prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — Det nuvarande dispenssystemet ger trots aUt storamöjligheter, men jag skaU gärna hålla med dem som har uttalat att dendispensgivning som förekommer icke är rättvis. Orättvisa drabbar deprivata varuhusen i ett fall, den drabbar konsumentkooperationens varuhus i ettannat, och det är lika galet vilket som än sker. Men det finns andra vägar attgå, och jag tycker därför att det är märkligt med handelsministerns negativauppträdande; departementet skulle mte kunna ta sig att syssla med dispensgivningensutformning så att bedömningen blev rättvis. Det har, inte här i kammaren, men i buskagitationen,talats om hur bra det är att komma utomlands och få uppleva de affärstider manhar där. Jag måste säga att det är ett beklämmande resonemang. Svenskarnakommer tih och strosar omkring eller 11 , och såkan de slinka in 'i en butik och se hur barn i tio- ä tolvårsåldern hjälper tiUmed jobbet på sådana tider för att klara familjens försörjning. Förhållandenadär är ju betydligt hårdare än här i landet, och därför måste även barnendelta. Det är kanske för många ett framtidsperspektiv - men inte för mig i aUafaU - att man även hos skulle kunna få se de här synerna. Det är egendomUgt att konstatera hur socialdemokratiskariksdagsmän motionerar för att ha ryggen fri mot sina påtryckningsgrupper. Dågår man väldigt långt, ja, man ställer extrema krav, men när man inte når sittmål så är man beredd att springa ifrån det hela. Man vUl inte på något sättkompromissa, utan man går över tiU en linje som ligger helt på andra sidan. Detär beklagligt att man inte kan agera rakt i sina ställningstaganden. Summeringen är aUtså: sämre förhållanden för de anstäUda,bort-rationalisering av kvarters- och lantaffärerna, bland konsumenterna rädslaför prishöjningar, sämre möjligheter för människorna att vara tillsammans ifritidsliv och famUjeUv, nonchalans mot de grupper som vill ägna helgdagen åtsin kyrka och mot dem som viU ägna sig åt idrottsrörelsen. En summering av aUadessa negativa faktorer kan, herr talman, bara utmynna i ett yrkande om bifalltiU reservationen i näringsutskottets betänkande nr 53. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Hert i (s) kort genmäle: riktade ett angrepp mot desocialdemokrater som motionerat, och han sade att om icke dessasocialdemokrater fick igenom de yrkanden de själva hade ställt, skulle despringa över och rösta för helt frisläppande. Jag kan inte uppfatta detuttrycket som annat än ett angrepp på mig personhgen. Lät mig dä förklara att den uppläggning som dehandelsanstäUda har gått in för i denna fråga är att om man inte kan åstadkommaen skärpning, ett borttagande av de mycket orimliga dispensregler som finns iden nuvarande lagen, får man gå den fackhga vägen för att rädda sinaarbetstider, göra öppethållandetiderna dyra medelst ob-tillägg. Jag har aUtsåett mycket starkt stöd. Jag har också funderat mycketseriöst på hur man eventueUt skall kunna finna något annat dispensförfarande änvad som har gäUt . Varken utredningen, remissinstanserna, departementet,utskottet eller motionärerna har kunnat komma med ett alternativ. Därför tyckerjag att den rimliga konsekvensen måste bh att helt slopa reglerna om dispensgivningi lagen. HerrKOMSTEDT (m) kort genmäle: Det är inte bara i Malmösom har sagt detta i debatten; det har kommit från annat håU också. När man hargått väldigt långt i sitt yrkande och inte vunnit helt gehör för detta, är manberedd att gå ifrån hela idén. Om vi som i denna fråga kämpar för en hnje somgår rakt igenom partigränserna vUl rädda situationen för de människor som viföreträder, borde vi försöka samverka så att vi fick någontingsom vann kammarens gehör. Men här finns alltså ett yrkande där det t. o. m. talas omfängelsestraff om man har öppet i affärer . Det kan jag intebiträda. Det förekommer andra brott som är av betydligt allvarligare art ochsom inte beläggs med fängelsestraff. Om någon skulle ha öppet motlagen, skulle detta naturligtvis beläggas med hårt bötesstraff, dock ickefängelsestraff. Jag tycker att det är beklagligt att om man inte fårigenom sitt förslag, går man helt på avslagslinjen. i (s) kort genmäle: Jag vUl bara mycketkort konstatera att vad jag kräver i yrkandet på den här sista punkten är enskärpning av ansvarsbestämmelserna. 