prot · FU0941 · 1971-12-31 00:00:00 — Herr talman, ärade kammarledamöter! Jag antar attflertalet ledamöter känner min allmänna hållning i dagens debattämne, men jagvUl ändå avge en rent principieU deklaration inledningsvis. Vi är alla överens om, vUl jag hoppas, att det i vårdemokratiska stat är samhället-staten som är överhögheten över allt, att detsåledes är en hög demokratisk princip att samhället förbehåller sig rätten atttil syvende og sidst avgöra aUa vitala samhäUsfrågor. Om man har deninställningen är det omöjligt att resa krav på att arbetsmarknadens parter ialla väder, under aUa förhållanden, skall ha frihet att verka och handla som devUl. EnUgt min uppfattning har arbetsmarknadens parter i värdemokrati fått i uppdrag att sköta en arbetsuppgift. Den uppgiften låter viparterna behäUa så länge de sköter den något sä när tiUfredsstäUande. Men omman handskas så med uppgiften att vitala samhällsintressen kommer i fara, dåmåste samhället säga; tar vi itu med det här på ett eller annat sätt. Jag är fackföreningsman, men jag har aldrig givit ettfinger åt denna underUga föreställning att arbetsmarknadens parter skulle varanågon heUg ko som staten inte får fingra på. Och hur många är det i dennakammare som egentUgen har gjort det? När vi inte har kunnat lösa vitala problemför löntagarna, har vi gått tUl och fått arbetstidslagar,arbetarskyddslagar osv. Vi har med andra ord sagt; Här fungerar det inte bra,här griper vi in. Det är självfallet att den rätten att gripa in, vare sigvi diskuterar ur principiell eller praktisk synpunkt, inte kan stanna vid vissaförhållanden på arbetsmarknaden. Det är här inte fråga om ett visst förhåUande,utan det är fråga om huruvida det är en förnuftig ordning eller om det är någotaUvarUgt skadUgt pä gång och sedan gör samhället det som är riktigt. Härgäller enligt min uppfattning i hög grad en pragmatisk ordning. Det finns ingenprincip i en demokrati som tUlerkänner somUga en full suveränitet att utanhänsyn tUl del totala kollektivet uppträda som de vUl. Och vad skuUe det gagna för ändamål med en sådan ordning?I konsekvensens namn måste vi ju låta det vidgas tUl hela samhällsUvet, Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal men detgör vi inte. Utifrån den här synpunkten blir aUt jamsande omkring dennafråga huruvida det är lämpUgt eUer inte lämpligt ur principieU synpunktalltså för mig en löjUg debatt. Del här är inte en principfråga det är enfråga om vad som är praktiskt och förnuftigt att göra. Men det är klart att om vi har vant oss vid att låtaarbetsmarknadens parter sköta lönepoUtiken och samhället tvingas konkret in iden, så riskerar samhället alt fä en större uppgift och att ett nyttarbetsmönster framväxer jag höU pä att säga nägon sorts blandekonomi mellanstat och löntagarorganisationer. Som jag erinrat om är det redan pä väg, ocheftersom stat och kommun är det offentUgas stora arbelsgivare måste stat ochkommun ständigt göra värderingar av dagsläge och ulvecklingssilualion medandra ord ha en politisk Unje. Man kan ju inte, om man är statlig arbetsgivare,följa en linje som arbetsgivare och sedan anmäla sig som stat rätt och slättoch föra en helt annan poUtik. Det vore en orimlig duaUsm. Flera talare har varit inne på det orimUga i att statenstoppar strejkerna. Ja, men då skaU vi länka bort staten som arbetsgivare helteUer också tänka oss den som arbetgivare men inte i annan funktion. Hela dettaresonemang är ett tungomålstalande som är obegripligt. Och är man framme vid pudelns kärna, att i det moderna,högt utvecklade samhället kan staten inte stå på sidan om lönepolitiken vidvärderingar som skall vara avgörande för utvecklingen på det här området. Denmåste ställa sig mitt uppe i debatten och ta ställning - inte i första hand somarbetsgivare utan rent politiskt till vart utvecklingen skaU gå, men som arbetsgivaremåste staten ta konsekvenserna av den poUtiska filosofi den vUl hyUa, För mig är alltså etl ingrepp i lönepoUtiken inte enprincipfråga; det har aldrig varit det, så