prot · FU09119 · 1971-12-31 00:00:00 — fram tUl och med september har varslen berört över 25000 personer vid nära 1 000 arbetsplatser, vUket också det är en myckel högsiffra. Det är ovisst när en konjunkturuppgång kan ske.Man måste räkna med att antalet registrerade arbetslösa under vintermånadernakan stiga tiU 90 000-100 000. Den verkliga arbetslöshetssiffran är dåväsentligt högre. Trots detta har regeringen i ett avseende Inte förändrat sinpolitik - det är mot företagen, som regeringen har fört någon särskiltvänlig politik. Det har vid många tillfällen omvittnats atl regeringen så långtfram som i slutet ay Juh genom sin finansminister uttalade att läget inte varså dystert. 1 finansplanen sade finansminister bl. a.:"Vi går 1971 m lett lugnare konjunkturförlopp. Det är inte frågan omnågon kraftigare konjunkturavmattning utan utvecklingen präglas fortfarande avaktivitet på hög nivå." Finansministern förutsåg "en fortsatt snabbökning av produktion och handel" ------ "medfortsatt högt utnyttjande av produktionsresurserna". det närdet är sådan arbetslöshet? Ännu I slutet av juh uttalade finansministern:"Jag bestrider, att läget är dystert." Trots att Landsorganisationenrn. varnade och sade att det är ett verkUgt dystert läge. Regeringen bedömde läget så, att man inte behövde vidtaganågra verkliga kraftåtgärder för att klara problemet med arbetslösheten. Nuhjälper det emellertid inte hur myndig ton finansministern tar till, som hanbrukar göra, eftersom vi nu står i den situationen att den stora arbetslöshetenär en skrämmande reaUtet. 1 debatten har man talat om oppositionens förslagoch bl. a. använt ett uttryck som jag aUtld bestämt reagerar emot. Man sägeratt det har funnits överbud frän oppositionens sida. Vill man inte analyseravad överbud är för någonting? Ett överbud förutsätter atl man har en fastutgångspunkt. Är socialdemokraterna så självgoda att de säger att deras förslaga priori är de absolut riktiga och att om det är någon som säger att det behövslitet mera pengar eUer litet mindre pengar skall det betecknas som överbudeller underbud? Nej, man kan Inte tala om sådana faktiska siffror, utan man kanha vissa åsikter om hur mycket man skall ge till olika saker, och det därsnacket om överbud är något högst orealistiskt och borde Inte få förekomma i enpohtisk debatt. gäller det emellertid att vkltaga åtgärder för altförbättra situationen för dem som drabbats av arbetslösheten, oeh då är detglveUis tvä sektioner av ålgärder som tiärvid diskuteras. Den ena år denonieJelbara hjälpen genom arbetslöshetsunderstöd, beredskapsarbeten, omskolningoeh dylikt. Sådana åtgärder n-iåste vidtagas, dä man Inte under nayraomständigheter kan läniiid oförvållal arbetslösa utan hjälp. Del niasleemellerlid beakijs att manua arbetslöshetsätgärder är alt beuakla somtilltälliga oeh all de givelvis Inte innebär någon trygghet eller iiiigon lösningpå problemet för framtiden. Den som sysselsattes med bereilskapsaibete kan Intekänna sig trygg. Han vet atl detta är en s>.>.seisätining som skallupphöra så snart som möjligheter ges till annat arbete. Hen Paln-ie sade atldessa arbetare gör ett nyttigt oeh produktivt arbete för olika ändamål. Del ärsäkerligen riktigt men hur mycket jrbetslöshetsaigärder regeringen än vidtarmnebär det inte nägon lösning för framtiden, utan då kommer vi oundvikligentill frågan: Hur skaU vi ordna det för att på ge trygghet Isysselsättningen? Att statlig verksamhet som förordas av vänsterpartietkommunisterna är ett dåligt alternativ har Ju bevisats så att manknappast behöver orda så mycket därom. Del är på sin höjd de fastrostadekommunisterna som tror pä sådant. Därmed är inte sagt från sida annatän att statlig verksamhet i speciella fall kan förekomma. Då återstår alt ordna så att enskUd och kooperativverksamhet främjas. Det är självfallet att man vid fördelningen av tillgångarför Investering och konsumtion då oeh då står inför obehaget att med statligaåtgärder behöva begränsa något fält inom komsumtionsområdet. Regeringen haroftast varit för rädd för att tillgripa sådana åtgärder därför att det på någotsätt kunnat misshaga väljarna. När det gäUer att komma överens om vilka åtgärder som