prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — Regeringens grundlagsenliga maktutövning är uppenbarligen det måste vår demokratis kritiker nu ansett sig ha fått bekräftelse på inteen fråga om en saklig, noggrann, objektiv bedömning av ohka argument för ettförslag, som sedan i proposition underställs för grundlagsenligbehandhng, med motioner och allvarliga överväganden I ansvarsmedvetna utskotc.Det politiska arbetet, regeringens och verksamhet är i stäUet,kommer dessa kritiker nu att finna bekräftat, enbart manipulationer inom lycktadörrar, ett kompromissande mellan olika intressen. Resultatet presenterassedan för svenska folket som ett beslut av den 350-hövdade här ikulturhuset vid . Vad det här är fråga om, herr tahnan, det vill jagstarkt understryka är inte en kompromissverksamhet av det slag som varitbetecknande för svensk arbetsmarknad och svenskt poUtiskt hv och som syftar tlUatt förena ohka åsikter kring gemensamma samlande lösningar. När en kompromissbär prlnciplöshetens prägel, när den får till effekt att drabba grupper somicke medverkat vid överläggningama eller när den sätter objektivitet ochrättvisa ur spel, då kan kompromissen inte godtas som facklig eller politiskarbetshypotes. Man kompromissar inte om principer. Man får inte bedrivakompromissverksamhet på sådant sätt, att den av folkflertalet uppfattas som ettmyglande i syfte att rädda politisk prestige eller att slå vakt om egna politiskaeller ekonomiska intressen på bekostnad av andras intressen. Det är en farlig väg regeringen slagitin på. Den är farhg för regeringen själv. Den måste minska förtroendetför regeringens ansvarskänsla, för regeringens pohtiska moral, för regeringensförmåga tiU objektiv och konsekvent maktutövning. Men långt aUvarligare ärföljdema för det politiska hvet och för det demokratiska styrelseskicketsanseende i vårt land. Och därmed är jag tiUbaka vid utgångspunkten de poUtiska partiernas gemensamma ansvar för demokratin. Skall vi kunna med framgång slå tillbaka dagens attacker mot de demokratiska värdena, då måste vi leva som vi lär. 52 Och det gör Inte regeringen . HenHEDLUND (c); Nr 93 I ett land med folkstyrelse i ettdemokratiskt land Tisdaeen den ahtså är det angeläget att olikameningsriktningar har möjlighet att nå allmänhetenmed upplysningar och synpunkter. Det är säkert inte många ---- som villframföra en annan mening i den frågan. Men det är nog inte alla Presstöd ochsom är beredda att medverka till att förverkliga den tanken, utan hos ettannonsskatt stort antal stannar det vid en läpparnas bekännelse. Det är ju i första hand massmedia TV och radio jämtepress som vid sidan av föredrag av olika talare svarar för den härinformationen. Vad det gäUer pressen är det en mycket stor ojämnhet i denomfattning i vilken de olika politiska partierna kan anses företräda. Deträcker med att nämna att är företrädd av tre ä avdagspressen, medan det finns andra partier som har det tiodubbla och htet tih. Under sådana förhåUanden är det väl knappast ägnat attförvåna om man Inom hyser en stark önskan att öka sinamöjligheter att föra ut synpunkter och åsikter till svenska folket. Ett utslagav denna önskan var centems medverkan vid partistödets tUlkomst, ett stöd somdå var omstritt men som, efter allt att döma, Inte är föremål för någrastörre meningsdivergenser. Tvärtom lär det omvittnas utifrån det kommunalaplanet, att ohka partier tävlar med varandra om att vara generösa mot depohtiska partiema när det gäller pengar för den kommunala Informationen, Dagspressen ägs, som vi vet, I stort sett av enskildapersoner, famUjer eUer stiftelser. Det är Ingenting att säga om det i varjefall ingenting ofördelaktigt. Jag tror inte alls att ägarna av pressen söker i detahpåverka innehåUet i tidningarna. Men alla vet vi att det stora flertalettidningar har gått in för att främja en viss politisk meningsriktning, någotsom oftast tar sig uttryck vid val av bl. a. chefredaktör och politiskredaktör, 1 det avseendet är naturligtvis ägarna i sin fulla rätt. Men