prot · FU09136 · 1971-12-31 00:00:00 — Varken vår motion eUerreservation går ut på något beslut om införande av vårdombudsmän, utan yrkandetgäUer en skrivelse till Kungl, Maj;t för att stimulera till ökad försöksverksamhet.Men detta var kanske bara en hten lapsus från i sida. Det var ett ganska intressant påpekande att denna frågainte är ny. Det är riktigt att den tidigare behandlats i aUmännaberedningsutskottet och då också var ute på remiss. Det varbara skada att i inte återgav den tredjeremissinstansen. Han nämnde och , men sedanhar vi en tredje remissinstans och det är , som ganska kloktsäger att sjukvården och socialvården hör i stora delar ihop, eUer kommer atthöra Ihop i varje fall i fortsättningen. sade om jag får göraen hastig sammanfattning ungefär som så att detta är en vettig tanke. Låt ossskicka motionen om tanken på patientombudsman tiU socialutrednlngen för attbehandlas där. Jag tycker det är värt att påpeka att det dock finns de som vlUfölja denna Unje och tycker att det hgger någonting i den. Beträffande förtroendemännens behandling på lasarett ochsjukhus menar jag Ingalunda att vi bUr särskilt väl behandlade. Jag tror attaUa behandlas Uka, Men det är i alla fall skillnad på våra möjhgheter att kännatih vad vi behöver känna tiU när något går I baklås då vi Ugger som patienter. , herr talman; Att den genomsnittliga vårdtidenpå våra lasarett och sjukhus är kort tror jag inte har mycket med denna frågaatt göra. Det kan finnas åtskilUga som ligger . Det kan finnasåtskiUiga som hgger . Om det är en minoritet eUer en majoritet sombehöver hjälp är för mig ganska betydelselöst. Jag tror att alla fön eUersenare behöver den hjälp som det här talas om. Patientemas ställning inom vårdområdet, m. m. HerrBÖRJESSON I (c) kort genmäle: Mitt inlägg i denna debatt skaU Inte tolkasså att jag på något sätt vill kritisera kuratorerna vid våra lasarett. Defyller säkerUgen en mycket viktig uppgift. Men när jag nu pläderar för enpatientombudsman är min tanke att denna patientombudsman skall ha en friareställning gentemot sjukhuset och sjukvårdens huvudman. Han skall kunna agera påett friare sätt än vad kuratorerna kan göra. Sedan får jag lov att i hkhet med säga att jagtror inte att förtroendemännen bhr bättre behandlade än de övriga sjuka.Absolut inte. Men det är den skillnaden och den är inte hten attförtroendemännen är mer medvetna om sin rätt gentemot sjukvårdens huvudman, tyde är bättre Informerade än de övriga patienterna. i (s) kort genmäle: Jag vill bara stäha föhande fråga tlU herrBörjesson I : Menar att kuratorerna Inte skulle hanågon fri StäUning på sjukhusen utan skuhe vara bundna av hänsynstaganden tihsjukhushuvudmännen på ett sådant sätt att de inte kan ge patienterna deupplysningar i sociala och andra frågor som behövs? TiU vih jag sedan säga att det visserligen ärsant att man i reservationen bara begär en skrivelse tlU Kungl. Maj:t, medanjag sade att det gällde ett beslut. Men I reservationen vlU man ändå uppmanaKungl. Maj;t att se till att vårdombudsmän tiUsätts i oUka delar av landet. Jag vlU också påpeka att själv är framståendelandstingsman I län. Vad är det som hindrar att hen i sitt egethemlän bedriver sådan verksamhet som han här propagerar för att vi skall beKungl. Maj:t att starta? går med andra ord en omväg för att nå detmål som han ganska lätt skulle kunna vinna via en motion i länslandsting. Jag vill slutligen ta uppresonemanget om att har en annan InstäUning än socialstyrelsenoch , Ja, det är kanske i och för sig inte så egendomhgt attKommunförbundet, som inte sysslar med sjukvård utan med andra Ung, Inte harsamma uppfattning i denna fråga som de organ vilka har hand om denna verksamheti vårt land, nämhgen landstingen och . skuUe ha haft en annan uppfattning än dessa andra organ omkravet på en vårdombudsman tycker jag sannerhgen inte är särskilt starkt. HerrBÖRJESSON i Falköpmg (c) kort genmäle: TUl i viU jag säga attjag inte överdriver när