prot · FU09121 · 1971-12-31 00:00:00 — Hon sade .ätt vi har dock bestämmelser om ärekränkning,men läget är ju det att bestämmelserna om ärekränkning inte täcker det vi vUlåt, nämligen det renodlade ekonomiska förtalet. Vidare sade fröken del också finns åtgärder mot otiUbörlig reklam. Ja, jag nämnde Ju att Ifrågor mellan näringsidkare kan vi komma åt den här företeelsen, men tyvärrsker många fall av ekonomiskt förtal inte mellan näringsidkare utan mellankonsument, patient och vad det kan vara visavi en företagare. På en punkt kan Jag hålla med fröken , och det ärnär hon säger att Ingenting har hänt . Jag skulle vilja säga att detegentligen Inte har hänt någonting , och vi reservanter anser att detär väsentligt att någonting äntligen händer och man får en utredning och ettförslag till en lag till skydd mot ekonomiskt förtal. Jag vUl återigen erinraom att departementschefen också är införstådd med att ekonomiskt förtal kanmedföra skada för dem som drabbas av det och att han själv har sagt att fråganfår tas upp I annat sammanhang. Då tycker jag att de i som ärIntresserade av frågan också har skyldighet att ge sin mening tUl känna som envägledning för departementschefen. Fröken () kort genmäle: Nej, , jag är säkerligen intemera negativ än vad utskottsbetänkandet låter framskymta, men jag vill erinraom att utskottet under åberopande av tredje lagutskottets utlåtande 1970Instämt I vad där sades, nämligen att eftersom departementschefen har sinuppmärksamhet riktad på faUet, så finns det ingen anledning för attvidtaga någon åtgärd. Jag kar visst medge att det kan uppstå situationer, då mankunde önska att det funnes möjligheter att beivra ekonomiskt förtal, men motdet måste också ställas problemet huruvida man skall ge sig in på enlagstiftning som kanhända kan komma att tolkas av människor som att det ärriskabelt att framföra en fri kritik. Det är de frågorna som är så oerhörtviktiga i ett demokratiskt samhälle att jag tycker att man bör akta sig för attkomma med en bestämd beställning på en lagstiftning. Innan man vet om denna ärförenhg med de principer vi har här i landet om fri åsiktsbildning,yttrandefrihet och tryckfrihet. Detta är orsaken till att utskottet stannat vidförslaget att avslå motionen. TUl i vUl jagsäga att Jag nu har fått klart för mig att har mycket svårt attveta pä vilken fot han står i det här fallet. HerrAHLMARK (fp): Den motion som vi nu diskuterar begär bl. a. förändringarI tryckfrihetsförordningen. Man skall kunna bestraffa s. k. ekonomiskt förtal.Också tidningar skall kunna fällas enligt en lagregel, som med nödvändighetkommer att bh ganska kautschukartad. VI kan se framför oss åtskUUgakomplicerade och olustiga tryckfrihetsmål mot tidningar som haft artiklar om t.ex. företag, som skadats eller påstått sig ha skadats, av pressens kritik ochnyhetsförmedling. Reservanter från tre partier begärnu "en utredning syftande till lagstiftning". Själv är jagutomordentligt tveksam till att utvidga de områden där tidningar skall kunnaställas till ansvar och bestraffas. Det finns för många tendenser i debattenatt tukta massmedia av olika slag med regler och begränsningar. Förslagen harofta goda syften, men resultaten kan bil farliga för yttrandefriheten. Utskottets majoritet har visserligen knappast argumenteratpå ett principieUt plan. Men jag vUl Inte vara med och stödja tanken på enutredning om s. k. ekonomiskt förtal, "syftande tUl lagstiftning,"som måste beröra tryckfrihetsförordningen. Därför kommer jag hksom förra årettUl slutsatsen att man från liberal utgångspunkt nu bör rösta med utskottet. Ansvar för ekonomiskt förtal I detta anförande Instämde herrarMolin, , och samt och fröken (samtliga fp). Fröken (): Jag har begärt ordet av den anledningen attdet är en omständighet som inte finns omnämnd I betänkandemen som bör omnämnas I detta sammanhang. Det har I debatten talats om tidigareutredningar, till vilka man funnit att denna ytterligt svårbedömda fräga intehör. Det har dock hänt något . Vi har på drygt 20år fått en allsidig utredning om tryckfrihetsförordningen, den s. k.massmediautredningen. 