demeningsriktningar som anser sig otillräckligt tillgodosedda dit hör när det gäUer förmedling av nyheter och synpunkter är också i sin fulla rättnär de försöker få bättre möjligheter. Den som anser det vara ett demokratiskt intresse attpartiema finns och att de får något så när lika möjligheter att göra siggällande kan Inte i princip ha något emot att samhället medverkar till attordna Information för dem som har det svagt ställt medinformationsmöjligheterna. De som säger att det på det här området bör bh enbättre hkställdhet men vägrar att medverka och i stället hänvisar tUl att manskall försöka förbättra tidningarna, göra dem mera läsvärda osv, kan inte gärnabli tagna på allvar, som jag sagt, när de i detta sammanhang talar omdemokrati och det fria ordet. Om man har kommit så långt i resonemanget att man finneren samhälleUg medverkan önskvärd, återstår frågan hur den skall ordnas. Somliga talar om att det skall vara ett generellt stöd. Det är svårt för mig att se hur ett sådant skall kunna ordnas med den verkan att de meningsriktningar, som är eftersatta i fråga om att få ut sina åsikter och synpunkter, skall bh effektivt hjälpta. Jag har inte kunnat finna något 53 förslagsom är godtagbart i det avseendet och som leder till vad man säger sig önska. Är det inte riktigare att som sker i det förslag somhär debatteras söka stödja just den press som har svårt att klara sig? har avdagstidningarna lagts ned, i huvudsak s, k. andratidningar. hotas nu av nedläggning. Anledningen är förstatidnlngarnasdominerande övertag på annonsmarknaden. Detta övertag har, såsompressutredningen visat, ökat . Det förslag som presenteras av utskottsmajoritetenförsöker förverkhga tanken på ett stöd i sådana former att informationen skallbh mer allsidig. Visst kan det finnas ofuUkomligheter i förslaget om stödetsutformning, men jag tror att det har visat sig svårt att få fram något annatsom är bättre. Erfarenheten får här som på andra områden visa vad som börändras. Det talas i samband med annonsskatten om en snedvridningav konkurrensförhållandena. Så långt är naturligtvis ett sådant uttalanderiktigt att många tidningar, som eljest skulle få lov att lägga ned sinverksamhet eller lämna fältet fritt för de stora tidningama, nu kan fortsättasin verksamhet. Så långt är talet helt riktigt om att denna reform påverkarkonkurrensförhållandena. Men att man kan påstå att det skulle vara till nackdelför det fria ordet att vi får behålla flera tidningar - tidningar som ehestskulle komma att försvinna - övergår mitt förstånd. Somliga betraktar annonsskatten som ett sätt att ta pengarfrån välskötta, ekonomiskt goda tidningar för att lämna dem till andratidningar. Jag förstår att de som ser saken på det sättet kan känna sigmissnöjda, men jag bedömer den helt annorlunda. Jag betraktar tidningamahuvudsakligen som uppbördsfunktionärer för annonsskatten, något i stil med vadfallet är beträffande momsen. Man får nu avvakta och se om det utgångsläget är riktigt.Är det inte det, får man naturligtvis ompröva det här förslaget hksom andraförslag. Det finns Ingen anledning att tro att annonsskattenäventyrar möjhghetema för någon enda tidning att fortsätta sin verksamhet.Erfarenheten skall nog visa oss att ingen tidning kommer att försvinna på grundav annonsskatten, men det är stäUt utom allt tvivel att presstödet kommer attbetyda att åtskilhga tidningar som eljest skulle tvingas lägga ner sinverksamhet nu kan fortsätta. Hur man då kan tala om att tryckfriheten begränsasär omöjhgt att inse. Under riksdagsarbetet har man inte kunnat undgå att finnaatt det i debatterna i har tagits tUl överord i många situationer ochatt en del av dem som har använt sådana överord har insett att detnog hade vatit bättre om det mesta hade blivit osagt. Jag behöver bara erinraom en enda fråga i det sammanhanget, partistödet. Det skulle Inte förvåna migom -vissa av debattörema inom ett eller annat år kommer tiU denuppfattningen att det hade varit bättre om åtskUligt hade varit osagt av vadsom