prot · FU09131 · 1971-12-31 00:00:00 — Men har vi juvissa regler för hur denna räkning skall göras, oeh där är det förutsatt attvederbörande skall vara beredd att ta ett arbete. I annat fall kan han I detögonblicket Inte räknas som arbetslös. VI gör sådana räkningar , ochnär någon är färdig med sin examen och redo att gå ut I arbetslivet kan hananmäla sig som arbetssökande. VI har ju räkna In sådana studerande, som Inte ärfärdiga med sin examen. Om sysselsättnirigs-främjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade Sedan är det mycket svårt att avgöra hur många det kanvara som föredrar att fortsätta sin utbildning framför att gå ut I arbetslivet.Den frågan kan vi aldrig få något riktigt svar på. Där kommer alltid läget utepå arbetsmarknaden alt vara utslagsgivande. Av tidigare erfarenheter vet vi,att när vi har haft en högkonjunktur med brist på arbetskraft med vissutbildning, t. ex. tekniker och andra, så har en del människor frestats attavbryta sina studier därför att de har fått så bra anställningar och så bralöner att de har låtit detta gå före en fortsättning av utbUdningen. Det är självklartatt förhållandena då kan växla när vi kommer I en situation, där man Inte harhka lätt att finna ett arbete utan det tvärtom är svårt. Då är det naturligt omvederbörande I sina överväganden stannar för att fortsätta studierna för attmeritera sig ytterligare, men den saken kommer vi aldrig att kunna få någonverklig klarhet 1. Naturligtvis har det funnits personer som har resonerat pådet sättet. När det gäller gymnasieskolan har vi däremot gjortmedvetna ansträngningar för att få en del ungdomar att fortsätta studierna ochbättra på sin utbildning. Det har funnits 5 200 extra platser, och glädjandenog har de också kunnat tas I anspråk. På det sättet har vi fått en del ungamänniskor som annars skulle ha gått arbetslösa atl engagera sig I en fortsattoch för deras vidkommande nyttig utbildning. VI kommer säkerligen att relativt snart få konstatera attdet Inte är svårt för människor som har utbUdning att skaffa sig arbete. Vårtproblem kommer att vara att få ned arbetslöshetssiffrorna för den rest som bhrkvar, dvs. personer som av ohka anledningar Icke har fått eller avstått frånatt skaffa sig en utbildning. Det är ett faktum att utbildning I vårt samhälleär ett väldigt plus. Jag bara noterar det därmed har Jag Inte sagt att viskall förringa betydelsen av att arbetsmarknadsverket gör och måste görainsatser på detta område för att tillgodose också de anspråk som akademikernahar. Jag är helt övertygad om att de ansträngningar som görs både när detgäller att vidga kretsen av praktiktjänster och när det gäller de kurser somInletts på en rad områden är uttryck för ett positivt Intresse från AMS:s sida. Jag skall Inte gå In på Informationsfrågorna. Jag behöverväl Inte erinra om att fattade beslut om en helt nyorganisation för yrkesvägledningen Just på gymnasiestadiet, och i den mån detdär har funnits brister skall vi väl kunna komma tUl rätta med dem. Syftet harvarit att förbättra möjligheterna till en sådan Information på ett tidigtstadium. VI är säkert alla överens om att det är för sent att Informera omarbetsmarknadsförhållandena när människor redan är utbildade; det gäUer ju attlämna Informationen på ett så tidigt stadium som möjligt. Jag har Inte mer att tUlägga. HenMOLIN (fp): Jag är ledsen att behöva komma tillbaka I ännu en replik.Jag reagerade mot att Inrikesministern sade att vi Inte skall förstora det härproblemet. Jag tror inte att jag på något sätt har förstorat problemet. Jagtror att man skulle kunna ta fram uppgifter om det antal personersom nu är kvar vid universiteten men som , om de då hade haftmotsvarande utblldnlngmängd. skulle havalt att gå ut på arbetsmarknaden. När jag nämnde hur många som läser vidaremen som varit och registrerat sig på arbetsförmedlingarna, så vardet därför att jag tror att den siffran är I hög grad realistisk och därför attInrikesministern själv nämnde en siffra. För