prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — I detta konkreta fall finns alltså yrkandet icenterreservationen om avslag på propositionen i skatteutskottets betänkande.Jag hoppas att tar sig tid att läsa också det. Sedan när det gäller fortsättningen har jag sagt att vibeträffande banksektorn bör bedriva en näringspolitik, som vi bör skaffa oss pågrundval av det slutbetänkande som det sägs att koncentrationsutredningenskall komma med, vUket näringsutskott också välvilligt upplyserom. Självfallet bör man ta ställning med utgångspunkt i de utredningar som härarbetar och se problemet på än man kan göra i detta konkreta faU.Det är alltså inte fråga om att bara allmänt tala om decentralisering. HerrSvanberg har uppenbarligen missuppfattat mig, när han talar om att jag åena sidan säger att en sammanslagning inte påverkar konkurrensen och å andrasidan hävdar att den skulle göra det. Jag citerade alltså direktör iHandelsbanken, som ansåg att storleken inte främjar konkurrensen i och för sig.Jag tycker det var bra att han hade den uppfattningen. Jag har självklart.samtidigt, precis som sägs i motionen 1602, den uppfattningen att enmaktkoncentration kan direkt motverka konkurrensen. Jag vUl citera en mening urmotionen; "uttalande bör enligt vår meningses mot bakgrund av frågans skattepohtiska innebörd och syftet att uppnå likakonkurrens meUan oUka bankinstitut, men innebar självfaUet ingen bedömning i övrigtav maktkoncentrationens ökning vid fusioner, vilket dessutom kan direkt stridamot syftet att uppnå bättre konkurrens mellan bankerna." Detta äruttryck för min uppfattning i sakfrågan. När det gäller kontrollen från samhällets sida ärnaturhgtvis bankinspektionens, och dess stathgastyrelserepresentanternas roU i sammanhanget ett uttryck för att vi frånsamhällets sida upplever det såsom väsenthgt att just denna sektor avnäringslivet är specieUt hårt kontroUerad. Jag skulle kunna vara litet elak motherr i hans egenskap av styrelseledamot i banken. Närbankledningarna, som det här var fråga om, går till representanterna istyrelsen och begär förhandsbesked, då tror jag att det räcker medstyrelserepresentanter. Såvitt jag vet var inte tiUfrågad omfusionen. är det emellertid bättre med fem representanter i styrelsen än medtre, och det är bättre med tre än att sitter där ensam. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: får väl själv förklara sin instäUningtUl bankväsendets struktur, men när det gäller den konkreta frågan, nämligenatt reagera mot det stötande i denna skattebefrielse och att reagera mot attstaten aktivt går in och främjar en privatkapitalistisk koncentration, ärvarken eller kommunisternas positioner oklara. påstår att han i vissa stycken skulle varaöverens med niig. Tyvärr förhåUer det sig inte riktigt så, . Vimenar oUka saker med s. k. offentliga styrelserepresentanter, och vi menar heltohka saker när vi säger samhälle. Det kaUar samhället är inte vadordet betyder i vanlig mening, nämligen hela det ekonomiska hvet, aUamedborgare som lever inom det svenska samhäUets ram, utan samhäUet, i denbetydelse talar om det, betyder staten, som utser representanteri bankstyrelserna. Men staten är en borgerUg stat, och dessa s. k. offentligastyrelseledamöter har mycket allvarUga brister ur folkhg och demokratisksynpunkt. För det första är de bundna av samma sekretess som övrigastyrelseledamöter, och för det andra representerar de ideologiskt i stort settjust samma åskådning vare sig de kommer från statsbyräkratin eller från deorganisationstoppar som mer eUer mindre utgör statsapparatens förlängning i dethär samhället, och därför representerar de just den synpunkten, att det är bramed sådana privata bankfusioner. För övrigt har socialdemokraterna ochregeringen sett tUl att dessa offentliga styrelseledamöter är i betryggandeminoritet, så att Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. de, ävenom de skulle vilja någonting annat än de stora