sägs i den här debatten. Det förslag som genomförs äventyrar Icke på något sättpressens frihet; det gör det i stället möjligt för olika meningsriktningar attbättre nå ut medförkunnelsen om sina synpunkter än vad fallet är . Ätt det skulle varastörre fel i det, kan jag inte förstå, och jag tror att många kommer tih deninsikten , I detta anförande instämde herrarGemandt, Fågelsbo, i Heden och , i samtherrar i Glömminge, i , i och iByske (samthga c). Det är rätt ovanligt att jag debuterar somnummer 11 på talarlistan vid behandlingen av en proposition som jag självsvarar för och som har ett så stort och aUmänt intresse som vad fallet nu är.Men under dessa förhållanden är det väl bara att konstatera att det mesta ärsagt; jag kan hänvisa tih vad som skatteutskottets talesman fråndenna talarstol har anfört och naturligtvis tlU vad sade i sittsenaste inlägg, som tog upp frågoma från vad jag menar vara de riktigaprincipiella utgångspunkterna. Jag måste emellertid bekänna att jag blev ytterst förvånadnär jag i bänken avlyssnade hen anförande. Han började med en allmändeklaration om anslutningen tih de demokratiska grundsatserna på den kan viaUesammans ge honom accept. Han fortsatte med att presentera sig som anhängare tihden representativa demokratin, och på den punkten är vi också helt överens medhonom, framför allt med tanke på vissa händelser som har inträffat under desenaste dagama. Men sedan sade han och där är det svårare, ja, praktiskttaget omöjligt att föha honom att det har begåtts övergrepp från regeringenssida. Han åberopade propositionerna om presstöd och annonsskatt, han tog upputnämningen av JO och frågan om Ritsems utbyggnad. Detta är väl ett uttryck för den gamla sanningen"varav hjärtat är fuUt därom talar munnen". har Intekunnat smälta JO-utnäm-ningen. Han kan inte smälta att det , om inte allatecken slår fel, bUr en utbyggnad av Ritsems kraftverk. Då kokar han över ochtar upp även dessa frågor i samband med den presstöds- och annonsskattedebattsom vi för här . Det är rätt frestande att bara ett ögonbhck inlednings-visförsöka klara ut ytterligare ett par begrepp, och då riktar jag mig specieUttill . I det här landet har vi den fria kritikrätten; det finnsingen som lägger band på den fria tidningskritiken eller kritik i andra former.Det här ärendet har också undergått samma procedur som alla andra ärenden i ettdemokratiskt land. Jag vågar nog säga att få ärenden har varit föremål för ensådan intensiv debatt som detta ärende. Få propositioner har varit föremål fören sådan intensiv uppmärksamhet som dessa. Jag kan inte erinra mig att framförallt massmedia i form av tidningspressen tidigare och i något annatsammanhang varit så energiska i sin kritik och i sin benägenhet att ventileraett regeringsförslag som just detta. när finansplanen presenteradesgavs tUl känna att här skulle komma ett förslag om annonsskatt. tiUfälletmötte jag kritiken i dess mest accentuerade form. Vi har sedermera under helavåren haft denna öppna debatt. Regeringen har tagit emot representanter förTldningsutgivareföreningen jag vill minnas att det var och25 dagar efter detta presenterades propositionen på bord. Vi hadesåledes all möjlighet att väga in tidningsutgivamas argument och synpunkter,när propositionen skrevs. Det är ett underkännande av deras sätt attargumentera, om man viU göra gällande att någonting från deras håll som varvärt att sägas inte fördes fram -vid denna uppvaktning inför regeringen. Därefter har förslaget tUl annonsskatt behandlats i densedvanhga ordningen med en fri motionsrätt, med en utskottsbehandling och i dagmed en helt öppen debatt i kammare. Det är naturligtvis en oförskämdhet både mot utskottetsledamöter, som tagit god tid på sig att fundera igenom de här frågorna innan dekom fram tUl stäUningstagande, och det är också en oförskämdhet mot kammarensledamöter, om man gör gäUande att utskottet och kammaren här sitter ochbeslutar i blindo och på helt otiUfredsstäUande premisser. Jag vägrar bestämtatt hålla med på den punkten. När