börvidtas har regeringen nu fått slå In på den väg som länge föreslagit,dvs. anordna överläggningar med olika grupper. Det har visserligen Inte bUvltnågra direkta rundabordskonferenser, men I alla fall något ditåt, och rättsnart kanske regeringen vill ha sådana överläggningar som vi har förordat underåtskilliga år. Vilka som är de lämpligaste åtgärderna kan Ju diskuteras, menman finner här som I mycket annat en räddhåga hos regeringen på kommunistiskakryckor, i det att den försöker rädda sig med selektiva åtgärder, och någramera effektiva åtgärder vågar man Inte vidtaga. En viss uppmuntran avkonsumtionen genom att höja bostadstilläggen och folkpensionerna somregeringen föreslagit är säkerligen välbetänkt. Det är heller inte uteslutetatt en temporär sänkning av mervärdeskatten kan behöva aktualiseras ochgenomföras. I så faU får man dock räkna med att det bhr vissa svårigheter, närskatten skaU höjas Igen, I form av hamstrlng och sådant. Det finns även behovav en familjepolitisk reform, och I vatie fall bör barnbidragen omedelbarthöjas med . Det viktigaste som sagts i dagens läge är att man skallbedriva en aktiv konjunkturpohtik I form av näringsfrämjande åtgärder, somockså de kommer att stärka köpkraften. har föreslagit att löneskatten,som utgår I form av s. k. arbetsgivaravgift, skall I vatie faU temporärtborttagas. Därom har ordats mycket , men en sådan åtgärd skulle nog få enomedelbar verkan, och den skuUe Inte medföra sådana olägenheter som kanske skullefölja om man sänker och sedan höjer mervärdeskatten. Den skulle lättasituationen för många hårt pressade företag så att de kanske kunde överlevautan att behöva läggas ned, och den skuUe också verka investeringsfrämjande. Ett av våra andra förslag är ett särskiltinvesteringsavdrag för näringslivets byggnader. har industrinsbyggnadsinvesteringar sackat efter i förhåUande till maskininvesteringarna. Deökade 1970 , beräknas bli oförändrade och bedöms för år1972 få en klart vikande tendens. En ökning av byggnadsinvesteringarna inäringshvet skuUe få en direkt och omedelbar sysselsättningsfrämjande effekt.Det bleve både arbetslösa byggnadsarbetare som kunde få jobb, och det blevefler beställningar för industrin, som i sin tur skuUe kunna ge ökadesysselsättningsmöjligheter. När det gäher Industrins investeringar över huvud taget såhar långtidsutredningen uttalat att industrins investeringsutveckling under deförsta åren av kommer att vara avgörande för våra möjligheter attsnabbt komma till rätta med bytesbalansproblemet, som sålunda är av störstabetydelse för full sysselsättning och ekonomisk tillväxt och trygghet. I iir,och detsamma har varit faUet under nästan , har man ifinansplanen skrivit att IndustrUnvesteringarna måste få prioritet, och detsade också . Men trots detta fromma önskemål steg industrinsinvesteringsvolym 1968 , och detär sannerhgen en siffra som inger aUvarliga farhågor för hur det skall gå medvår industris konkurrenskraft . Under högkonjunkturen 1969-1970stannade uppgången vid respektive 5,9, vilket inte alls motsvaradeberäkningarna. Finansministern hade vid något tillfäUe såoptimistiska beräkningar som att IndustrUnvesteringarna skulle öka med 15procent. Det är självklart att de otillräckliga investeringarna under1960-talet verkar ogynnsamt i förhållande tiU våra konkurrentländer.Konkurrensen på världsmarknaden är så hård att det sannerUgen vUl tUl att densvenska industrin ges möjUgheter att hävda sig i konkurrensen. Både svårighetenatt kunna konkurrera på exportmarknaden och svårigheten att kunna behållahemmamarknaden åt svensk Industri gör sig gäUande om vår konkurrenskraft inteär tillräcklig. har detta påtalats , och regeringenhar faktiskt vid åtskilligE. tUlfällen instämt i propåerna, men man har intelyckats föra en sådan politik att det blivit möjligt att öka industriinvesteringarnai önskvärd grad. Jag skall inte tala om de andra åtgärder som föreslagitsoch berörts i flera anföranden tidigare, utan Jag skall bara avslutningsvissäga några ord om de mindre företagens problem. Ett mindre företag arbetar oftamed en ganska enkel administrationsapparat, och det är kanske en styrka när detgäller att hävda sig mot de större. Men