prot · FU0987 · 1971-12-31 00:00:00 — var anläggningsarbeten för dettapappersbruk påbörjade, maskinbeställningar för gjorda,men den informationen finns inte ens i ASSIs årsredovisning. Ännu mindre kanvi läsa ut dessa långt avancerade planer ur redovisningen . Anledningen till att man inte har velat gå ut med dennainformation är kanske att det, såvitt jag kan bedöma, inte fanns byggnadslovvid för den anläggning man höll på med. Man hade heller intebehandlat ärendet i . Vi skulle här kunna dra en liten parallell medBrofjordendebatten . Bruk kan ses som ettkomplement när man skall beskriva hur tänderna dras ut ur miljöskyddslagen ochhur ett av de viktigaste instrumenten i miljövården blir tandlöst. Informationen om de statliga företagen verkar att varamera realistisk att döma av det vi har sett. Men vi vet inte änhur den formella behandlingen kommer att ske av Statsföretags årsredovisning.Den har ju ännu inte formellt anmälts till av Kungl. , utan baradelats ut till ledamöterna. Förmodligen blir det riksdagsbehandling först tillhösten, dvs. mer än ett och tre kvarts år efter Statsföretags tillkomst. Dessa exempel räcker för att påvisa attambitionsnivån "föredömlig information till " inte harhållits av regeringen , Detta har medverkat till att förtroendet förden statliga näringspolitiken inte aUtid varit så stort. Mot denna bakgrund finner vi reservanter bristenanmärkningsvärd när det gäller regeringens information till om destatliga företagen. De frågor jag anser mig föranlåten ställa är: Finner utskottsmajoriteten denna brist och underlåtenhettillfredsställande? Man gör ju ingen viljeyttring i utskottsbetänkandet. Förtjänar inte de brister jag har påvisat kritik frånutskottets och sida? HenWICTORSSON (s): Jag skall i likhet med vad som harskett tidigare i debatten försöka begränsa mitt inlägg till att avse dengranskning som har haft att utföra och inte gå inpå innehållet i informationsverksamheten omkring den statliga företagsamheten. Vid framläggandet av förslaget om ett statligtförvaltningsbolag, proposition 1969, framhöll departementschefen att"den statliga företagsgruppen har skyldighet att på ett föredömligt sättinformera om sin verksamhet". Departementschefen ansåg därför att enutvidgad informationsförmedling till borde komma till stånd i sambandmed att man skapade det statliga förvaltningsbolaget. Han ansåg vidare att enårlig redogörelse för den statliga koncernen kunde bygga påförvaltningsbolagets årsredogörelse och underställas . Genom dennariksdagsbehandling kunde såväl de enskilda riksdagsledamöterna, särskilt de somdeltog i utskottsbehandlingen, som allmänheten få ett värdefullt tillskott avinformation omkring de statliga företagen. Dessutom borde en öppen ochutförlig redogörelse för hela den statliga företagssektorn publiceras. Departementschefen förutsatte vidare att vederbörandeutskott skulle komma att utnyttja möjligheten att kalla representanter förförvaltningsbolaget för information utöver den som pubUcerats i bolagetsförvaltningsberättelse. anslöt sig till vad departementschefenanfört. vill representanter i konstitutionsutskottetanmärka på att denna information inte lämnades . Utskottetsmajoritet har konstaterat att det statliga förvaltningsbolaget började sinverksamhet . Årsredovisningen för , bolagets förstaverksamhetsår, har delgivits riksdagsledamöterna och dessa har alltsåmöjlighet att själva läsa denna berättelse. Det är därför onödigt, , att vi tynger kammarens tid med att idka högläsning ur denårsredovisningen. Denna årsredovisning skall nu behandlas på bolagsstämman.Det har helt enkelt, , inte funnits någon årsredovisning att lämnaunder . Därför har inte heller , helt i enlighet med vad somförutsattes i propositionen 121, fått någon redogörelse för den statligakoncernen . Utskottet har utgått ifrån att denna redogörelse förden statliga koncernen skaU lämnas till sedan nu årsredovisningenbehandlats av bolagsstämman aUt i