prot · FU0988 · 1971-12-31 00:00:00 — Vidare vore jag tacksam om jordbruksministern ville säganågot om på vilket sätt den kommer att driva frågan omSST-trafik inför miljövårdskonferensen. Vilka typer av kontakter har statsrådettagit eller tänker ta för att på denna punkt nå framgång i dettainternationella forum ? Ty framgång är viktig att nå. Ytterst gällerdet ju, som SST-flygetsfrämste motståndare en gång formulerade det "en konfliktmellan etik och teknik. Mellan de mångas rätt till trygghet, till hälsa, livoch egendom och ett fåtals fördelar av ett nytt tekniskt underverk". Jag vill först säga till att vibedömde det såsom rationellt att den här interpeUationen, som ju uteslutandeavsåg FNs miljövårdskonferens och våra planer att där agera för att få uppdenna fråga till behandling, gällde en fråga som borde besvaras för sig. Dendiskussion som kommer att följa med anledning av kommer ju att omfatta hela problemkomplexet, och jag räknar medatt inte ämnar sitta tyst då denna interpeUationsdebatt äger rum ikammaren. Det är alltså rent rationellt bättre att klara av för sig, eftersom den enbart avsåg vad vi tänker göra på . förbereds ju av en kommitté på 27nationer, och dessutom är en del nationer med som observatörer. Vi ärexempelvis med i kommittén men har självfallet med våra nordiska grannländersom observatörer. När det gällt att arbeta fram den dagordning som skall Uggatill grund för konferensen har vi valt att prioritera. För vissa ting måste vibestämt redan på dagordningen ha krävt konventioner, av typen förbud motdumpning i världshaven eller mot oljeutsläpp i dessa. Det gäller alltså sådanaföreteelser som vi inte själva kan freda oss mot. När det gäller överljudsflyget har vi i första hand menatatt det är viktigt för oss att frågan kommer upp på dagordningen. harju precis som andra länder självt möjligheter att genom förbud förhindra attsådana plan kommer över vårt territorium. Vi har alltså bedömt frågan så, attdet i första hand gäller att få upp spörsmålet om överljudsplanen på dagordningen.Att i förberedande kommittén fresta för hårt och kräva att det redan pådagordningen skall tas upp en punkt om ett förbud över hela världen fruktar jagkan leda till ett misslyckande, eftersom intresset för miljövårdskonferensen1972 ju inte är lika entusiastiskt över hela världen. Man har helt olikavärderingar av vad som är miljövårdsproblem, och för många länder är juöverljudsflyget inte något centralt miljövårdsproblem. Man kan ha vilkenuppfattning man vill om det, men om vi skulle pressa för hårt i förberedandekommittén inte bara för att frågan skall komma upp på dagordningen utan ocksåför att man skall ha utarbetat en konvention, som innebär att FN skall anta ettförbud över hela världen, tror jag att vi ger ytterligare bränsle åt bålet. Detfinns många företrädare för utvecklingsländerna som menar att den rika världennu håller på att vända uppmärksamheten från utvecklingsländernas desperatautvecklingsbehov genom olika åtgärder. Därför får vi nu vara mycket försiktiganär vi arbetar inom förberedande kommittén, så att vi inte driver för hårtsådana frågor som kan missförstås. Men jag är väldigt optimistisk på denna punkt. Får viblott med frågan på dagordningen, tror jag att vi har vunnit en nära nogfullständig seger. inträffar ju det som påpekade,nämUgen att allt fler länder själva bestämmer sig för att förbjuda överflygningmed sådana här plan. Och ju fler sådana länder vi får, desto större är våra Om förbud mot civilt överljudsfiyg Om förbud mot civilt överljudsflyg möjligheter inte bara att få upp frågan på dagordningenutan också att få upp förslag till en eventuell konvention. Jag vill fästa uppmärksamheten på att generalsekreterarenför FNs miljövårdskonferens, , själv har bedömt frågan så att mannog får nöja sig med under att göra vissarekommendationer till regeringarna, där man beaktar miljövårdssynpunkterna iden här frågan. Jag bedömer alltså saken så att vi nog har möjligheter att pådagordningen, då den slutgiltigt skall