prot · FU09119 · 1971-12-31 00:00:00 — Speciellt är detta viktigt för barnen under uppväxttiden.Den viktiga cell som famUjen utgör I samhäUet måste också få samhäUets stöd.Det stöd som finns har visat sig otillräckligt för att tUlnärmelsevis gebarnfamiljerna den standard som många Icke-barnfamUjer har. Standarden är sombl. a. låginkomstutredningen pekar på starkt beroende av hur många som skall levapå en och samma lön. Socialdemokraterna lovade att riksdag skulleföreläggas förslag om en famihepohtlsk reform. FamUjerna har fåttvänta förgäves på en reform som omspänner hela fältet. Punktinsatser har gjortsmen helhetsgreppet på problematiken väntar. Vad vi nu har är ett famUjepohtlsktlappverk med ganska ömtåliga skarvar. Inte minst har skattereformen medfört attmånga familjer har fått sin konsumtionsförmåga starkt undergrävd. När vi i detnu rådande läget från har föreslagit konsumtionsstimulerande åtgärder,har det för oss varit naturligt att söka tUlgodose just barnfamUjerna genom enhöjning av barnbidraget med . I samband med behandlingen avden i går framlagda propositionen om höjda bostadstUlägg för barnfamUjernakommer vi att upprepa detta krav. Om framtagandet av underlaget för denna proposition finnsohka historieskrivningar, som vittnar om vUken tidsnöd man var i när man skulleta fram detta förslag. Jag skall inte yttra mig om riktigheten i de olikahistorieskrivningarna, men en sak är i alla fall säker, nämligen att manallvarligt minskat famihepoUtiska kommitténs möjligheter att komm fram med enväl avvägd samlad lösning. VI anser trots detta I avvaktan på en allsidig familjepolitisk reform att en utbyggnad av ett redan existerandebarnbidragssystem är det enklaste sättet att snabbt åtgärda den skevhet somskattereformen medförde. Barnbidragshöjningen har också den positiva effektenatt den Inte förstärker de tröskeleffekter som det Inkomstprövade bidraget germed hänsyn tUl marginalskatterna. En annan fördel är att det Inte ärkomsumtlonsstyrande och att tldlgarelägg-nlngen av höjningen är en kompensationför den uteblivna Indexregleringen av barnbidragen. i mitt anförande påtalade jagkvinnornas osäkra situation på arbetsmarknaden och den dåliga värdering avkvinnornas arbetsinsatser som man kan spåra däri. En annan arbetsinsats som avhävd ankommit på kvinnorna är vården av barn. Oavsett vilken av föräldrarna somi dag fuhgör den samhällsinsats som vården av minderåriga barn är bör denvärderas annorlunda än vad som hittUls varit fallet. VI avser givetvis attåterkomma tUlsammans med med det tidigare framförda kravet på ettvårdnadsbidrag. Vårdnadsbidraget skall var ett ekonomiskt stöd tlU föräldrarnasom gör det möjligt att välja mellan antingen förvärvsarbete för båda utanförhemmet eller ett stöd i en situation där en arbetar i hemmet. Inte minst för demånga ensamföräldrarna skulle det vara ett välbehövligt tillskott. Likasåmåste också vårdnadsinsatser få en annan ställning I det socialaförsäkringssystemet. 1 två avlämnade betänkanden, delsbarnstugeutredningens diskussionspromemoria, dels abortutredningens betänkande,görs långtgående analyser av dagens famUJesltuatlon. Av dessa framgår klartatt förutom rent materiellt stöd tUl dagens famUjer behövs också åtgärder avannat slag som stöttar socialt. Många unga föräldrar går ganskaoförberedda in i föräldrarollen och saknar ofta förutsättningar för att kunnavara den trygghetsfaktor i tUlvaron som de skulle viha vara för sina barn.Föräldrautbildningen behöver radikalt förbättras både Inom skolsystemet och utanfördetta. Barnavårdscentralerna måste byggas ut för att de skallkunna fullgöra sina uppgifter som rådgivare, både medicinskt och psykologiskt. Utbyggnaden av barntUlsynsverksamheten spelar en viktigroll I famUjedebatten, då Inte bara den verksamhet som bedrivs I barnstugorutan även famlljedaghemsverksamheten utgör ett mycket värdefullt Inslag i mångakommuners verksamhet och för åtskUUga människor är det enda alternativet att fåbarntillsyn. Vad vi benämner förskoleverksamhet