enlighet med vad som förutsattes ipropositionen när Statsföretag bildades. EnUgt vad jag har inhämtat kommer en sådan redogörelse attbehandlas av höstriksdagen och det blir då tillfälle för kammarens ledamöteratt föra den debatt om innehållet i informationsverksamheten omkring denstatliga företagsamheten, som här har inlett. Det är anmärkningsvärt att inte folkpartietsrepresentanter i utskottet har kunnat ansluta sig till utskottets uppfattning.Det förhållandet blir inte mindre anmärkningsvärt mot bakgrunden av attindustriministern i en debatt med här i så sent som den 30mars redovisade hur denna information skulle ges utan att några invändningar av den karaktär som folkpartisterna kommit med ikonstitutionsutskottet. Det har i ohka sammanhang klart sagts ifrån inte minstfrån att det är angeläget med en öppen och allsidig debatt omkringnäringspolitiken och de statliga företagen. När det gäller de statliga Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. företagen garanteras detta genom den årliga redogörelsentill och en i många avseenden mycket öppen redovisning i Statsföretagoch dess dotterföretag, vilken förutsattes skall förbättras allteftersom Statsföretagfår stabilisera sin verksamhet. Vidare lämnas denna information genom avriksgäldsfullmäktige utsedda revisorer och genom 18 ombud vidbolagsstämman. Därtill kommer alla de möjligheter som står riksdagsmännen tillförfogande för enkla frågor och interpellationer samt de informationer som kanlämnas vid utskottsbehandlingen av den årliga redogörelsen liksom vid andratillfällen när begäran härom sker och det inte skadar företagen ur ekonomisk,teknisk eller merkantil synpunkt. Därtill skall tUläggas att samtligapartigrupper i i samband med framläggandet av årsredovisningen nu ivår erhållit erbjudanden om kompletterande information från Statsföretagsekonomiavdelning. Vi har långt tUl den dag då informationen från detenskilda näringslivet på alla håll tiU ägare och samhälle blir lika bra ordnadsom förhållandet är när det gäller Statsföretag. Förvisso kommer vi att haolika meningar om informationens uppläggning och den statliga företagsamhetenöver huvud, och det kommer vi sannolikt att fortsätta att ha även i framtiden.Och det kommer vi också att ha utan att, som folkpartisterna ikonstitutionsutskottet, skapa konstlade motsättningar och - för att citera herrAhlmarks karakteristik tidigare i debatten -"föra ett ohåUbartresonemang". Det är trots allt med en visstillfredsställelse som jag nu kan plädera för ett avsnitt avkonstitutionsutskottets betänkande, varom 13 av dess 15 ledamöter förenat sig. HerrNORRBY i (fp): Jag noterade med intresse en del av vad herrWictorsson sade i sitt premiärtal här i . Det är alldeles klart att det inte är sakfrågan om denstatliga företagsamheten vi diskuterar . Men för att påvisa skillnaden mellanden information som lämnades och den som lämnats 1971 ansåg jag migtvungen att anföra en del citat. Skillnaden är nämligen mycket iögonenfallande. citerade utförligt vad som står iproposition nr 1969. Det gjorde jag också, men vi kom till något olikaslutsatser. Orden "att på ett föredömligt sätt informera om sinverksamhet" tycker jag förpliktar till information när information finnsatt lämna. Hade regeringen verkUgen ingenting att informera om under1970 när det gäUde de statliga företagen? Målsättningen i statsutskottetsutlåtande i frågan 1969 var: ingen begränsning i prövningsrätt. Menriksdagen fick alltså inte tillfälle till prövning av uppgifter som lämnades iinformation från regeringen. Man frågar sig om regeringen vill ha in blanco-fullmakterfrån . Man kan också fråga sig om interninformationen som är enförutsättning för att bygga upp en ordentlig extern information fungeradeunder 1970, dels mellan företagen och industridepartementet, dels mellan verkstäUande direktören och styrelseledamöterna i vissa statligaföretag, dels till personalen. Man kan i det sammanhanget ställa