prot · FU09118 · 1971-12-31 00:00:00 — 1 statsministerns fallvar det väl en indignation som grundade sig på ett par felaktigt ditsattacitationstecken. Jag blev Utet upprörd för att statsministern kom med lögner,t. ex. det att vi i vårt gemensamma trepartiförslag skulle stapla allaförslagen i motionerna ovanpå varandra. Det är en direkt lögn. Flerakostnadskrävande förslag är borta. Likaså var de siffror som statsministernangav för det tidigare budgetåret oriktiga. har vi hört nya lögner, t, ex.att vi skuUe föreslå momssänkning för bara en eller och att detInte skulle kosta någonting. Jag lämnar emellertid detta därhän. Viktigare är att statsministern nu ändå erkänner att vifrån oppositionens sida , våren och sommaren gjorde en riktigarekonjunkturbedömning. Men så sade statsministern: Ni kom Ju bara med marginellaförslag till ändringar. Men så lät det inte när vi förde fram förslagen. Vardet marginella förslag till ändringar att vi krävde ett generellt frisläppandeav investeringsfonderna - först utanför storstadsområdena och närarbetslösheten blev svår även där; att vi krävde räntesänkning innanden inträffade, att vi krävde vidsträckta lättnader i kreditrestriktionernainnan dessa inträffade, att vi krävde en höjning av investeringsavdragen tUldet dubbla och en utvidgning att gälla näringslivets byggnader samt att vi påsensommaren krävde; löneskatten, sank mom:5en? Nej, det var inga marginella förändringar. Men , frutalman, kvarstår efter denna del av debatten faktum att statsministern somföreträder för regeringen försöker förringa den oro som människorna kännerinför vinterns ökande arbetslöshet, att de som skall fatta besluten om deerforderliga investeringarna och de som skaU satsa det riskvilliga kapitaletupplever regeringens ekonomiska politik som otUlfredsställande och att det ärnödvändigt att inge dessa människor känslan att det finns några som är vilhgaatt ta ansvaret för kraftfuUare åtgärder. Vi tar det ansvaret med lugn trots alla statsministerns beskyllningar. Men det är litet förbluffandeatt det är ledaren för en minoritetsregering som står här och uppträder sådrygt som statsministern gjorde i sitt tidigare inlägg. Kom ihåg att ni undervåren har tillbakavisat det erbjudande om samlade lösningar som både herrFälldin oeh Jag har gjort! Vi är fortfarande beredda att resonera, om ni kanacceptera generella åtgärder. Säger ni nej, gå då till kommunisterna och görupp med dem och gör klart för folk att det är på kommunisterna nibygger er bräckUga regeringsställning! HerrBOHMAN (m) kort genmäle: är vi i varje fall ense på en punkt: attdet är betydligt trevligare och roligare att debattera när tonfallen harskruvats ned till normal nivå. Jag vill avsluta den här debatten för mitt vidkommande medatt knyta några reflexioner till det resonemang som statsministern har förtbeträffande möjligheterna att använda skattevapnet som en generell -stimulerande eller åtstramande faktor I budgetpolitiken. Jag tror att allaländer eller I vatie fall flertalet civiliserade länder är ense om attskattevapnet är ett användbart konjunkturpolitiskt medel, som slår igenomsnabbt, når effektivitet snabbt och drabbar någorlunda rättvist. har man ivårt land använt skatterna, herr finansminister, somkonjunkturpåverkande faktor, men som jag sade, alltid då det gäller atthöja skatterna, då det gällt att suga in köpkraft. Det har man hållit på med iså och gått så långt att man nått en sådan höjd att den direktaskatten nu är användbar för det här syftet; man kan inte på denvägen åstadkomma en åtstramningseffekt även om man skulle vUja göra det, ävenom man skulle behöva göra det. När det gäller den indirekta skatten gjorde statsministerngällande att man inte kan ändra momsen till måndag. Ja, skall manändra den, så måste det ju bU en ändring från månad till månad. Frågan är sedanhur länge ändringen skall gälla. Och varför skulle man inte kunna göra det?Fråga som sitter där borta, finansministerns statssekreteraresom är ordförande i budgetutredningen, som