spelar även en väsentligroU för bamens utveckling och för en social utjämning. VI väntar otåligt på en samlad lösning av defamiljepolitiska frågorna. Låt vara att de frågor jag sist dragit uppbeträffande föräldrautbildning, barnstugor och barnavårdscentralernas utbyggnadInte kan tas med i det reformförslag som familjepolitiska kommittén skall läggafram, utan får behandlas för sig. Men det är betydelsefullt att man i allafrågor som rör famUjen ser till helheten, och då bör även denna problematikpåverka utformningen. HerrMÖLLER i (fp); Att fly fakta är politikers farligastebeteende. Då blir de politiska besluten felaktiga. Fakta - ochalldeles entydigt sedanbörjan av våren är att konjunkturen varit dålig i . Att UtveckUngenfått bil som , sommaren och hösten beror på regeringens räddhåga atti tid och med tUhäckhg kraft vidta motåtgärder. Dess brott är inte att denvidtagit felaktiga aktiva åtgärder. Brottet är underlåtenhet, . Statsminister nämnde att regeringen,enligt honom, hade satsat 7 miharder kronor på ohka åtgärder och att våraytterligare förslag därför inte behövdes. Hans ord föll ungefär så här: VI harsatsat hårdare än någonsin (för att motverka den här konjunktursvackan). Nå, det var ett dåligt skäl. För ni socialdemokrater harju Inte lyckats. Våra åtgärder behövs. Alla vet hur svag konjunkturen varit iår och ännu är. sade vidare i en av sina repliker: Vi villhjälpa de utsatta människorna, ni vill ha genereUa åtgärder. Det är en riktigtdålig verklighetsbeskrivning. söker sätta i motsatsstäUning å enasidan socialpolitik, regionalpolitik och liknande, och å andra sidankonjunkturpohtik. Det om något är en 1920-talsmässig syn på ekonomiskpolitik, för att använda ett uttryck som cirkulerat tidigare i debatten. Denförsta försvarshnjen mot arbetslöshet består i en skicklig konjunkturpolitik.De andra åtgärderna behövs också, men utan en rejäl dos konjunkturpolitiskaåtgärder när konjunkturen är dålig bhr insatserna ett ekonomiskt lapptäcke, somInte tUlräckligt kan skyla och skydda för hela befolkningen. Det talas ofta om jämlikhetspolitik och det med all rätt.Men låt mig då poängtera: En riktigt förd ekonomisk politik är om någotjämlikhets-politik. Det är för det första genom den vi skah se tlU att detfinns arbete, och finns inte det blir de redan ekonomiskt mest svaga också mestutsatta. Det är för det andra genom den ekonomiska politiken som vi skall setill att prisstegringarna blir små och ringa. Sker inte det är det människormed små besparingar, och de som inte kan kompensera sig för inflationenshärjningar, som blir mest lidande. För det tredje behövs det en vettigekonomisk pohtik för att se tUl att vår ekonomiska tUlväxttakt fortsätter cch ökar.Sker inte det blir reformutrymmet mycket mindre. Och det är ur det utrymmet somjust reformerna och stödet tUl de svagaste brakar tas och kommer att tas även Iframtiden både tUl insatser här hemma i och tUl våra viktiga insatserför ekonomisk och social utveckling ute i världen. En hög tiUväxt mildrar ocksårisken för stora konflikter grupper emeUan i samhäUet, eftersom kakan bhrlättare att dela då den växer snabbt. Konflikter I form av strejk och lockoutgår dessutom, som vi alla vet, i genomsnitt hårdast ut Över dem som har detsämst ställt, över dem som har minst besparingar att tillgripa i ett sådantläge. Den slutsats som framstår som naturlig i belysning av densenaste tidens ekonomiska pohtik är därför att socialdemokraterna nyhgen har missköttjämllkhetspolitikens viktigaste grundval. Sysselsättning, prisstegringar ochtUlväxttakt har utvecklats iUa. Arbetslösheten är högre än någonsin urider de som gått sedan nuvarande statistik infördes 1955.Priserna ökade och fram till senare delen av1960-talet, men 1969 var ökningen , 1970 var den igen, ochkonjunkturinstitutet bedömer I sin senaste rapport att ökningen blir 7 procentockså . Och tUlväxten I bruttonationalprodukten blir 0,5 procentmot genomsnitt . Det behövs sannerligen en skickligare ekonomisk pohtik omjämlikhetsidealen