prot · FU0970 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes av fru andre vice talmannen. § 1 Justerades protokollet för den 16 innevarande månad. § 2 Fru andre vice talmannen meddelade att val avjustitieombudsman skulle ske vid morgondagens sammanträde. § 3 Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel Herr statsrådet erhöll ordetför att besvara () framställda interpeUation, nr 75,tUl herr utbUdningsministern, och anförde: har frågat utbildningsministernom han är beredd att medverka tUl 1. en sådan justering av storleken påstudiebidragsdelen av de statliga studiemedlen att framtida studenter ickekommer i en sämre situation än de studenter som erhöll studiemedel undersystemets första år, 2. en sådan ändring av reglerna för återbetalning avstudiemedel att garantier skapas för att den totala kostnaden föråterbetalningen icke tUlåtes överstiga motsvarande kostnad för återbetalningenav ett reguljärt lån. Enligt faststäUd ärendefördelning ankommer det på mig attbesvara interpeUationen. Frågan om storleken av studiebidraget inomstudiemedelssystemet behandlades utförligt i propositionen 1964 angåendestudiesocialt stöd tiU studerande ungdom och i särskUda utskottets utlåtandeöver propositionen. Enligt statsmakternas beslut är det totala belopp, som destuderande erhåUer i studiemedel, indexreglerat i motsats tUl studiebidraget.Såväl i propositionen som i utskottsutlåtandet underströks önskvärdheten av attförmånerna är i stort sett likvärdiga för studerande inom olika delar avutbUdningssystemet. Det återbetalningsfria bidragets storlek är en av defaktorer som måste beaktas i detta sammanhang. Jag vUl vidare erinra om attriksdagen behandlat frågan om studiebidragets storlek samt att centralastudiehjälpsnämnden lagt fram förslag till vissa reformer på det studiesocialaområdet, vUket förslag remissbehandlas. Storleken avstudiebidraget inom studiemedelssystemet är naturligtvis också enstatsfinansiell fråga som måste bedömas med hänsyn tiU andra angelägnautgiftsändamål. Mot denna bakgrund är jag inte beredd att nu föreslå någonändring i studiebidragets storlek. För den enskUde ger studiemedelssystemet en rad fördelar ijämförelse med konventionella lån. Av det totala beloppet är en del ickeåterbetalningspliktig. Aterbetalningstiden sträcks ut över en mycket långtidsperiod. Den enskUde behöver under vissa omständigheter inte fullgöra sinåterbetalning. Systemet är vidare så konstruerat att återbetalningen Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel avses blilägre än för ett konventioneUt lån. Studiemedelssystemet ger sålundasammantaget den enskUde förmåner som ett konventioneUt lån inte ger. I vUkenutsträckning det kan bli aktueUt med ändringar i återbetalningssystemet fåravgöras när erfarenheter vunnits av hur detta fungerat . Hert (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på mininterpeUation. Jag kan dess värre inte uttrycka någon tUlfredsställelse övernågondera delen av svaret. När det gäUer bidragsdelen är statsrådet inte bereddtUl någon justering, och när det gäller frågan om återbetalningen av lånedelenanser statsrådet att man skaU fortsätta i samma hjulspår som tidigare, trotsatt de senaste årens erfarenheter visar att indexregleringen medfört en mycketkraftigt ökad skuldsättning för låntagarna. Låt mig börja med bidragsdelen. Denna har varit konstantaUtsedan reformen genomfördes . Bidragsdelen utgjorde vid systemets införandeexakt av studiemedlen men har successivt sjunkit och motsvarar endast av det belopp som studenten får ut. Jag anförde i minInterpeUation att det är svårt att finna några skäl för att inte indexreglerabidragsdelen eUer åtminstone successivt höja densamma. Statsrådet har inte gåttin på detta resonemang utan hänvisar i allmänna ordalag tUl statsfinansernasamt tUl situationen för studerande inom andra delar av utbUdningsväsendet. Jag anförde i interpeUationen att det måste betecknas somorättvist för dagens studenter, jämfört