prot · FU0977 · 1971-12-31 00:00:00 — Det kan vara mångaorsaker till att bostadsort och arbetsplatsort inte sammanfaller. Näringslivetsstmkturomvandling, svårigheterna att skaffa bostäder i expanderande orter ärnågra. ÅtskiUiga människor är aUtså i den situationen att de harkostnader för sma resor mellan bostaden och arbetsplatsen. En av frågorna i det betänkande från skatteutskottet somvi nu behandlar gäller vilka avdrag som medges vid inkomstbeskattningen förkostnader vid bilresor mellan bostad och arbetsplats. För många är bilen denenda möjUgheten att göra dessa resor. Enligt de regler som gäller och somantogs av riksdag skall avdragen beräknas efter en schablon. S. k.milbundna kostnader får dras av i sin helhet, s. k. årsbundna kostnader tiUvissa delar. Schablonen antas ge full täckning för kostnaderna, om man har enårlig privat körning av minst 1 och om resorna tiU och frånarbetsplatsen inte överstiger 1 . En schablon kan naturligtvis inte ge full rättvisa i varjeenskilt fall. Den nu aktueUa schablonen får väl anses acceptabel för dem somhar körsträckor någorlunda i närheten av de här siffrorna, som ju skaU varamedeltal. Men för aUa dem som har betydligt längre resor tUl arbetsplatsen ände beräknade 1 000 mUen är schablonen aUtför snäv, eftersom ju relationen i vadgäller de årsbundna kostnaderna mellan privat körsträcka och körsträcka tUlarbetsplatsen ofta blir en annan. Ju längre körsträcka tUl arbetsplatsen, destosämre och snävare resultat ger schablonen. När körsträckan är lång, kanschablonen bli orättvis. Det är åtskilliga långpendlare som har enkörsträcka på betydligt över Avdrag för ökade levnadskostnader vid bosättning på annanort, m. m. Som i nämnde är det särskilti Norrlandslänen men också på andra håU inte ovanligt att man har ett avståndpå mellan bostadsort och arbetsplats. Kör man den sträckan två gångerom dagen kommer resorna upp i ungefär 2 000 mU . 1 syfte att förbättra avdragsreglerna och göra dem merarättvisa kan man naturligtvis i och för sig släppa den här schablonberäkningenoch i StäUet knyta avdragsreglerna tUl andra beräkningsformer. Men det kan varasvårt att då hitta en lämplig och principiellt riktig konstruktion. I motionen 238 som några av kammarens ledamöter frånmoderata samlingspartiet står bakom har vi i stäUet föreslagit generösare beräkningsgrunderför de pendlare som har så långa dagliga bilresor att dessa sammanlagt för årräknat överstiger 2 och att detta skaU komma tUl uttryck genom en annanutformning än den nuvarande av anvisningarna i punkt 4 tlU 33 § tredje stycketi kommunalskattelagen. Vår motion har ju i skatteutskottet fått stöd ireservationen 2 av herrar i och , och jag yrkar nu bifalltUl denna. HerrWÄRNBERG (s): I skatteutskottets betänkande nr 26 behandlas egentligentvå frågor, dels de ökade levnadsomkostnaderna vid dubbel bosättning, delsavdrag för resa tiU och från arbetsplats. Om jag börjar med den första delen, de ökadelevnadsomkostnaderna vid dubbel bosättning, kan sägas att principen för vårsvenska skattelagstiftning är att det egentUgen är den skattskyldiges ensakvilka privata levnadsomkostnader han har, eftersom de inte är avdragsglUa. Detär aUtså tiUåtet att ha vilka kostnader som helst, men de är inte avdragsgUla ideklarationen. Således är det i skattehänseende ingen skillnad om en människaskaffar sig en lägenhet som det kostar fyra gånger så mycket att bo i som enlägenhet för en annan skattskyldig. Han får inte göra några avdrag för det.Allting sådant betraktas som vanliga privata levnadsomkostnader och är inteavdragsgilla, utan det är den skattskyldiges ensak vilka privata kostnader hanhar. Motivet tUl att bevilja avdragsrätt för ökadelevnadskostnader vid dubbel bosättning är att den dubbla bosättningen ärabsolut nödvändig för intäkternas förvärvande. Vid sådan dubbel bosättning fårman göra avdrag för den ena bostaden, därför att hyran för den inte utgörprivata levnadsomkostnader. Det här är således vad man har accepterat iskattelagstiftningen. Är man tvungen att bo på en annan ort än där man normalthar sin bostadsort får man göra avdrag för hyran på den förra orten. Men härförutsätts att om det går att bosätta sig på den ort där man har sitt arbete,då är det verkligen den skattskyldiges ensak om han viU bosätta sig där ellerom han viU bo kvar I sin gamla hemort. 