privatkapitalisterna,inte kan göra annat än vad dessa vill. Sedan måste väl ändå hålla med om att ettförstatligande - även ett överförande i en borgerlig stats hand avaffärsbanks-väsendet - skuUe innebära exempelvis en betydligt starkareoffentlig kontroU och starkare offenthghet över huvud taget kring just deinternationella kapitalrörelserna. Och det skulle ju ändra situationenbetydligt. befinner sig socialdemokratin och regeringen i den positionen -de har själva försatt sig i den att de får vara så goda att buga och tackanär WaUenberg för ut kapital till främmande länder. i Glömminge (c) kort genmäle: säger att han går med på helasista stycket på s. 10 i utskottsbetänkandet. Det är bra, det. Men så säger hanatt vi skall precisera oss, och han talar om att vi vill ha småbanker ochsmåbruk osv. Vad det gäUer är att vi inte vUl medverka i detta speciellafall, och där behövs ingen närmare precisering utöver vad betänkandetinnehåller. I i motion, som är uppdelad i yrkandeni punkterna 1 och 2, har punkten 1 hänskjutits till näringsutskottet, och detär den vi har följt upp, men den sammanhänger naturUgtvis med punkten 2, därman yrkar avslag på propositionen. HerrSVANBERG (s) kort genmäle; i får ursäktamig om jag anser att han hade två ohka meningar. Jag kan nu konstatera att hansom bevis först läser upp vad experterna säger, men sedan tror han inte på detutan ser saken på ett annat sätt. Jag undrar varför han åberopar de expertersom han ändå inte tror på. Vidare säger han att det gäller att föra en konsekventnäringspolitik. Ja, då får vi väl vänta på de motioner från centerhåll, somverkligen kommer att betyda någonting i det sammanhanget. Vi har inte sett avdem ännu, och därmed är det väl inte mer att säga om den saken. Låt oss sedan ta upp detta med att vara tillfrågad. Jaghar hört det så att kammaren kanske bör upplysas om vad det härgäller. Förhandlingarna om fusionering av de två bankerna harhandhafts i en liten krets precis som i aUa andra sammanhang; man utreder i enliten krets och sedan går man till den stora styrelsen. När detta kom tiU denstora styrelsens kännedom, visste de av aktieägarna valda ledamöterna intemycket om saken. Jag hade blivit underrättad ett par avfinansministern. Jag utsågs i konselj till representant ibankstyrelsen, och meddelandet om fusionen kom . Jag hadedå funnits i denna bankstyrelse under , medan utredningarnahade pågått . Att jag underrättades av finansministern tycker jagvar helt riktigt. Jag representerar inte aktieägarna i denna bank utan detaUmänna, i det här fallet finansministern. Jag tycker att det borde bli tyst med talet ominsyn och tillfrågan. Sedan några ord tiU . Jag skaU återigen sägaatt han har rätt! Vi representerar två olika synsätt på samhället. säger att när jag talar om samhäUet menar jag något annat än han. Ja,jag menar ett samhäUe, där vi inte bytt ut en privatkapitalism mot enstatskapitalism, utan att vi fortfarande har ett demokratiskt samhäUe där vialla är med om att besluta. I övrigt kanske det inte är mycket mer att säga om hansuppläggning här än att medge att vi båda ser på samhäUet på olika sätt. För migär ett medinflytande från samhället, staten, den representativa demokratin, devalda representanterna, folket, de anstäUda osv. Låt oss slutamed den teologiska tvisten. Du har rätt! Vi representerar två ohka synsätt. Enligt i Glömminge skulle jag ha sagt attjag kan gå med på hela sista stycket i reservationen. Nej, jag sade interiktigt så. Jag sade att jag går med på hela motiveringen. Men om slutklämmensedan blir en västgötakhmax, är det en helt annan sak. Man talar om att detborde vara så och så, men plötshgt säger man ja, vi vet inte vad vi vill. Befrielse frän statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle; blir ju terminologiskt settännu intressantare. påstår han faktiskt att det är mera demokratiskt att tvåprivata storbanker fusionerar och dominerar kreditväsendet både i dessnationella och internationella