har till uppgift att Just undersökamöjligheterna att göra skattevapnet mera hanterligt, mera effektivt då detgäller att angripa konjunkturvariationerna. Finansministern har givitbudgetutredningen till uppgift att syssla med Just det här. Då kan man interimhgen avvisa dessa möjligheter på det sätt som statsministern gjorde. Det är klart att vi är glada över att vi på den borgerligasidan nu är överens om att begära en utredning av de direkta skatterna. Ochvarför skulle inte socialdemokraterna också vara tacksamma över att vi står därvi står? Kommer ni Inte att företa någon ändring av de direkta skatterna?Kommer ni att ha de nuvarande kvar till nästa års val? Om ni inte kan svara påden frågan, eller om ni kommer att företa en ändring, så borde ju även ni hälsamed tillfredsställelse att översynen sker len parlamentarisk utredning och inteinom kanslihusets lyckta dörrar och bara resulterar I något slags plock medolika skatteskalor. Det måste väl ändå ur hela folkhushållets synpunkt vara bättre att man gör en förutsättningslös. ordentligutredning av ett skattesystem som enligt min mening är helt föråldrat. Frågaarbetstagarna, fråga LO-folket och fråga TCO, så får ni nog klart för er var destår i det här hänseendet! i (vpk) kort genmäle: Apropå tack tUl mig måste Jag sägaatt min avsikt i och för sig inte var att lugna ner debatten. Den var snarastatt erinra om den gamla kända historien om resetalaren som läste uppmanuskriptet från partikanshet där det plötshgt stod;"Argumenten svaga höj rösten! " Jag tycker att detta präglat en stor del av den debatt somförts . När det gäller varade ju inte heller det lugna tempotså särskUt länge det var ! sade att arbetarnas infiytande i samhället ökasgenom de selektiva åtgärderna. Jag tror nog att det där behöver utvecklas litetmer för att det skah bh klart. Vad beträffar det jag sade om samarbetet mellan regeringenoch storfinansen kan jag naturligtvis inte bestämma vilka , herrSträng och andra medlemmar av regeringen skall tala med. Men vad jag kankritisera är resultaten av dessa samtal. Vad jag påpekade var den viktigafrågan vilka som får fördelar och vUka som får nackdelar av vad man kommeröverens om genom sådana samtal de må vara hemUga eller öppna. Det är där minkritik sätter in. Den här debatten är väldigt intressant, ochfortsättningen i utskotten och i den vidare riksdagsbehandUngen skall också bUintressant. De borgerUga vet att det inte finns någon majoritet i förderas förslag. Det finns ingen majoritet för deras förslag om en tUlfäUigsiinkning . Däremot vet de att om de vill ha resultat när detgäller en viss sänkning av momsen, så återstår en möjlighet för dem, och det ärden enda, nämligen att rösta för vänsterpartiet-kommunisternas motion somkräver att mervärdeskatten på hvsmedel skall avskaffas. Det är aUtså vad som ärmöjligt att åstadkomma när det gäller förändringar i momsen. Men på den punkten är de borgerUga tydligen hteträddhågade. Man läser ibland väldigt käcka artiklar i de borgerhga tidningarnaom att nu skall regeringen störtas och skall de borgerUga ta ansvaret dethar vi sett även i TV . Men när det kommer till kritan verkardet inte vara så mycket bakom dessa ord. Man kunde nästan om dessatrumpetsignaler använda uttrycket, att det handlar om borgerlig rege-rlngsporr- det är aUtså sådant som får ersätta verklig handling! Det sista anser jag mig för ögonbhcketoförmögen att kommentera! är väl något av ett hopplöst fall. Han skulleJu vara så vänlig. Det varade - som sade ochså började han beskylla mig för lögn, otidigheter och för att vara dryg detvar ingen usel mänsklig egenskap som jag Inte besatt. har gjort enInnovation; han stod här och ropade "Vet hut! " åt KristerWickman, och sedan strök han det ur protokoUet det skuUe tydligen se Ula ut föreftervälden att hberahsmens banerförare hade ropat "Vet hut! Jagvet inte om det är en modeU som han kan använda den här gången. Vi kannaturligtvis ha ett sådant här språkbruk - och då skall det vara det