ett arbete som ganska mycket hindrardessa företagare i deras verksamhet är allt uppgiftslämnande och uppbördsarbetesom måste utföras. Statistik är bra och nödvändig i många fall, men man börytterst noga överväga om en begärd uppgift verkligenär nödvändig eUer om den kommer att bU tUl sådan nytta att den bör Infordras.Så långt det är möjhgt bör också företagarna slippa att fungera som statensuppbördsmän för socialavgifter och annat som de nu har hand om. Jag vet Intehur långt man kan nå i det avseendet, men Jag tror att de mindre företagarna nufår offra bra mycket av sin tid åt dessa uppgifter. Därför bör man på centralthåU vara aktsam med vad man begär in och vilka uppgifter man lägger påföretagarna. Vi har fått tillämpa hårdakreditrestriktioner, som I synnerhet åren 1969-1970 drabbade de mindre ochmedelstora företagen mycket hårt. För den stora huvuddelen avindustriinvesteringarna svarade de största företagen. Börsbolagens fastainvesteringar steg i volym 1969-1970, De mindre ochmedelstora företagen måste tiU följd av den ekonomiska politikens utformningminska sina investeringar kraftigt och särskUt 1970, Nedgången harberäknats till , räknat på investeringsnivån , med 10200 anställda. De mindre företagens tUlväxtmöJhgheter är obestridligen avstor betydelse för den ekonomiska utveckhngen. Men de utvecklingsmöjlighetersom de representerar har inte tUlvaratagits på tiUfredsstäUande sätt. Ändåutgör de ett så pass stort antal av de svenska företagen. De negativakonsekvenserna härav blir allvarligare I ett läge då vi som ofrånkomhgenmåste stärka handelsbalansen väsentligt. Det är till mycket stor del de mindreoch medelstora företagen som har att på hemmamarknaden klara konkurrensen medimporten. Många mindre företag har en viktig funktion som underleverantöreråtde stora exportföretagen oeh utgör på det sättet en förutsättning för enexportframrycknlng. Det måste också förutsättas att den exportökning som nueftersträvas nödvändiggör att de mindre företagen I ökad utsträckning går ut påexportmarknaderna. Men detta har alltså 1 väsentlig grad försvårats genom denInvesteringsbroms som på grund av den ekonomiska politikens utformning satts påde mindre och medelstora företagen. För att tillväxt och sysselsättning skah kunna ärdet alltså nödvändigt att den ekonomiska poUtiken och kreditpohtiken utformasså att de mindre och medelstora företagen ges tillräckliga investeringsmöjligheter. Jag behöver Inte understryka att det höga diskontotnaturligtvis verkar försvårande, i synnerhet för de mindre företagen. Detförvånade mig att statsministern nämnde att en sänkt ränta skulle medföraett stort kapltalutflöde. Jag förstår Inte alls logiken i detta. Enräntesänkning vore naturligtvis ytterhgt befogad. HerrNELANDER (fp): Det är väl ganska naturligt i en politisk situation somden nuvarande med en beklagligt stor arbetslöshet och hotande kriser pånäringslivets område, att de ekonomiska problemen kommer i förgrunden. Och detär så gott som uteslutande sådana problem som hittUls har behandlats i dennaallmänpoUtiska debatt. Bland de frågor inom andra avsnitt av sainhällsUvet somunder varit i bUckpunkten är också de som rör skolan. Orsakerna ärmånga, men kanskeInte minst alt vär skola underdel sena,-;te decenniet varit föremål lör enomvandling oeh förändring siörre . Mycket har kritiserats i fråga om skolun, en del medräila. Det är viktigt atl våra beslutande myndigheter lar allvarligt pä sådanaproblem oeh Inte minst ser lill att full överensstämmelse rader mellan avriksdagen faststäUda mål och läroplaner oeh den adminislralivauppt"öljningen vid landels olika skolinstanser. Kritiken mot vår nuvarande skola har oeksa fört framfrågan om inrättande av alternativa skolor. Jag vill gärna lägga någrasynpunkier pä del. "Kyrkan oeh församlingen skall gemensamt ge kristenfostran", sade slalsrädet i pastor korstagstältI någon kväll . "Skolan skall i törstahand"", fortsatte han, "ge kunskaper oeh biUlning oehmöjligheter att sjiilv bedöma. Inte minst när det gäller livsåskadningstrugor.Sedan tär samfunden själva vädja till de unga oeh presentera sltlalternativ," Jag tycker att det var ett rätt och riktigt svar somstatsrådet gav