spikas, få upp frågan omöverljudsplanen. Men att redan nu få upp frågan så att man utarbetar enkonvention bedömer jag såsom mindre realistiskt. Vi avser självfallet att iförberedande kommittén se mycket allvarligt på den här frågan och ta kontaktframför allt med de länder som själva har förbjudit överljudsplanen men ocksåfortsätta kontakterna med andra länder för att få upp frågan. Jag delar heltherr uppfattning om vikten av att frågan kommer upp och löses på ettriktigt sätt, I rapporten till FN har vi främst velat ge ett referat avvar står i de olika frågorna och även i den här frågan. Rapporten äralltså ett uttryck för den uppfattning. HenAHLMARK (fp): Det är rationellt att dela upp svaren påinterpellationer-na, sade jordbruksministern. Jag anser att det har ett visstsamband vad har för uppfattning i sak om villkorligt eller ovillkorligtförbud mot SST-trafik och vad vi gör inför , Därför tror jag attInga Thorssons interpeUation och min kompletterar varandra rätt väl och hadekunnat smälta in i en gemensam debatt. Men blir det två debatter - och detkanske ger ökade möjligheter till opinionsbildning mot överljudsflyget. Statsrådet sade att regeringen i första hand harvelat få upp den här frågan på dagordningen för . Men vi börenligt hans uppfattning inte "pressa för hårt", ty då kan det blinågon form av motreaktion någonstans eller på flera håll. Det är kanske sant,men risken är att man pressar för litet. Om man bara begär vissa bullerreglerav det slag som antytts i den svenska nationalrapporten, så kan det bli svårarelängre fram att skärpa kraven och kräva det oviUkorliga förbud som jag hoppasatt vi går in för. Att skulle bh ledsna, om vi hade ett hårdarekrav här, kan jag inte riktigt förstå. Från deras synpunkt måste det ju varaväldigt angeläget att man får ett ovillkoligt förbud mot SST-trafik över land.Det skulle ju innebära att de rika länderna inte slänger ut så många miljarderi fortsättningen på de här skäligen värdelösa projekten utan i stället använderpengarna för projekt som kanske också har positiv betydelse för . Man får nöja sig med rekommendationer, sadejordbruksministern, och det är väl riktigt. Frågan är då bara vadrekommendationen om SST skall innehålla. Om den innehåller det som står på s,100 i nationalrapporten, skulle det bli någon typ av allmän rekommendation omatt man skall skapa regler för "tiUåtligt buller från maskiner,arbetsredskap och transportfordon, även överljudsflyg". Om man då intepreciserar buller- nivåerna iFNs rekommendation och det kan ju bli svårt skulle det innebära att manöverlåter till respektive regering att själv fastställa dem. Då sitter vi isamma situation som : Vill man tillåta SST-trafik så sätter man upp ganskahöga bullernivåer, och vill man det inte så sätter man synnerligen låga. Därförtror jag att det är viktigt att man i förberedande kommittén och över huvudtaget i det förberedande arbetet går in för ett ovillkorligt förbud. 1 senaste numret av har giviten, tycker jag, alldeles utomordentlig intervju om dessa saker. Där gör han enfin sammanfattning av de fyra starkaste skälen mot SST-trafik: Den svårtstörande ljudknallen. Det finns flera skäl mot SST, som jordbruksministern vet.Men de här är mer än tillräckliga. Jag tror det vore av värde för denna diskussion,om jordbruksministern ville ge sin syn på tanken att inför drivakravet på ett ovillkorligt förbud mot SST-flyg över land. Om förbud mot civilt överljudsflyg Jag kanske inte uttryckte mig tillräckligtklart då jag tog upp utvecklingsländerna och miljövårdskonferensen. Derasreaktion gäller hela konferensen som sådan. De har varit utomordentligtskeptiska och är fortfarande mycket skeptiska. Den stora frågan just nu är attfå hela världen att med entusiasm omfatta själva konferensen med alla de frågorsom man där bör ta upp, har på sina håll uppfattat varje punkt somförs fram som ett nytt sätt att vända uppmärksamheten bort från deras egnadesperata utveckUngsbehov, De ser stränga krav på miljövård som ett sätt attförhindra