1 dess direktiv heter det att TF varit I kraft underdrygt och att man vunnit rika erfarenheter men att detfinns anledning nu undersöka I vad mån de ställningstaganden som låg till grundför tryckfrihetsförordningen är håUbara I belysning av denutveckling som har skett, de erfarenheter som gjorts och den diskussion somförts. Eftersom detta är en parlamentariskutredning är de partier som står under reservationen tUl justitieutskottetsbetänkande också representerade där. Jag tror att man I det störresammanhanget, om partierna så önskar, har större möjhghet att agera. Då får mandet stora och måhända det rätta sammanhanget. Jag tycker att denna Ullapusselbit bör komplettera bilden Innan träffar sitt avgörande Ifrågan. FruKRISTENSSON (m): Jag kan ha viss förståelse för de synpunktersom förde fram. Men i den andra vågskålen vill jag lägga de skadorsom åsamkas genom att man Inte har något korrektionsmedel mot ekonomiskt förtaloch.dessutom det som tidigare sade, det hårda klimat som finnsmot våra företagare vUket gör att skadorna mot dem är mera omfattande förnärvarande än de varit tidigare. Dessa skadeverkningar drabbar Inte enbart företagen utanockså aUmänheten och konsumenterna som en bieffekt. Jag nämnde förut en enkätsom gjorts bland några företagare för att undersöka verkningarna av detta. Avden enkäten framgick också att det var praktiskt taget omöjligt för enföretagare som blivit utsatt för osann beskyllning att få in ett berlktigande ITV eller I pressen. Detta visar att tryckfriheten fungerar Ansvar för ekonomiskt förtal hksom bara på ett sätt. Det går Inte att ge ettberlktigande samma genomslagskraft som ett osant påstående. Detta gör att jag ändå tror att de alldeles övervägandeskälen talar för att man beslutar sig för att utreda dessa frågor. Även om vireservanter menar att utredningen självfallet skall syfta tUl en lagstiftning -annars vore den meningslös - vUl vi inte nu säga att en lagstiftning tvärsäkertär möjhg att genomföra. Jag tycker verkligen att frågan är så viktig att manåtminstone bör tUlsätta en utredning som syftar till lagändring. HenAHLMARK (fp): Jag håller med om att det finns tvåvågskålar I den här frågan. För mig väger alltså hänsynen tUl tryck- ochyttrandefriheten tyngst. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande Ja besvarad. Sedan fruKristensson begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller hemställan I betänkandetnr 22 röstar Ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposltionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: betänkande nr 16 med anledning avmotion om förflyttning av gamla militära förråd betänkande nr 32 I anledningav motion om arbetsgivarinträde beträffande penslonstagare sysselsatta Iskyddade verkstäder Kammaren biföll vad utskotten I dessa betänkandenhemställt. § 9 Utbetalningen av folkpension till folkpensionär medB-skatt Föredrogs soclalförsäkringsutskottetsbetänkande nr 33 i anledning av motion angående utbetalningen av folkpensiontUl folkpensionär med B-skatt. I detta betänkande behandladesmotionen 1971:179 av herrar Ringaby (m) och Carlshamre (m), vari hemställts,att I skrivelse tUl Kungl, Maj;t skuUe föreslå att folkpensionärermed B-skatt bereddes möjUghet att lyfta folkpensionen och betala skatt sammadag. Utbetalningen av folkpension till folkpensionär medB-skatt Utskottet hemställde att motionen1971:179 inte föranledde någon åtgärd. Reservatlon hade avgivits av herrRingaby (m), fröken () och (), som ansett attutskottet bort hemstäUa, att I anledning avmotionen 1971:179 I skrivelse tUl Kungl, Maj:t hemställde om åtgärder syftandetUl att pensionsanvisning skuUe få nyttjas vid erläggande av skattelikvid ienlighet