aldrig att acceptera ett hårtcentraliserat, uppifrån styrt samhälle, där den enskUdes eUer kommunensönskemål åsidosattes. upplever vi hur mUjövården stäUer krav pä vårlivsföring och på vårt kommunala agerande. I samband därmed och inte minst motbakgrunden av den miljöförstöring som har ägt rum kan en konflikt uppstå. Ingentorde emellertid ifrågasätta riktigheten av ett förbud mot en så enkel sak somnedskräpning. På samma sätt måste vi alla vara med och utforma bestämmelser somblir oss alla till gagn. Det pågår en fysisk riksplanering. ÅtskUliga av deföregående talarna har tagit upp och diskuterat en sädan. För min del anser jagdet vara av betydelse att vi får ett samlat material för bedömanden som rör såingripande företeelser som lokaUsering av kraftverk och av störreindustricentra, vattenförsörjningsfrågor samt skyddande av särskUt värdefuUnatur. Men det finns en risk för att regeringen i sin centraliseringsvUjaunderkänner den enskUda kommunens förmåga jag vUl särskUt trycka på ordetförmåga att själv utforma sin miljö. En planering med uppgift att vararådgivande får endast i nödfall innebära en begränsning av den kommunalabeslutanderätten. AU planering måste bygga på samarbete. Inte minst när manlyssnade tUl statsministerns anförande i går måste man stäUa sig frågan: Hurkan socialdemokraterna förena kravet på en central styrning avsamhällsplaneringen inte minst bostadsbyggandet - med talet om ett ökatinflytande för den enskUde samhällsmedborgaren? De kraven är oförenliga, ochdet vore betydUgt ärUgare om socialdemokraterna öppet deklarerade, atttalet om ett ökat enskUt inflytande mer är ett opium för oss alla för att dövaobehagskänslan över vår maktlöshet inför samhällsutvecklingen. TUl sist, herr talman! ställde i dagangående mUjöpoUtiken frågan; Hur långt följs vi åt? Svaret från moderatasamUngspartiet i vad gäller miljöpolitikens mål kan framgå genom ett studium avvärt partiprogram. Målsättningen i betydelsen en god mUjö på alla områden,Uksom också innebörden i de orden, trorjag är gemensam för aUa de demokratiskapartierna. Mitt svar är: Där följs vi åt hela vägen. Socialdemokraterna kaninte vinna något genom att ifrågasätta samtliga partiers goda vUja i det faUet.Den väsentUga poUtiska frågan är emellertid: Hur når vi vårt mål? Där har vivår demokratiska rätt att ha skUjaktiga uppfattningar och att diskutera dem häri . Det ligger säkert sanning i de ord som här har yttrats,nämligen att mUjöpoUtiken kanske bUr 1970-talets stora poUtiska fräga. HerrHENNINGSSON (s); Som en fortsättning av tidigare försök hademan vid denna debatt ordnat det så att varje talare skulle ange sitt ämnesområdei avsikt att man därigenom skulle få varje fråga debatterad för sig. där meduppgiften om över vUket ämne man vUle tala ger jag, herr talman, inte mycketför. Nära nog samtliga talare som uppträtt under begreppet aUmänpoUtik,utrikespoUtik, samhällsekonomi och näringspoUtik har talat i huvudsak ommUjöpoUtik. Det har blivit ett modeord, och det kan kanske finnas en förklaringtUl detta. Det har också uttalats mycket bestämda varningar mot en fortsättningav mUjöförstöringen. När man kommer in på mUjöfrågorna kommer man utan tvivelunderfund med att de har en oerhörd bredd.