med tidigare årgångar, att bidragsdelenutgår med oförändrat belopp. Jag frågade varför dagens studenter skallbehandlas mindre förmånligt än de som studerade i mitten på 1960-talet.Statsrådet har inte besvärat sig med att över huvud taget beröra denna fråga,som enligt min mening är den centrala frågestäUningen i sammanhanget. Statsrådet anför att frågan om bidragsdelen för studenterinte kan ses isolerad. Jämförelse måste enligt göras medreglerna inom studiehjälpssystemet. Mot detta har jag ingentmg i princip attinvända. Sedan besluten om det studiesociala stödets utformning antogs 1964 harbidragsfrågorna inom såväl studiemedels- som studiehjälpsförordningarna varituppe tiU behandling åtskUliga gånger. 1970 vidtogs en höjning av studiebidragetmom studiehjälpssystemet från 75 tiU . Dessutom harinackorderingstiUäggen och resetilläggen successivt höjts. Det finns ingenting att erinra mot detta. Frågan är baravarför Ingenting gjorts när det gäUer studenterna. Deras kostnader inte minstpå hyressidan har också ökat kraftigt, och skuldsättningen upplevs som ettaUt större problem. Statsrådet , den dåvarande utbUdningsministern,anförde , att det borde vara en primär uppgift att se tUl, attåterbetalningsskyldigheten inom studiemedelssystemet inte för någon blevoskäligt betungande och att man för att nå dithän borde begränsaskuldsättningen genom att lämna de studerande en viss del av studiemedlen iform av bidrag. Detta resonemang har inte förlorat i styrka -tvärtom. Penningvärdet har som bekant minskat kraftigt , ochfortsätter denna snabba inflationstakt kommer snart bidragsdelen att varaendast en bråkdel av studiemedlen. Är det dit vUl nå? Om inte voredet angeläget att klargöra var regeringen står. Vi vet aUa hur det gick vidårets behandling av ärendet. Socialdemokraterna vUle inte ens biträda enuppfattning som gick ut på att studiemedelsutredning bör ta upp frågantiU behandling. Men kanske förbereder någonting tUl nästa budget låt oss i så faU få vetskap om detta. Om inte så är faUet ber jag - fm talman att få upprepa min tidigare ställda fråga, nämligen varför den som erhöllstudiemedel åren närmast efter systemets genomförande skaU behandlasförmånligare än den som studerar och uppbär studiemedel . Låt mig så gå över tUl den andra frågan som berördes i mininterpeUation, nämligen om reglerna för återbetalning av studiemedel. OrsakentUl att jag tar upp den frågan är de erfarenheter som redan finns rörandeverkningarna för de enskUda låntagarna. Genom de senaste årens snabba inflationhar dessa verkningar varit klart negativa. Systemet med indexlån upplevdes nog tUl en början somrelativt förmånligt för de studerande. Studenterna skulle slippa ränta ochdetta slogs också ut som någonting enastående bra. Att man skulle få betalaigen mera än man hade lånat dvs. att återbetalningarna mdexreglerades vardet få som reagerade mot. Dessutom finns den s. k. spärregeln, som skallgarantera att de totala återbetalningarna ej överstiger vad som gällt vid ett annuitetslån,vars räntesats är rörlig och utgör av normalräntan vid statensutlåningsfonder.- Utöver dessa bestämmelser fmns regler som skyddar denenskUde i lägen då inkomsten sjunker under viss nivå. Dessutom är lånetamorte-ringsfritt eller för att använda gängse beteckning avgiftsfritt deförsta tre åren efter examen. Gentemot dessa regler finns det ingen som harinvänt. Inte heller mot återbetalningsskyddet vid dödsfaU - alternativet voreförstås att en del av grupplivförsäkringen användes tiU resterande skuld. Det finns aUtså flera beståndsdelar istudiemedelssystemet som vi är överens om, statsrådet och jag. Det ärdock inte dessa delar som jag har tagit upp tiU behandling i min interpeUationutan just frågan om återbetalningsreglerna. De senaste årens inflation harvarit så kraftig att skulderna skrivits upp med . Dettahar i sin tur fört med sig att de årliga återbetalningarna stigit snabbt. FöråtskiUiga studiemedelstagare har detta resulterat i att