språkbruken folkpartist normalt har. Men det går inte att säga att nu skall vi tala iett nedlugnat tempo och sedan nästan I samma mening gå över till det härspråkbruket. Så flexibel kan inte konjunkturpolitiken vara, ens på tålandetsområde, (: Det är en rent oriktig uppgift att jag skulleha strukit i protokollet,) talade om skatten. Det jag fann remarkabeltvar hans påstående, att det innebär en stor seger för moderata samlingspartietatt man kräver en utredning. Jag vUl bara framhålla att skatteskalor inte kanförbh oförändrade. De påverkas nämligen av prisutveckhng, standardutvecklingoch mycket annat, vUket gör att man ständigt måste justera skattesystemet. Vihar gjort det ungefär . Det bör vifortsätta med, och och det skall vi självfallet fortsätta med. Det var intressant att höra att det tydligen råder heltohka meningar mellan moderata samhngspartiet och om vad som ärviktigt. Sedan är det en öppen fråga om man skall tillsätta en stor skatteutredning.Den förra höll på och framfödde sedan ett förslag, som blev totaltnedkrltlserat av så tunga remissinstanser som LO och andra. Jag vet inte om manskah använda den metoden eller om det Inte är bättre att göra en kontinuerliganpassning av skatteskalorna, vilket vi ju har möjlighet att göra iriksdagen. Jag låter det vara osagt. Jag tror dock inte att vi kan vänta sålänge med att förändra skattesystemet. En utredning tar tre till medremissbehandhng. En så lång väntan vore olycklig. Att man tog med detta skatteförslag i ettkonjunkturpohtiskt paket kan jag inte begripa. Jag konstaterar att det ansågsvara en stor framgång för moderata samlingspartiet. Det var väl I huvudsakdetta förslag som inte var med i den långa uppräkningen. Moderatasamhngspartiet hade släppt sin direktskattesänkning och fick då i ställetdetta. Det måste ju betyda någonting. frågade om vi aldrig kunde gå med på genereUaåtgärder och skattevariationer. Självfallet kan vi det. I det paket som härföreligger finns ju en rad förslag till skattesänkningar t. ex. förmaskininvesteringar. har under detta år sänkt räntan . Detär en generell åtgärd. Men jag vägrar nu liksom tidigare att i riksdagendiskutera räntans variationer. Det tycker jag är helt orimligt. VI kan givetvis vidta generella åtgärder av oUka typer.Men man får tänka efter; Hur ser konjunkturläget ut? Vilka typer av svårigheterhar vi? Var bör vi lägga tyngdpunkten? När en tredjedel av de arbetslösa äräldre, när vi har uppenbara regional- och strukturproblem och när nästan helaökningen av arbetslösheten gäller kvinnor och i någon mån ungdomar, är detåtgärder för dessa speciella grupper som behövs. När vi skall allmänt stimulerakonjunkturen, skaU vi ge en konsumtionsstimulans tUl de grupper som bästbehöver den, nämligen pensionärer och barnfamiher, samt tUl en långsiktigutbyggnad av vår industri. Det är så vi resonerar,och det finns en klar principiell motivering för detta. Såsom slutord till vUl Jag framhålla att närherr skulle summera debatten på sitt deklamatoriska sätt, försökte han gesken av att regeringen inte vill göra någonting utan bara säger nej. Hanförsöker skapa det intrycket. I själva verket har vi nu satsat 7 miljarderkronor i påspädning av vår ekonomi, vilket enligt konjunkturinstitutetsbedömning är vad den svenska ekonomin tål. En ytterligare påspädning betyderbara att vi skapar inflationsstimulans och påfrestingar för importen. Denkritik från ekonomerna som ni citerar här i olika sammanhang härrör enligt vadJag känner till från tiden innan det stora konjunkturstimulerande paketet hadelanserats. Vad VI däremot har sagt nej till är att späda på densvenska konjunkturen med 4 miljarder i ökad köpkraft plus sänkt ränta oeh enallmän låneexpansion plus en rad andra ting utöver regeringens paket, därföratt vi då får en inflationspåspädning och en påfrestning på vår import som viIcke tål. Det är sanningen. säger att vi inte vUl diskutera. Jo, det ärju det Jag har gjort ! Jag utgick från vad sade den 4oktober, att man inte kunde lägga en