fackföreningsman jag är. Det är enbedömningsfräga, det är en fräga om vad som är klokt, vad som är förnuftigt,och ingenting annat. Och vill jag gå ganska långt jag gör det avsiktUgtför, hoppas jag, logikens skull och säga följande. Den debatt som förts har präglats av synsättet att närviktiga samhällsfunktioner skadas allvarUgt, dä skulle vi kunna ingripa. Jagtycker det är ett alldeles för hårt krav i vär demokrati. Jag vill säga sä här:Om en Uten grupp, med en poUtik utan förankring i den samhällsmoral vi har, fören hänsynslös poUtik, som inte knäcker samhället allvarligt men skadar storaintressen, sä är det skäl nog för mig att ingripa. I det enormt ömtåUganäringsUv och samhälle som vi har och som blir allt ömtåligare för var dag somgår kan vi inte i någon sorts falsk föreställning om ett idealt tUlstånd, pålönemarknaden tiUäta vUken som helst att när som helst kosta på sig vad somhelst, därför att man inte direkt kan säga att hela samhäUet är i fara. Densortens resonemang kommer vi att vara förbi om inte så . Detär helt enkelt en omöjUg poUtik, Hurudan är situationen nu? De stora löntagargruppernaorganiserar sig efter industriförbundsprincipen, dvs. alla arbetare utanförkontorsdörren i industrin tillhör en och samma fackUga organisation. I principär det så, i vart faU när det gäller den privata industrin, alt alla inomkontoret tUlhör en och samma organisation, nämUgen TCO. efter enhelt annan princip. Där har man medlemmar som sitter en eller två inyckelpositioner i hela värt näringsUv, och därigenom har de möjUgheter att medkonfUklätgärder med små eller inga uppoffringar alls åstadkomma enorm skada.Och sedan slår det talare här och uttrycker förvåning över att staten viU svaramed lockout när den enda möjUghet man har är att via en förbudslagstiftningav det slag vi diskuterar försvara sig mot krafter som hänsynslöstutnyttjar sin position, inte för ett upphöjt socialt ändamäl utan för enkvaUficerad klasskampspoUlik tiU förmän för en privUegierad grupp! Man skallvara bUnd på båda ögonen för att inte fatta hur orimUg hela denna diskussion äroch inte fatta att hela denna politik är uppåt väggarna. När svensk fackföreningsrörelse, lät oss säga LO-rörelsen,krävde rätten att slåss, så var det de förtrycktas enda chans att någon gångkomma ur eländet. Och vi har använt den rätten med enorm varsamhet och stortomdöme. Men när smäUde tiU med denna konfUkt, så rörde det sig om enpoUtik där de mest gynnade använder ett instrument, som kom liU för helt andraändamäl, och man gör det för att sälta sig över 1970-talets poUtiska tänkande,där jämUkhetstanken väger enormt tungt. Då blir man verkUgen häpen om maninte begriper syftet när kommunisterna stiger upp här och med darr pä röstenslåss för alla löntagares rätt att strejka. Tänk vUket idealt tUlstånd attlöntagarna här i landet börjar organisera om sig efter grupper, så att man kanta ut några få man och därmed slå igen hela näringar, hela transportväsendetoch mycket annat! VUket härUgt tillstånd med ett aUas krig mot alla, där densvagare får betala och klassklyftorna ökas! Det är naturUgtvis en väg som ledertiU olust och revolutionsstämningar, men jag försäkrar er, mina kommunistiskavänner i denna kammare, att ni har hoppat i galna skor den här gängen. Vitänker nämUgen gå ut och slåss med er och det ordentUgt! Jag kan ocksåförsäkra att ni har praktiskt taget inget gehör för en poUtik som gär ut på attskapa oro och sätta i gäng slagsmål pä den svenska arbetsmarknaden, där de avtradition missgynnade skall komma ännu mer pä efterkälken. Däremot har vi gehörför en utjämningspoUtik. Och när regeringen har bestämt sig för den poUtikregeringen för, sä sker det i kraft av de krav pä jämUkhet som aUa partiertalade om under den senaste vahörelsen. Hur i jösse namn skall man kunna ökajämUkheten om man pä en lönemarknad, där sex sjundedelar av svenska folketsinkomster fixeras, skulle, såsom begär, ge i genomsnitt och medåterverkningar på sociala förmåner - drygl per individ?Landsorganisationen