en student som tar sin examen imaj och som söker arbete fram men Inte under den tidenlyckas få någon sysselsättning är det ganska naturligt att väha att studeraytterligare ett ämne eller läsa vidare I ett ämne som han studerat framför attgå helt utan sysselsättning. Det ar också naturUgt att han vill fullföha dendel av sina studier som han påbötiade därför att han Inte hadenågon sysselsättning och att han därför inte kan stå tillarbetsmarknadens förfogande. Men det avgörande är då att han valt att läsavidare och bedriver studier som Inte nödvändigtvis är adekvata för det yrke somhan hade tänkt sig. Jag är benägen att tro att detta även kvantitativt sett ärett stort problem och ett problem som kommer att bh ännu större . Inrikesministern säger att de utbildade ändå alltid kommeratt få arbete och att problemet kommer att vara de grupper som Inte har någonutbildning. Man kan naturligtvis säga att det för dem som har akademiskutbildning personligen kan vara tUlfredsstäUande att bil ostförsähare ellertldnlngsbud och där alltså tränga ut andra ungdomar. Men det är ganska konstigtom man ur samhällsekonomisk synpunkt känner sig tUl freds med att personer somunder tre, fyra eller rent av fått en dyr universitetsutbildning blirtidningsbud eller ostförsähare. Jag tror fortfarande att det finns behov avmer konkreta åtgärder på den arbetsmarknadspolltlska sidan. sade Inrikesministern I sitt senaste Inlägg att hanräknade med att sådana uppslag som förts fram av och mig Idebatten skall kunna tas upp av arbetsmarknadsmyndigheterna. Jag hoppas I såfall att denna debatt skall ha haft åtminstone den nyttan med sig. Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade HenWIJKMAN (m): Också jag ber om ursäkt för att jag kommermed ytterligare en replik. Jag vih peka på en konferens som AMS för någon månadsedan anordnade I samarbete med och där man tog upp helaungdomsarbetslösheten. Från AMS:s sida visades ett mycket stort Intresse föratt få höra de ohka ungdomsorganisationernas synpunkter på vilka åtgärder somborde vidtas, på både kort och lång sikt, 1 syfte atl minska arbetslöshetenbland de unga människorna. Vid denna konferens stod framför allt de ungdomarsom har dålig utbildning I centrum. Det kanske vore Idé att ha en motsvarandekonferens med studentorganisationerna. Alldeles uppenbart är att här finns enmängd uppslag och tankegångar som höga vederbörande kanske Inte haruppmärksammat. Syftet med denna diskussion måste ju vara att få fram ohkaförslag utöver dem som statsrådet här kommit med. Jag vill till slut ta upp en annan sak. Statsrådet harnogsamt undvikit att över huvud taget kommentera den här utveckhngstrenden.Herr Mohn berörde utvecklingen när det gäUer antalet samhäUsvetare under1970-talet. Jag nämnde att ungefär 50 000 människor kommer att vara Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade utbildadevid de fria fakulteterna fram tUl 1975, varav maximalt 20 000 kan fåanställning Inom den offentliga sektorn. Jag frågar på den punkten vilkaförslag tlU lösningar Inrikesministern som ansvarig för arbetsmarknadspolitikenhär I landet har för att föra ut dessa människor på arbetsmarknaden. Jag tror att det ligger mycket i vad sägerom att de människor som har en god utbUdning kommer att få Jobb. VI hari detta land Inte en så hög akademikertäthet som 1 t. ex. , och arbetsmarknadenkommer säkerligen att kunna suga upp akademikerna. Men härför krävs åtgärder,ty vet inte avnämarna, framför allt näringslivet, vad dessa ungdomar kan.Detta är givetvis ett utbildnings-politiskt problem, men det måste också varaett arbetsmarknadspohtlskt problem. Det är dessa ytterligare, mer långsiktigaåtgärder som Jag hade väntat mig att få kommenterade I denna debatt. Det kan vara ganska välgörande att tvärepresentanter för borgerliga partier så starkt understryker betydelsen av attstyra åtgärderna för att söka lösa sysselsättningsproblemen. När ni är ute ochtalar politiskt sätter ni er förhoppning till att vi skall sänka