skulden ökat meUan ettår och närmast föregående år trots att vederbörande har betalat 1 000 kronoroch mera i avbetalning det . Rent psykologiskt innebär detta säkerten chock för många studenter. säger självfaUet statsrådet att vi har den s. k.spärregeln som skaU rätta tUl förhåUandena om penningvärdet sjunker alltförkraftigt. detta vUl jag säga att spärregeln börjar fungera först i slutetav återbetalningsperioden dvs. då vederbörande år redan pressatsav höga inbetalningar. Dessutom är spärregeln ingalunda förmånlig. Förnärvarande är normalräntan vid statens utlånmgsfonder och dettainnebär att spärren sätter in vid en inflation eUer låt Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel oss kaUadet mdexhöjning som är större än . Alltså: En årligpenningvärdeförsämring på upp till tolereras innanstatsmakterna anser att det är befogat att ingripa, och då ingripa i efterhand.Normalräntan varierar visserligen, men tyvärr har dessa variationer bara bestått i successiva höjningar, så där har nog intestudenterna mycket att hoppas på. I min interpeUation efterlyste jag en sådanjustering av återbetalningsreglerna att de totala återbetalningarna inte skullevara större än vad som hade gällt vid ett konventionellt lån. Man kan nämligenbefara att nuvarande regler kommer att ge en totalsumma som är större än vadett reguljärt lån hade fört med sig. Om man antar att den genomsnittligainflationen kommer att ligga på och detta är inte tUltaget iöverkant - motsvarar dagens system ett banklån med 10 procents ränta vid enmarginalskatt av . Har vederbörande en lägre marginalskatt låt osssäga - är indexlånet att jämföra med ett banklån med 8 procentsränta. Genom den s. k. skattereformen är de allra flesta inkomsttagare utsattaför marginalskatter på , och de flesta akademiker befinner sig i sådana inkomstlägen att de får betala tUl staten av varje nytjänad krona. För de allra flesta är alltså studiemedelssystemet attlikna vid ett banklån med 10 procents ränta. Detta kan mte anses vara ettsärskilt förmånligt system. Det är förmånligt för staten men inte förstudenterna. kan statsrådet säga att vi vet väldigt litet ompenningvärdets utveckling . Det är riktigt, men alla tecken tyderpå att vi kommer att dras med en kraftig inflation framigenom, åtminstone omman får tro ekonomisk expertis. Sannolikheten för att studiemedels-tagarnahamnar i skuldsättning som är så betungande som den jag talade om är stor,och detta borde räcka för att regeringen skuUe vidta en översyn och justerareglerna på sådant sätt att garantier skapades för att indexlånen inte skullekunna utfaUa så negativt. 1 själva verket är situationen den att detantagligen vore förmånligare att lösa in sitt studielån och teckna enmotsvarande summa i banklån. Bankerna skulle dessutom sannolikt vara vUliga attförmedla dylika lån tUl en ränta som är betydligt lägre än . De som försvarar nuvarande system brukar anföra attbankerna antagligen inte skulle vara beredda att ge studenter lån. Såvitt jagvet finns det ingen undersökning gjord över vilka villkor bankerna skulleställa för deltagande i studiefinansiering. De speciella förmåner som gäUer i nuvarandesystem vad avser amorteringsfrUiet i början och skydd vid låg inkomst fingesjälvfaUet även i fortsättningen staten stå för. Dessa regler har ju inget attgöra med vad som gäUer sedan återbetalningen väl börjat. Jag beklagar att statsrådet i sitt svarinte på något sätt har velat gå in på frågan om återbetalningens storlek. Detvar om denna fråga som InterpeUationen handlade, och jag finner det anmärkningsvärtatt statsrådet helt går förbi frågeställningen. Frågan debatteras i dagintensivt inom studentvärlden, och statsrådet behandlar den med enaxelryckning. Det är möjligt att man inom uppleverfrågan som en bagateU, men som en sådan upplevs den ej avstudenterna, och jag tycker att man åtminstone kunde begära ett försök tUlställningstagande av . För övrigt; vad tjänar interpellationsrätten för syfte,när man inte får ens tiUstymmelsen tUl svar på vad man egentligen har frågatom? Statsrådet har obegränsade möjligheter att utveckla sinasynpunkter under den kommande debatten, och jag förutsätter att han då går in isakfrågorna vad gäller både bidragsdelen och återbetalningsreglerna. Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel Jag tycker att jag har svarat på de tvåfrågorna, och började ju med att konstatera att han inte kundetacka för svaret, därför att det var så otiUfredsställande. Vad sedan gäller det som nu har sagt i sinkommentar vill jag först konstatera vad som också konstaterades i debatten iriksdagen i den här frågan, nämligen att varjeår har prövat frågan om studiebidragsdelen borde höjas eUer ej och varje årkommit fram tUl den ståndpunkten att man borde ha oförändrad bidragsdel. När nu gör sig tUl tolk för studenterna påden här punkten, kanske jag får upplysa om att studenternas egetcentralorgan har sagt sin mening i den här frågan. Det skedde i enskrivelse tUl utbUdningsdepartementet, där det skisserades en lösning avproblematiken , som innebar att man skulle ta bort bidragsdelen. Den skullesuccessivt tas bort. Det ansåg studenternas representanter vara det riktiga. 1stället skulle man organisera om systemet så att den person som har skaffat sigstudiemedel och som sedan under sin verksamma tid ute i förvärvslivet intekommer upp i särskilt stora inkomster skuUe få förmånen den som redan finnsmen en utvidgad sådan att slippa återbetalning. Det är deras lösning påproblemet. Man kan ha olika meningar, men jag vUl bara med detta ha påpekat,att ingalunda för studenternas talan, när han förordar en höjningav bidragsdelen. Det är inte helt ointressant, , när mandiskuterar det här att ställa kostnaderna för en uppräkning av bidragsdelen irelation till kostnaderna för andra angelägna åtgärder, inte minst på det studiesocialaområdet. Sedan vi fattade beslutet om studiemedlen har vi också tagitprincipieU ståndpunkt tUl frågan om utbUdningssystemets utvidgning i desshelhet, och där råder aUmän enighet. går också på den linjen attunder vuxenutbildningens problem skall ha förtur, och där är denstudiesociala frågan för de vuxna en av de allra största frågorna. Då är detsjälvklart och det tycker jag är riktigt att man vid den årliga prövningenav den fråga som nu tar upp har Intagit den ståndpunkt man gjort. När det sedan gäUer frågan om återbetalnmgsvUlkoren förstudiemedlen respektive för konventioneUa banklån skall jag ge erkännandet, att det problemet har blivit mera, skaU vi säga, tiUspetsatgenom omläggningen av skattesystemet, både genom övergången i ökad omfattningtUl indirekt beskattning och genom skatteskalornas justering. 1 * protokoll 1971. Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel Det är dåi och för sig ganska naturligt - och jag tycker ganska glädjande - att mangenom olika räkneexempel försöker klargöra huruvida studiemedlen ärfördelaktigare, lika fördelaktiga eller mindre fördelaktiga än konventionellabanklån. Den debatt som på den här punkten har fört idagspressen med andra har övertygat mig om att min ståndpunkt i svaret här ärden riktiga. När man lägger samman allt och inte som gör bara tarupp det som passar honom bäst den jämförelse han gör meUan de två systemen ärju inte uttömmande och tar med även det som inte låter sig fixeras i siffrori en tabeU men som är realiteter för de enskUda människorna, har jag denbestämda uppfattningen att det nuvarande studiemedelssystemet är förmånligareän ett konventioneUt banklån kan bli. TiU sist vUl jag säga att de frågor som vi i departementetnu anser det vara mest angeläget att pröva är andra frågor än de som herrWijkman här och i andra sammanhang diskuterar. Det är frågor om framför allt destuderande familjernas problem. Där har vi frågan om vUken konsekvens förstudiemedelssystemets utformning som en övergång från familjebeskattning tUlsärbeskattning får. Studiemedelssystemet utformades när vitUlämpade