skall kunna fullföljas och genom kraftig praktisk handlingförverkligas. , som gjorde utläggningar omutskottsarbetet, vill jag säga: Om regeringen hade utfört ett målinriktatarbete, sett hurudan konjunkturen var och arbetat fram enproposition, så hade finansutskottet kunnat behandla den genast efterriksdagsstarten och ett riksdagsbeslut snabbt kunnat hjälpa folk här i landet -de arbetslösa och de än fler oroade människorna. Momssänkningen är ett av de starka krav somoppositionen nu enigt för fram. Den innebär ett dubbelt grepp i den ekonomiskapolitiken. Avsikten är tUl en del att höja konsumtion och efterfrågan i Sverige- och därmed sätta fler hjul i rörelse och alltså öka produktion, inkomster ochsysselsättning. Men tUl en del är greppet också ett annat och gäller dåInvesteringarna. En ökad konsumtionsvara-efterfrågan gör det mera attraktivtatt investera. Själv bedömer jag detta som en av de viktigasteföljdverkningarna av en momssänkning . Det går inte att tvinga framinvesteringar om försähningen är skral och lagren relativt stora. En ökadallmän efterfrågan behövs då för att positivt bygga under beslut ominvesteringar -investeringar som annars skulle utebli. Professorn inationalekonomi sammanfattar detta I den som komut och som tidigare i debatten citerade ett längre styckeur: Man kan i dagens läge "Inte stimulera till Investeringar om man Intesamtidigt blåser på efterfrågan". De ökade investeringar vi vUl uppnå med hjälp av bl. a. enmomssänkning betyder inkomster och sysselsättning genom den ökade produktionav investeringsvaror som då erfordras. Det betyder också att den svenskaproduktionskapaciteten blir högre när vi får högkonjunktur Igen och behöverproducera mycket mer för att möta den Inhemska efterfrågan och den ökadeefterfrågan på våra exportvaror. Jag har här velat understryka denna dubbla följd av enmomssänkning. Den stimulerar alltså både konsumtion och Investeringar. Jag ser allvarligt på frågan om investeringarnas utvecklingäven . Det beror inte minst på en delvis ny företeelse: de stora ochsvårlösta problem som vi får genom att de svenskastorföretagens Investeringar inom inte blir vad vi önskar och behöver.En allt större del av dessa Investeringar sker nämligen inte hos oss utan iutlandet. Detta är delvis av EEC-skäl. Man vUl med säkerhet kommainnanför EEC :s tuUmurar. Ett svenskt handelsavtal om frihandel bhr delsformellt kortvarigt, dels riskeras undantag från tullfriheten för vissa varor.Dessutom kommer vi ju Inte med i det övriga ekonomiska samarbetet. som gäller icke-tullmässlga handelshinder, gemensammapatentregler och säkerhetsbestämmelser, statliga upphandlingsregler osv.,vilket också kommer att utgöra en svårighet för företag som hgger utanför EEC. Det andra huvudskälet till de allt fler svenska investeringarnai utlandet är att lönerna där ligger lägre än hos oss. Det har medfört att vi iSverige alltmer har koncentrerat oss på specialiserad produktion, där högtkunnande behövs - vilket finns i vårt land. När det gäller typen avinvesteringar bhr dragen därför delvis mörkare för svensk sysselsättning. Omman grovt delar upp Investeringarna I å ena sidan dem som gäller expansion ochger ny sysselsättning och å andra sidan dem som gäller rationalisering, dvs.bara effektivisering, så gäller att svenska storföretags expansion - som gernya jobb, ger sysselsättning I allt högre grad sker i utlandet, medanrationaliseringen - som till stor del friställer folk - sker I . De stora företagen klarar sig konkurrensmässigt, mensysselsättningen hos oss klarar sig inte hka lätt. Jag skall ta upp detta stora problem pä ett bredare sätt Iannat sammanhang men har velat nämna saken , eftersom den utgör ett avskälen för att Investeringarna behöver bötia stimuleras, bl. a.genom en momssänkning. I ekonomiska debatt gjordefinansministern ett uttalande, som bör räddas åt eftervärlden. Han yttrade då,och jag citerar ordagrant ur protokollet: »1 sommar tror jag Inte att vi harnågot allvarligt arbetslöshetsproblem att