arbetsgivaravgifteneller tillfäUlgt reducera momsen. Jag tycker att denna debatt är välgörandedärför att den för oss In I den centrala frågeställningen om vUka åtgärder vibör vidta för att på olika sektorer komma till rätta med arbetslösheten. Jagnoterar detta Intresse som ett understrykande av värdet av åtgärder som ärInriktade på att så fort som möjligt skapa sysselsättning på olika sektorer. får förlåta mig om jag Inte är beredd att gåIn i en längre diskussion med honom. Mycket av det han tagit upp anser jag IstäUet höra hemma I en InterpeUationsdebatt med min kollega , och det kankanske vara lämpligt att vid ett annat tillfälle diskutera dessa saker. Jag beklagar att har den synen på dessa frågorsom framkom när han berörde den överläggning om ungdomsarbetslösheten tUlvilken kallat representanter för ungdomsorganisationerna.Herr tycktes Inte kunna tänka sig möjligheten av att akademikernatlUhör denna grupp av unga människor, utan det skuUe behöva anordnas ensärskild konferens för dem. Jag anser att det hade varit mycket lämpligt omherr tagit det tUlfället I akt att tala för Just denna grupp. Jag vetatt man I varje faU inte inom SSU ser det så, att akademikernas situation skuUeligga utanför det som var aktueUt I detta sammanhang. Men jag kanske Inte haranledning att I övrigt kommentera den frågan. Jag har fått stöd av när det gäUer mittantagande, att det kommer att bh lättare än nu även för dem som harpsykologutbUdnlng att gå ut I arbetslivet . Jag är helt övertygadom att vår arbetsmarknad kommer att erbjuda dem nya arbetsuppgifter. Med detIntresse som visats för mUjön och då det gäller lösa en hel rad problem Iarbetslivet tror Jag att vi där kan räkna med ett rekryteringsbehov. Det är välbara att hoppas att detta skall komma tUl uttryck så fort som möjligt. Jag ärsäker på att många av dessa personer kan göra väldigt nyttigaInsatser och naturligtvis bör ut I arbetslivet . ' den Överläggningen var härmed slutad. § 5 Om ökad uppmstning av äldre bostäder ordet för att besvara () framställdaInterpeUation, nr 175, och anförde: har frågat mig vUka åtgärder Jagkommer att vidta för att snabbt åstadkomma en ökad upprustning av äldreomoderna bostäder. Jag är ense med InterpeUanten om att det behövs kraftfuUaInsatser från samhällets sida för att äldre omoderna bostäder skall bil moderniseradeInom rimlig tid. Jag delar också uppfattningen att det I rådandearbetskraftssituation är angeläget att moderniseringsverksamheten får ökad omfattning. lade fram sitt huvudbetänkande Ioktober . Det Innehåller en rad förslag I syfte att stimulerasaneringsverksamheten. förslag, som måste betraktassom långsiktiga, kan alltså Inte läggas till grund för åtgärderi syfte attsnabbt påverka det nuvarande sysselsättningsläget. Jag vill emellertid betona att nuvarande ordning förfinansiering av ombyggnader och förbättringar Inte utgör hinder för en ökningav modernlserlngsverksamheten. I den mån verksamheten finansleras med statligalån är den I väsentliga avseenden Jämställd mednybyggnadsverksamheten på den allmänna kreditmarknaden. Vid riksdag beslöts att bostadslån tUlförbättring av flerfamUjshus (upprustning) skall kunna ges I form avannuitetslån. Till ombyggnad för varaktigt ändamål kan paritetslån lämnas. Av årets ramar för statliga bostadslån till ombyggnad, 170mUjoner kronor, och räntefria förbättringslån, 100 mUjoner kronor, hade den 1oktober tagits I anspråk endast 74 respektive 64 mUjoner kronor. Här finnsalltså utrymme för en betydande expansion. Anledningen till att ramarna Inte har utnyttjats I störreomfattning än som skett hittUls kan förmodas vara att det Inte har funnitstUlräckligt mänga färdigprojekterade objekt som kunnat sättas I gång. Vidarekan evakuerlngsproblem ha medfört viss tröghet. I anslutning härtUl kan jag upplysa att bostadsstyrelsensedan förra året begär att kommuner med betydande saneringsbehov skall upprättabostadssaneringsprogram Inom ramen för de årliga kommunala bostadsbyggnadsprogrammen.Härigenom har