familjebeskattningsprUicipen, men den har vi gudskelov nu frångått.Då uppkommer frågan huruvida vi bör göra om studiemedelssystemet i konsekvensmed de principer som fastlades för den allmänna beskattningen avfysiska personer. Det är en huvudfråga för studiemedelsutredningen. har studenternas representanter aktualiserat ettannat problem som de bedömer vara särskilt aktuellt i detta sammanhang,nämligen huruvida särskUda insatser måste göras tUl följd av kostnadsstegringenför studentbostadslägenheter. Vid en uppvaktning som ägde rum i förra veckanlovade jag att ta upp frågan med ordföranden i studiemedelsutredningen ochhöra huruvida han bedömer det som möjligt att ge den frågan högre prioritet änövriga frågor. Jag har velat nämna detta, fru talman, för att visa attvad studenterna i första hand resonerar om är andra ting än vad om. HerrWIJKMAN (m): Jag tycker det är litet djärvt av statsrådetMoberg att konstatera utan någon mer ingående bevisföring att vad studenterna diskuterar är helt andra ting än de som jag diskuterar. Jag ber att fåhänvisa statsrådet tUl de debatter som har förtsbl. a. i studentkår, i Lunds studentkår och på Stockholmsuniversitet när det gäller bidragsdelen men framför allt när det gälleravbetalningsfrågorna. Det är aUtså debatter som förs blandstudenterna. Eftersom statsrådet påstår att jag inte skulle ha någonkunskap om vad studenterna resonerar om vUl jag säga att jag har varit verksami studentpolitiken ; jag har nog en viss erfarenhetav vad som diskuteras och vUka prioriteringar som görs. Sedan säger att "vi i departementet avseratt ta upp helt andra och mycket viktigare frågor än dem som talarom". Ja, det äraUdeles uppenbart mot bakgmnden av det svar som har givit i dag.Jag vUl inte säga att de frågor som statsrådet avslutningsvis nämndeinte är viktiga, men det innebär inte att enskUda riksdagsledamöter - eUer förden delen hela riksdagsgrupper inte skall kunna ta upp andra frågor än demsom för tUlfället behagar finna intressanta. Det är utmärkt att man tittar på bostadskostnaderna. Detframstår som orimligt att i vissa bostadsområden av studiemedlenskall gå tUl hyreskostnader - då blir det inte lätt att klara uppehället utanatt ta jobb och därmed försvåra studiesituationen i övrigt. Det är också intressant att statsrådet haruppmärksammat att det nya skattesystemet även på detta område kan få negativakonsekvenser. Det innebär naturligtvis, efter vad jag kan förstå, att denprövning som sker mot makes inkomst kommer att mjukas upp eller heltavskaffas. Det är utmärkt att statsrådet sysselsätter sig med dessaproblem. Men det är inte de problemen som jag har tagit upp i mininterpeUation. InterpeUationsrätten har ju tiUkommit för att enskildariksdagsmän skall få enskUda frågor belysta; därför har jag använt mig av denmöjligheten. säger statsrådet att det nuvarandestudiemedelssystemet är förmånligare än ett reguljärt lån, och han säger att jaginte har tagit med alla faktorer som behövs för bedömningen. Jag berörde, herrMoberg, att man har en viss återbetalningsfrihet i början och jag konstateradeatt detta är utmärkt för studenterna. Jag berörde även att de som har eninkomst under en viss nivå får anstånd med betalningen och attde som befinner sig i den situationen kan få anstånd medåterbetalningen av återstoden av skulden. Jag berörde också att skuldenautomatiskt avskrivs vid dödsfaU. Det är såvitt jag vet de speciella regler somgäller. Att man dessutom, om man betalar tUlbaka studiemedlen direkt, kan fåviss subvention, en viss s. k. rabatt, har jag inte tagU upp det skuUe göramitt exempel ytterligare förmånligt, men det kan vi också lägga in i bilden.Med det rör ju inte återbetalningsstorleken, statsrådet , och det är denfrågan som är intressant. Den situation studenterna står i är ju att medden snabba penningvärdeförsämring vi har tenderar återbetalningssumman att blistörre i det här systemet än vad det hade blivit med ett normalt banklän. Jag vill inte med detta