med vad reservanterna anfört. HenRINGABY (m): När den politiska vUjan finns kan man lösamycket komplicerade problem; när den inte finns kan man resa svåra hinder kringen mycket enkel fråga. Den fråga som behandlas i detta utskottsbetänkande har påett mycket egendomligt sätt återuppstått ur ett tidigare motionsyrkande. Dengamla första och andra kammare har enhälligt bifallit detmotionsyrkande som återkommer, Alla vet ju att folkpensionärerna får sin folkpension den1 5 I , och alla vet att de som har B-skatt skaU betala den skattensenast den 13 . har det varit ett önskemål från folkpensionärer som harB-skatt enligt uppgift rör det sig om ca 1 50 000 stycken I vårt land - attde skall kunna få betala skatten som de får sin folkpension. Det äraUtså en praktisk anordning. Den här frågan har varit på tapeten ända , Dethar varit en InterpeUationsdebatt 1965, och frågan har återkommit 1966, Helatiden ställde sig andra lagutskottet, som då behandlade saken, mycketkallsinnigt till det här problemet därför att det gällde att ändra påuppbördsterminen. Men 1966 ändrade motionärerna sitt krav. De konstateradenämligen att folkpensionsanvisningen kommer den 13, aUtså som skattenskall betalas, och då sade de: Kan man Inte låta den här folkpensionären medB-skatt använda folkpensionsanvisningen den 13, när han betalar sin skatt? Detskulle göra att han bara behövde gå en gång tUl postanstalten I stället förtvå. Det här tyckte andra lagutskottet var en ganska fiffig lösning. Dettillstyrkte motionen enhäUigt och uppmanade att skriva till Kungl.MaJ:t och begära en sådan ändring, vilket gjorde. Samtliga härnärvarande - I Utbetalningen av folkpension till folkpensionär medB-skatt varje fall alla som är med från gamla - haralltså en gång tidigare bifallit det här yrkandet. Sedan hände det ingenting . Då togfinansminister upp problemet I en proposition, men han vUle Integenomföra någon ändring. Han skrev så här och det är mycket viktigt attkonstatera vUket motiv han har haft för att avstyrka förslaget: "Jag anserInte att den fördel, som det för denna grupp skulle Innebära att få betalaskatten I samband med att de lyfter folkpenslonsbeloppet den I 5 I uppbördsmånaden,uppväger de nackdelar som en förlängning av uppbördsterminen skulle Innebäraför skatteuppbörden." Det har aldrig begärt. begärde Ingenförlängning av uppbördsterminen. Den begärde inte att man skulle betala den 15utan den 13, när folkpensionsanvisningen kom. Då skall Ju också skattenbetalas. Jag kanske också skall tillägga att den här frågan Iförsta hand gäller folkpensionärer med små Inkomster som har ont om pengar närskatten skall betalas. Det kan då vara en praktisk åtgärd att de får användafolkpensionsanvisningen och betala skatten med den vid samma besök på posten. Med dessa få men, hoppas jag, kloka ord ber jag, herr talman,att få yrka bifall till reservationen. 1detta anförande Instämde (). HerrCARLSSON I (c): Enligt bestämmelserna skall ju den som haratt Inbetala skatt det gäller också B-skatt - göra det senast den 13 denmånad när det är uppbördstermin. Den som har att lyfta pension kan göra dettidigast den 1 5 . Där finns alltså ett intervaU . Då frågar man sig: Varför går det Inte att samordna de härbåda reglerna sä att den som har pension kan få lyfta den tidigare för attbetala sin skatt med? För det första är det på det sättet att den skatteinbetalningsom sker skall postverket redovisa i vanlig ordning, och det är ett bådearbetskrävande och tidskrävande arbete; det bör man vara medveten om. m. fl. motion Innebär att man skulle fåanvända sin pensionsanvisning för att betala sin B-skatt. Då måste vi fråga oss- och jag tror alt inånga pensionärer kommer att göra det - varför den som harB-skatt skall ha möjlighet att lyfta sin pension än övrigapensionärer. Om det råkar vara så att det skattebelopp som skall betalas In ärmindre än pensionsanvisningen, hur