kommunen fått en form för att aktivera saneringsverksamhet ochett bättre underlag för förmedling av statliga lån bl. a. till ombyggnad ochförbättring. Bostadssaneringsprogrammet kommer att kunna fungera som grundvalockså för projektering och evakuering. Med hänsyntill de omständigheter som jag nu har pekat på anser jag Om ökaduppmstning av äldre bostäder Om ökad uppmstning av äldre bostäder det Intepåkallat att vidta ytterligare särskUda åtgärder för att stimuleramoderniseringsverksamheten, Innan denna fråga kan prövas I hela sin vidd pågrundval av saneringsutredningens betänkande. Först ber jag att få tacka Inrikesministern för svaret påmin Interpellation. Svaret är på det hela taget mycket positivt hållet, mendess värre utmynnar det Inte I några löften om ökade Insatser från statsrådetssida. redovisade arbetsförmedlingarna alt detfanns drygt 10 000 arbetslösa byggnadsarbetare I landet, och I glesbygdslänsådana som , och var vid samma tillfälle 484,328 respektive 363 byggnadsarbetare arbetslösa. Av dagens uppgifter omarbetslösheten att döma torde antalet arbetslösa byggnadsarbetare ha ökatytterligare, särskilt I de s. k. skogslänen. Av viss lokal statistik framgåratt det är sannolikt att närmare hälften av dessa arbetslösa byggnadsarbetareär , något som Innebär alt de torde representera en mycket storyrkesskicklighet. Sådan yrkesskicklighet är av största värde vid sanering aväldre bostadslägenheter, eftersom man vid detta arbete måste känna till äldretiders byggnadsskick och ha förmåga att själv fundera ut lösningar av sådanaproblem som man aUtld brukar stöta på när man börjar riva I gamla kåkar. VI vet också av tillgänglig statistik att det störstaantalet bostäder som är I behov av upprustning finns I glesbygderna och Imindre tätorter. redovisar t. ex. att 411 000 sådanabostäder finns I nyssnämnda delar av landet. Det Innebär atl ungefär 60 procentav det totala antalet sanerlngsmogna bostäder är belägna I glesbygden och Inomde mindre tätorterna. Det finns givetvis många omoderna bostäder även I övrigadelar av landet, men andelen omoderna bostäder är av naturliga skäl lägre I deexpansiva större tätorterna. Utredningen redovisar också att av det totalaantalet planerlngsmogna bosläder utgörs av småhus. Och det torde knappast varaen alltför djärv gissning om man hävdar att det stora flertalet av dessa äldrefastigheter bebos av relativt gamla famUjer, som uppförde sina hus någon gångpå 1920-eUer . Mot denna bakgrund är det minst sagt förvånande attförbättrings-lånen - som är speciellt avsedda för äldre småhusägare - utnyttjasI sä ringa omfattning som verkligen är fallet. har man bevUjatI runt tal 13 000 lån , men det är sannolikt atl närmare 200000 småhus bebos av personer som enligt bestämmelserna skulle vara berättigadetill förbättringslån. Mycket tyder alltså på att äldre småhusägare finnerlånen oförmånliga eller att det är svårt att komma I åtnjutande av dem det måsedan bero på att länsbostadsnämnderna ställer alltför långtgående krav ellerpå något annat. 1 svaret säger beträffande saneringsverksamheten:"I den mån verksamheten finansleras med statliga lån är den sedan något årtlUbaka I väsentliga avseenden Jämställd med nybyggnadsverksamheten på denallmänna kreditmarknaden." Dess värreär det nog ändå så att fastighetsägarna inte är ense med Inrikesministern vidgår själv I svaret att man Inte pälånga vägar kominer att utnyttia årets ramar för ombyggnads- respektiveförbättrlngslån. Och förklaringen till detta ligger nog främst I lånevillkoroch andra bestämmelser som reglerar saneringsverksamheten. Det synes emeUertid mot bakgrund av rådande arbetslöshetför byggnadsarbetare och behovet av upprustning av sanerlngsmogna äldrefastigheter vara både lämpligt och angeläget att på allt sätt med olikaåtgärder söka främja en förbättring av de äldre bostäderna. Detta borde kunnaske på det sättet att man dels uppmanar kommunerna tUl större aktivitet påområdet, dels underlättar långivningen genom att reducera