säga att vi skall gå över tUlbankfinansiering av studiemedel, utan vad jag eftersökte var sådana åtgärderatt man kom till rätta med problemet. Det kan inte ha varit statsrådet och intention att systemet skuUe slå på dethär sättet. Det var ingen som kunde räkna med att indexlånen skuUe slå så. Statsrådet var själv inne på att skattereformen harmedfört problem. Låt oss ta upp den detaljen! Som bekant företas uppskrivningav lånesumman mot bakgrund av bruttoprisindex variationer. Detta innebär attäven en höjning av den indirekta skatten, den s. k. momsen, kommer att påverkaåterbetalningarna. Det måste såvitt jag ser det vara en märklig ordning attstudiemedelstagare plötsligt får sin skuld ökad ibörjan av därför att Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel Ang. storleken och återbetalningen av studiemedel beslutarsig för att höja momsen. Det blir detsamma som en retroaktivkonsumtionsbeskattning, och det klingar inte särskUt väl i mina öron. Där harvi en tänkbar möjlighet att rätta tiU en del av det svåra skuldproblemet. DärskuUe man kunna gå in för en nettoprisindexberäkning i stäUet. Så helt kort den aUmänna frågan: Hur är läget förstudenterna? Man kan naturUgtvis säga att vuxenutbUdningen bör prioriteras närdet gäUer anslagen det kan jag också håUa med om i princip men det är nu såatt allt flera människor går tUl våra högre utbUdningsanstalter. Vi breddarintagningen tiU de högre utbUdningslinjerna, och allt flera studenter kommer utpå arbetsmarknaden och har allt svårare att få arbete. Lönerna kommer -det är vi nog alla överens om att pressas ned. Statsrådet anförde 1964 att det fanns ingen somhelst grund för att känna osäkerhet när det gällde indexlånen, förstudentgruppen skulle ju precis som alla andra grupper i samhället successivtkomma i åtnjutande av höjda reallöner. Det är faktiskt inte den utvecklingensom vi ser fram emot . Reallönerna har sjunkit det har påpekats iavtalsförhandlingarna och kommer framgent som vi kan se , med det ökadeutbudet av akademiker, antagligen att sjunka. Då mnebär det här systemet ettstort osäkerhetsmoment. TUl sist: Indexlånen som sådana är en helt unikföreteelse. Jag var inte med och beslutade om dem ochjag vet inte vad som föresvävade den när den införde justett indexlånesystem. Såvitt jag vet finns det bara i , som är ettganska specifikt land med en galopperande inflation, men i de europeiskaländerna finns inte det här systemet. När vi nu har sett att det tenderar attfå väldigt negativa verkningar och jag tror inte att statsrådet ärnöjd ens om systemet är lika förmånligt som ett banklån; i likhet medstatsrådet vUl han nog ha ett betydligt förmånligare system vore detdä inte skäl att göra någonting, i alla fall att skissa upp några förslag föratt lätta skuldbördan? Det gläder mig att håller med migi min allmänna prioritering, om jag förstår honom rätt. delaruppfattningen att vid avvägningen i stort är det stora problemet de vuxnasstudiesociala situation. Han håller med mig om att de för studentfamiljernaväsentliga problemen, som har aktualiserats genom skattereformen, är centrala.Han håUer med mig om att det finns anledning att pröva vad bostadskostnadensutveckling just i fråga om studentbostäder kan få för konsekvenser. Men så intar den enkla attityden: Men det härär också viktigt, det här skaU med! Vi står i den situationen , attvi måste bestämma oss för en viss angelägenhetsgradering. Ni som representerarett parti som vUl sänka marginalskatten med påföljd att statens inkomsterminskar måste ju vara särskUt känslig för kravet på en angelägenhetsgraderinginte bara mellan sektorerna utan även inom sektorerna. kan jag intetolka Er på annat sätt än så att skUlnaden mellan Er och mig i den härsituationen är att Ni ger uppräkningav bidragsdelen en mycket starkare prioritet bland studiesociala åtgärder änvad jag gör. Jag upprepar att jag på den punkten stöder mig på den opinion somkom tUl uttryck i studenternas egen centralorganisation.