1 mitt huvudanförande i går eftermiddagutvecklade jag hur orimhgt det bötesstrafförfarande är som gäller. Såväli som i och på andra ställen kan man få i bötervarje gång man bryter mot den nu gällande affärstidslagen. Detta är orimUgt,och en skärpning av ansvarsbestämmelserna måste därför ingå i en skärpning avnuvarande lagstiftning. FruERIKSSON i (s): Den här debatten verkar ju upp- och nedvändavärlden. Här står högermän upp och vill ha regleringar och går rakt emot dendär frihetslängtan som de annars har talat om så hårt, och här stårsocialdemokrater upp och viU rädda kyrkan och familjen genom att regleraarbetstiden i affärerna. Det är litet brokigt det hela. Att jag säger några ord här beror på att jag har suttit iden delegation som när affärstidslagen antogs 1966 upprättades inomarbetarskyddsstyrelsen och som fick i uppdrag att utforma bestämmelserna förtillämpningen av den nya lagen. EnUgt 3 § affärstidslagen finns ju vissamöjUgheter att vid sidan om butiksöppethåUandet meUan ki 8 och 20 ha vissa butiker öppna även på andra tider, och viss försäljning är då tillåten. Det gäller främstförsäljning av blommor, drivmedel och tobak, försäljning i anslutning tillkonditoriservering samt försäljning av konst i vissa sammanhang. Men dessutomgäUer det kioskhandel. Ingen människa hade väl egentligen drömt om att dettaskulle vara det alternativ som skulle rädda famUjen och kyrkobesökare och litetav varje, men kioskhandeln har ju verkligen fått en utveckUng som ärhäpnadsväckande. För att man då skulle veta vad som egentligen skulle få säljasi kioskerna fick den här delegationen inom arbetarskyddsstyrelsen snart försökafundera igenom vad det är för sortiment som hör till kioskhandeln och vad detär som är så nödvändigt att få köpa på de här tiderna, när affärerna i regelinte är öppna. Det upprättades en lista på det sortiment som kioskernafick ha, och det har utvecklats oerhört. Det har varit resonemang om huruvidaman fick sälja pappersvaror. Det satt en gammal ombudsman i delegationen somansåg att man absolut måste ha spelkort i det sortiment som skulletiUhandahållas i kioskerna. Det har varit fråga om huruvida man när man säljertobak också skall få sälja tillbehör tiU tobak, t. ex. tobakspung. Nr 148 cigarrettändare osv. Det harutvecklats en lång filosofi om detta. n j j På bensinstationerna, där man säljer drivmedel, har manmer och mer 1 5Hpcptnhe 1Q71 ° '" " ''®" lanthandel. Man har först ochfrämst velat ha sådant som -------------------- hör till bilkörning bilhandskar, solglasögon osv. - men det har också Affarstidslag- kommit gasol och litet av varje somman kan behöva köpa när man stiftning passerar en bensinstation på väg uttiU sommarstugan. Det är rörande vad sortimentetpå en bensinstation har bhvit allsidigt på sina håll. Så har det varit fråga om hur det skall vara ordnat närman säljer konditorivaror i anslutning till en servering. Hur skall det se utnär man serverar? Räcker det med ett par omaka kaffekoppar och en påmålad lådasom stäUs i ett hörn - är det då en lokal där man får sälja en hel del varor isamband med servering? Det har varit en lång rad av groteska exempel på hur manförsöker att få en försäljning inrymd under den paragraf som fanns och som gavtillåtelse tiU viss försäljning. Allt detta innefattas i detta dispensgivandeoch dessa föreskrifter. Jag har funnit det fuUkomligt omöjligt att få tiU ståndföreskrifter som inte verkar löjUga, som inte kan kringgås. Det kan absolutinte vara rimhgt att göra på detta sätt, om det leder till den utvecklingen,att människorna i stäUet för att handla i välsorterade och riktiga affärerhandlar i kiosker och på bensinstationer. Det finns i varje fall en risk fördetta. Man har kunnat säga: Ja, men en del kiosker är av en annankaraktär. De som ligger vid badstäUen bör kunna sälja badbyxor - inte kalsongermen badbyxor. Det har också varit fråga om huruvida man skaU ha damstrumpor.Ja, där satt två damer i delegationen, och det blev damstrumpor. Men när mankom tiU herrstrumpor ansåg man alt de kunde håUa till måndag, ochdem behövde man inte ha i det här sortimentet. Alla sådana här regleringar kommer att bh så löjeväckandesom de exempel jag här givit. Men har ju detta skapat ett solskensklimatför kioskägarna, så det är inte underligt om de tiUstyrker att man fortsätteralt ha affärstiden fast men omintetgjord på sina håll genom en dispensgivningav den här sorten och med möjligheter för kioskerna att bli små butiker medmycket allmänt sortiment. Det har också varit möjligt alt låta vanliga affärer haöppet längre och på vissa . Men som redan framhållits härflera gånger har det också där bhvit en utveckling som inte uppfattats somrättvis. Somhga kommuner har varit mera restriktiva än kom.munen bredvid, ochdet har resulterat i att kunderna i den första kommunens affärer har givit sigi väg i formliga bUkaravaner till grannkommunen ett stycke därifrån. Del har också sagts, att om det gäller en nyhet kanaffärsmannen vilja ha öppet . Det kan t. ex. ha kommit ut en nybUmodeU. Då har man ställt upp ett stort antal bUar på backen, har efter slutad gudstjänst satt i gång att spela, och man har fåll igång en affärsruljans och sålt bilar. Det har varit en dispensaffär. kan ha anmält att han vill sälja en ny fin modell av något slag, och han har tyckt att han borde få göra det. 62 kommuner har då givit honom sådantUlålelse, andra inte. uppståttmissnöje och jag vUl inte påstå alt det är just att släppa fram vissaaffärsmän på det sättet och låta andra stå tillbaka. Diskussionen om dessa ting har varit och är ganska viUsam.För hade vi här den vanliga höstremissdebatten, och dåtalades det om att gifta kvinnor var arbetslösa i mycket stor utsträckning samtatt det var berättigat att kräva att de skuUe få komma ut i arbete. En stor delav den debatten rörde sig just om att kvinnorna skulle ha samma rättigheter somandra att få beredskapsarbete, att bli sysselsatta. Det var helt . Men idagens debatt finns det en ton som tyder på att det inte är riktigt att bådeman och hustru arbetar, ty då bhr hemmet försummat. Och del skall man rättatill genom att inte låta dem få tillfälle att handla, när de är lediga bådatvå. Man ser ju ofta nu att man och hustru går tillsammans och handlar, och omfamiljen har bU kör alla familjens medlemmar i väg och handlar på andra liderän vanliga affärsöppettider. Det tycker då inte jag ser ut som någon familjensupplösning. Men här har vi plötsligt fått en förfärligt gudsnåderlig lon idebatten; detta att handla på kväUen är inte riktigt just. Jag förstår intedet, ty det verkar som om samma människor som skrek högtom att vi måste ge service till familjen och ge butikerna möjhghet att hållaöppet, så att människor kan handla när de har tid osv., nu plötsligt har ändratuppfattning. Modeändringarna är både många och snabba, och endel av sympatierna för att slopa hela denna proposition ser jag som enmodenyck, inte som en genomtänkt ståndpunkt eftersom den inte harmonierar medandra framstäUda krav om service tiU familjen. Samtliga politiska kvmnoförbund har tiUstyrkt attaffärstidslagen slopas, vUket betyder att man viU ge fler människor möjligheteratt handla på tider som man på vissa håll kan handla på. Men det är interiktigt att, som reservanterna gör, låtsas vUja ge affärerna möjligheteratthålla öppet kl. 820, som man antyder att det finns andra vägar attordna den saken på. Man överlåter då åt Kungl. Maj:t att hitta på ett sätt attutan orättvisor och utan att åstadkomma en snedvridning av hela handeln utfärdaregler och föreskrifter som ger människorna möjlighet att handla när de vUl.Och ger man sig sken av att vara ängslig för att människor skallbehöva arbeta efter och . Jag tycker inte det är rejält. Dåförstår jag