aspekter än om man skulle överföra det hela istatens ägo. Han definierar aUtså demokratin med någonting som absolut fasthänger samman med den privata äganderätten och med koncentrationen av det storakapitalet. Jag tror inte att den synen och över huvud taget detpraktiska agerandet för att främja denna koncentration delas av desocialdemokratiska partiorganisationerna. skulle nog inte mötaden uppfattningen om han skulle åka ut till dem och försöka förklara varför detskuUe vara mera demokratiskt med stora privatbanker än ett genomförande avexempelvis SSUs krav i dessa frågor. Jag tror att det socialdemokratiskapartifolket skuUe upptäcka att det i det stycket råder en klyfta meUan ledningoch fotfolk s. a. s. Jag vill tUlägga att jag vet litet om det socialdemokratiskapartiets reaktioner. Jag var medlem i partiet under 1 . Jag är uppvuxen iett socialdemkratiskt hem i tredje generationen. Men det var just yppandet avden här typen av åskådningar och ett handlande på det sätt som går igen här som var en av de bärande orsakerna tUl att jag i besvikelse lämnadepartiet. ser jag att jag inte hade så fel. i (c) kort genmäle; Jag skaU yttra mig helt kort. Jag tycker atten stathg styrelserepresentant i Enskilda banken inte skaU vara riktigt såförnöjsam som här gav uttryck för att han är. Det är en farhgUnje. Jag noterar att det var finansministern och ingen annansom underrättade . Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. HerrSVANBERG (s) kort genmäle; Nej, , vi är inte ute på ettdiskussionsmöte nu utan vi skaU hålla oss tUl vad vi har sagt. Jag säger att jag inte är överens med ifråga om hans samhäUssyn. Jag vill ha ett demokratiskt samhälle där vi aUa harinflytande över bankväsen, näringshv osv. Vad vill ha är en statskapitalism,över vilken några få i toppen bestämmer. Där hgger SkUlnaden. Försök inte attvränga detta tiU att jag har sagt att det här gäller att bevara två banker.Detta har endast med ett demokratiskt samhäUe att göra. Efter den här uppvisningen av förstår jagmycket väl varför han lämnade socialdemokratin. Resonerar man som han gör,skall man nog inte vara kvar i socialdemokratin. Det tänkesättet hör inte hemmadär. Hans uppträdande här tycker jag inte jag har storanledning att bemöta. I vår Bibel heter det; "Höves oss flere vittnen. Hanhar själv talat". har själv vittnat om sitt sätt attargumentera. HertBURENSTAM (); Som ett led i den ekonomiska utvecklingen kanvi konstatera att företagen växer. Vi kan också slå fast att det uppkommer kravpå bankerna att ge större lån och ta större risker . Det sätt påvUket företagen växer inverkar också på de svenska bankernas situation. Vi vetatt företagen i hög grad växer ute över gränserna. Svenska företag har över 200000 anställda i utländska dotterföretag. Detta att företagen går över gränsernagör att de svenska bankerna möter en ökande konkurrens med utländska banker -ofta långt större än våra banker. Detta är en påtaglig förändring, och frågan är hur manskaU möta den. Om bankväsendet inte observerar de förändringar som sker utanlever kvar i förhållanden som ej längre råder tror jag att bankerna såsmåningom möter en mycket skarp kritik, en kritik som vi från aktueUa exempelvet riktas mot företag som på det ena eUer det andra sättet inte har hängt medi utvecklingen. Det är mot den bakgrunden jag tycker man skall se den fusionmellan de två storbanker som vi nu diskuterar. Det är här fråga om två bankersom mer än andra berörs av de förändringar som jag har konstaterat. De svenska affärsbankernas läge påverkas också av tvåandra förhållanden som är värda att uppmärksammas. Det ena är att vår valutaregleringlägger hinder i vägen för en svensk bank att samverka med utländska banker föratt på det viset kunna hjälpa ett svenskt företag utomlands och kunna göra detutan att själv vara en verklig storbank. Det andra är att vår inhemskalagstiftning och kapitalmarknadsreglering försvårar för en bank att utvecklaspecialistfunktioner