skall man då göra med den överskjutandedelen? Skall man få lyfta den, eller skall man få hämta den efter den 15 Ivederbörande månad? Får man lyfta den tidigare Innebär det att övrigapensionärer och pensionärer som bara är hänvisade tUl folkpensionen och sinpensionsanvisning - har mycket svårt att förstå att den som är i en sådansituation att han betalar B-skatt skall äga förmånen att lyfta sin pensiontidigare. Jag tror att det finns anledning för att fundera Igenomhur det kommer att verka. Den som har sådana Inkomster att han skall betala B-skatt,han har väl också en sådan planering av sin ekonomi att han måste kunna tahänsyn tUl skatteuppbörden utan att han skall ha särskildaförmåner. hänvisade tUl att denna fråga hade behandlatstidigare av . Den behandlades , och den gången avvisade riksdagengenerellt och bestämt att man skuUe få skjuta på uppbördsterminen till den 15.Men behandlade då ett förslag - och det redovisade också ,kanske litet försiktigare - att man skulle få använda pensionsanvisningen föratt kunna betala sin skatt . Det var av den anledningen somriksdagen skrev tlU Kungl. Maj:t och hemställde om en prövning av den delen.Denna prövning gjorde Kungl. Maj;t 1969. har refererat skrivelsen,och Jag behöver Inte göra det. Men jag skaU kanske påminna om att antog Kungl.Maj:ts förslag att skrivelse Inte skulle föranleda någon åtgärd. Detförekom ingen motion, och accepterade finansministerns uppfattning påden punkten och avvisade det förslag som andra lagutskottet hade framlagt treår tidigare. har, hen talman, såvitt jag kan förståIngenting Inträffat som Innebär att man behöver vidta någon ändring i detbeslut som fattade 1969 i anledning av denna fråga. Med denutgångspunkten, herr talman, ber jag att få yrka bifall tUl utskottetshemställan. Utbetalningen av folkpension tiU folkpensionär med B-skatt HenRINGABY (m): i påminner om attIngen slog larm när finansministern framlade propositionen, nr 1969. Detvar faktiskt Ingen här I kammaren som observerade att den här detaljen hadebakats in i propositionen, som var ganska stor och omfångsrik och som handladeom ändringar i uppbördsförordningen m. m. Om någon hade observerat att den härlilla detahen kommit In bland de många saker som behandlades I propositionen,hade det självfallet kommit en motion då. Men när vi fick kännedomom detta, återkom vi ju motionsvägen. Det är klart, , att om skatten är mindre änfolkpensionen, måste vederbörande fä tillbaka av folkpensionsbeloppet den 13,när skatteuppbörden äger rum, medan andra pensionärer får sina pengar den 15.Men vi har ju litet olika tider; företagarna betalar skatten den 18. Jag trorInte att det kan vara något oöverstigligt hinder mot att man ordnar en sådanhär liten praktisk detalj. är ju ändå en serviceinrättning, och det härgäller pensionärer - ofta småbrukare ute på landet som kanske har långt tillpoststationen. Kunde de ordna lyftandet av folkpensionen och betalandet avskatten vid samma besök på sin postanstalt, så tycker jag det skulle vara enpraktisk åtgärd. Jag är helt övertygad om att med de moderna resurser som vi har när del gäller sådana här saker skulle det vara en mycket enkel åtgärdatt vidta. Jagvidhåller alltså mitt yrkande. Överläggningen var härmed slutad. 5* prolokoU 1971. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Ringaby begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller socialförsäkrlngsutskottetshemställan Ibetänkandet nr 33 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposltlonen. Då herrRingaby begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav föhande resultat; § 10 Föredrogs socialförsäkrlngsutskottets betänkande nr34 i anledning av motion cm åtgärder mot könsdiskriminering. Utskottets hemställan bifölls. Föredrogs socialutskottets betänkande nr 26 i anledning avmotioner angående semesterlagstlftningen. I detta betänkande behandlades 1) motionen1971:740 