mycket bättre i instäUning, när han sägeratt om vi inte viU ha människor att arbeta efter eller , såfår vi helt enkelt förbjuda det. Det är en rejäl ståndpunkt. Man har valt sidaoch säger; Vi vill inte tUlåta service efter det klockslaget. Men om man villatt det skaU finnas service även på andra tider, då kan man inte föradetta sentimentala resonemang och sedan säga sig: "Det fixar sig nog. Jagvet inte hur det skall gå till är inkapabel att bevilja dispenser,och kommunerna är inkapabla att bevilja dispenser - men Kungl. Maj:t kan nogkläcka ett förslag! " Det tror man fastän inte ens de aUra mestintresserade kritikerna här kunnat komma på något. Jag tror i detta avseendeinte så mycket på Kungl. Maj:t - jag kan inte hjälpa det -när folk som står handelnnära och de som ute i kommunerna har den omedelbara känningen av vad folk viUha inte kan framlägga något förslag och när desom här är så ivriga inte kan ge annan anvisning än att det nog skaU ordna sigpå något sätt; vi skall ha service, men vi skall inte låtsas om det, vi skaUförbjuda folk att arbeta , men vi skall ändå göra det möjligt förfolk att handla då. Jag vill inte använda starka ord annars hade jag kallatdet för hyckleri men jag tycker att det är litet grumsigt tänkt. Det passar mig inte att först stödja lösningar i enriktning och ändra mig jag har i mitt kvinnoförbund varitmed om ett yttrande för att vi skall slopa affärstidslagen, och då håller jagfast vid det. Det passar mig inte heUer att låtsas tro på något som jag vetinte kan genomföras. Därför anser jag att tiden är mogen för ett slopande avaffärstidslagen; det finns lösningar på problemen, om man följer propositioneni det här stycket. Jag yrkarbifaU till utskottets hemstäUan. () kort genmäle; i tycker det här äruppochnedvända världen; det är högerfolk, säger hon moderater skulle jagvilja säga som helt plötshgt har instäUnmgen att man skaU försöka gemänniskorna Uka förhållanden ur fritidssynpunkt. Ja, det verkar ju inte som omde som tidigare liksom haft det här på entreprenad har så stor ambition längre,låt vara att följde en annan linje än ochfortfarande viU slå vakt om dessa värden. tror inte på Kungl. Maj;t. Jag gör det, tUlviss del i varje faU. Maj t vUl genomföra någonting, så brukarKungl. Maj t kunna göra det ändå här i kammaren. Om tror på Kungl.Maj t eller inte spelar då kanske inte så stor roU. Jag tror att Kungl. Maj thar en möjlighet att rätta tiU förhållandena på det här området. åberopade remissdebatten och sade att vi viUha ut de gifta kvinnorna i förvärvslivet. Ja, det är inte aUs fråga om att deinte skaU gå ut i förvärvslivet. Men vi unnar de gifta kvinnorna att få arbetapå samma arbetstider som andra människor i samhället. Vi viU inte bara ha utdem på arbetsmarknaden och sedan diskriminera dem när det gäUer arbetstiderna. De som kan handla ärju konsumenterna. Vi hartalat om de anställda och de mindre butikernasinnehavare: de har inga möjhgheter att göra inköp . De somutnyttjar tiden är människor som oftast har möjlighet att handla påandra tider. Men de människor vi talar om är i första hand de anställda och demindre butikernas innehavare. De har inte dessa möjligheter. HerrLUNDBERG (s) kort genmäle: sade att reservationen vargrumsigt tänkt. som har varit en frisk fläkt då det gällt detsociala samvetet tänker tydligen själv grumsigt när det gäUer det socialaskyddet för grupper som både hon och jag borde tänka mera på. Visst kan man tala om service. Jag undrar om vi intebehöver mera service inom sjukvården. Är vi inte tvingade tUl att ta vissahänsyn på det området? Hur är det med möjligheten för barnfamiljerna att få barntillsyn?Eller behöver icke de affärsanstäUda vila och möjligheter till Nr 148 att jämvälkunna njuta av den tid som står tiU förfogande över helgerna? Det ärju tacknämligt att faUa tiUbaka på ett förbund. Men om ett ,c j l \qt\ förbundtror att den representativa demokratin inte skall ha känning med-------- demänniskor som ändå gör det möjligt för vissa personer i samhället att