en industriell utveckling. Det var därför som jag menade att de förvarje ny punkt man tar upp tror att man så att säga vUl vända uppmärksamhetenfrån det som ligger i deras intresse. har tagit initiativet till konferensen och fåttigenom konferensen, men är det FNs konferens, och det är FN som fastställerdagordningen när det gäller speciella punkter av typ SST-planen. kommer att arbeta i olika grupper, där man skall plockafram allt material som finns i respektive frågor. I de förberedandearbetsgrupperna skall självfaUet delta och föra fram sina synpunkteroch alla erfarenheter vi har fått på detta område. Men jag tycker inte att det vore rätt av mig att utanvidare säga att hur långt som helst skall driva kravet på att få uppdenna punkt på dagordningen. Jag vill inte göra det, ty i förberedelsekommitténkommer vi kanske att tvingas ge upp sådana krav. Vi får också finna oss i enprioritering. Vi tillhör de länder som fört fram många olika uppslag, och vi ärmedvetna om att vi inte kan få med alla, i vart fall inte så långt som till enkonvention. Därför håller jag före att det visserligen är viktigt att vi härhemma i diskuterar och bestämmer oss för var vi står nationellt, menjag vill inte binda mig här och säga att vi till varje pris skall driva framdenna fråga så att vi får en konvention 1972. Om förbud mot ci-vilt överljudsflyg möjligtatt vi 1972 får nöja oss med en rekommendation, och den rekommendationen skallnaturUgtvis gå så långt som vi kan få andra stater med oss. Hen (): Det är mycket bra att vi får med på dennakonferens och att de känner en viss entusiasm för den. Det är mycketvärdefullt. Jag delar helt jordbruksministerns inställning på denna punkt. Men jag kan aldrig tänka mig att kravet på ett förbud motcivilt överljudsflyg av något enda u-land skulle kunna uppfattas som ett hotmot dess industriella utveckling. De här planen görs ju bara i tre, fyrastormakter. De skall möjligen passera ett antal , men det kan integärna vara att stödja om man oavbrutet stör deras befolkning genomåskdånsUknande bullermattor. Jag tror att jordbruksministern ser faror som intefinns, om han menar att blir oroade av en hård svensk håUning iarbetet mot SST, Jag är också något orolig när jordbruksministern säger attdet vore fel av att "hur hårt som helst" driva detta krav.Nej, det är riktigt att man längre fram kan få gå med på kompromisser och göraavsteg från vad man betraktar som den mest rimliga håUningen, Men vårutgångspunkt i det förberedande arbetet bör väl ändå vara att FN-konferensengår in för ett ovillkorligt förbud. Det bör vara vad vi önskar när vi självafår precisera vad vi tycker är bäst, I vår egen nationalrapport borde mandärför säga något om ett ovillkorligt förbud och inte placera inöverljudsplanen bland "maskiner, arbetsredskap och transportfordon"som man inte tänker sig att ovillkorligt förbjuda. Skulle inte jordbruksministern kunna kommentera dennapunkt: Varför driver vi inte i vår nationalrapport kravet på ett ovillkorligtförbud, som har bett oss göra? Vår rapport till FN får inte betraktas somett helt och fullt utarbetat dokument i alla de frågor som vi vill skall tasupp på . Det finns flera punkter där vi inte har utvecklat såvärst mycket utan bara har angivit rubriken. Vi avser självfallet att i alla desammanhang där vi är med i det förberedande arbetet vidareutveckla vårasynpunkter och tala om vilka krav vi kommer att ställa. Det gäller även pådenna punkt. Vi är inte färdiga med dagordningen till detkommer att uträttas mycket arbete både och i förberedandekommittén. Var vi hamnar kan jag för dagen inte säga. Jag vill inte släppa resonemanget kringutvecklingsländerna; jag har en känsla av att missförstår mig.Utvecklingsländerna har också sina prioriteringar. Man kan inte på dagordningenfå med hur många punkter som helst; man kan inte få upp förslag till hur mångakonventioner som helst. Då tycker många representanter för utvecklingsländernaatt detta inte är en fråga som de vill prioritera som nr 1. De anser