sedan tar tiU hknelser om officersjuntan iGrekland, ja, då argumenterar han på ett sätt som beroende på hur man ärskapad antingen kan framkalla löje eller ledsnad. Och skaU , jagsäger det i all välmening till honom, ha en chans att bli i det närmaste likagammal på sin post som sin företrädare I det moderata partiet är det nog i höggrad önskligt för honom att han väljer sina ord litet bättre än vad han gjordei sitt inlägg från denna talarstol. Personligen önskar jag ominte precis ett långt hv som partUedare så I varje fall ett lika långt hv somhans företrädare i ämbetet - helt enkelt därför att jag tror att det är sämreför partiet om kronprinsen skaU efterträda. Ni får kritisera och ni har möjlighet att kritisera, menlåt inte vad jag vill beteckna som Uska och missräkning leda till att ni slåröver I sådana överord och stämplar hela vårt system som vi har byggt upp föratt hantera ärendena på det sätt som excellerade i. Jag är räddför att , om han fortsätter med detta, hjälper till utan att hansjälv tänker på det just med en utveckling i den andra riktningen, den somhan själv så indignerat tar avstånd från. ville sedermera också deklassera uppgörelsenmellan regeringspartiet och och använde sig då av den gamlavokabulären kohandel. Det Ugger någonting av deklassering i det uttrycket ochdärför tyckte väl hert att det var användbart när han skulle kommenterafrågan. För regeringen gäUde det att försöka finna en lösning påett problem som måste lösas och lösas snabbt. Det har understrukits av fleratalare i denna talarstol . Det gäUde att sätta ett stopp för enutveckling I fråga om publiceringsverksamhetfen via våra tidningar som skullekunna sluta I en ren monopolisering och motsatsen tUl den fria, öppna debattsom vi aUa önskar. Vi kunde inte hitta något annat förslag än det som nuligger på bord, ett förslag om ett presstöd, där kriteriema för attfå stödet äratt en tidning skall vara andratidning, dvs. Alla utredningar som gjorts i de här frågorna gernämligen mycket klart vid handen att den första tidningen utan egen förskyllanoch värdighet, just på grund av annonsspiralens ackumulerande effekt, bhr alltstörre och stöne på bekostnad av de andra tidningama. Förstatidningensannonsmängd kan vara bra i och för sig och den kan också ha ett informativtsyfte ingen skall förneka detta - men den har litet att göra med de stora ordoch bevekelsegrunder som förde tih torgs när han förde demokratinstalan. Det är på textspalterna, i samhällsdebatten, i de politiska artiklamaoch i kulturdebatten som vi finner detta - och det har ingenting medannonsmängden i tidningen att göra. Det fanns emellertid, som vi såg det, inga andramöjligheter att finansiera presstödet än genom annonsskatten. Jag skall-villigt erkänna att jag visst hade kunnat erbjuda både ochmoderata samlingspartiet en förhandling om huravida man på den kanten hadevarit beredd att medverka via en annonsskatt. Men jag visste på förhand vadsvaret skulle bh - och det har väl dokumenterats mycket klart och bestämt idebatten här och då var det naturligt att regeringspartiet togdialogen med . Vi kunde mötas i en uppgörelse som harkompromissens prägel. Jag vill emellertid säga, kanske närmast till herrSundkvist, att något av korrigering kanske är på sin plats när man talar omutgångsbudet de 120 miljonema i annonsskatt. Det presenterades i finansplanenden men det skedde mera som ett utspel. Redan under remissdebattenden sade jag emeUertid från denna talarstol: Bör man inte kunnalugna ner sig när det är fråga om att kritisera detaljerna? Vi arbetar nu meddetta förslag och det kommer att bh föremål för åtskilhga modifikationer innandet framläggs inför . De som är aUdeles för fulla av kritik i dagmåhända skuUe vinna på att lugna sig litet grand tUls de får se det definitivaförslaget. När vi började arbeta med detaljema kunde vikonstatera att här har man för dagen, jag tror med hänsyn tillkonjunkturutvecklingen, att räkna med en nedgång i annonsmängden som hggernågonstans mellan . Det har redovisats