pä frågor, och jag kan helt instämma medhonom. Lät mig få göra ännu ett citat: "Skolan ger byggstenarna som behövsför att eleverna skall kunna bygga upp en livsåskådning. Församlingarna kan Isin verksamhet sedan styra oeh påverka byggandet I anda," - Det ärett uttalande av en rektor vid , 1962 och riksdagsbeslut om gårtillbaka till undervisnlngsplan. Vi som ivrar för att skolan skall geen så fullvärdig och riktig undervisning som möjligt. Inte minst I fråga omreligionskunskapen, är mycket lyhörda för den positiva kritik som förs framhärvidlag. Men vi är angelägna att betona att den målsättning och de läroplanersom riksdagarna 1962 och 1969 fastställde för ger underlag oehvägledning för en å grund uppbyggd undervisning om kristendomen och ensamlad bild av , hans liv och verk, hans förkunnelse och betydelse. Men är det Inte en fara i att ämnesnamnet har blivitändrat från kristendomskunskap till religionskunskap? Jag vUl svara: I dennatid av internationalism, då länder oeh folk förs närmare varandra, måste heltnaturligt undervisning ges även om andra rehgioner. Det viktigaste är givetvisämnets innehåU, Och i fråga om detta framhåller läroplanen för grundskolanklart att tyngdpunkten skall ligga pä kristendomen, den i vårt land och ivästerns länder dominerande religionen, "skall ha en central plats.Eleverna bör få en omedelbar bekantskap med sä snart deras läsfärdlghettillåter. Biblar bör finnas I tillräckligt antal för Individuellt bruk från ochmed årskurs 3." - Det är ett citat ur läroplanen 1969. Från en del håll har man uttryckt farhågor för denobjektiva undervisn:ingen. Vad den Innebär har klart och tydligt utsagts:"Undervisningen skall vara objektiv, dvs. saklig och allsidig." IMålavsnittet heter det: "Undervlsnlngen/i religionskunskap/ skall varavidsynt oeh objektiv i den meningen alt den meddelar sakliga kunskaper om olikatros- och Uvsåskådningars innebörd oeh InnehåU utan att auktoritativt sökapåverka eleverna atl omfatta en viss åskådning." Men får då undervisningen inte påverka eleverna? Jo, enundervisning som inte påverkar finns inte. Men här gäller det en auktoritativpåverkan till en viss åskådning. chef skriver iboken och saklighet: "Det är självfallet av stort värde förundervisningen om läraren personligen är engagerad i de frågor det gäller.Naturligtvis finns det heller alls Inga krav på att läraren skall dölja sittengagemang oeh hemlighålla sin övertygelse för eleverna." Det är värt att göra ännu ett eltal ur själva läroplanen,s. 177: "Elevernas upplevelser av bibeltexterna kan tänkas påverka derasinställning och åskådning. Detta är helt förenhgt med kravet påobjektivitet." behandlas religionskunskapen som ett orienteringsämnebland de andra orienteringsämnena. Från lärarhåll har man betygat att dettahaft en vitaliserande och välgörande inverkan på ämnets status och metodiskaförnyelse. Naturligtvis måste läraren noga planera uppdelningen, så attexempelvis religionskunskapen får den tid som är avdelad för ämnet. Vad härsagts gäUer låg- oeh meUansladlerna. Själva bibelundervlsnlngen kommer att gesämnesbunden I koncentrationsundervisningens form. Läroböckerna som ges ut skah naturUgtvis vara utformadehelt enligt läroplanerna. Ätt så inte alltid är fallet visade deninterpellation till utbildningsministern som Jag framställde . Det hadeframkommit att en lärobok för religionskunskapen i årskurs 4 godkänts oaktat hela den del av ämnet som enligtläroplan 69 skaU läsas ämnesbundet, nämligen bibelkunskapen, saknades.Läroboksnämnden och måste noga bevaka denna aspekt. Detligger makt uppå att de lokala skolstyrelserna liksom rektor och lärare i ämnetser till att de bästa läroböckerna, överensstämmande med läroplanen, användes. Grundtanken i den svenska skolan är att den skall varaöppen för alla, oavsett föräldrarnas religiösa värderingar. Jag tillfrågades engång vid uppvaktning för grundskoleutrednlngen, om Jag Inte kunde tärika migatt kiistendomsundervlsnlngen i skolan gjordes frivillig. Jag svarade nej. Denskall komma alla som inte erhållit befrielse lUl del. Varje pojke och nicka,som går ut I livet från , skall ha med sig en form av kunskap omreligionerna men framför allt om kristendomen, en