som ger banken svängrum, även om banken inte är enstorbank. Båda dessa förhållanden innebär, vare sig man tycker om det ellerinte, att det är svårt för den bank, som åtar sig omfattande uppgifter, attinte också ha en omfattande egen rörelse. När vi skaU ta ställning tUl frågan om vissskattebefrielse i samband med den här fusionen är den egentliga frågan inte omdet skaU varaskattebefrielse eller ej. Den egentUga frågan är om man vUl ha den här fusioneneUer inte. Bhr det inte en skattebefrielse så kommer, som vi vet, inte hellerfusionen tiU stånd. För vår del inom moderata samUngspartiet har vi konstateratatt vissa moderna ekonomiska förhållanden, oavsett om vi gillar dem ellerinte, gör fusionen önskvärd. Vi beklagar att lagstiftningen har lagt sådanahinder i vägen för bankväsendet - i varje faU för dessa två banker - att detenda alternativet till tillbakagång skaU vara en sådan här fusion. Mensamtidigt som vi beklagar detta, konstaterar vi faktum och vUl därför intemotsätta oss en fusion. Genom fusionen försvinner två banker som givit viktigabidrag till UtveckUngen av svenskt näringsliv. Genom den särskilda roU somfamiljen har spelat uppmärksammar man framför allt att Stockholmsenskilda bank upplöses. Familjen har i kraft av sin skicklighet ochframgång fungerat, tror jag, som inspiration för många men också som en rejälmåltavla i den pohtiska debatten. Angreppen har oftast varit djupt orättvisa självfallet inte alltid eftersom ingen människa är felfri. De som har kritiserat har glömt att företagande är svårtoch att flera av de framgångsrika företag som har varit enskildabank närstående har kunnat ges finansiella och andra resurser att växa ifrånblygsamma och ofta krisartade omständigheter. De som har fördömt har ocksåförlorat ur sikte vad som i nuvarande industrieUa skede borde vara lättare ännågonsin att se nämligen att framgångsrika företag trots aUt är enförutsättning för att man skaU kunna ge trygghet, sysselsättning, utveckhng ochförbättrade vUlkor. Det bhr där en märkvärdig motsats meUan ropet påsysselsättning och skallet på företagare som bidrar tUl att skapasysselsättning. Den nya banken bUr en stor bank men som flera talare harpåpekat redan är det ändå inte en bank som är större än Svenska ,och den är långt mindre än de stora bankerna i andra länder. Det är ingentvekan om att det kan komma att bli mindre konkurrens i svensktaffärsbanksväsende genom denna fusion, men på kan det ju vara merabetydelsefuUt att det bUr bättre service åt kunderna om bankväsendet bättre kanfyUa sina uppgifter än det skuUe göra om det inte anpassade sig tiU de nyaförhållanden som råder. Utskottsmajoriteten delar regeringensuppfattning att det i den nya banken bör vara inte tre utan fem statligastyrelserepresentanter. Från moderat sida har vi varit motståndare mot den häruppläggningen med statliga styrelserepresentanter. Den absolut nödvändigastatliga insynen och kontrollen sker och skaU ske på ett mycket bättre sättgenom bankinspektionen och . Systemet med stathga styrelseledamöterinnebär en sammanblandning av uppgifterna att vara företagande respektivelaggivande och kontrollerande instans. Svårigheten att ha denna sammanblandningvisar sig också i att väl finansministern och statsministern men inte destatliga styrelserepresentanterna hade inbhck i de förhandhngar som ägde rumunder meUan de två bankerna. Det är mot den bakgrunden som vi yrkaravslag på regeringens förslag att det skall vara fem i stället för tre statligarepresentanter i den nya bankstyrelsen. Om det ärriktigt, som sade, att Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. Befrielse från statlig och inkomstskatt samt utskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. glömde attyrka bifaU till reservation 3 a, kan jag ju reparera det genom att nu framstäUadet yrkandet, herr talman. De olika stathga representanterna i de två bankstyrelsernavar som sagt ovetande om förhandlingarna. Det kastar ett löjets