att fråganvisserligen är av intresse men att det finns så många andra viktiga frågor sommåste tas upp på miljövårdskonferensen att frågan om förbud mot civiltöverljudsflyg kommer långt ned på prioriteringsskalan. Driver vidå den frågan hårt måste vi vara beredda att ge efter i fråga om någontingannat. Man skaU aUtså förstå mig rätt då jag säger att vi går utmycket ambitiöst men att vi inte kan lova någonting, eftersom vi inte självabestämmer det är ju en förberedelsekommitté som skall bearbeta dagordningen.Jag tror att jag känner stämningen i utvecklingsländerna både från mina besök iFN och från de rapporter som vi har fått från förberedande kommittén; man fårvara försiktig när man pressar på på vissa punkter som de övriga länderna anserhar en låg prioriteringsgrad. Det är fråga om utrymmet på konferensen. Om återvinning av pappersavfaU Hen (): Jag förstår att det finns ett begränsatutrymme för . Men jag vore ändå glad om jordbruksministern intebetraktade kravet på ett ovillkorligt förbud mot SST som någonting som kan ståi motsättning tiU intressen. Om de rika länderna använder sinamiljarder, som de nu slösar bort på SST-projekt, på ökad flygsäkerhet, på attpressa priserna för "vanliga människor" som åker flyg (jumbojet ochannat) och på att begränsa flygbuUret blir det till mycket större nytta föru-länderna än vad SST-projekten någonsin kan bli. Därför vore det, tycker jag, en ledsam utgångspunkt om vigav intrycket av att vår kamp mot SST står i strid mot derasintressen. Överläggningenvar härmed slutad. § 6 Omåtervinning av pappersavfall Herr jordbruksministern ordet för att besvara (vpk) framstäUdainterpeUation, nr 109, och anförde; Hen har frågat om jag anser att det mot bakgrunden av miljöskyddsaspekterna och den hotande råvarubristen förmassa- och pappersindustrin - finns anledning att återvinna pappersavfaUet istället för att fortsätta den traditionella kvittblivningspolitiken. Den totala kvantiteten insamlat papper ökade, som herrTakman mycket riktigt redogjort för, från till 350 000 tonår 1970, Det motsvarar ett värde av , och två tredjedelar avdetta förbrukas av pappersindustrin, av avfaUet från den inhemskaförbrukningen av papper tillvaratas. Det stöter i allmänhet inte på någrahinder att återanvända pappersavfallet för tiUverkning av vissa mindrekvalitetskänsliga papp- och papperssorter. Det finns en hel del pappersbruk somanvänder pappersavfall som råvara. Några pappersbruk baserar t. o, m. hela sintillverkning på pappersavfall. Det finns många papperskvaliteter till vilka mankan använda pappersavfall som råvara. Tekniskt möter det alltså inte någrasvårigheter att återvinna t, ex. papper och pappersavfall. Problemet som trotsallt finns är av organisatorisk art. Ätt insamla och leverera in pappersavfalltUl Om återvinning av pappersavfaU pappersbrukär nämligen arbetskraftskrävande och därmed dyrt. Avfallshantering är emellertid främst en kommunalangelägenhet, och fr. o. m. 1972 gäller ett obligatoriskt kommunaltrenhållningsmonopol, som ytterligare understryker kommunernas skyldigheter pädetta område. Jag vill i det sammanhanget nämna att man inom kommunundersöker förutsättningarna för en organiserad särskild hämtning avpappersavfallet från hushåUen. Syftet med detta är att ta hand ompappersavfallet för återvinning vid pappersbruken. Jag delar således åsikt att pappersavfall böri största möjliga utsträckning återvinnas. Hen (vpk): Jordbruksministern kom i det fönainterpellationssvaret in på frågan om FNs miljövårdskonferens , Också i dethär sammanhanget kanske den konferensen bör åberopas, eftersom många av oss häri kammaren väl har fått utdrag ur nationalkommitténs förslag till Sverigesnationalrapport till FN, där det under rubriken framhålls att forskning om och teknisk utveckling avåtercirkulationens princip är en viktig angelägenhet. Man säger ordagrant iutkastet: "Icke förnyelsebara naturresurser skall användas så, att de kanutnyttjas på nytt i tekniska processer, medan förnyelsebara naturresurser