momssänkning på redan föreslagnaåtgärder om höjt barnbidrag och borttagande av arbetsgivaravgiften. Det gickinte - inte i alla fall. Men skillnaden mot gör 500miljoner kronor . erkände själv att det inte var sak. Men efter kom vi med ett paket som innebär enpåspädning med 2 miljarder, i samma storleksordning som hela momssänkningen -Ja, inte fullt Uka mycket. Ovanpå sitt eget och ovanpå regeringens alla förslaglägger en fyraprocentig momssänkning, vilket han den 4 oktoberklart sagt Ifrån var orimligt med hänsyn till vår ekonomiska balans. Jag troddefaktiskt att menade det man sade så sent som . Vad har sedermera inträffat? Jo, ni har känt trycket attbh eniga. Jag skall modifiera: skattesänkningsförslagfinns inte med, men annars har ni staplat förslagen ovanpå varandra, gjort precisdet som sade var omöjligt. Och så har ni dessutom lagt påvårt eget förslag. Som Jag har sagt tål icke vår ekonomi det. Men det är ocksåfråga om ett val mellan metoder att angripa de ekonomiska problemen I samhäUet,och där har valt samarbete med . Det är sak. Detta speglas i en annan fråga, den som gäller EEC. HerrFälldin sade att här är alla överens. därefter riktade väldiga anklagelser mot regeringens EEC-pohtik. Vi är inte beredda att tubba på neutraUteten, och vi ärinte beredda att föra en politik som skulle sätta den i tvivelsmål. Vi är inteberedda att gå in I ett politiskt samarbete som står i strid med dennaneutralitetspolitik. Därför får vi avstå från ett medlemskap i . Det finnsinga illusioner om att man kan ha något halvt medlemskap, utan här måste man taklar stäUning. vill vi ha ett brett och nära handelspolitisktsamarbete. Jag tror vi når ett bra resultat. Jag tror det innebär en jättechansför svensk industri och en fördel för vårt land, men de resultat vi kan skymtagagnas inte av de angrepp som två av oppositionspartierna riktat moi:EEC-polltiken. Det är också föga mening med att påstå att man är eni.g. Inom politiken skall man om möjligt nå samförstånd, bredsamling -det är en fin ambition. Men politiken måste också ge klara linjer förhandlandet. Det är ett lika stort värde. Regeringen kommer att söka följa enklar linje både för att värna våra utrikespolitiska och handelspolitiskaintressen och för att hävda sysselsättningen under bevarad ekonomisk balans. Fru andre vice talmannen anmäldeatt herrar , och anhållit att till protokollet få antecknatatt de inte ägde rätt till ytterligare repliker. Därefter tUlkännagav fru andre vice talmannen, att anslagutfärdats till sammanträdets fortsättande . Låt mig aUra först få framföra ett varmt tacktUl talmanskonferensen för privilegiet att få tala något längre än denhalvtimme som varit anvisad för de övriga inledande talarna. Jag skall försökabalansera det där Utet särpräglade intrycket att Jag skulle ha några specieUafavörer före andra genom att stå kvar i bänken och prata - det framstår undersådana förhållanden som htet mera blygsamt. Jag skall naturligtvis också närJag har det här inlägget ge möjligheter tUl , , herrBohman och att komma tUlbaka I en ny replikomgång utan att detbhr aUtför mycket vatten som rinner under broarna under väntans tider. Det är naturligtvis, som fru talmannen väl förstår i sinegenskap av gammal rutinerad politiker, litet besvärligt förlåt mig för detdär med gammal att försöka utvinna något nytt ur den härekonomiska debatten som så grundligt ventilerats meUan de föregående talarna.Men det finns kanhända ändå några synpunkter som skulle kunna vara värda ennärmare kommentar och kanske någonting av en analys. Jag tror att det var som I ett av sina inläggangrep statsministern genom att säga att här har regeringen en benägenhet attgöra president och statsminister tUl syndabockar för debesvärligheter vi skulle se i ansiktet Just . Jag vet Inte om tänkte på att han här berör enfråga som faktiskt är värd att litet närmare kommentera. Vi har bakom oss haften alldeles exceptioneU utveckhng på utrikeshandelns område under både 1950-och 1960-talen, och Jag har tidigare