skimmer överdenna representation. Men det väcker också till liv en undran, om förhandlingaroch i praktiken oåterkaUeliga beslut i en så viktig fråga som den vi nudiskuterar skall ske utan aUmän möjlighet tiU meningsyttringar. Vi har frånmoderat sida på ett tidigt stadium kritiserat det sätt på vUket förhandlingarnasköttes, och sådana synpunkter tål att framföras på nytt. Jag har här lyssnat påherr anförande, och det är min uppfattning att mycket av dethan sade är värt att tänka på. Jag beklagar att de synpunkterna inte har kunnatkomma fram på ett tidigare stadiurn än just . Den kritiken drabbar självfallet framför aUt regeringen.Det gör den av två anledningar. För det första är det ju regeringen som hartill uppgift att bedöma på vilket sätt ett avgörande i en sådan här fråga skallträffas. Bankledningarna har följt gäUande lagar och därtill uppträtt medvederbörlig försiktighet för att undvika att det skulle kunna spridasotillbörlig information som skuUe kunna missbrukas t. ex. på börsen. Den andraanledningen till att en sådan kritik drabbar regeringen framför aUt är attregeringen så ofta talar om medborgarnas insyn och om nödvändigheten avöppenhet men ändå som så ofta annars handlar på ett helt annat sätt. Det finns här en motsättning mellan hur man lär och hurman lever. Om inte, herr talman, det som man lär anses duga i verkhgheten skaUman också ändra förkunnelse. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandhngar. När denna fråga blev offentlig var ju denaUmänna reaktionen ganska så upphetsad. Det var därför med en visstillfredsställelse som jag avlyssnade inlägg . DetskUde sig i aUt väsentligt från de reaktioner som även moderata samUngspartietgav till känna när frågan blev offentlig. Det var väl så att man på många håUkände ett slags politisk vittring i näsborrarna och räknade med att drevetskuUe sättas i gång. Jag vUl minnas att en i sådana här frågor i andrasammanhang lugn och balanserad natur som undrade om gräsröttemahade bhvit tUlfrågade. Jag förestäUer mig att det skulle vara en pik åt mig, tyherr kontakter med gräsrötterna är väl fasligt dåhga. EmeUertid kom man rätt snart på sina håll underfund medatt man kanske hade tagit för stora ord i sin mun. Den argumentering man fördegick då i stäUet ut på att man i sak inte hade någonting att erinra men iprincip var emot eller var mycket betänksam inför åtgärden i fråga. Besinningenhar väl dock kommit mer och mer , och jag tyckte just attherr inlägg vittnade ganska starkt om detta. Frågorna om hemlighåUandet av förhandhngarna ochanledningen till att de offentUga representanterna i bankstyrelserna inte varinformerade kan jag förklara mycket enkelt, nämUgen på det sättet att enförhandhng aldrig är en uppgörelse förrän man kommer tiU samförstånd. Jag trorockså att aUa kammarens ledamöter ger mig rätt, om jag säger att dennaförhandhng, som såg ut att icke leda tih något resultat, heltenkelt hade varit otänkbar, om den skuUe ha förts öppet inför offenthgheten medaUa möjUgheter till tyckande, skrivande och talande från ohka utgångspunkter.Den som har någon erfarenhet av förhand-hngsarbete måste instämma i ett såenkelt konstaterande. När man emellertid av diskussion ochunder visste ingen huruvida förhandlingen skulle leda till någotresultat ändå kom fram till en uppgörelse meddelades finansministern attdenna uppgörelse var ett faktum. Jag var underrättad om att förhandUngarnapågick, men jag kunde inte gärna missbmka förhandlarnas förtroende genom attgöra denna information till offentlig egendom med de konsekvenser som skuUe haföljt för vissa börspapper och med den i övrigt underliga diskussion som skulleha flammat upp. Jag kan väl också säga att den omständigheten att familjenWaUenberg var en av parterna var en viss garanti för att det, om det skuUe havarit en offenthg debatt, skuUe ha uppstått vissa svårigheter med att hålladiskussionen på det sakliga planet. Jag tiUåter mig bara att göra detkonstaterandet. Det