Affärstidslag- representeradem då är det något fel. Då frammanar man krafter som kan stiftning bh farliga både för demokratin och för förtroendet hos människorna. i (s) kort genmäle; Jag vill betyga att jag Utar på Kungl. Maj;t,men jag tror inte att Kungl. Maj;t har en övermänskUg förmåga att hitta pålösningar. Jag htar väldigt på dem som sitter i regeringen, det kan jagförsäkra , jag Utar på dem som personer och i övrigt men inte påderas förmåga att här troUa fram något extra. viU vid diskussionen i varenda fråga lösaserviceproblemen på sjukhusen. Gör det då! Men hur skall just de problemenkunna lösas genom att affärstidslagen inte slopas? talar ständigtom att det är så dåligt på sjukhusen. Jag tycker att har allamöjligheter att söka lösa de frågorna, i stället för att bara blanda in dem iaUa andra sammanhang. () kort genmäle: Ja, herr talman, det går väldigt lätt förNancy att tala om att man skall lösa den och den frågan, närresurserna är begränsade. Jag trodde verkligen att visste att såvar förhållandet. Jag har inte tvivlat på att skulle Uta påKungen och rösta med honom. Men jag litar jämväl på personalen som ändå får takonsekvensema av det här beslutet och jämväl på våra pensionärer, partieUtarbetsföra m. fl. som får både betala kostnaderna och ta på sig en orimhgbörda, därför att vägen till serviceinrättningarna vare sig det gäller handeleUer annat blir så lång och tung för dessa människor. Den bhr tung för dem somskaU arbeta på storköpen, den blir tung även för denna kategori som man ocksåborde ta hänsyn tUl. i (c); De farhågor som redan har framförts här i dagangående de negativa konsekvenser som ett slopande av affärstidsregleringen fårdelar jag helt. Jag tillåter mig att ta kammarens tid ianspråk för att vidareutveckla skälen härför. Det torde vara ett allmänt bekant faktum att en stor delav våra små och medelstora s. k. närbutiker redan har försvunnit, med allt vaddetta innebär av försämrad service för konsumenterna. Om affärstidslagens gUtighet icke förlänges betyder detta,enligt mitt förmenande, att de ännu existerande småaffärerna får ett såförsämrat utgångsläge när det gäller såväl arbetsförhållandena som ekonomiskt,att svårigheterna för den fortsatta existensen bhr dem övermäktiga. Visserligen säger handelsministern att en särskUd nämndskaU tiUsättas för att bevaka att inga negativa konsekvenser uppstår, och om så blir 65 3 protokoll 1971. falletkommer frågan att tagas upp tiU förnyad prövning. I och för sig är ju dettapositivt, men det bevisar också att man även inom regeringen inte är helt säkerpå att inga nackdelar uppstår i fråga om strukturomvandling, prisbildning ocharbetsförhållande. Även om jag finner det vara bra att en övervakande nämndfinns, så kan man inte bortse ifrån att obotliga skador kan uppkomma innannämnden hinner ingripa. Nedlagda närbutiker återuppstår inte så där utan vidare.Vem skulle våga satsa på att upparbeta en ny kundkrets i konkurrens medstorföretagen, där ju helt andra ekonomiska resurser föreligger än vad enenskild människa förfogar över? Vi vet att närbutikerna, såväl i tätorter sompå landsbygden, arbetar under mycket pressande förhållanden. DenhUa affärsrörelsen har helt naturligt inga möjligheter att få de rabatter frångrossisterna som varuhusen genom sina större inköp kan tillgodoräkna sig.Alltså måste de små närbutikerna arbeta med mindre vinstmarginaler för attkunna hålla samma försäljningspris och hävda sig i konkurtensen. De har såledesingen som helst möjlighet att bära vare sig de ökade kostnaderna eUer de ökadearbetsinsatser som ett längre öppethållande kommer att medföra. Det kan låta bra när man säger att innehavaren har sinfria vUja att välja vilka tider han önskar ha sin affär tiUgängUg för kunderna,men i praktiken fungerar det inte så. ViU en affärsidkare behålla sinkundkrets, går det helt enkelt inte att ha stängt när andra har öppet. Återstårdå bara för innehavaren och hans familj att själva klara av ett kvälls- ochsöndagsöppethållande. Det kommer för dessa människor