har i krafl av jämUkhetskravel gätt ut och sagt: Vi mäste ikronor ha Uka mycket som andra grupper som är mera gynnade; vi är ju minstgynnade. Dessulom vill vi ha samma sociala förmåner och kompensation förarbetstidsförkortningen. Det kravet frän LO Ugger exakt i linje med samtligapartiers krav på jämlikhet, i varje fall principieUt. SkaU vi alltså ge och LO 20 000 - eller vad är det fräga om? Här passar det all ta upp resonemanget att avtalsverkelinte arbetar effektivt och konkret nog med förslag. Man skaU vara väldigtobevandrad i förhandUngar och lönepoUtik om man skall kunna göra detpåståendet. Här kommer med krav som räknal innebär höjningar på Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal grundlönernamed för en amanuens, alltså den lägst betaide, med det är bäst att vara exakt här för en förste byråsekreterare i A 23, med för en avdelningsdirektör i B 6, med för en professori U 27, med för en generaldirektör i C 8. Om vi besinnar att akademikernassociala förmåner kostar samhäUet ovanpå kontantlönen, begär man fördessa grupper , alltså , förhöjningar som varierar . För en professor tilUka överläkare begär man 35 000 ihöjning på grundlönen. Med återverkningar på sociala förmåner blir det ganskaexakt . Det är det bud avtalsverket har fått. Och så säger : Det här är egentUgen för Utet, Vi skulle ha några procent liU, Deträcker alltså inte , vägrar över huvud taget diskutera påett plan som har något så när kontakt med samhällsekonomin ochjämUkhetsfUosofin, Det skaU vara skräp tiU arbetsgivare som dä sitter ochsmånojsar med och SR. I StäUet har man sagt: Ni får ta och tänka om här,sä det bUr någon ordning på debatten! Det säger ål ossnär vi skenar i väg, och ändå har vi aldrig betett oss som nu gör. Men, säger , vi släpar ju efter! Och sä plockar manfram de två sämsta år man haft pä och som inte alls är oävna vägda emotvad en kroppsarbetare får. När man ser på utveckUngen tiU 1969 visardet sig att akademikerna i statstjänst pä har fått sin månadslönhöjd med , manhga industriarbetare med och kvinnUgamed 955. Akademikerna har i reda pengar fått så mycket somindustriarbetarna . När LO sätter experter på atträkna ut lönen efter skatt och med hänsyn tagen lUl prisstegringar visar detsig att akademikerna i statstjänst fått skyhögt mer i kronor och öre somabsolut netto än vad LO-folket fått. Och går man i ut iradio och TV och inbillar folk att man släpar efter och talar inte ett ÖgonbUckom 1966 ärs feta uppgörelse. Nej, naturligtvis skall tas i örat, och detordentligt! Jag har inte pratat med regeringen, men man kan ju förståändå hur tankegångarna måste gä: Vi har jämUkhetspoUtiken som ett vallöfte hur är det, fm Nettelbrandt, med på den punkten? LO säger bestämtifrän, att nu prutar vi inte på utjämningspoUtiken den här gången. TCO sägeregentUgen detsamma. Vem skall regeringen backa ut för? För SACOs orimUga kraveller för dem som ställer krav som har en viss korrespondens medsamhäUsekonomin och som dessutom är i förbund med jämUkhetstanken? Jag kan inte förstå, ärade kammarledamöter frän borgerUgthåU som varit uppe här jag undantar hur ni orkar prata som nigjort. För att nu inte tala om kommunisterna! Jag förstår inte hur ni orkar!Förstår man inte att det är hög tid att denna riksdag ger ett entydigt beskedtill de dunkla krafter och ändå högljudda som inte fattar att sä här beterman sig inte i en modern demokrati, i ett samhälle med social kultur ochhänsyn? Det har tydligen avtalsverket och regeringen fattat: Sä här går detinte! Jag gick på kommunisternas partUedare och partisekreterarei och undrade hur de kan stödja . Då skyndade sig herr iTyresö som är här närvarande jag skaU inte beröra vad sadeeftersom han inte är närvarande att visa mig ett purfärskt uttalande han hadegjort och där man tyckte att det skulle vara jämUkhetspoUtik. Men på slutet vardet ett angrepp på avtalsverket bockfoten! Jag tycker alt skaU gäupp här och ge klart besked om vad det är som brisier i avtalsverkets poUtik.Hans partikamrat, , som jag