kravet på säkerhetför lånen och dels kanske ökar kretsen av låneberättlgade genom att sänkanuvarande åldersgräns på 60 är med . Sistnämnda åtgärd synes specielltlämplig, eftersom många låginkomsttagare I då skulle fåmöjlighet att med egna arbetsinsatser reducera totalkostnaderna för denupprustning som de med nu gällande låneregler Inte anser sig kunna finanslera. Jag är väl medveten om att saneringsutredningensbetänkande Innehåller en hel del förslag som kommer att främjasaneringsverksamheten, men det torde dröja Innan beslut hinnerfattas av och träda I tillämpning. Inrikesministern är uppenbarligenav samma uppfattning. Det är emellertid Inte minst ur arbetsmarknadssynpunktytterst angeläget att snabbt få till stånd en ökning av saneringsverksamheten.Det torde vara uppenbart för envar att småhusägarna är den grupp, som snabbastskuUe reagera för tillfälliga åtgärder för att få I gång en sådan verksamhet. Tillåt mig avslutningsvis göra ännu ett citatur Inrikesministerns svar: "Av årets ramar för statliga bostadslån tillombyggnad, 170 mUjoner kronor, och räntefria förbättringslån, 100 mUjonerkronor, hade den tagits I anspråk endast 74 respektive 64 miljonerkronor. Här finns alltså utrymme för en betydande expansion." Ja, det kan man verkligen hålla med om. När endast ettkvartal återstår av året är långt mer än hälften av låneramen för statligabostadslån outnyttiad och drygt en tredjedel av ramen för förbättringslån,detta I en situation då det vore önskvärt med kraftigt utökadsaneringsverksamhet. Trots detta slutar Inrikesministern med att säga att hananser "det Inte påkallat att vidta ytterligare särskilda åtgärder för attstimulera moderniseringsverksamheten", ett minst sagt uppseendeväckandeställningstagande. Jag har I mitt anförande angett några åtgärder, som skuUekunna stimulera saneringsverksamheten, och vill därför ånyo upprepa min fråga IInterpeUationen; Är Inrikesministern - mot bakgrund av vad jag redovisat -beredd att vidtaga de åtgärder som behövs för att snabbt få tlU stånd en ökadupprustning av omoderna bostäder? Om ökad uppmstning av äldre bostäder Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om ökad uppmstning av äldre bostäder Jag är angelägen att I debatten understryka,att det sker en mycket betydande upprustning av byggnader i form av beredskapsarbeten.Det gäher då framför aUt byggnader med ett kulturhistoriskt värde. På Gotlandoch även på många andra håll I landet har man fått I gång enbyggnadsverksamhet, som har tUl syfte att ta vara på byggnader medkulturhistoriskt värde. Det är ett exempel på att AMS på olika vägar har gåttIn för att söka åstadkomma mer sysselsättning för byggnadsarbetarna. Jag kan också nämna att förnärvarande har en arbetsledarkurs just med Inriktning på ombyggnad ochrestaurering med hänsyn till att vi av naturliga skäl - somsaneringsutredningen har framhållit men som också framkommit I debatten här -måste ägna uppmärksamhet åt denna fråga. Jag vill också peka på de speciella förbättringslån, somär avsedda för äldre personer med folkpension, för handikappade och för vissaandra befolkningsgrupper som lever under mera särpräglade förhållanden. Vi harunder en föhd av år haft en betydande verksamhet på detta område. Mångatiotusental äldre människor har genom dessa lån fått sin gamla bostad upprustadså att de kan bo kvar. Det har blivit en viss avmattning I den verksamheten. Omdetta skall tolkas så att man inte ute i kommunerna har samma Intresse somförut för verksamheten eller att en väsentlig del av behovet nu har täcktsvågar jag Inte uttala mig om. Men det finns möjhghet till en ökad kommunalaktivitet på det området. Övriga låntagargrupper med småhus kan utnyttja deförekommande bostadslånen när det gäller mindre ombyggnader av småhus. Men jagvill betona att där Inte finns samma subventionsmoment som när det gällerförbättrlngslånen, där subvention utgår för såväl kapital som ränta. Anledningen till att det blivit en viss uppbromsning I årkan möjligen ocksä sökas