i de merofficiella skriftema och utredningarna. Med den reduktionen är man nere i de100 miljonema. Dessutom fann regeringen för gott att göra ett undantag frånskattebeläggningen för de tre första mihonema i annonsinkomster. Det varingenting som var ett resultat av diskussionema mellan ochregeringspartiet utan det var ett ståndpunktstagande som vi själva kom framtiU. Därmed reducerades beloppet ned tUl 70 mihoner. Sedan visade det sig vidden slutliga granskningen att får man bara in fem sjättedelar avårsuppbörden, och därigenom reducerades beloppet tiU 60 miljoner. Föhaktligen var förhandlingsutspelet 60 mihoner kronor närdenna dialog började mellan och regeringspartiet, och vi gjordeså småningom upp på 48 miljoner. En tioprocentig annonsskatt över hela hnjen hade givit 60mihoner för det kommande budgetåret. Emellertid innebar kompromissen att vi gjorde en uppdelning på veckopressen och på den press som har karaktär av nyhetspressoch dagspress. Jag skall gärna från denna talarstol erkänna att det varcenterpartiets Insats I denna uppgörelse att de reducerades tiU 6procent när det gäller själva dagspressen. Jag har velat säga detta för atträtt ändå skall vara rätt och att vad som har hänt kanske bör redovisas. Jaghar i övrigt när jag har lyssnat på debatten konstaterat att man har varit enigom presstödet i princip. Delade meningar har väl funnits om utformrungen. Mendå varje sådan här ny reform måste betalas så har den andra föhdfrågan logisktoch konsekvent bhvit; Hur skall den betalas? Där har bara kostat påsig ett enkelt nej. Man viU inte anvisa någon som helst väg för betalningen.Man säger: Kom igen längre fram! men man har inte kurage nog att tala om varpengarna skall tas. Närdet gäller så har man presterat ett konkret förslag, nämligen attbetalningen skall tas över en höjning av ciganettbeskatt-ningen. Tyvärr måstejag tala om för kammaren, att detta är en inkomstkälla som I haruteslutande en optisk karaktär. Vi har tvingats att reducera det antagande vihade om inkomsterna på tobaksskatten med 97 mUjoner ifallnågon av kammarens ledamöter gör sig besväret att se efter vad vi hade antagit idet prehminära förslaget och i den reviderade beräkningen. Mankan säga att den utvecklingen kan ha en del goda effekter. Det är möjligt attsvenska folket får en bättre hälsa om den fortsätter, och vem som helst viU noghåUa med om att ingen kritik skaU riktas mot detta. Men då får man också låtabh att använda det här skatteobjektet som en god inkomstkäUa, Har det underinnevarande år uppstått ett sådant köpmotstånd att man har fått reducera deberäknade inkomstema med nära 100 mihoner kronor, är det den klarasteverifikationen på att det i vatie fall inte här finns någonting nyttatt ta. HerrHernelius' inlägg var i viss mån resignerat. Han lade i varje faU inte nertillnärmelsevis den vokabulära och fysiska energi som efterträdaren här i talarstolen,hen , lyckades prestera, men det kan ju vara en fråga omgenerationsklyftor, allmän kondition och mycket annat. Jag skaU inte närmareutveckla detta. Men jag skulle kanske tUl hen Hernehus vilja säga att det Inteär så förbluffande om regeringen förbehåller sig rätten att avgöra i vad månman skall ha det gamla traditionella remissförfarandet eller om frågan kananses tillräckhgt diskuterad och ventilerad, så att man kan förhta sig som ändå förlöper meUan förslagets framläggande och beslutet iriksdagen innebär att all respekt mot de demokratiska arbetsformema iakttages. Fåfrågor har debatterats så mycket som förslaget om annonsskatt. Vi har avlyssnatmotståndamas politiska press, vår egen politiska press, Tldningsutgivareföreningenoch alla övriga som har haft synpunkter på frågan. Allt detta avlyssnande harsedan stämts samman i de båda propositioner som sedermera har redovisats förriksdagen. Jagvill säga några ord om tanken på en reklamskatt. ochäven skatteutskottet har ansett att annonsskatten är en provisorisk lösning iväntan på en mera generell reklambeskattning. Också jag tror att man skallkomma