r*«rs/ samma fråga som så tidigare: Har regeringen ingenting lärt den av Durox? Det är alldeles uppenbart att om ännu personal 14maj 1971 rekryteras till ett statligt företag som sedan läggs ner vid nästkommande 7, , . rådens ämbetsutövning m. m. årsskifte,då måste det vara brister i informationen. Skall förtroendet öka för den statliga företagsamheten,måste regeringen skärpa sig i fråga om informationen. Vi vet ännu inte om denskärpningen kommer till stånd. Det vi har sett verkar, det vill jag hållamed om, ganska lovande. Men vad vi reservanter kritiserar är förhåUanden under1970, startåret för , då förtroendet skulle grundläggas för enny form av ansvarsfördelning mellan regeringen och Statsföretag. granskning har konstaterats att det inte finns någotkonseljbeslut som är särskilt ägnat att belysa just ansvarsfördelningenmellan regeringen och . Det är nog så anmärkningsvärt under detförsta känsliga verksamhetsåret för Statsföretag. .Vidare kan man fråga sig om industriministern hade etttillfredsställande grepp över utvecklingen inom dotterbolagunder 1970. Kontrollsystemet och interninformationen fungerade uppenbarligeninte. 1 ansvarsfrågan vill jag bara citera vad som står i statsutskottetsutlåtande nr 1969: "Kungl. har fortfarande huvudansvaret förskötseln av den statliga företagssektorn." 18 riksdagsledamöter harmöjlighet att delta i , men jag stäUer frågan varförinte alla riksdagsmän får den möjligheten, I och med att kretsen har begränsatstUl 18 ökar kravet på information direkt tUl . Givetvis kan man i form av enklafrågor och interpellationer få fram information om de statliga företagen. Men ifrågedebatterna undviker de ansvariga statsråden ofta sakfrågorna genom attsäga att de inte kan ta upp ett enskilt ärende till diskussion här. Och vi harsett hur en interpeUation om statlig företagsamhet fick ett i stort settintetsägande skriftligt svar, varpå industriministern i senare debattinlägglämnade den information som självklart borde ha lämnats redan iinterpellationssvaret. På så sätt minskade interpellantens möjligheter att nådet resultat han ville nå med sin interpeUation. I årets statsverksproposition lämnas en hänvisning . Det sägs inte om det är 70 ellernågon av dess föregångare. Förmodligen är det 70. Så sent somi januari hänvisade alltså regeringen till den information som jag nysshar beskrivit som ända på gränsen till vilseledande. hänvisade också till debatten mellan herrHelén och industriministern i anslutning tiU den interpeUation som jag nysstalade om. Ja, vad var det var ute efter vid det tillfället? Jo, enredogörelse för enligt riksdagsordningens § 56 för att få tUl stånden bred debatt om det aktuella läget vid de statliga företagen. Deninformationsmöjligheten var regeringen inte beredd att utnyttja. Så mycket varalltså möjligheten att inhämta information värd när det kom till kritan. Jag kommer tUlbaka till frågan: Visste regeringeningenting? före beslutet om nedläggningen av Rationell Planering visste inte 39 Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. industriministern något om problemet. Det är den endaslutsats man kan dra om informationsbristerna. Mitt under det verksamhetsår somför slutade med en förlust på visstealltså regeringen ingenting som var väsentligt att meddela . Om det är på det sättet, herr talman, är lägetallvarligare än jag trodde. Det är den enda slutsats jag kan dra av herrWictorssons inlägg. Då har ju inte ansvaret för de statliga företagen tagits avregeringen. Om det är så Ula, frågar man sig varför inte togupp frågan vid dechargegranskningen. i Luttra (c): Ja, i , detta ärendegäller inte den statliga företagsverksamheten utan det gäller bara deninformation om Statsföretag som regeringen skulle lämna här i pågrundval av riksdagsbeslutet . Utskottet konstaterar kallt och klart attnågon sådan information inte lämnats samt säger att utskottetförutsätter att det skall bli en ordentlig information 