av herrar Ekinge (fp) och (), vari hemställts att riksdagenhos Kungl. Maj:t skulle anhålla om en översyn av gällande semesterlag ochförslag till sådana ändringar att arbetstagare som uppnått viss ålder erhöll enhäremot svarande längre semester, 2) motionen1971:755 av herrar i (s) och (s), varihemställts att I skrivelse tUl Kungl. Maj:t skuhe anhålla om förslagtUl sådan ändring av 11 § semesterlagen, att underrättelse om semester såvittmöjligt borde lämnas före semesterns början och Icke i något fallgivas senare än en månad , 3) motionen1971:766 av herrar i (s) och (), 4) moti(3nen 1971:1188 av herrarRomanus (fp) och (fp), vari hemställts att iskrivelse tUl Kungl. Maj.t skuhe anhålla om förslag tUl sådan ändring avsemesterlagen, att rätten tUl semester beräknades oavsett när arbetstiden varitförlagd. 1. att riksdagenskulle avslå motionen 1971:740, 2. att Ianledning av motionen 1971:755 hos Kungl. MaJ:t hemställde om förslag tlUändring av 11 § semesterlagen 1 enlighet med vad utskottet anfört, 1. att skulle avslå motionen1971:766, 2. att ianledning av motionen 1971 :l 188 hos Kungl. Maj:t hemställde om översyn avreglerna om semesterförmåner för deltids- och korttidsanställda. Hen EKINGE (fp): I vår motion nr 740 har vi framhållit attarbetskraften utsattes för en allt starkare förslitning och att det bl. a.beror på de ständigt ökade kraven på hög effektivitet, på de snabbaförändringarna I arbetsmetoder osv. Det är ofrånkomUgt att den äldrearbetskraften drabbas hårdast. Därför måste, menar vi, olika åtgärder sättas Inför att motverka de negativa effekterna av denna utveckling, eftersom det tiUsynes inte går att hindra utvecklingen som sådan. Det beslut som vårriksdagen fattade om stöd för den äldrearbetskraften var Ju enig om. Men vi måste gå vidare. Och en väg äratt, som vi har föreslagit, bereda den äldre arbetskraften en något längresemester så att den exempelvis eller våren får föravkoppling och rekreation - utan att vederbörande fördenskull behöver varasjukskriven. skriver utskottet att utskottet inte har någonanledning att frångå föregående riksdagsbeslut i denna fråga, alltså att avslåmotionen, därför att "det bör ankomma på arbetsmarknadens parter attbehandla frågan". Ja, arbetsmarknadens parter har behandlat denna fråga sålänge som vi över huvud taget har haft regelmässigt förhandlingsarbete I vårtland, men semesterfrågan har ändå alltid varit en lagstiftningsfråga. VI somvar med I arbetsUvet före den första semesterlagens tUlkomst 1938 vet att detdessförinnan i stort sett Inte förekom någon semester aUs för den största delenav den arbetande befolkningen. Genom lagstiftningsåtgärder har sedan desssemesterns längd ökat till de som gäller . Även om lagenmedger möjligheter för parterna på arbetsmarknaden att träffa överenskommelseom längre semester än vad lagen anger, så vet vi ändå att det på alla områdenutom på det offentliga området har varit omöjligt att få längre semester än denlagen garanterar. Undantaget, som gäller vissa tjänstemannagrupper med längresemester därför att vederbörande har högre lön, bekräftar mer än det motsägerdetta mitt påstående. Utskottet skriver vidare: "Först om det visar sig attdet inte är möjligt att avtalsvägen lösa frågan bör lagstiftningsåtgärdernärmare övervägas." Ja, TCO och alla dess olika förbund anser att vi nuhar kommit till den punkten. Vid 1970 beslöts nämhgen enhälligtatt ge uppdrag att verka för att semesterlagen ändras I berörtavseende. 