skall återkomma tUl, sade någontingom att ifall avtalsverket hade gett de lågavlönade akademikerna ett bud, såhade vi sluppit denna konfUkt. Ja, , det minsta jag kan säga omdetta är att det är naivt över alla gränser. Tror att sombegär på grundlönen till den sämst belalde och 35 000 tiU denhögst betaide akademikern aUtså exklusive återverkningarna pä de socialaförmånerna håller pä och för en poUtik för lågavlönade? Om man fär en smulaät dem är saken okay! Ja, dä har vi fått en social debatt som verkligen är utanmening. Men så där säger man dä man är Ådalspoet modell Camera obscura! Högern och hit och dit i frågan sparkarregeringen och avtalsverket på smalbenen! Jag förslår var hjärtat Uggernågonstans; alla de som tillhör de gynnade har så väldigt svårt i grunden attriktigt tänka om. När man är ute i debatter upplever man att folk med gottförstånd -normalt, höll jag pä att säga helt plötsligt har det mest kufiskaförsvar för privilegie- och klassordning i vårt samhälle. Och spelarhänsynslöst på egoismen hos dem som har makten i samhällel. Men för en regeringsom åtagit sig att skapa om det här samhället mot ökad jämUkhet och socialkultur går det inte att arbeta enUgt den modellen. Då uppstår mycket riktigt,, en konfUkt, Men det är inte en konfUkt meUan arbetsgivare ochlöntagare, käre . Det är en konflikt i första hand mellan oUkaskikt av löntagare, där de privUegerade slåss som bara altan för att behällaoch utvidga gamla lönerelationer. Det är den enkla sanningen i hela dennahistoria. Klasskamp är på gång, men det upptäcker inte kommunisterna i vårtsamhäUe, De har ingen aning om att klasskamp är på gäng. Därför solidariserarde sig med de gynnade i samhället för att bespotta regeringen och avtalsverket,som försöker föra jämUkhetspoUtik. Sedan åker man ut på fackUga möten ochpåstår att regeringen inte gör någonting för jämUkheten. säger att Saltsjöbadsandan är förhärskandepå den svenska arbeismarknaden. Han syftar naturUgtvis pä LO-området. Deltavisar att han inte vet något om den kamp som vi i LO för kring lönepoUtiken.Han har ingen aning om vad som pågår på . Han har glömt att vi varnära att braka ihop i en stor konfUkt . Sedan påstår fast det hör egentUgen intehit att del råder en omänsklig arbetstakt i KapitaUstsverigesproduktionsenheter. Jag tUlhör dem som har ivrat för att resa i ,och jag försäkrar , att vi inte slår rekord ibrådrappet här hemma i KapitaUstsverige. anser att vi med lagens hjälp ämnar tvingade Iredskande löntagarna tUl reson. Jag uppfattar det inte så att vi skall ta Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Iredskande löntagare i örat utan att vi skall skapa enutjämningspolitik mot högre social kultur. Om krafter då kämpar emot detta, tarvi dem inte i örat, men vi bekämpar dem. Det är dock helt klart, all om någon,, är ansvarig för den situation som vi har, när vi måsle gäifrän denna berömda parternas fria rätt, så är det inte avtalsverket ochjämUkhetspoUtiken, Ansvaret har de som vägrar att acceptera den jämUkhetspoUtiksom aUa partier är överens om; de som ger sig den på att man via lönemarknaden,som betyder nästan allt pä denna punkt, skall föra en annan poUtik änslatsmakterna har bestämt sig för. påstår jag vet att jag drar ul ,herr lalman, men det mäste slå motsagt i protokollet att regeringsförslagelär "i sin cynism ett hån mot de strejkande". VUka är det somstrejkar? Ännu intressantare är att fråga varför man strejkar. Det har jag redanredovisat. Man det belyder ingenting för sociala värderingar.Det är någonting sjukt, säger , i länder där lönlagarna måstestrejka, AU right, del är ett sjukdomstecken. Men krämpan ligger däri att manpä visst håll inte vill acceptera uljämningstanken. Skall vi göra etl operativtingrepp, skall vi göra del där sjukdomen sitter och inte där hälsan blomstrar.Det gör jämlikhetstanken. anser att staten skaU följa spelets regler. Dåskall inte rösta för denna lag, ty då kommer säkert regeringen attfölja spelets regler och lockouta lärare och hela faderullan, höll