1971. Jag delar uppfattning om att den redogörelsesom vi fick , den glättade redogörelsen som sade,uppenbarligen inte var så mycket att lägga till grund för en sakliginformation. Däremot tycker jag den uppfattningen gav ocksåuttryck åt här - att den nu lämnade redogörelsen förefaller vara merarealistisk och alltså kan bilda underlag för en bra information tUl riksdagen.Som sade har man också redan gett riksdagsgrupperna möjUgheteratt diskutera den statliga företagsverksamheten. Jag tror inte vi skall sträcka ut denna debatt till attgälla något annat än vad utskottets betänkande sysslar med, nämligen granskningav regeringens handlande. Jag skall inte förlänga debattenannat än genom att än en gång konstatera att den redogörelse som beskrives ipropositionen 1969 skall lämnas tiU på grundval avStatsföretags årsredovisning. Det första tillfälle då det föreligger en sådanårsredovisning är när bolagsstämman har behandlat och godkänt detförslag till årsredovisning som är framlagt. Därefter kommer attfå den redogörelse som förutsatts i propositionen. TUl sist, i ,det är möjligt att informationen i vissa avseenden varit begränsad, men detgäller också för oss att förstå att kammarens tid här är begränsad. Hen NORRBYi (fp): Än en gång läser jag innantUl ipropositionen. Där säges det att redovisningen till "kan byggapå förvaltningsbolagets årsredogörelse". Det står inte "skall".Det talas i propositionen om målsättningen att "på ett föredömligt sättinformera om sin verksamhet" och det sägs att "en utvidgadinformationsförmedling till bör komma till stånd i samband medtillkomsten av förvaltningsbolaget". Det ärhöga ambitioner som regeringen har i propositionen. tionenunder 1970 var emellertid praktiskt taget exakt densamma som . Menuttrycket "i samband med tUlkomsten av förvaltningsbolaget" kan baratolkas på ett sätt: skulle en bättre information än ha lämnats . Det är kontentan av propositionstexten på denna punkt. Hen (): Eftersom jag i denna debatt i allt väsentligthar uppehållit mig vid den administrativa praxis inom regeringen som berörriksdagens stäUning och handlingsmöjligheter, skulle jag här tillsist vilja påpeka det rätt uppseendeväckande förhållandet att statsråden baraytterst sporadiskt har närvarit i kammaren under debatten och inte allsdeltagit i den. Man har från regeringens sida varken velat besvarareservanternas frågor eller kommentera de påpekanden som ett enhälligt utskotthar gjort. Det skulle enhgt min mening vara tiUfredsställande omregeringen tUlägnade sig en bättre administrativ praxis på detta område iframtiden. Efter härmed slutad överläggning lades betänkandet tillhandlingarna. § 6 De ensamståendes situation Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 16 i anledning av motion angående de ensamståendes situation. I motionen 1971:749 av m,fl, hade yrkats att i skrivelse till Kungl. skulle hemställa omen skyndsam, allsidig översyn av de problem, vilka mötte olika kategorierensamstående i samhäUet, samt om förslag tiU effektiva åtgärder för attavhjälpa dessa. Utskottet hemställde att motionen1971:749 inte föranledde någon åtgärd. Reservation hade avgivits av herrarHamrin och Hyltander (båda fp), som ansett att utskottet bort hemstäUa, att med bifaU tillmotionen 1971:749 hos Kungl. begärde dels en skyndsam, allsidig översyn avde problem, vilka mötte olika kategorier ensamstående i samhället, dels förslagtill effektiva åtgärder för att avhjälpa problemen. I motionen 749 yrkas att i skrivelsetill Kungl, Maj:t måtte hemställa om en allsidig översyn av de ensamståendesproblem. Motioner med ungefär samma innehåll och samma yrkande harväckts vid flera tiUfällen, första gången av . Jag har nogaläst igenom alla motionerna och utlåtandena från , och jag harverkUgen försökt att se om de ensamståendes situation har förbättrats 2* protokoU 1971. Och visst har det hänt en hel del, t. ex.i skattefrågan. Vi har också fått ändrade riktlinjer för främjande