jag påpekade att kuratorerna Inte har en fri ställning.För att nämna ett exempel har jag svårt att förestäUa mig att en kurator skulleviha anmäla en läkare tiU en ansvarsnämnd. Det är det jag menar. När det gäller exempelvis rådgivningen i sociala och andrafrågor har jag däremot den uppfattningen att kuratorerna välviUigt och medsakkunskap hjälper patienterna. Jag villabsolut Inte rikta någon kritik mot kuratorerna, men patienten självupplever det så, att patientombudsmannen skulle ha en friare ställningmot sjukhuset och dess huvudman än en kurator. i (s) kort genmäle: Kuratorn behöver inte alls anmäla någonläkare tlU . Det kan patienten göra själv. Råden kan naturligtviskuratorn utan vidare ge precis Uka bra som en vårdombudsman. Patientemas ställning inom värdområdet, m. m. FruERIKSSON i (s): Jag står bakom en motion i detta ärende, därvi motionärer framför ohka krav. Bl a, berör vi medlclnalväsendets ansvarsnämndoch vUl få till stånd en utbyggnad av kontakterna meUan patient och sjukvårdoch över huvud en förbättring av sjukvårdens Inre mihö. Jag vet att det gällerdelvis ganska diffusa ting och att även de tankar som bryter sig fram, omatt patienten skuUe ha en något annan stäUning än den som hon nu har iförhållande tih den byråkrati som finns på ett sjukhus lika väl som på andrahåll, är något delvis nytt. Jag kommer därför inte att yrka bifaU tlUreservationen och inte heUer tUl min motion, 1 reservationen föreslås envårdombudsman, något som jag för min del Inte ser så stora möjUgheter attreaUsera, Möjligen kan det tänkas en utbyggnad i form av en extra kontaktmaninom varje landsting. Över huvud taget gäller kanske att man får treva sig frampå detta område. Men nog behövs det Insatser, Jag bUr något förvånad dåsådana som jag förstår måste vara stora personer ute i sina landsting här sägeratt förtroendemännen inte bUr bättre behandlade än andra. Jag är aUdeles övertygadom att ni mycket snabbare får besked när ni vänder er tiU ett sjukhus än andra,I är det kanske inte så, eftersom vi aUa när vi tas in i så storasammanhang bUr betydUgt mindre. Men att det ligger tUl på detta sätt ärsjälvfaUet, och det skaU inte bortförklaras. Det aUmänna är juarbetsgivarparten i detta sammanhang och har ansvaret för verksamheten. Menfortfarande råder samma anda som . Det är fortfarande hög och låg, detär fortfarande den friska och starka och den sjuka och hjälplösa. Och det ärjust därför som tanken kommer: Kan denna hjälplösa människa som är i särskiltömtåUgt tillstånd, klara sig. Han uppfattar inte byråkratin så vänUgt som enlandstingsman eUer kanske landstingsordförande, behöver han Inte få ett extrastöd? Jag erkänner att tankarna Inte är klara på denna punkt, men nog finns detett behov av att bistå människan på ett sjukhus mer än man kan göra genom atthänvisa vederbörande att vända sig tiU kurator, tUl läkare eller sjuksköterska. tror jag att man genom den utvidgning av den öppnavården som vi är inne på och där vi väntar oss fler kategotier människor isjukvårdsarbete jag tänker inte på läkare eller sjuksköterskor utansköterskor med speciella andra uppgifter andra som kan få kontakt medpatienten. Därför kan det hända att det här bör få hgga tiU sig ett tag. Vi fårkanske vänta och se vad en ny soclaUagstiftning kommer med. Men inte skaU vitro att det inte behövs ett bistånd tih en sjuk människa, därför att den ärslagen tih slant, om det är en vanUg människa . Är läkaren otrevUg och hardålig förmåga att få kontakt med patienten, finns Patientemas ställning inom värdområdet, m. m. det ingensom kan ändra på det. Och är sjuksköterskan upptagen tiU den oändliga grad, såfinns det Ingen patient som kan göra någonting åt det. Sedan är det fråga om stäUning, Här harsagts att I kammaren finns två personer, hen och någon , somsitter med i nämnden, varför den alltså skulle vara patientvänUg, Ja, mennämnden har inte de uppgifter som här åsyftas, I den mån man vänder sig tiUansvarsnämnden är det