sagt att det väl egentligen ärden utveckhngen som varit någonting av drivkraften i den snabbastandardstegring och ekonomiska tUlväxt som ändå har präglat västvärlden underde här båda årtiondena. Den har emellertid varit byggd på ett ganska klentunderlag. Den har varit byggd på att amerikanerna har kunnat kosta på sig enkraftig underbalans i sina affärer med omvärlden, förUtande sig på att världenmåste ha ett internationellt betalningsmedel i form av en reserwaluta och attnågot annat alternativ än den amerikanska dollarn egentligen inte fanns. Närdet emellertid går dithän att guldhållningen i reduceras miharder amerikanska dollar och utelöpande doUarmängd utanför gränsernaär fyra gånger så stor, då är det väl i och för sig förklarhgt att världenbörjar att fundera över om man kan hålla på med det här så mycket längre till.Det begrep även den amerikanska administrationen och föhaktligen kom detNixonska utspelet, framtvingat med logisk nödvändighet jag är beredd att sägadet av den alldeles orimliga situation som uppstått på grund av det våldsammaamerikanska underskottet och den dusch av amerikansk valuta som världen hadeemottaglt i stegrad omfattning . Hur man skall reda upp detär en av nationernas svåraste problem . Den senaste valutakonferensen i fick tillfälleatt på allvar resonera igenom dessa frågor, och jag kan sägaatt det positiva i den valutadiskussionen var att det förelåg enighet om måste nå fram till en ny samstämmig lösning, Bretton Woods-överens-kommelsenmed de fasta pariteterna har varit en av drivkrafterna i utvecklingen. Den harnu brakat samman, och nationerna måste sätta sig vid förhandlingsbordet ochkomma fram till något nytt av samma slag även om Jag tror att en större gradav rörUghet kring den bestämda nollpunkten, av naturUga skäl, kanske blir detslutliga resultatet, 1 vart fall var man på det klara med att det nuvarandesystemet med de flytande växelkurserna och med den osäkerhet som det systemetinnebär - möjligt måste efterträdas av en ny reguljär valutaordning,uppstöttad av de industriahserade nationerna. Innan man kommer dit har man emellertid att räkna med ensvår och - det kan Jag säga mycket hård förhandling. Bakom ligger denationella :intressena av att inte via ofördelaktiga valutapariteter komma isämre konkurrensstäUning gentemot andra nationer. Den stadigt utbyggdainternationella handeln, som i sig har inneburit - som Jag sade - en starkhävstång för framåtskridande, innebär också att aUa nationer bevakar va.randrai den hårda internationella konkurrensen. Ingen nation är beredd att utanvidare ge någon nation några konkurrensfördelar på det lättvindiga sätt som enför den speciella nationen önskvärd justering av valutakursen skulle medföra. Med utgångspunkt I det här skulle Jag ha ett behov av attsäga att jag ibland har en känsla av alt man från svenskt företagarhål! trorsig om att på ett diskret och oförmärkhgt sätt, via en isolerad svenskkursjustering, kunna skapa sig dessa speciella konkurrensfördelar. Jag vågarsäga att ingenting iir mer världsfrämmande. Som sagt: Varje nation bevakar deandra nationerna. Åtgärder på den här punkten kommer att mötas av motåtgärder.Antingen skaU vi nå fram till en överenskommelse där alla samverkar, utansmussel, eller också skall vi se i ögonen att parterna gräver ner sig i sinaförsvarslinjer och i sina skyttegravar i något slags nationell protektionlsm.Att den sistnämnda utveckhngen är ett steg tillbaka i den allmännavälståndsutvecklingen behöver ingen bära tvivelsmål om. kan en nation komma på valutamässigt ochbytesbalansmässigt obestånd; och kanske inte bara : det har hänträtt ofta med påföhande räddningsaktioner från de övriganationerna på internationell bas. Vad som speciellt har stört oss i detta avseende är densocialdemokratiska regeringen i , som fick överta ett fögderi där dentidigare regeringen inte hade lyckats hålla sin ekonomi i balans med omvärldenoch dragit på sig en så pass stor utrikesskuld i sin handel och sinabytesförhållanden med