1 detta faU utgör faktiskt hyran enprivat levnadsomkostnad. Den är aUtså inte nödvändig för intäkternasförvärvande. Går det däremot inte att skaffa sig en bostad på den ort där manarbetar får man alltså göra avdrag för den hyrda bostaden där. Bostadssituationen är sådan att det Inte går att fåtag på en bostad I vissa orter. Om så är fallet har man avdragsrätt för dendubbla bostadenså att säga, dvs. om man är tvungen att t. ex. hyra ett rum. Är det så att bådamakarna har arbete och här får jag nog rätta tUl en av de tidigare talarna den ene på den gamla bostadsorten och den andre på den nya, bevUjar nogtaxeringsmyndigheten i regel avdrag för ökade levnadsomkostnader, därför kan ju inte begära att famUjen skall leva åtskild för jämnan.Skattemyndigheterna är aUtså inte så restriktiva som här har gjorts gällande,utan man gör vissa undantag. Avdrag för dubbel bosättning beviljas upp tiU tvåår. FrågestäUningen här är; SkaU man släppa alla fördämningar på detta områdeoch låta människorna avgöra om de vill ha dubbel bosättning eUer inte? Är detinte att göra ett ganska stort intrång om vi tillåter avdrag för privata levnadsomkostnadersom vi inte har tUlåtit förut? Man kan naturligtvis också säga att den stmkturförvandlingsom sker i vårt samhälle tvingar människorna att bytabostadsort. Skall vi inte då vara ännu mer generösa? Det gäUer ju att bevara englesbygd och få människorna att bo kvar där. SkaU de inte då kunna få göraavdrag för ett hyrt mm eller för ökade matkostnader om de arbetar på en annanort? Ja, jag tror att man förenklar detta om man gör det tUl en glesbygdsfråga,därför att är dubbel bosättning i två tätorter nästan lika vanlig som iglesbygd respektive tätort. Pendlingsrörelserna är stora det skall jag taupp senare när jag kommer in på avdragsrätten för resor men den dubblabosättningen sker ofta i två stora städer. Det är således inte bara enflyttning från glesbygden tiU storstaden utan ofta tvärtom och mellan storacentra. I princip kan man säga att det är på likartat sätt när detgäUer resorna. Om en människa viU bo kvar i sin hemort och kosta på sig en resatill sin arbetsplats så är det hennes ensak. Om den skattskyldige vUl flyttatill den ort där han eller hon arbetar är också vederbörandes ensak. Men det ärnågot annorlunda, därför att förvandlingen i samhäUet har varit sådan att detsnart sagt inte finns möjligheter att få en bostad nära arbetsplatsen. Man fåri stäUet en extra kostnad för resan. Härvidlag har man ändå varit ganskagenerös . Sedan fattade beslut omen utredning i denna fråga en utredning har också tUlsatts och lagt framförslag har man gjort en uppdelning på milbundna kostnader och årsbundnakostnader. Man har försökt undersöka medeltalet körda mil privat och vidarekostnaden för resa med en Uten bU. På det sättet har man försökt få fram ettgeneröst medeltal och använt det som schablon. Jag får lov att rätta , som påstod attschablonen var riktig om man åkte 1 privat och I till och frånarbetet, men att den slog fel om man åkte mer än 1 till och frånarbetet. Nej, den slår inte fel! Om man kör 1 privat får man köra hurlångt som helst tUl arbetet och har ändå fått en hundraprocentig täckning. Vid2 har man nämligen täckt in alla bilens fasta kostnader. Är det däremotpå det sättet att man bara kör 300 mU privat och resterande sträcka tUl ochfrån arbetet har man inte fått den fullständiga täckningen. De undersökningarsom gjorts man kan tiUmäta dem fullgott värde eUer inte visar ändå