av vissbostadsförsörjning för en hel del grupper ensamstående. Men i många fall ärsituationen exakt densamma som . Vi erinrar oss att vi i gårdiskuterade två problem för ensamstående. De behandlades i socialförsäkringsutskottetsbetänkande och gällde de s, k. övergångsänkorna och förbättrad socialtrygghet för frånskild make. De delar av låginkomstutredningens betänkande som kommitut har givit oss många upplysningar beträffande de ensamstående. De liggergenerellt lägre i lönehänseende, förvärvsarbetsgraden är särskilt låg blandensamstående män och ensamstående har sämre kostvanor. Sjukligheten är ocksåsärskilt hög bland ensamstående av båda könen. Där finns alltså många frågorsom rent perifert tagits upp. Vårt komplicerade samhälle är svårt att leva i, ochsärskilt svårt är det för de ensamma, som ofta känner sig utanför. Fortfarandefinner vi gamla ensamma, som ligger döda i sina bostäder, och vi vet attmånga ensamma gamla lever i skräck för den dag då de kan reda sigsjälva. Ja, herr talman, jag skulle kunna stå här i talarstolenoch räkna upp exempel efter exempel på problem för de ensamstående som vi intehar löst. Jag tror inte att man skall slå sig till ro, som utskottet gör, medatt säga att flera utredningar kommer in på delproblemen och att dessa såsmåningom kommer att bli lösta, I motionen och i reservationen av herrar ochHyltander - som jag härmed, herr talman, yrkar bifall till - föreslås en heltannan arbetsmetodik. Vi säger: Insamla det material som finns tillgängligt,samordna det och försök att skapa en helhetsbild av den här gruppens situation,så är det tänkbart att vi snabbare kan lösa problemen! Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Det är ingen som ifrågasätter att de här problemen,som har nämnt och som tas upp i motionen, i utskottets betänkandeoch i reservationen, finns och behöver lösas. Men som det redovisas isocialutskottets betänkande nr 16 finns inte mindre än sex olika statligautredningar - servicekommittén, boendeutredningen, familjepolitiska kommittén,familjelagssakkunniga, barnstugeutredningen och skatteutredningen - som justtar upp de ämnesområden där de här speciella problemen föreligger både för deensamstående och för andra grupper. Jag tycker inte, , att det äratt slå sig till ro, om vi avvaktar resultaten av de här utredningarna istället för att medverka till att tillsätta ytterligare en utredning. Jag tycker att enmotion sällan har varit så väl tillgodosedd som den här, och jag ber därför attfå yrka bifall till socialutskottets hemställan i betänkande nr 16. FruFR/ENKEL (fp): Jag vet, , att det finns sexstora statliga utredningar, och jag tror att jag skulle kunna lägga till16 andra utredningar, där man i "kanten" kommer in på ensamståendesproblem. Men skillnaden, , mellan våra ställningstaganden är juatt ni är nöjda med utredningarna. Vi vill samordna dem. Vi menar att denmetodiken skulle föra fortare till målet. Det är där skillnaden ligger. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemställan, dels reservationen av herrar och ,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanfru begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller socialutskottetshemställan i betänkandet nr 16 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av herrar och . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 7 Utredning angående sabbatsår Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 17 i anledning av motion om en utredning angående sabbatsår. I motionen 1971:762 av fru andrevice talmannen m. fl. hade hemställts att skulle iskrivelse till Kungl. Maj:t begära utredning rörande möjligheterna att inomramen för den allmänna försäkringen eller annorledes ge enskilda individer rättatt åtnjuta längre sammanhängande ledighet i form avsabbatsperioder. Utskottet hemställde att motionen 1971:762 inte föranleddenågon åtgärd. Reservation hade avgivits av herrar och (båda