räkna med.» Det var 1 debatten . Konjunkturförutsägelser ärsvåra att göra om de gäller , men på några månaders sikt ärdet inte så svårt. Att göra en sådan förutsägelse som medhela kanslihuset bakom sig är djupt diskvalificerande. har i tre kvarts år gått omkring och trottatt konjunkturen skall vända. Lät mig säga att fä människor har förmågan att semorgonrodnaden så tydligt som även när konjunkturen varit mörk somnatten. Engelsmännen har ett uttryck som lyder: "Det är förstnär man äter puddingen man får beviset för hur bra den är." Svenska folkethar ätit ; ekonomiska pudding och vet nu hur dålig den är. Finansministern ville framhålla I sitt Inlägg att denarbetslöshet vi har inte är högre än i andra länder utan lägre. Och hanpåpekade att på 15 000 personer när var lika många sysselsatta nu som för ettår sedan. Men jag vlU uppmana : Sök Inte bagatellisera!Om allt fler kvinnor och även andra önskar arbete, är del förstås en uppgiftför politikerna att se till att antalet arbeten växer ungefär lika kraftigt.Annars ökar ju arbetslösheten. Jag blev först orolig även ur långsiktiga synpunkter, närfinansministern fällde sitt yttrande. För vi kan ju anta att kvinnorna I alltstörre utsträckning söker sig ut på arbetsmarknaden . Attdå behöva konstatera att det finns hka många arbeten som åren förut vorealldeles orimligt. Det skulle ju Innebära, om man tar på orden, atteftersom fler önskar arbete än tidigare gör det inte så mycket, attarbetslösheten är hög. Man kunde litet rätt fråga, om detta är den nya Givetvis menar inte finansministern det. Men sök då intebagateUisera genom att nämna den typ av siffror som NI gjorde! Säg i ställetatt det är verkligt illa att man Inte kunnat bereda tUlräckligt med nyaarbetstUlfäl-len. Beträffande de stora svårigheterna och behovet av åtgärderför Just kvinnorna i dagens arbetsmarknadssituation vill jag till fulloinstämma med . Behovet av ytterligare stöd åt barnfamiljerna är viockså ense om. Ett sådant stöd vUl vi I också arbeta för. Ett argument som finansministern hade mot vårt förslagomtillfälligt borttagande av arbetsgivaravgiften eher löneskatten som den ocksåkallas - var att det inte skulle vara honnett mot de fackliga organisationernaoch arbetsmarknadens parter, om arbetsgivarna i efterhand fick en lättnad. Harfinansministern och socialdemokrater överlag tänkt pä vad det uttalandetbetyder? Det betyder Ju att man inte kan vidta flera typer av rejälakonjunkturpohtiska åtgärder under eUer efter en avtalsrörelse. Det skullenämligen störa förhandlingarna respektive vara att I efterhand otlUbörllgt"ändra" på en avtalsuppgörelse. Nej, givetvis måste regering och riksdag stå fria att med de varierande konjunkturer vi alltid har - kunna vidta åtgärder för attmildra konjunktursvängningarna. Inte minst i arbetstagarorganisationerna hademan säkert varit glad, om en allmän och rejäl dos stimulans hade kommit . Låt mig på en tredje punkt ta upp en utsaga avfinansministern. Han polemiserade mot dem som säger att man nu kan använda endel av valutareserven. Den är inte så stor som man skulle önska. (Dessutombetonade finansministern att bytesbalansen utvecklats tUlfredsstäUande i årberoende delvis på tUlfälllgheter. På denna senare punkt kan jag instämma medhonom.) Det går inte att exakt ange hur mycket valutareservenskuUe påverkas av våra åtgärder, men en sak bör framhållas: Vad skall vianvända en del av vår valutareserv till, om vi inte vill ta av den närkonjunkturen är dålig? Jag vill här åter knyta an till svårigheten att mycketkraftigt stimulera till investeringar, när den inhemska efterfrågan inte ärsärskilt hög. I försökte att bedriva endeflationistisk politik, en allmänt återhållsam ekonomisk politik Inom landet,som man på olika sätt sökte stimulera Investeringarna. Det varvalutaskäl som gjorde att man tog det greppet. Men det lyckades Inte väl. Detär så oerhört svårt, näst intUl omöjhgt, att kraftigt stimulera fram InhemskaInvesteringar, när den Inhemska efterfrågan Inte är I starkt växande - och änmer när dessutom, som , världskonjunkturen är ganska dåhg. Det är därför somen momssänkning med dess Indirekta, klara effekt även på Investeringarna, somjag tidigare redovisat, utgör en viktig del av oppositionens samlade krav Idagens läge. Jag skaU ta upp en sista sak, herr talman. i mitten av sitt första anförande ett uttalande som är det mestnegativa för de arbetslösa av allt som yttrats . Han sade: "Det ärlätt att skapa hål I budgeten. Det är betydligt svårare att täppa till demIgen. Det tar tid. Och dåbliir alternativet höjda räntor och en hård kreditåtstramning som sannerligenInte för några glädjebud med sig till företagare och hyresgäster och andra. Detkommer ju en morgondag." Men, och övriga socialdemokrater, detta innebäratt ingen konjunkturpohtik bör bedrivas! För då måste räntan höjas igen ochskattehål täppas till, när konjunkturen vänder. Våra skatteförslag om moms osv.är med avsikt kortvariga. Räntan skall ju just vara rörlig för att i ett landsom , med dess stora utrikeshandel, kunna motverka Internationellakonjunktursvängningar. skriver i sin utmärkta ledare :"Oppositionens åtgärder är främst inriktade på att så snabbt som möjligtkomma ur vågdalen och därigenom I möjligaste mån reducera konjunkturnedgångenspåfrestningar. De är av den arten att de kan Inställas eller dämpas då klaratecken föreligger att en uppgång är på väg. Risken för att de kan befordra enöverhettning bör inte överdrivas om den konjunkturpolitiska vakthållningenfungerar som den skall." Om regeringen kan sköta konjunkturpoUtlken nären klar vändpunkt kommit, finns det inga farhågor för att en stimulans nuskulle bli okontrollerbar . Det är bara om man tror att regeringens ochherr Strän.gs oskicklighet kommer att vara lika stor när konjunkturen klartvänder uppåt som det kan hgga något i oro. Det är i. sanning avslöjande att kunna notera attstatsministern hyser de farhågorna om kompetens även ifortsättningen. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HenWENNERFORS (m): Visst är arbetslöshetskrlsen huvudfrågan i svensk politikI dag. Visst är den ekonomiska krisen en stor fråga. Visst är skattepolitikenen stor fråga. Visst skymmer frågan om de kortsiktiga åtgärderna det långaperspektivet. Visst frestas vi politiker att lägga aUt annat åt sidan och ägnaoss åt det som är mest brännande. Och ändå kan vi inte göra det. Det vorebeklagligt om en annan av största politiska frågor skulle drunkna. Såfår inte ske. Vi måste någorlunda orka med flertalet frågor. Det kräver vårauppdragsgivare. Det krävs I ett samhäUe som ändras snabbt. Den fråga jag tänker på är Internt en liten favorltblommai det socialdemokratiska partiet. Dock vill man inte tala så öppet om den. Intevisa den för allmänheten, särskilt Inte i valrörelser. Utåt är öppenheten förriskfyUd. Men internt hyUar man den och njuter av den. Vad syftar jag på? Jagtänker på den tysta, smygande, stegvisa socialiseringen. Just under denna höstskall den socialdemokratiska regeringen ta ytterligare ett sådant socialistisktsteg genom två propositioner nämligen proposition nr 118 om olika åtgärder"för att minska olägenheterna med en oreglerad glesbebyggelse" ochproposition nr 122 om ändringar i expropriationslagstiftningen. Taktiken är gammal. Jag vill påminna om vad Per EdvinSköld sade som handelsminister när han berättade om hur man skulle få igenom dennya gruvlagen. Han slutade med föhande: "Så genomföres socialismen stegvisutan att man tänker därpå." 