ju tal om att få ersättning för liden skada på ettsjukhus, och nämnden har inte möjhghet att ge sädan ersättning. Nämnden måsteockså skydda läkaren, därför att mycket av dessa skador beror ju inte på attläkaren är en bov eUer att han är osklckhg, utan det beror på det stora ochfarhga område han arbetar med. Det finns stora risker, och då vill vi att denpatient som oförskyllt råkar ut för en skada åtminstone skall kunna fåersättning för det. På det området finns det mycket kvar att göra, men detkommer upp i ett annat sammanhang med förslaget om en försäkring för patienten,och det kommer också upp i ett sammanhang som läkarna själva I sinansvarighetsnämnd kommer att vidareutveckla. Jag tror att vi inte har talat om aUa dessa frågor försista gången . Vi kan icke säga att de är tiUfredsstäUande lösta. Jag kommer inte att yrka bifall tlU reservationen, utanjag går på utskottsutlåtandet, och jag erkänner att om jag hade varit med iutskottet hade jag kanske inte kommit mycket längre än vad utskottet har gjort. Hen (); Efter senaste inlägg I debattenmåste jag göra några tillägg tlU mina tidigare anföranden. TiU att börja med har kanske fra och jag htetohka erfarenheter från våra sjukhusvistelser, eher vi kanske drar oUkaslutsatser av dem. Det är möjligt att den ene är mer blåögd än den andre. Det ligger väldigt mycket i vad sagt, syndbara att slutsatsen inte blev ett stöd för reservationen. Det är nog inte sistagången vi har att göra med dessa frågor här. Det kan man avläsa bl, a, av attdet I socialutskottets betänkande behandlas Inte mindre än fem motioner avdelvis samma InnehåU, komna från fyra av de poUtiska partierna i . När vi började med den här tankenfrån var vi ganska ensamma, och avslaget från aUmännaberedningsutskottet var ganska så hårt, VI har inte gett oss. Det är så ibland,att när man är envis beror det på att man vill bilda opinion. Jag tror att detär riktigt och nyttigt att göra det. Jag delar som sagt iStockholm uppfattning att det inte är sista gången som vi kommer att behandladenna fråga här i . HerrKARLSSON i (s): Jag tror också att vi kommer att få ta dennadiskussion . Det är uppenbart att ingen är emot att man gör vad somär möjhgt att göra för att förbättra dessa ting. Men det är svårt att kommafram tUl konkreta resultat. Jag satt och lyssnade med Intresse UU vad fruEriksson skuUe säga. Hon sade själv att motionen egentUgen är diffus, och jag begriper det, ty det är sannerhgen inte lätt attuttrycka sig i klartext och säga ungefär hur man viU ha det. En sak är attönska, en annan sak är att forma beslut som kan ge möjhghet att skapa ett bättretUlstånd på detta sätt. Men det är sannerligen Inte så lätt att ordna det. tog också upp förtroendemannabehandhngen påvåra sjukhus, och därvid undantog hon . Ja, det är givet att jaghkaväl kan undanta mitt eget län, och jag tror att varje förtroendeman kanundanta sitt län. Jag har den absoluta uppfattningen att oavsett om man råkarvara förtroendeman eller Inte så är behandhngen på sjukhusen god. Jag vihunderstryka vad jag förut sade på detta sätt att det vore orimhgt om det förhöllesig på annat vis. Människorna skaU behandlas exakt hka, oavsett om det är kungeher torpare. tog också upp frågan om ansvarsnämnden.Eftersom jag sitter där och har erfarenhet från dess verksamhet, tror jag attjag vågar säga att man försöker så långt möjhgt sakUgt bedöma varje faU, Mendet finns givetvis motstridande Intressen, Vad vi inte lyckats med och inte kanlyckas med därför att det inte hgger inom område är att ordnaden ersättning för patientema som talade om. Där håller jag heltmed henne om att situationen är OtiUfredsstäUande. Jag hoppas verkhgenatt det kommer ett lagförslag som kan ge möjlighet till ersättning förpatienter som på grund av misstag och annat kan bh felaktigt behandlade. Mendet har inte med verksamhet att göra. Jag föreställer mig att kammarens ledamöter uppmärksammathur läkarna ser på och hur de är kritiska mot