fram tiU en generell reklambeskattning. har I dagett skatteunderlag på i runt tal 2 000 mUjoner kronor i form av reklam, och hurvälvillig man än -vill vara mot denna enorma reklamverksamhet, kan manallvarligt Ifrågasätta om Inte här finns en skattekäUa som borde kunna bidratlU att finansiera sådant som kammaren anser vara utomordenthgt viktigareformer och angelägenheter. Jag tillhör inte dem som fäUer bilan över allt vadreklam heter. Den kan vara informativ, och den är det i vissa stycken. Meningen kan underlåta att lägga märke tUl att det pågår en utvecklingkarakteriserad av en gradvis stegring av reklamaktlviteten i vårt land, någotsom vid en mera objektiv bedömning näppeligen framstår som nödvändigt förmänniskoma från rent informativ synpunkt. Jag vill också ta upp en fråga som jag tycker att man harmissat i den pågående debatten. Man har presenterat annonsskattensom en pålaga på tidningarna och i något fall som en pålaga på annonsbyråema.Ingenting av detta är sant. Annonsskatten är en pålaga på konsumentema på sammasätt som vilken annan skatt som helst. O man väher hnje, bhr deten pålaga på de konsumenter som röker cigarretter. Om man väher annonsskatten,bhr det en pålaga på praktiskt taget alla mänruskor, hur de än uppträder somkonsumenter. När jag vid morgonkaffet slog upp störstamorgontidning, hittade jag en annons som spänner över hela sidan och somberömmer produktema från en grävmaskinsfirma i . Det ärförmodligen inget fel på det företagets maskiner. Jag tror att det är en duktigindustri som gör bra grävskopor och vad det nu kan vara. Men inte betalartidningen denna annons, inte betalar annonsbyrån denna annons, inte betalargrävskopeföretaget denna annons. Det är varje kund som beställer några dagarsarbete av den här maskinuppsättningen som betalar annonsen. Ingen kan bestridadetta. När jag vände på bladet, hittade jag en ny helsidesannons,om en korv som skall vara bättre än alla andra griUade korvar. Inteär det tidningen som betalar den annonsen, och inte heller är det företaget somsäljer korv, utan det är konsumenten som äter den griUade korven som betalarannonsen. Ingen kan bestrida detta. Jag vände bladet en gång tiU och hittade en tredje sida.Där talar ett skogsföretag om att man -vid sidan av sågad vara och pappersmassaockså försäljer hushållspapper, toalettpapper och vad det än må vara. Inte ärdet väl någon som tror att det företaget betalar annonsen. Det är naturhgtvisvi allesammans som förbrakare av hushållspapper, toalettpapper osv. Jag skall inte besvära kammaren mera med sådana härdrastiska exempel, men jag har tio helsidesannonser till hggande i en mapp. Därbeskrivs just hur man har ökat på, bättrat på, slagit upp större och stöne ifråga om annonsema, allt som i sista hand skall bäras av den svenskakonsumenten. Jag tror att man får hela debatten på ett riktigare plan, om manser sanningen I vitögat och låter bh att tala om att annonsskatten är en pålagapå tidningama eller på annonsbyråerna. Den är en pålaga på konsumenterna. Detkan visserligen sägas att när tidningarna skall debitera den här skatten så kandet tänkas att det bhr en minskning av annonseringen I tidningama, men jag tvivlar på det. annonseringen är någontingsom drivs fram av konkurrensen i det fria marknadssamhället. Reklamen är ettförsähningsargument, och jag utgår Ifrån att vederbörande företag anser attannonseringen betalar sig. Företagen är ju knappast besjälade av något slagsfilantropisk uppfattning om att de bör skänka bort pengar. Annonsering kommeratt ske även i fortsättningen, och jag skulle bli förvånad om den ändrades tillsin volym. Detframgår av skatteutskottets betänkande att vi har haften prisstegring på annonser, räknat efter mlUimeter text, . Fråntalarstolen har tidigare antytts . Den prisstegringen har intehindrat den väldiga expansionen i fråga om annonseringen i våra tidningar. Dethar varit regelbundet vatie år , men det har varit enanonym prisstegring, och därför har man inte kostat på sig någon offentligdiskussion om den.