1 TCO-styrelsens yttrande över motion sägs bl. a.: "Styrelsen Instämmer krav som I motionen framförts på en åldersdlfferentlerad semester. Sådanakrav har även från vissa framförts till arbelsglvarmotparterna vidavtalsrörelserna, dock utan att något resultat uppnåtts. Motionens förslag attTCO-styrelsen skall verka för en ändring av semesterlagen I berört avseendefinner styrelsen riktigt. Denna fråga är av stor betydelse för äldrearbetstagare." Jag har, herr talman, dessutom anledning förmoda att också I det stora hela delar dennabedömning. Med anledning av vad jag här anfört ber Jag, herr talman,att få yrka bifall till motionen 740. I dettaanförande instämde (). Hen i (s): har här redogjort för den motionsom han har väckt och framlagt vissa synpunkter på utskottets betänkande. Vadherr Ekinge här anfört skUjer sig inte från vad man har fått ut av motionen ochvad utskottet har framhållit I sitt betänkande. pekar på att det bör tas hänsyn till de äldrearbetstagarna. Det framgår också av utskottsbetänkandet. Han säger att detredan har vidtagits olika åtgärder och erinrar om att vårriksdagen antog lagenom stöd åt den äldre arbetskraften. Men det framhålls också I utskottsbetänkandetatt utskottet anser att det bör ankomma på arbetsmarknadens parter att söka lösadetta problem och avtalsvägen göra upp om vad som skall gå utöversemesterlagen, som är en minimilagstiftnlng. sade vidare att TCO uttalat att man borde lösaproblemet lagstiftningsvägen, då det tydligen Inte gick att göra detavtalsvägen. Men från sida har man senast vid höstenskongress betonat att man bör fortsätta att försöka lösa problemetförhandlingsvägen. Man kan Inte se semesterfrågan som en Isolerad företeelsenär det gäller den äldre arbetskraften. Man måste se den även som en socialfråga, och när de förhandlande parterna skall bedöma detta måste de göra enprioritering. De har väl hittUls ansett att tryggheten är det väsentliga förden äldre arbetstagaren; en bättre arbetsmiljö är också mera värd än en längresemester. Man kan också ställas Inför problemet att en längre semester för denäldre arbetstagaren kanske skulle driva fram en ökad arbetslöshet bland deäldre. När socialutskottet har Intagit denna ståndpunkt som viockså har Inskrivit I betänkandet så menar vi att därest de förhandlandeparterna Inte skulle kunna lösa problemet på bästa sätt med hänsyn tUl deprioriteringar vi har gjort så bör man först och främst utreda saken, och dåmåste man utreda en betydligt bredare sektor och Inte bara semesterfrågan. Jag vill,herr talman, yrka blfaU till socialutskottets hemställan. Hen EKINGE(fp) kort genmäle: Den väsenthga skillnaden mellan mitt yrkandeoch utskottets är att utskottet, som jag också redovisade, har framförtsynpunkterna men sedan dragit slutsatsen att dessa skulle leda till avslag påmotionen. Detta yrkande gör man alltså mot bakgrunden att parterna påarbetsmarknaden har hållit på - sedan den första semeslerlagenstillkomst - och försökt förhandla. Det gör man vidare mot bakgrund av att dettiänstemannaförbund, som I viss liten utsträckning lyckats att på något sättförhandla sig fram på den här vägen, självt anser att resultatet är så begränsatatt förhandhngsvägen icke bedöms som framkomlig. Det är därför jag ställer mig någottveksam till synpunkten att man måste vänta ytterligare. Jag skulle viha fråga:Hur länge skall man då vänta? Utskottet anför två i och för sig motstridiga synpunkter.I en mening säger man: "Först om det visar sig att det inte är möjligt attavtalsvägen lösa frågan bör lagstiftningsåtgärder närmare övervägas. "Litet längre ned säger utskottet: "Man kan nämligen Inte bortse från attförmåner för den här aktueUa gruppen som I och för sig ter sig väl motiveradekan ha mindre önskvärda effekter, exempelvis då det gäller att skapa ökadtrygghet." Dessa effekter uppstår naturligtvis på vilken väg frågan änlöses. Det brukar understundom sägas att politik är att vUja. VUlman någonting för den grupp i vårt samhäUe som är mer utsatt förpåfrestningarna i dagens arbetsliv än någon annan, då borde man viha också idetta sammanhang. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. () kort genmäle; tycks fortfarande Inte kunna Inseatt denna fråga har betydligt större räckvidd än den korta distans som motionenomfattar. PoUtik är att viha, sade herrEkinge.