den. Det är enligtmitt sätt att se fullständigt orlmUgt, men även från den kanten har man aUtsåuppfattningar om hur nämnden bedriver sin verksamhet. Patienter och läkare kansålunda kritisera verksamheten från ohka utgångspunkter. Eftersom jag själv harerfarenhet av den vet jag att man så långt det står i mänsklig makt försöker sakhgtbedöma ärendena och ta ställning tUl vad som förekommit samt därefter fattasina beslut. Patientemas ställning inom vårdområdet, m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemstäUan, dels reservationen av herrar och , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes föhande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer socialutskottets hemstäUan i betänkandetnr 37 punkten A röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt reservationen av henar och Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamiss-bmket rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav föhande resultat: Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. §13 Åtgärder mot alkohol-och narkotikamissbraket Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 39 i anledning av motioner om åtgärder mot alkohol- ochnarkotikamissbruket. I detta betänkande behandlades 1) motionen 1971:132 avherr m.fl. (fp), vari yrkats att i skrivelse tih Kungl. Maj.t skuUe hemställa om tiUsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift att framlägga förslag till ändringar och förtydhganden avgällande statsbldragsbestämmelser så att bidrag kunde utgå för ytterUgareformer av narkomanvård, att ytterUgare bedöma och konkretisera de åtgärder somnarkomanvårdskommittén och andra föreslagit samt framlägga en mer detaheradplan för den svenska narkomanvårdspohtiken, att följa utvecklingen på narkotikaområdet och föreslålämphga åtgärder, 2) motionen1971:189 av (), 3) motionen1971:248 av hen i m. fl. (fp, c, m), vari yrkats attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle hemstäUa att en perspektivanalys för denärmaste tjugo åren skyndsamt utfördes rörande alkohol- och narkotikaproblemeni samhället, de motåtgärder som bedömdes nödvändiga och effektiva för attbekämpa alkohol- och narkotikaskadorna samt de kostnadersom dessa åtgärder kunde föranleda samt 4) motionen1971:784 av m. fl. (fp). A. attriksdagen skuhe avslå motionen 1971:132, B. attriksdagen skuUe avslå motionen 1971 ;189, C. attriksdagen skulle avslå motionen 1971:248, D. att skulleavslå motionen 1971:784. 1) av herrar () och Hyltander (fp), som ansettatt utskottet imder A bort hemställa, att i anledning av motionen 1971:132 hos Kungl.Maj:t hemställde om tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgiftatt framlägga förslag tih ändringar och förtydhganden av gäUande statsbldragsbestämmelserså att bidrag kunde utgå för ytterligare former av narkomanvård samt attytterligare bedöma och konkretisera de åtgärder som narkomanvårdskommittén ochandra föreslagit samt framlägga en mer detaljerad plan för den svenskanarkomanvårdspohtiken, 2) av herrar () och Hyltander (fp), som ansettatt utskottet under C bort hemstäUa, att med bifaU till motionen 1971:248 hos Kungl.Maj:t hemstäUde att en perspektivanalys skyndsamtutfördes rörande alkohol- och narkotikaproblemen i samhäUet, de motåtgärdersom bedömdes nödvändiga och effektiva för att bekämpa alkohol-ochnarkotikaskadorna samt de kostnader som dessa åtgärder kundeföranleda. Åtgärder mot alkohol- och narko tikamiss-bmket betänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av herrÅkerhnd (m). HenHÄMRlN (fp): I socialutskottets betänkande nr 39 behandlas motionerfrån ohka håll inom riksdagspartierna rörande en av de största sociala frågorsom vi har , efter vad jag kan förstå. Jag skall inte ge några känsloladdade beskrivningar avförhållandena i det fallet; vi har sannohkt aUmänt kommit i kontakt med både fört-vivladeföräldrar och förtvivlade ungdomar, och någon närmare beskrivning av vadbetänkandet handlar om behövs därför inte. Jag