attmänniskor I medeltal använder bilen 1 för privat körning. En bUägarehar fått alla fasta kostnader täckta vid Avdrag för ökade levnadskostnader vid bosättning på annanort, m. m. Avdrag för ökade le vnadskostnader vid bosättning på annanort, m. m. 2 och därmed skall han därefter endast ha betaltjust för de milbundna kostnaderna. Så förhåUer det sig på den punkten! sade att vi bör höja detta schablonbeloppdärför att det har aviserats ökad bilskatt och även högre andra kostnader.Detta innefattas redan i de bestämmelser som finns . har,enhgt sina instmktioner, att räkna om kostnaderna. Beloppet 3 kronorär vad som gäller tUl följd av de kostnader som finns. Om kostnadernaökar på grund av skatter eller något annat har att ökadessa schabloniserade avdrag. Verket skall alltså göra en omräkning påden punkten. TUI sist viU jag ta upp vad som gäUer för statstjänarna.Deras ersättning per mil, när de kör i tiänsten, är aUtså högre än avdraget.Alla som talat i denna fråga har poängterat att det gäller i tjänsten och hartyckt att det är upprörande att en statstjänare bara får dra av per mUnär han åker tiU arbetet, men att han får en ersättning av när hanåker i tjänsten. Det är inte så konstigt som det kan låta. Dessa ärnämligen en produkt av en avtalsmässigt uppkommen situation. Förhandlingar hardärvidlag förts mellan arbetstagarorganisationerna och de statligarepresentanterna, och bilens kostnader har inte varit helt avgörande, utan dethar också varit avgörande hur mycket det skuUe kosta statsverket att håUavederbörande förrättningsman med en bil. Vi ålägger ju den ståtligeförrättningsmannen i varje faU har det varit så vid aUa tidigare tillfällennär beslut fattats om dessa bestämmelser att göra en resa utanför sintjänstgöringsort, och staten är skyldig att svara för resekostnaden. Vidförhandlingarna har man fört in i bilden; Hur mycket skulle det kosta statenatt betala den verkliga resekostnaden? Efter bedömning därav har manförhandlingsvägen kommit fram tUl ett resultat som Ugger över den verkligakostnaden för en bil, den saken är klar. Jag har ingenting emot om man vill beskatta den doldalöneförmån som ligger i den reseersättningen. Det låg kanske ingen doldlöneförmån i den när man införde detta system . Då var bilennämligen inte var mans egendom, men när bilen är det kan man utanvidare säga att den tämligen stora ersättning som utgår om man kan köra mycketi statlig eller också kan betyda att man får hjälp att hållabil för privat bruk. Och häri ligger det som jag tycker att man bortser ifråninom oppositionen. När man pratar om rättvisa i detta sammanhang glömmer manfullständigt bort den orättvisa som man vlU skapa mellan de människor som harrätt att använda bil tUl och från arbetet eller i tjänsten och få avdrag fördet och de människor som inte har den möjligheten. De senare får alltså självastå för alla kostnader för sin bU medan däremot de som kan använda den tUl ochfrån arbetet får hjälp genom ett skatteavdrag. Dessa är således gynnade med den schablon vi nu har, eftersom de har fått hjälp av samhäUet genomskatteavdrag som de människor, vilka har bU för privatbmk och som kananvända reguljära samfärdsmedel, inte kan få. Det gäUer alltså en rättvisefråga. Det gäller inte atträtta tUl en orättvisa, utan reservanterna vUl i stället skapa en orättvisa.Jag anser att det som gäller inte är så tokigt, och jag berreservanterna tänka på att det stora problemet, om deras förslag går igenom,inte är frågan om glesbygden utan de stora stadsregionerna, där man viUha bUersättnlngar och kräver att få åka bU, trots att det finns tunnelbana ochspårvagnar, därför att man tiänar en hel del på att ta bUen. Vi skall alltså ha klart för oss att det inte bara är englesbygdsfråga. Jag tror att glesbygdens folk är rätt nöjda med den schablon dehar . Det är också en fråga om hur man skall kunna skapa rättvisa inomstorstadsregionerna. Det är inte