andra länder att nu en hård och ytterligt besk medicinmåste tas till. Regeringen har tvingats ta ett steg tillbaka, sä attsåga grävt ned sig i sin lilla skyttegrav. Vi hoppas ivrigt att det skall blitemporärt. Det är också utgångspunkten för den danska regeringens program. Detställer emellertid till svårigheter för handelspartner, av vilka vårtland är en av de mera betydande och framträdande. Men - och det kanske man iallmänhet glömmer bort - det ställer naturligtvis till de största svårigheternaför självt. Den 10-proeentiga extratullen gör alla importvaror 10procent dyrare, sätter en extra fart på den interna prisstegringen i det landetmed allt vad det betyder för löntagare och för folk med begränsade Inkomsterinte minst i ett land dår lönerna är anknutna just till utvecklingen avpriserna. Personligen tror Jag att våra vänner danskarna självakommer att få känna på de hårdaste verkningarna, men den medicinen krävs för enhavererad nationell ekonomi. Den måste vara besk och illasmakande. När ingenannan utväg återstår för en nation så får nationen ta den. Vi har bara atthoppas att den skall göra verkan inom rimlig tid och atl det hela på nytt igenskall norniahseras hos denna för vår ekonomi betydelsefulla handelspartner. Utifrån delta kanske jag också skulle vilja göra enreflexion om det utomordentligt energiska ekonomiska skriftställeri som harfyllt dagspressen , där de s. k. ekonomerna av fackethar lekt med de här allvarliga frågorna på ett sätt som Jag inte utan vidarevill låta vara oemotsagt. Man har försökt göra gällande att en enskild nationkan isolerad från omvärlden föra sin egen ekonomi bara man bestämmer sig fördet. Är det så atl man kommer för högt i expansionstakten, är det så att mankommer för högt i fråga om kostnadsutvecklingen i det egna landet så är det -som det sades här av en av våra skriftlärda ekonomer -så enkelt att då klararman det bara med oupphöriiga Justeringar av växelkurserna. Det låter ju fasligt bra, men den andra sidan bör Ju talasom, nämligen att vatie sådan justering av växelkursen utlöser en prisstegring idet egna landet, en prisstegring med allt vad det Innebär. Det blir en oändligcirculus vitiosus, detta evinnerliga gamla problem om priser och löner somJagar varandra, och till slut blir vi allesammans fattigare. Slutsatsen av detta, herr talman, skulle vara något av ettberörande av ett problem som Inte har diskuterats men som kan stå som ettskolexempel på vart det leder hän om man inte behärskar sig oeh ser till attdet är just balansen med utlandet i fråga om handel och övriga tiänster ochdärmed valulasituationen som i sista hand är det avgörande om man över huvudtaget skall ställa sig upp i en talarstol och göra anspråk på att vilja slåvakt om sysselsättning och hjälpa dem som är arbetslösa. De åtgärder som regeringen nu har satt in och som vihoppas få anslutning till representerar som det har sagts häråtgärder av en kraft och en styrka som går långt utöver vad vi harvågat oss på. Siffrorna har ju anförts, 5 miljarder och 2 till därutöver, ävenom den senare åtgärden tar sig uttryck i en aktivitet kanske över två, två ochett halvt eller . Jag tänker på de här frisläppta oprioriterade byggena,I runt tal blir slutsumman 7 miljarder. Huvudlinjen har Ju varit - och det har ocksåunderstrukits - att vi skulle försöka sätta in våra åtgärder just där de behövsoch på sådant sätt att de inte äventyrar den nödvändiga handels- ochbytesbalansen mot omvärlden, som Jag inledningsvis berörde. Det är klart att byggnadssektorn under sådana förhållandenkommer i förgrunden. Byggnadssektorn är Icke nämnvärt importkrävande. Det ärfråga om sysselsättning för svensk arbetskraft, inte bara för byggnadsarbetarnautan även för arbetarna i transportverksamheten oeh i byggnadsämnesindustrin.Följaktligen har sektorn något av en nyckelfunktion i sysselsättningen. Denger i liten utsträckning utslag på importsidan, och därför är det heltnaturligt att man har lagt en stor vikt vid att sätta in insatserna där.