efteranvändning antingen skall bli nya råvaror eller kunna återgå i naturenskretslopp utan att detta skadas," Jag tycker att frågan om pappersavfallet Ulustrerar hurman kan uttrycka vackra tankar i diverse dokument men sedan inte på något sättrealiserar dem i praktiken. var jordbruksministerns svar så oreserverat positivtatt jag här skulle kunna nöja mig med att tacka för svaret. Jag redogjorde juutförligt för de flesta aspekter av problemet i interpellationstexten för enmånad sedan. Men som jag dä sade är problemet mycket större än de akutabekymren med den inställda pappersinsamlingen. Även när den totala kvantiteteninsamlat papper var som störst - utgjorde den mindre änen fjärdedel av avfallet från den inhemska förbrukningen av papper. Pappersavfall har beräknats utgöra inte mindre än 64procent av s, k. sopor. Detta var en uppgift från närpappersinsamlingen pågick som bäst. Sedan pappersinsamlingen i stort settupphört, förmodar jag att pappersavfallet utgör av de s. k.soporna i . När jag skrev interpeUationen hade de nyatelefonkatalogerna delats ut, och det låg enligt en tidningsuppgift 2 000 tongamla telefonkataloger och skräpade i trappuppgångarna. Det lönade sig inte atthämta dem. I morse, , kunde jag konstatera att detfortfarande ligger en stor trave telefonkataloger i min trappuppgång, och jagförmodar att den traven kommer att ligga där, liksom i många andratrappuppgångar, ytterligare veckor framöver. har engångsglasen gjort sophämtningen till,skulle jag tro, det tyngsta av alla kroppsarbeten i vårt land. Och har detblivit ännu tyngre sedan många och ofta mycket tunga tidningsbuntar kommit tiUoch gjort sophämtningen till ett omänskligt jobb även för vältränade tyngdlyftare.Jag skulle tro att det bara är en tidsfråga när renhållningsarbetarna sägernej och menar att det här är en hälsovådlig sysselsättning som inga människor ilängden orkar med. Som jag nämnde i interpeUationen förstörs numera sannolikt1,pappersavfall i vårt land. Jag hade gjort en egenberäkning, och jag tycker att den stämmer ganska väl med de uppgifter somjordbruksministern lämnade i svaret. Totalkostnaden för denna traditionella ochenbart destruktiva avfallshantering täcktippning eller förbränning -beräknade jag till i hela landet. Modernasopförbränningsanläggningar är ingen rationell lösning på problemet. Även medstoftavskiljare och andra tekniska , som man skryter ganska mycket mednär man bygger dessa sopförbränningsanläggningar, blir det allvarligaluftföroreningar och i andra hand vattenföroreningar genom kvicksilver ochandra substanser som i gasform eUer i annan form går ut med röken. Till dettakommer att det är fråga om en jätteförstöring av en värdefull råvara,cellulosafibrer. Det kan lätt visas att det förstörda pappersavfallet motsvararomkring skog, dvs. i runt tal av den årligatiUväxten av de svenska skogarna. Den enda rationella lösningen på avfallsproblemet överhuvud taget och på det här problemet i synnerhet är att ta till vara dessasannolikt avfallspapper och utnyttia det på nytt iproduktionsprocessen. Det är inte en orimlig tanke att vi med de metoder somredan är kända skulle kunna betala hela den dyrbara sophanteringen med de pengarsom en återvinning av cellulosafibrerna och andra råvaror i soporna skulle ge. Under rubriken skreven forskare, . Grinstead, i decembernumret 1970 av den amerikanskatidskriften om de sopor som varie århämtas och förstörs i : "Att bli kvitt avfallet har varit ett problem ändasen den första grottmänniskan kastade ett avgnagt ben i närmaste buske. Delösningar som utvecklades av de förhistoriska människorna att bränna, grävaner eller skaffa undan materialet med skottkärra - är fortfarande dehuvudmetoder som förekommer , låt vara med en del nya finesser. Under detatt dessa tillvägagångsätt erbjöd få problem för grottmänniskorna, har denmodema treenigheten av ständigt snabbare befolknings-tiUväxt, intensifieradanhopning av folk till storstädema och en närmast explosiv ökning avvarukonsumtionen tredubblat problemet