heller en så Uten fråga som många velatgöra den tUl. Det är en jättestor fråga. Om förslaget i reservationen 3 skullebifallas, skulle skattebortfallet för stat och kommun nämligen bli flerahundratal , som skulle få betalas av andra skattskyldiga. Fråganär om det är rimligt att vidta denna åtgärd när schablonen enligt deundersökningar som har genomförts man kan bestrida deras värde, men det haringen gjort här - har givit täckning för de kostnader man har. Då finnsdet väl ingen rimlig anledning att dessutom avhända statsverket som andra skattskyldiga på ett eUer annat sätt får betala. Jag ber att få yrka bifall tiUskatteutskottets förslag i dess helhet. Avdrag för ökade levnadskostnader vid bosättning pä annanort, m. m. i (fp) kort genmäle: kommer in på frågan omstatstiänarna och beskyllningarna mot dem för att vara särskilt gynnade när detgäller bUersättnlngar. Enligt min uppfattning är de inte alls särskilt välgynnade. De får betalt för vad det kostar dem att hålla bU. I det fallet delarjag uppfattning. Men då kommer man ju in på frågan att anställdas4m inte är statstjänare och som inte kan få den här ersättningen erhåller enbra mycket mindre ersättning, om de håller bil i företaget. De får inte dra avUka mycket som en statstjänare får göra. Är den ersättningen rättvis och dethåller jag med om skaU man också försöka skapa rättvisa på detandra håUet. Vidare säger att det är den skattskyldigesensak hur man vill bo. Ja, det kan man naturligtvis säga i en del fall, men iregel är det väl inte så att människor drar på sig dubbel bosättning om de kanslippa det utan de är i de flesta fall tvingade härtUl. säger herr Wärnberg attskattemyndigheterna är generösa och brukar i regel nog gå med på att beviljaavdrag men att man gör vissa undantag. Det är ju glidningar, och hen Wämbergvet lika bra som jag vUka svårigheter det kan vara att få taxeringsmyndigheternaatt acceptera skäUga avdrag för sådana här extrakostnader. VI bör väl ändå hasådana lagar och bestämmelser att det inte blir fråga om ett tyckande avtaxeringsmyndigheterna, utan det skall vara klara linjer för hur skatten skalltas ut. är det mycket oklart, och det finns skäl för att införa bättrebestämmelser som taxeringsmyndigheterna har att rätta sig efter. HerrSÖDERSTRÖM (m) kort genmäle: Jag kan i stort instämma i i Umeåyttrande. Avdrag för ökade levnadskostnader vid bosättning på annanort, m. m. Emellertid stäUde jag i mitt första inlägg frågan om detstatliga systemet är alltför förmånligt eller om avdragssystemet är föroförmånligt. Av yttrande fick jag den uppfattningen att hantycker att traktamentsförmånerna nog är i högsta laget, men anser hantydligen att trekronorsavdraget är tämligen högt. Om det nu är så, som herrWärnberg sade, att riksskattenämnden utan påminnelse skaU göra omräkningar itakt med kostnadsökningarna, så är det kanske inte så farligt, även omreservationen inte vinner bifall , ty med den takt som råder i fråga omkostnadsutvecklingen har jag en känsla av att motionens syfte kommer att varauppnått . () kort genmäle; gjorde energiska försök attförklara vad som var kostnad för inkomstens förvärvande och vad som var privatlevnadskostnad. För den som sysslar med praktiskt taxeringsarbete ärgränserna ganska flytande. Det är, tycker jag, Utet grand av ett försök attgöra den här frågan teoretisk som har givit sig in på. Jag vill också hänvisa till att vi har fåttschablonbestämmelserna beträffande traktamentsavdragen, och det är ingen tvekanom att den reformen varit ytterst värdefull, ty den ger större rättvisa och deninnebär en förenkling av taxeringsarbetet. Men vi är nog ändå ganska medvetnaom att den reformen nu har blivit ett instmment som skapar rätt storaorättvisor mellan dem som har möjlighet att få sin inkomst fördelad på lön ochtraktamente och de människor som icke har den möjligheten. Därför måste nogriksdagen uttala som sin mening att det