tror att det är bättre attsakhgt och lugnt konstatera vad vi har gjort på detta område, vad vi förnärvarande gör och vad vi kanske ytterligare bör göra för att åstadkomma ettbättre tillstånd då det gäller narkotikamissbruket. Jag är inte så blåögtoptimistisk att jag tror att det helt går att utrota. Vår kamp emotalkoholmissbruket under många, -för att inte säga årtionden ellerårhundraden - har väl visat att sådana här stimulantla kanske inte helt ochhållet, och ahtså Inte ens missbruket av dem, går att utrota. Men det bör kunnagå att göra mer än vi gör då det gäller narkotikamissbruket, I motionen 132, som behandlas I det här betänkandet, harjag och flera med mig yrkat "att i skrivelse tiU Kungl, Maj:themställer om tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift att framlägga förslag tiU ändringar och förtydhganden av gäUandeStatsbidragsbestämmelser så att bidrag kan utgå för ytterUgare former avnarkomanvård, att ytterUgare bedöma och konkretisera de åtgärder somnarkomanvårdskommittén och andra föreslagit samt framlägga en mer detaheradplan för den svenska narkomanvårdspohtiken". Det är väl de flesta bekant att vi har haft en utredning,narkomanvårdskommittén, som har gått igenom det här problemet. Kommitténavlämnade sitt slutbetänkande och hade rekommendationer och förslag somspände över vitt skUda områden. Det gäUde Internationellt samarbete, det gäUdekontroU av läkemedelskonsumtionen, det gäUde rättsvårdande instanser, det gäUdeutveckUng av tekniskdiagnostiska metoder och fortsatt utbyggnad avforskningsarbete och vårdresurser. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamiss-bmket Utskottet konstaterar beträffande narkomanvårdskommitténsbetänkande att i årets statsverksproposition anför chefen för "att de i betänkandet behandlade frågorna är under uppmärksamhet hosberörda myndigheter och inom det särskilt inrättade samarbetsorganet förbekämpande av narkotikamissbruk". Jag sätter ett stort frågetecken ikanten för ett sådant konstaterande. Jag tror inte att det är tillräckUgt när kommittén har lagt fram sitt betänkande som alltså spänner över vittskilda områden bara säger att här är frågoma imder uppmärksamhet på ohkahåll. Regeringen har tillsatt en samarbetsgrupp med statsrådetLidbom som sammankallande och generaldirektörer för ohka centrala ämbetsverk,som är berörda av de här frågorna, såsom medlemmar. Jag vlU inte förneka kan behöva en sådan samarbetsgrupp för att utvärdera något av det resultatsom kommittén kom fram tlU, men jag tror att det krävs betydUgt kraftigare tagi narkotikafrågan. Vi rör oss där inom två områden. För det första behövervårdfrågan säkerligen lösas bättre. Man kan utan vidare konstatera attvårdmöjhg-heterna - nu talar om jag verkhg adekvat vård - Inte är som de bordevara i dagens situation. Det är lätt för utskottet att hänvisa tlU att det ärsjukvårdens huvudmän som här bär ansvaret, VI har hört detta I ohka sammanhangfrån stathga Institutioner, och de arma landstingen, som är överhopade medarbetsuppgifter och vilkas ekonomiska och personella resurser börjar sina, harganska små förutsättningar att leva upp till de förhoppningar som stäUs på demhärvidlag. Men givetvis är det en vårdfråga när vi har att göra med nedknarkadeoch sjuka människor, och landstingen får väl inte utan vidare visa kravet påförbättringar I det fallet ifrån sig. Vad man emellertid skuUe önska i det sammanhanget dethar också påpekats i vår motion är att statsbidragsreglerna bUr översedda ochlandstingen på det sättet får större ekonomiska möjhgheter att satsa på den härsektorn. Vi har här i kammaren talat om kostnadsfördelningen meUanstat och kommun, och utredningen kommer kanske att ta upp ocksåden frågan. Men jag tror att det brådskar. måste få större resursernär det gäller att ordna en bättre vård för de alkoholskadade ochnarkotikamissbrukarna. Det är den ena sidan av saken. Den andra är att vi pånågot vis ändå borde få ökade resurser för att förebygga