med den uråldriga metoden att dumpaavfallet på närmaste fria markyta." Detta, herr jordbruksminister, är någonting att fundera påom vi skall förflytta oss litet från grottmänniskornas ståndpunkt. Jordbruksministern konstaterar att det inte möter någratekniska svårigheter att återvinna papper och pappersavfall. Problemet är avorganisatorisk art. "Att insamla och leverera in pappersavfall tillpappersbruk är nämligen arbetskraftskrävande och därmed dyrt." Jag kommerinte med någon polemik mot detta påpekande. Men eftersom det är i det närmastelika arbetskraftskrävande och dyrt att täcktippa eller bränna pappersavfalletsom att ta det till vara och använda det på Om återvinning av pappersavfaU Om återvinning av pappersavfaU nytt iproduktionsprocessen, finns det inget hållbart argument för den traditionellasophanteringen, Alla argument talar entydigt för en annan tingens ordning. Vad som gör mig särskilt orolig är de stora investeringarsom många kommuner nu gör i sopförbränningsanläggningar. Vad som gör mig ännuoroligare är den förtjusning som kommer tUl uttryck när kommunalmän talar ellerskriver om dessa sopförbränningsanläggningar. Det måste vara en ytterligt akutuppgift för och att gå hårt fram motde kommuner som tror att problemet kan lösas på detta sätt, som är bedrövligtfrån alla synpunkter. Det är alldeles riktigt som , att vi i vår också fört fram som ett krav forskning om hurman skall återanvända avfallet för i avfallet finns ju mycket bra material.På den punkten vet jag inte hur stort intresse man har i utvecklingsländerna,där man ju inte gärna kan ha samma problem som vi när det gäller tidningarnaoch telefonkatalogerna, för jag har sällan under mina resor i sett någratelefonkataloger, i varje fall inte i trappuppgångarna. Det är naturligtvisalldeles speciella problem i vårt land och i andra länder med hög standard, därpappersförbrukningen är enorm och där vi får papper om papper när vi handlar iaffärerna. Det som redan är emballerat i papper får vi ju ett nytt papper om iaffären; det förekommer säkert ett enormt slöseri. Men då det gäller tidningarna, som ju utgör det storapappersavfallet, så är det inte möjligt att behandla detta avfall som manskulle vilja, nämligen att återlämna tidningarna tiU tryckerierna. Det värstaengångs-emballage vi har är egentligen det som distribuerar nyheterna tiU oss det värsta engångsmaterialet finns en gång för alla i tidningarna. Jag har ingen annan mening än , nämligen i största möjliga utsträckning skall återvinna avfallet. Hur skall då detgå till? Ja, det finns tekniska lösningar - en del är bra, andra är välofullständiga. Men om vi strikt håller oss till papperet, så kan man ju klaradet tekniskt, som jag har framhållit i mitt interpellationssvar. Att det är en organisatorisk fråga framgår med allönskvärd tydlighet av att de ideella organisationerna, som har ägnat sig åtpappersinsamling, inte längre gör det därför att det inte lönar sig det blirren förlust för dessa organisationer. Då är det alltså något fel med organisationen. Detta harStockholms stad uppenbarligen tagit intryck av och har, som framgick av mittinterpellationssvar, för avsikt att organisera speciell insamling av pappersavfallet,så att det inte behöver hamna bland de andra soporna. Då är mycket vunnet. Det gäller således för kommunerna, som har ansvaret förrenhållningen, att organisera insamlingen av papper på ett sådant sätt att manlätt kan återanvända det. Fr. o. m, , när kommunerna erhållersitt renhållningsmonopol, får kommunerna totalansvaret för renhållningen - detär de som har ansvaret för att frågan löses. Men kommunerna kan självfalletinte ägna sig åt forskning - jag erkänner det utan detär statsmakterna som måste se till att man forskar och får fram lämpligametoder för att ta till vara avfallet. När det gäller papper har branschorganisationerna ettstort intresse, och de måste också hjälpa till med tekniska och ekonomiskaundersökningar. Det är säkert helt möjligt att ta tUl vara mycket mer papperän .