verkligen behöver skapas rättvisa, ochsådan kan inte uppnås utan fullständig Ukformighet. De undantagsbestämmelser enligtvilka avdrag för levnadskostnaderna kan medges vid bosättning på annan ort ävenefter de gångna två åren tolkas synnerligen olika. Jag har tidigare iriksdagsdebatter redovisat att inte ens allvarliga sjukdomar har varit skäl förde dömande myndigheterna att medge avdrag för dubbel bosättning. HenWINBERG (m): Jag vill bara tiU säga att schablonen byggerpå ett medeltal och att den missgynnar dem som har långa sträckor att resa. Vibör också komma Uiåg att reseavstånden ökar kraftigt år . De som harmycket långa resor tUl och från arbetet har kanske svårt att köra de 1 300 milprivat, som är förutsättningen för att schablonen skall gälla, och i så fallfår de underkompensation. De är ju föga hjälpta av att andra människor, sominte behöver köra så långa sträckor till och från arbetet, får fullkompensation. Jag vill gäma erinra om vad i Norrbottenslän sade i sitt yttrande över det betänkande som sakkunniga i den härfrågan lämnade. Där sade att den som företar mycket långa dagligaresor tUl och från arbetsplatsen har en betydligt lägre privat körning än vadutredningen har räknat med. Och vad utredningen räknade med är just vadschablonen innehåller, nämligen 1 300 mU i privat resa. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU tUl dels utskottets hemstäUan,dels reservationen nr 1 av i Bäckmora m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iBäckmora begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller skatteutskottets hemstäUan i betänkandetnr 26 punkterna A 13 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av i Avdrag för ökade levnadskostnader vid bosättning pä annanort, m. m. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. .Då iBäckmora begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall tUl dels utskottetshemstäUan, dels reservationen nr 2 av herrar i och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaUer skatteutskottets hemstäUan i betänkandetnr 26 punkten B 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt reservationen m 2 av herrar i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av herrar NUsson i Trobro och ,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Bostadsrättslag, m. m. § 8 Bostadsrättslag, m. m. Föredrogs lagutskottets betänkandem 9 i anledning av dels Kungl, Maj:ts proposition (1971:12) med förslag tUlbostadsrättslag, m, m., dels motioner i ämnet, dels motion angåendebesittningsskyddet för hyresgäst vid överlåtelse av fastighet tiUkommanditbolag. Maj:t hade under åberopandeav utdrag av statsrådsprotokollet över justitleärenden för den 16 oktober 1970och samt av lagrådets protokoll den 18 december 1970föreslagit att antaga vid propositionen fogade förslag tiU 1. bostadsrättslag, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi utsökningslagen (1877:31 s. 1), 4. lag om ändringi lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar, 5. lag om ändringi lagen (1970:998) om arrendenämnder och hyresnämnder, 6. lag om ändringi lagen (1970:995) om införande av nya jordabalken, 7. lag om ändring i civilförsvarslagen(1960:74). Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll anfördes följande; "Propositionen innehåller förslag tUl ny bostadsrättslagsom skall ersätta lag om bostadsrättsföreningar och lag omförskott vid upplåtelse av bostadsrätt. Förslaget innebär att möjligheten att träffa förhandsavtalom upplåtelse av bostadsrätt tUl bostadslägenhet avskaffas. Den bostadssökandeskaU antas tUl medlem i föreningen och få bostadsrätt redan när han binder sigför lägenhet i föreningens hus. Genom en särskild föreskrift om att i regelminst två av styrelsens ledamöter skall väljas pä föreningsstämma garanterasbostadsrättshavarna representation i föreningens styrelse underproduktionsskedet. Innan en förening får upplåta