1942 skrev i Socialistisk samhällssyn närhan talade om det samhäUstlllstånd som man eftersträvade "genom aUehandaäganderätten kontrollerande och inskränkande välfärds- och sociaUagstiftnlng". Han slutade: "Så skulle vi alltså kunna växa In I socialismens samhäUe,så fint och omärkligt, att det knappast märktes och undvika obehagligastrider på hv och död." 1969 undervisade de sina i medföhande: "Av gammalt har jag den uppfattningen att man skall socialiseranär det är nödvändigt att göra det, men man skall inte prata om det på gatoroch torg." Förmodligen kommer regeringen att säga offentligt:"Varför beskyller ni oss för socialism? Det vi föreslår i dessa tvåpropositioner har Inte alls med Ideologi att göra. Detta är Ju bara småpraktiska frågor." Men i de slutna rummen gnuggar man händerna förtiust.Nu har vi tagit ytterligare ett litet steg. Propositionen 118 är nu föremål för utskottsbehandling. Omett par veckor skall frågan avgöras här 1 kammaren. Det är märkligt att så avsevärda Ingrepp i den enskildaäganderätten föreslås när bygglagutrednlngen och naturvårdskommittén väntaskomma med förslag på samma lagstiftningsområde . Det är märkhgtatt vissa betydelsefulla ändringar Inte varit föremål för remissbehandling. Ochdet är märkligt att departementschefen genom sina förslag och sinakonstruktioner medvetet eller omedvetet skapar större rättsosäkerhet på områdetoch dessutom frånhänder markägarna rätten till ersättning. Jag skulle kunna lämna denna proposition med enförhoppning om livlig debatt både i och utanför detta hus. Emellertid har vivid behandlingen av propositionen särskilt undrat över tidpunkten dåförfattningsändringarna skuUe träda I kraft, nämligen den I december 1971.Varför, herr statsråd? De flesta författningar träder I kraft den 1 januarieher den I juh, vUket underlättar för alla de människor och myndigheter somskall hålla reda på ändringarna. Inte ett ord om motivet till den ovanligatidpunkten står att finna i propositionen. Lämna ett besked nu! Detskulle vara värdefullt för ledamöterna I civilutskottet. Det har gissats attorsaken är att förslaget tUl riksplaneskls-sen skall offentliggöras den 15december. Är det verkligen möjligt? Ikraftträdandet av en ny lag skall väl ändåInte bero på när utredningsförslag blir offentliggjorda? Har vi för övrigtväntat på rlksplanesklssen så länge som vi har gjort, kan vi vänta också tUlden . Personlig äganderätt, spridning av ägandetoch fri företagsamhet är viktiga förutsättningar för stigande välstånd I ettland. Av detta följer att den enskilde medborgarens rätt och möjligheter attäga fast egendom liksom skyldigheten i ansvarstagandet och förvaltarskapetutgör en viktig faktor 1 dagens och morgondagens samhälle. Mot detta står socialiseringen. Det finns t. o. m.människor som upplever vissa åtgärder från myndigheternas sida som renkonfiskation. Jag citerar ur senaste numret av tidningen ledare: "Omdetta tUlämpas efter bokstaven kan man förstå att mark- och egnahemsägare och Inteminst lantbrukare I tätorternas omgivningar betraktar det som närmastkonfiskatorlskt." Tidningen syftar här på den s. k.värdestegringsexproprlationen, vilket innebär att kommunen inte skall behövaersätta värden som har uppstått till följd av "samhäUets egna insatser isamband med tätbebyggelseutveck-llngen", som det står I propositionen. Attgenom lagstiftning presumera att exempelvis lantbrukarens skall ansesha det värde den hade före en viss annan tidpunkt framstår somsärskilt orimligt om den kombineras med att ägaren skall, om han vill ha högreersättning, bevisa att ökningen i fastighetens värde beror på annat änförväntningar om ändringar I markens tillåtna användningssätt. Denbevisföringen blir sannerligen besvärlig. Den bör heller Inte läggas på denpart som mot sin vilja är föremål för intrång. Självfallet måste det allmänna ha möjligheter att undervissa bestämda förutsättningar förvärva fast egendom som ägs av enskUda. Men vii moderata samlingspartiet vänder oss bestämt mot de spelregler som nuytterligare i smygsociallserlngens tecken skärps genom propositionen 122 omändringar i expropriationslagstiftningen. Statsrådet tycks inte veta hur liten förankring hantrots allt har i svenska folket, när han menar att tvångsingripande mot enskildäganderätt är helt i sin ordning. Att undvika tvångsförvärv är enligt herrLidbom oeh tydligen hela regeringen Jag citerar ur propositionen "numera helt otidsenligt och är främmande för en modern syn påförhållandet mellan enskilda och allmänna Intressen när det gällermarkanvändningen".