att betyda en arbetstid,som sträcker sig över veckans aUa dagar. Visserligen berör detta en relativtUten grupp i vårt samhälle, men det är en grupp som jag anser att det ärviktigt att vi får behålla. Ett vida större antal människor kommer in i bilden, om viser på konsumenternas roU i sammanhanget. Hur blir det för dem, när den Ullanärbutiken tvingas lägga ned? Hur bUr det för de äldre, de rörelsehindradeeller de sjuka aUa dessa som vant sig vid och har behov av att kunna ringaefter sina varor och få dem hemsända tiU sin dörr? Det är för övrigt ingalundaendast dessa gamla och handikappade människor det går ut över om närbutikernastänger. Nej, det går ut över de icke bUburna, och vi är ju dock icke allabilägare i vårt land. Det bUr således de sämst stäUda i samhäUet som kommer ikläm. Detta har redan sagts i debatten, men dessa fakta är så väsentliga att degott kan upprepas. Dessa konsumentkategorier får stora svårigheter att klaraav sina inköp när avstånden till inköpsstäUena växer. Vägsträckan tiU varuhuseteUer stormarknaden kommer för många av dem att bU avsevärd miltals för demsom är bosatta på landsbygden. Servicen för en stor del av konsumenterna kommeratt katastrofalt försämras. Man kan nog tyvärr befara att prisnivån kommer att stiga.Ökade kostnader bhr följden för konsumenterna, dels på grund av den längrevägsträckan tUl affären, dels och framför aUt genom de ökade kostnader som ettkvälls- och helgöppet kommer att dra med sig. Dessa kostnader får konsumenternabetala i sista hand; det är ett faktum som vi aldrig kommer ifrån. är det i många faU så att de söndagsöppna affärernatiUämpar högre priser än på vardagarna. Slopas affärstidsregleringenkan man hålla för sannolikt att dessa högre priser kommer att slå igenom undersamtliga veckodagar. Den möjhgheten kommer att finnas för storföretagen när desmå konkurrerande närbutikerna har försvimnit. Detta betyder att de kunder somgör sina inköp på vardagarna får subventionera öppethållandet på kvälls- ochhelgdagstid för andra kunder. TiU sist skall jag ta upp ännu en synpunkt på frågan, ochden är, som jag ser det, mycket viktig, nämUgen de handelsanstäUdas situation.Det är gott och väl att de kommer att ekonomiskt kompenseras för övertid ochobekväm arbetstid - fattas bara annat! Men trots detta måste det väl för deflesta innebära en nackdel att vara tvungen att arbeta på tider då övrigafamUjemedlemmar är lediga. Jag kan inte se något tilltalande i att ettaffärsbiträde skaU behöva stå tUl förfogande på sön- och helgdagar för enservice som i de flesta faU måste anses vara ganska onödig. Jag kan inte finnaatt en sådan tingens ordning innebär någon förbättring för handelns folk, somredan i nuläget har ett yrke som kräver mycket av sina utövare. För att sammanfatta viU jag säga att om lagen slopas tordekonsekvenserna med största sannolikhet bli följande; Närbutikerna försvinner.Varorna fördyras. Servicen för stora grupper i samhället försämras. DehandelsanstäUdas arbetsförhållanden försvåras. Med dessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifaU tillreservationen som är fogad tiU näringsutskottets betänkande nr 53. Jag viU börja med att något erinra om hursituationen var när vi 1966 diskuterade frågan om affärstiderna. Det finnsanledning att påminna dem som själva var med vid behandlingen av den här fråganoch kanske även att informera dem som är nya här i om hur debatten dågick. Den gången var det en ganska utbredd uppfattning blandremissinstanserna att det skuUe medföra besvärliga övergångsproblem att genastinföra helt fria affärstider. Jag viU erinra om att LO ansåg att det varvanskligt att överbUcka verkningarna av ett helt fritt system och framhöllvärdet av att för få erfarenheter av en hberalare lagstiftning. Fleraandra remissinstanser uppehöU sig vid svårigheterna att genast gå över tiU ettfritt system och pekade på att detaljhandeln hade anpassat sigtill bestämmelserna i butiksstängningslagen och att det därför var rimhgt ochönskvärt med en omställningsperiod.