bostadsrätt skall ekonomiskplan för föreningens verksamhet ha godkänts av . Planen skall varaförsedd med Intyg av två särskilt auktoriserade personer om att den vilar påtUlförlitUga grunder. Drabbas bostadsrättshavare av väsentlig avgiftshöjningkan han frånträda bostadsrätten, om det inte är obilligt mot föreningen ellerdess medlemmar att bostadsrätten frånträds. Han har då rätt tUl skälig ersättningför bostadsrätten och får bo kvar i lägenheten . För attgarantera att bostadsrättshavaren får ut ersättning som han kan vara berättigadtUl föreskrivs att förening, som viU upplåta bostadsrätt innan den slutligaanskaffningskostnaden för huset har redovisats, skall ställa betryggandesäkerhet för eventuell skyldighet att betala ersättning för bostadsrätten medbelopp motsvarande grundavgiften. Föreningarna skall i stadgarna kunna fritt bestämma omreglering av ersättning för bostadsrätt vid överlåtelse. Den som har betalathögre ersättning än stadgarna medger kan vägras medlemskap. Någon offentligkontroll av överlåtelseersättningarna föreslås inte. Bestämmelserna om bostadsrättshavares rättigheter ochskyldigheter anpassas tUl motsvarande regler inom hyreslagstiftningen. Äktamakes ställning förbättras i olika avseenden. a. skall båda makarna kunnabU medlemmar i föreningen om de har en bostadsrättslägenhet tillsammans. Bostadsrätt tiU lägenhet som tjänar gäldenären eller hansfamUj tiU stadigvarande bostad skaU i regel inte få utmätas. Beträffande förfarandet i tvister innebär förslaget atttvist som avser en föreningsrättslig fråga skall handläggas av allmän domstol.Däremot skaU vissa tvister som rör den i bostadsrätten ingående nyttjanderätteni första hand prövas av hyresnämnd med rätt för part att klandra nämndensbeslut vid fastighetsdomstol. Andra sådana tvister skall i första hand avgörasav fastighetsdomstol. Förening eller aktiebolag får inte upplåta andelsrätt medvUken följer rätt att för begränsad tid besitta eUer hyra bostadslägenhet.Detsamma gäUer för handelsbolag (kommanditbolag)." Bostadsrättslag, m. m. I samband med propositionen hade behandlats följande ianledning av densamma väckta motioner, nämligen A. motionen 1971:1211 av , i vUken motionhemställts att vid antagande i övrigt av Kungl, Maj:ts proposition med förslag tiU bostadsrättslag m. m, skuUe besluta, beträffande förslag tUl lag om ändring i utsökningslagen, att 65 § punkt 6 skulle ha viss av motionären angiven lydelse, B. motionen 1971:1212 av m.fl,, i vilkenmotion hemstäUts att i anledning av Kungl. Maj :ts proposition 1971:12 skuUe besluta att bestämmelsen i lagförslagets 10 och 12 §§ om rätt tUlförsäljning av bostadsrätt på offentlig auktion utgick samt att lagtexten idessa paragrafer utformades så att bostadsrätten överfördes tiU föreningen påsätt som angavs i motionen, att införa lagstadgat förbud mot försäljning avbostadsrätt till överpris, varvid erforderlig lagtext utarbetades medutgångspunkt i bestämmelserna i den slopade bostadskontrollagen, att tUl lagförslagets 40 § foga bestämmelser innebärandeatt bostadsrättsförening endast fick bildas av kooperativt bostadsföretag, attprivat juridisk person inte fick förvärva bostadsrätt, att fysisk person endastskulle kunna förvärva en bostadsrätt och att bostadsrättslägenhet i principicke fick uthyras som hyreslägenhet, C. motionen 1971:1213 av m.fl., i vilkenmotion hemstäUts att vid antagandet i övrigt av lagförslaget i Kungl, Majts proposition nr 12 skulle besluta att omarbeta 47 och 50 §§ så att överensstämmelse i huvudsak uppnåddes med 22 och 23 §§ i bostads rättskommitténs förslag, D. motionen 1971:1214 av herrar och , ivUken motion hemställts, att sista meningen i andra stycket på s. 84 i propositionenutgick som motivering tiU den föreslagna lagtexten i 23 §, att bostadsrättslagen tUlfördes bestämmelser motsvarande47 § punkt 6 lagen den 25 aprU 1930 om bostadsrättsföreningar. Bostadsrättslag, m. m.