fp), som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1971:762 hos Kungl.Majt begärde utredning angående möjligheterna att inom ramen för den allmännaförsäkringen eller annorledes ge enskilda individer rätt att under den aktivalevnadsperioden åtnjuta längre sammanhängande ledighet i form avsabbatsperioder. Hen (); För fjärde gången under de senaste sex årenhar i motion yrkat på en utredning rörande möjligheterna att införaen längre sammanhängande ledighet, som vi från början kallade sabbatsår ellersabbatsledighet. Jag skall återkomma till de tidigare motionsyrkandena men villförst något förklara vad den sammanhängande ledigheten är avsedd att användastill. Vi har konstaterat att i vårt samhälle har vi ofta behovav en sammanhängande ledighet för att den fritid vi har skall kunna utnyttjasbättre. Det gäller den psykiska hälsan, det gäller möjligheterna till bättrekontakt inom familjen, det gäUer en allmän förnyelse i vårt jäktade samhälle,och det gäller även möjligheterna till studier och förnyelse inom olikaområden. Jag tror ingen kan bestrida att många skäl finns för längresammanhängande ledigheter i olika hänseenden. När de tidigare motionerna väcktes vi kan gå tillbakatill 1966, då den första väcktes mottogs de på åtskUliga håll, framför alltkanske inom riksdagskretsar, ibland med spott och spe och ibland med skepsiseller milt överseende. Man talade om aprilskämt och gjorde andra Uknandebedömningar. Det berodde på vars och ens läggning hur man uttryckte sig i detfallet. En ganska allmän skepsis rådde emellertid. Men det är ofta så att framsynta förslag lever sitt egetliv, oavsett om motioner avslås här i , och så är fallet med motionenom en längre sammanhängande ledighet. Redan då motionen 1966 remitterades föryttrande framhöll åtskilliga remissinstanser att det fanns saker och ting somvar tänkvärda och som man behövde fundera på. Invändningarna var av två slag:den ena att detta i stort sett var en avtalsfråga som arbetsmarknadens parterborde lösa, den ndra att det var en samhällsekonomisk fråga av sådanstorleksordning att det i varje fall för tillfället var svårt att tänka sig attgenomföra förslaget. Jag har för min del all respekt för båda invändningarna.Fritiden har ju i stort sett varit en avtalsfråga, och de här frågornapå avtalsmarknaden är i allra högsta grad beroende av vår samhällsekonomi. Manfår alltså inte bortse från dessa invändningar. Men när det nu visar sig attavtalsmarknaden kanske behöver den utredning som vi föreslår för att klaraåtskilliga rent praktiska spörsmål anknytningen till försäkringssystemet,möjligheterna att sammanlägga redan befintliga avtals-enliga eller lagstiftadeledigheter till en längre ledighet måste man ta ställning tUl frågan om deskäl som framförs för en sådan sammanhängande ledighet är tillräckligt bärandeför att man skall försöka genomföra förslaget. När dessa frågor alltjämttränger på finns det, herr talman, all anledning att även i fortsättningenenvisas med att återkomma med yrkandet. Det är en framtidsfråga jag tror attfler och fler inser det. Jag skulle kunna citera remissyttrandena -positiva, förstående yttranden från åtskUUga instanser, bl, a, arbetsmarknadsstyrelsenoch TCO, Eftersom vi har gjort detta tidigare skall jag dockavstå från det. Däremot skall jag inte avstå från att citera ett yttrande avjustitieministern, som också finns med i protokoll och som i och för sig är ganska belysande. Justitieministern sade följande: "Tanken på en längreledighet är en av mina gamlakäpphästar,--- Jag tror att systemet kommer att bli verklighetinom en inte aUtför avlägsen framtid," De orden tycker jag riktigtuttrycker vad det här är fråga om; detta är en sak som tränger sig på. Detgäller bara att klarlägga under vUka premisser man skall kunna införa systemetoch vilka problem man har att övervinna för att klarlägga det. De kritiska synpunkterna då denna fråga första gångenfördes pä tal i 1966 har mer och mer kommit i skymundan.