jag på attsäga. Vet inte vad han säger i talarstolen? Speletsregler är nämUgen, att när man inte kan komma överens vidtar båda parter de stridsåtgärderde har att tillgripa. Men har tydUgen ingenting emol att staten gerSACO vad man där begär eller i vart fall någonting ditåt och sä får det gåhur del vill med jämlikheten. Då är det klart alt han uttrycker en innerligönskan att tolka spelets regler sä, att den ena parten får förarevolverpolitik, medan den andra inte ens får ingå i självförsvar. fick ordel "solidaritet" i sin mun.Det krävs förtroende och soUdaritet, sade han. Ja, det är riktigt. Det finnsockså mycket fint sådant på svensk arbetsmarknad. Jag har verkligen i mänga,mänga är försökt att tala med SACOs ledning om lönemarknadsproblematiken, menjag måsle notera att det varit alldeles förgäves. Jag saknar helt förtroendeför och kan absolut inte soUdarisera mig med ; den saken är nog ändåklar. Bara en Uten anmärkning tiU före avslutningsorden! SACOoch kommunislerna älskar att framställa situationen så, att det pågår en kampmellan löntagare och arbetsgivare hör gärna "ohemula, reaktionära arbetsgivare"!Primärt är det en kamp meUan skattebetalarna och de statsanställda högbetalda,sekundärt är det en fräga om hur vi skall dela Uvets goda i värt samhälle. Hur orkar ni pä kommunisthäU vara med om en så ytterstbilUg analys av klasskampen? Vad frägan ytterst gäUer är, om vi skall avståfrån samhäUsingrepp och låta elt allas krig mot alla utvecklas på svensklönemarknad. Och här vUl jag rikta ett verkUgt allvarsord lill denna LO-rörelsen och TCO-rörelsen är, såsom jag sade, i höggrad uppbyggda pä en förnuftig princip, industriförbundsprincipen. EnUgt minuttolkning är detla den främsta förklaringen till all vi har nätt sä längt medfackföreningsrörelsen i som vi har gjort. Min uppfattning är att om smågrupper, som har ömtåliga funktioner, fär samorganisera sig, lär andra sig attgöra detsamma. Men om vi pä lång sikt kommer att spUttra LO och TCO, kommer viall få en rad smågrupper, och del blir en aUas kamp mot alla. Den dagen är delslut med friheten för arbetsmarknadsorganisationerna - då tar samhäUet hand omdet hela. ställer jag frägan; Är det statsrådet ochhans kamrater och avtalsverket som sätter friheten för arbetsmarknadens parteri fara, eller är det de som hyllar principen om all var och en gör som han vUlpå arbetsmarknaden? Svaret ger sig självl. Nej, vi har kommit så långt i utvecklingen och är nu innei en sädan situation, att samhället inle kan stå pä sidan omlönebUdningspolitiken, förmånspoUtiken och lönemarknaden, inte ens lill dengrad som samhället har gjort det . Engagemanget måste fördjupas och bUmera påtagligt, och dä måste samhället ha en filosofi. Vi är redan inne i detskeendet, och det är den fUosofin som har stoppat ;s ohemula krav, det ärden fUosofin som har skapat konfUkten. Men det fattar inle ens våra vännerkommunislerna. Alt den uttydningen inle passar moderata samlingspartiet ärnaturUgt, I en fUosofi där man viU ha den starkes rätt har man inle någolintresse av att skapa balans meUan starka och svaga, rätt och rättvisa. Jag tror att vi skall vara överens om att ta bort fjäUenoch skygglapparna och se saken sä; det moderna samhället är så pass invecklatoch ömtåligt att vi mäste ha ett nytänkande, en ny poUlik, där staten går inbetydligt aktivare än . Dä blir den samordnade lönepolitiken, den somLO predikar, hur den än utvecklas, den enda möjUga arbetsvägen. Hela detta talom decentralism är helt enkelt att underminera demokratins arbetsvillkor i detmoderna samhället. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal I detta anförande instämde fra , ,herrar Gadd, i , , , och , fruDahl, , , herrar i , Rosqvist, iRonneby, i , i , Auguslsson,i , i , i , Wääg,, i och , , herrar ,i , i , Carlstein och , ,, fröken , herrar i , , ochEricson i , , herrar , i och iKarlskoga, i , herrar i och , fruSundström, , herrar i , , , ,i och NUsson i , , herrar , ,och , , i , , fruBerglund saml herrar Häll, i , , i Skänningeoch (samiliga s). 