I den situation som rådde , dådel var oklart om vi skuUe få fred på arbetsmarknaden. Det förekom även enöppen konflikt och den kan förvisso i några fall ha betytt en försening avlåneärendena. Det är svårt att ge ett bestämt besked på den punkten. Jag haremellertid I mitt svar klart konstaterat att det fortfarande finns utrymme förlån av det här slaget. Men jag vUl framhålla om det nu var den sakenInterpellanten avsåg att det Inte är möjligt för en departementschef attändra gällande bestämmelser för förbättringslånen. Dessa är uppbundna avriksdagen och jag kan Inte ändra InnehåUet I dem. Och jag vet Inte vUka andravägar än de hittUlsvarande som man skuhe ha använt för att stimulera tUl ökadanvändning av lånen. HenTORWALD (c): Att använder sinaresurser för att rusta upp en del kulturbyggnader som man finner vara I behovav upprastnlng, det är naturligtvis I och för sig bra, men det torde Inte varafråga om något större antal, och det ger I vart fall Inte I någon nämnvärdomfattning bättre bostäder åt äldre människor. Vidaresäger man att förbättrlngslånen är en bra form. Visst är de det. De ärenligt mitt förmenande mycket bra. Vad som är förvånande är att de Inteutnyttjas I större omfattning än vad som är fallet och att det faktiskt råder -som också statsrådet vidgick en vikande tendens i utnyttiandet. Det kan Interimligen vara ett tecken på att det Inte skulle finnas tillräckligt mångaomoderna bostäder bebodda av denna kategori, ulan det är uppenbarligen så, attinånga av dessa människor har svårt att klara alla de formaliteter som ärförenade med lånen. Jag har själv haft tillfälle att hjälpa en del människor,som Inte klarat formaliteterna själva. Jag menar att en påstötning frånstatsrådets sida om att kommunerna skall visa större aktivitet I denna frågajust med hänsyn till att tUlgängliga låneramar Inte är utnyttiade hade varit påsin plats. Statsrådet säger också att han Ju Inte själv kan ändraexempelvis bestämmelsen om 60-årsregeln som gäller för dem som inte är handikappadeeUer tillhör speciella folkgrupper. Jag menar Inte att statsrådet skall göradet, men statsrådet hade Ju haft möjlighet att lägga fram en proposition ochbegära tillstånd till en ändring, om han ansåg att det var avbehovet påkallat. Jag för min del tror att det är det. Jag kan visserligenförstå, att man, eftersom man har saneringsutredningens betänkande så nära Itiden, drar sig för en sådan åtgärd. Men å andra sidan är det ganska olustigt -såsom också noterats av Inrikesministern själv - att , då alla skäl talarför en ökad verksamhet på saneringsområdet, resultatet I stället har blivit envikande aktivitet på området. Detta är, tycker jag, beklagligt. Det är möjligt att statsrådet och jag har samma önskan,dvs. att låneramarna för förbättrlngslånen och de andra lånen bhr utnyttiade.Jag tror dock att de Inte blir det med mindre än att man på olika sätt försökeratt popularisera dessa låneformer, som Jag I och för sig finner vara bra,möjligen med bortseende från vissa amorteringstider som kan vara htet hårda närdet gäller de vanliga statliga lånen. Men jag har Inte några krav på ändring avlåneformerna som sådana utan menar mera att det saknas upplysning och kanskeockså hjälp tUl de människor som kan komma I åtnjutande av förmånerna. Om ökad uppmstning av äldre bostäder och jag kanske kan förena oss påden punkten ocksä. Om resultatet av det här samtalet blir det att vi har riktatuppmärksamhet på de möjligheter som här finns att sätta I gång mer avbyggnadsverksamhet så hoppas Jag att man skall ta Intryck av det ute Ikommunerna. En tanke vid tillkomsten av bostadssaneringsprogrammen var ju också skulle bättre kunna marknadsföra de lån som vi har talat om och överhuvud taget rikta uppmärksamheten på frågan om en förbättring avbostadsbestånden. Men av naturliga skäl ankommer det närmast på kommunen attföra ut detta tUl de enskilda människorna. VI har som riksdagsledamöter förutsättningar som man har ute I kommunerna att nå fram tillmedborgarna.