missbruket avnarkotika. Vad jag kan förstå är detta en stor internationell fråga, och det ärbedrövhgt att man i det InternationeUa samarbetet inte har hunnit längre än attstora narkotikahajar, som tjänar grova pengar på vår nedknarkade imgdom, kan fåsitta i orubbat bo - kända tiU namn och adress utan att vi skall kunna få ettannat land att vidta någon som helst åtgärd. De här intemationeUa perspektiven gör att jag efterlyserbättre tag från dem som har hand om dessa frågor gäma den arbetsgrupp som jagnyss nämnde, som försöker få en rätsida på den internationella handeln mednarkotika i varje faU då det rör vårt eget land. Vi vet att hajarna sitter därute i orubbat bo. Vi vet att de skickar in sina hantlangare över våra gränser,och vi vet också att dessa, när de åker fast och bhr dömda, antingen fritasinnan de ens hunnit få permission eller reser härifrån så snart de fårpermission. Jag tror att det även därvidlag behövs en översyn avreglerna. Den vård som vi är beredda att lämna sådana som har hamnat inom vårkriminalvård bör humaniseras i många avseenden. Vi hoppas och tror att deflesta skah kunna anpassas till vårt samhälle på ett annat sätt än vad mantrodde och tänkte när det gäUde den tidigare inställningen till kriminalvård.Men den humana behandhngen bör inte komma dem tih del som begivit sig hit föratt tjäna pengar på vår nedknarkade ungdom. Det är ett absolut krav att viskiher på dem som är beredda att utnyttja vår ungdom på det sättet och andrasom vi fortfarande hoppas och tror skall kunna anpassas tUl vårt samhälle. Låt mig i det sammanhanget också säga, att vi bör skiha påvåra invandrare i gemen som kommer hit för att delta I vårt arbete då detgäller både samhällsbyggande och näringshv och de äventyrare och gangsterssom jag har talat om. Det är Inte samma personer som det här gäller. Jag tror att jag skaU nöja mig med det härinlägget 1 denna del. Det är möjhgt att jag får anledning att återkomma underdebattens gång. Ärendet är så pass allvarUgt och manar till så pass storeftertanke att jag är övertygad om att jag Inte bUr den ende som yttrar mig.Jag yrkar avslutningsvis bifall tlU reservationen 1, Men jag skall också säga några ord om reservationen 2innan jag går ner från talarstolen. Den har avgivits med anledning av en motionav i , där han yrkar på att en perspektivanalys för denärmaste 20 åren skah verkställas. Han bygger sitt yrkande på att en Uknandeanalys har verkställts I och att man där på det sättet kan få en bättrekännedom och ett bättre grepp om de frågor som det här gäller. Jag skaU Intesäga mer om reservationen 2, eftersom i säkerligen självkommer att tala om sin motion, men jag yrkar också bifall till reservationen 2, Åtgärder mot alkohol- och narkotikamiss-bmket Idetta anförande Instämde (). socialutskottets betänkande nr 39 har jagfogat ett särskilt yttrande. Anledningen är att jag inte delar utskottetsmening, att det inte är möjUgt att ange några lätt framkomUga vägar för attåstadkomma väsentliga förbättringar på alkoholområdet eller att det inte ärmöjUgt att med aldrig så effektiva insatser på endast något eller några områdennå resultat som ger varaktig minskning av narkotikamissbruket. Som jag framhåUit i det särskilda yttrandet finns detmånga exempel på att personer med allvarliga alkohol- eUer narkotikaproblemgenom en personUg frälsningsupplevelse och tro på bhvit lösta från sittberoende av alkohol och narkotika. För egen del tror jag att den vägen är denallra säkraste för att nå ett bestående resultat. Exemplen visar aUtså att detgår att ange en framkomUg väg för att åstadkomma väsentliga förbättringar. Detgår säkert att ange flera andra vägar, om också inte med hka goda resultat. Vården av alkohol- och narkotikamissbrukare kostar vårtland stora summor. Det hdande som missbruket förorsakar för missbrukarnasjälva. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamiss-bmket för derasanhöriga och för omgivningen kan väl aldrig mätas.