4 protokoU 1971. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal HenLORENTZON (vpk) kort genmäle: Det var myckel intressant att en tungviktarefrån svensk fackföreningsrörelse äntrade denna talarstol , i synnerhet somYngve såsom ordförande för sitt fackförbund noga känner förhållandenaför landets låglönegrupper. Han kan mycket väl känslomässigt tala på dessalåglönegruppers vägnar, och jag förstår också hans känslor när det gäUer SACO.Det är bara det att han påstår att vi är SACO-försvarare. I finansdebatten lämnade vi, somjag har påpekat tidigare i denna debatt, en redogörelse för oUka deklarationerpartiet gjort ända sedan startade och som visade hur vi hadestäUt oss tUl denna konflikt dag för dag, och jag skall inte nu ta upp denfrågan. Det är en sak, , som Ni glider förbi,nämligen de socialdemokratiska ledningarnas agerande ute i kommunerna och ilandstingen. Vem har gett landstingsråden och kommunalråden deras jältehögalöner? Jo, det är socialdemokralerna som har gjort det. Varför berättar Ni intedetta? beslöt man i , som har ensocialdemokratisk majoritet, om rätt högt lUltagna löneökningar för kommunalatjänstemän, upp tiU . Jag skulle tro att Träindustriarbetareförbundetsmedlemmar inte tycker om det heller, men jag har inte hört någon anmärkning i det fallet. Jag menar att en svensk träindustriarbetare,massafabriksarbetare eller renhållningsarbetare är lika mycket värd som enläkare, arkitekt eller vUket yrke det än må gälla. Alla gör de sinsamhällsnyttiga gärning och de behövs i vårt samhälle. Men när ni tillsätterden ena landshövdingen efter den andra, som jag vUl påstå vi inte alls behöverför att sköta detta samhäUe och t. o. m. krigar inom fackföreningsrörelsen föratt fä de bäsla knogen, då säger ingenting. Vi har i detla land även råd att häUa oss med ettkungahus. Den ene av prinsarna heter och den andre , höll jag påatt säga; det är veckotidningspressen som förleder mig tUl att kalla honom så.Jag anser att vi inte behöver dem heUer. Men inte heller på den punkten harherr nägra som helst anmärkningar att göra. Det är som hanriktar sina anmärkningar mot, och sedan får vi kommunister en släng av sleven. HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: har klargjort attenligt hans mening behövs det inte att något vitalt samhäUsintresse är hotatför att samhäUet skaU ingripa i en konfUkt, under förutsättning att den ikonflikten indragna löntagargruppen är tUlräckligt Uten. Man talar ibland om konservativa krafter i en annan meningän den jag företräder. Jag finner det intressant att notera att i det renlreaktionära anförande höll fick han instämmanden avnäslan hela den socialdemokraliska gruppen. i (s) korl genmäle; säger att jag gUder förbidetta med borgarrådensoch andras höga löner. Ja, man kan ju inte behandla hela universum i ett endaanförande. Men jag har gjort uttalanden i och litet varstans därjag fördömer den sortens utjämningspolitik som gär ut på att om ettlandstingsråd har i årslön och etl borgarråd i 135 000kronor, dä skall också landstingsrådet ha . Om del är någon somhar ullalat sig om det så är del jag, , Däremot vet jag inte omherr Lorentzon har gjort några uttalanden, I varje fall har inte jag hört talasom det. Jag känner inte till de enUgt uppfattningobehövliga landshövdingarna och förstod i övrigt inte vad han menade. Men hansade någonting om att vi inom LO slåss om de bästa knogen, eUer hur? Jag skullevUja veta vad del är för knog. Jag kräver alt redovisar vad detär fräga om, Därefler skall jag gå i svaromål. När beskyller mig för alt vara reaktionär,då har man verkligen kommii vUse i tillvaron. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal (vpk) korl genmäle; Som alla märkte talade jag omlandshövdingeposlerna som myckel utmärkta attribut, och det är ju så att maninom svensk fackföreningsrörelse är varmt inställd på att få just de jobben.För närvarande stär tvä jobb färdiga att tillträda. i (s) kort genmäle; Så här i aU hast kan jag bara påminna mig ettfall.