är Utet för mycket av känsloladdningar som skuUe föras in ien sådan diskussion. När jag aUtså blev underrättad om att de långaförhandhngarna hade lett fram tUl en lösning, meddelade jag vederbörande borde informera riksbankschefen om detta. var det barastatsministern och jag som visste att förhandlingarna pågick. Sedan tog jagtämligen omgående kontakt med de offentliga representanterna. Men jag är ocksåmedveten om att under hela den tid diskussionerna pågick visste icke ens debolagsvalda representanterna i styrelserna om att förhandhngar fördes. Deoffentliga representantema fick i vissa fall sin information före debolagsvalda representanterna. FörhandUngarna måste av naturliga skäl föras inomen mycket begränsad krets. Detta om detta, herr talman. När det talas om den maktkoncentration som den härfusioneringen skuUe innebära, så är det väl rätt så till vida att en bank harstörre möjligheter att vara stark än två banker som representerar bara hälftenvar av den enda bankens styrka. Och är ju frågan; Har vi intresse av ettinternationeUt starkt bankaktiebolag? Jag kanske säger litet för mycket när jag talar om ettintemationeUt starkt bolag, eftersom jag har sett uppgifter om att den nyastora banken skuUe bU nr 50 i den internationeUa storleksUstan; lämnat en annan uppgift, nämligen att banken skulle bli nr 74. Men vårtland är ett framgångsrikt industriland. är en Uten nation men en duktigindustrination, och med någon Uten överdrift kanske jag vågar säga att Sverigehar sina multinationella intressen på industrisidan. Det är de stora företageninom svensk industri som vi har att bygga på när det gäller standardutveckUngför framtiden. Jag säger detta med all respekt för de små och medelstora,som gör sin insats, som Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. 2* protokoll 1971. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfiision, m. m. underleverantörer,som upptäckare av nya idéer. Men jag har ännu aldrig träffat pånågon företrädare för de små och medelstora företagen som har ansett att detfinns något specifikt motsatsförhållande mellan de stora och de små. TUlsammansutgör de det industriella näringsliv som vi behöver. Och ännu har jag inteträffat någon så fanatisk förespråkare för småindustrins intressen att hanförsökt göra gäUande att vi skulle kunna vara utan våra stora, internationellterkända och ledande industriföretag. Jag vet att de svenska storföretagen är uppmärksammadeutomlands och att de stora internationella bankerna av amerikanskt, engelsktoch schweiziskt ursprung är intresserade av att få kunder bland de störresvenska industriföretagen. Det är inte en sådan utveckling vi vUl ha av vårtlands kreditväsen, vUket ju är Uka nödvändigt i framstegsarbetet som självavaruproduktionen; ingen kan säga någonting annat. De svenska bankföretagenskuUe få ta de kunder som är mindre intressanta, om utländska bankintressen hademöjhghet att talangscouta - det uttrycket har använts bland våra största ochbästa industrier. Jag tror inte att någon av oss innerst inne med särskilduppskattning skuUe se en sådan utveckling, och jag tycker att de här bådabankerna bör hedras för att de vill slå vakt om det nationella intresset i deninternationella bankkonkurrensen. Jag tror t. o. m. att jag skuUe kunna gå sålångt som att säga att även familjen tycks ha föredragit en blågulflagga framför stjärnbaneret när det gäUer de stora kreditaffärerna inomsvensk industri. På den punkten bör det följakthgen inte råda några delademeningar. I det utvecklingsspektrum där vi lever är det klart, attfusionerna kommer att vara ett bestående element. Vi har upplevt det när detgäller affärsbankerna i den fråga som vi debatterar. Vi har upplevt detnär det gäller kapitalmarknadens institutioner. Jag erinrar om sammanslagningenmeUan och som ägde rum för ett par är sedan och som i det nyaförsäkringsföretagets skepnad kanske representerar något mellan 25 och 30procent av kapitalmarknadens utlåning.