kunskap som kyrka oeh samfundsedan får bygga vidare på, Vär svenska skola - oeh då också dessreligionsundervisning - står öppen för alla: för invandrarbarn, för andra barnsom gästar vårl land och naturligtvis för alla svenska barn. Ingen behöverkänna sig utstött på grund av religion eller livsåskådning. Man propagerar nu för alternativa skolor och tänker dåfrämst på speciella kristna skolor. Men skulle Inte följden av sådana bh, där visserligen skulle nå fromma föräldrars barn men att dessa skulle bhisolerade i ett kristet "getto" och avgränsade från övriga kamrater? Kanske skulle rent av religionskunskapen helt försvinnafrån schemat I den "profana" skolan. Därigenom skulle måhändamajoriteten av vårt svenska folk aldrig få någon kristendomsundervisning. Men - säger man kyrkor och samfund kunde själva ordnasådan undervisning. Därom är inget att säga, om man själv bekostar sådan 6 protokoU 1971. undervisning.Och Jag förutsätter att om de fastställda läroplanerna följs I dylika skolor,statsbidrag skuUe kunna utgå. skall nu godkännaliiroplanerna, och avviker dessa i större grad från den allmänna skolans lärinte bidrag beviljas. Inom de ohka religionerna har det funnitsmänniskor som velat Isolera sig och dra sig bort från "världen". MenInte har man i längden kunnat skydda sina barn för yttre påverkan. Den kristnainriktningen är Ju enligt Mästaren själv "I världen men Icke avvärlden". Jag skulle vilja råda: tag inte bort ur skolans värld denviktiga aspekt som religionen är! En elev från ett ateistiskt hem bör hachansen atl upptäcka kristendomen. Skolan kan ge den chansen, om den Inte göresrellglonslös. Låt oss I stället hjälpas åt att göra undervisningen så god ochsaklig som möjligt då också med läroböcker som står I överensstämmelse medde fastställda läroplanerna. Innan Ja.g lämnar frågan om en alternativ skola, vill Jagta ännu ett citat. 1 sin proposition tiU riksdag om gjordeecklesiastikminister ett klart och riktigt uttalande. Jag syftar påorden: "Respekten för sanning och rätt, för människolivets okränkbarhetoch därmed för rätten till odelad personUg integritet representerar såomistliga tillgångar, att de kan sägas utgöra några av de grundvärden som måstebestämma skolans mål och Inriktning." Denna ecklesiastikministerns definition av skolans mål haren god parallell i läroplan, där det heter: "Genom sin etiskafostran skall skolan ge eleven en god uppfattning om de moraliska normer sommåste gäUa i samlevnaden mellan människor och som bär upp rättsordningen i ettdemokratiskt samhälle." Med sådana auktoritativa uttalanden, godkända avriksdagen, går det inte att komma förbi betydelsen av fasta normer - också närdet gäller ungdomens fostran. Ännu ett problem på detta område väntar nu vid dörren. Jagsyftar pä förskolan. Den frågan har Inte ännu kommit på bord, menbarnstugeutredningen arbetar med densamma. I direktiven tiU barnstugeutredningenanges att ansvaret för barnens fostran, tillsyn och vård vilar i första hand påhemmet. Föräldrarna måste ta sin del av ansvaret men också tlUåtas att göra sinmening hörd I fråga om barnens fostran. De bör ha Inflytande på hurmålformuleringen för förskolan fastställs och förverkligas. De bör också självafå avgöra om deras barn skall inskrivas i den allmänna förskolan eller i annanhkvärdlg förskola eller fostras I hemmet. Ett utbrett föräldraintresse är att barn I de lägreåldrarna skah ges en fostran. GaUuplnstitutet gjorde nyUgen enundersökning härom på uppdrag av . På frågan "Villni att era barn skall få en fostran?" var det avföräldrarna som svarade Ja. Detta visar att när formerna för förskolan nuutreds bör man också lägga fram alternativa förslag om förskolan i så måtto attredan befintlig verksamhet på detta område - jag tänker på kyrkans barntimmar,frikyrkornas daghem etc. - också kan få fortsätta att fungera. Framför aUl börföräldrarna vara med och bestämma hur barnets fostran under dessa två såkänsliga år före skolåldern skall läggas upp. föräldrarnasjälva ha barnen hemma, så mä de ej heller förmenas detta. Jag har velat framföra dessa synpunkter och hoppas att närfrågan om förskolan kommer Inför hänsyn skall tagas också till dem. Hen NORDSTRANDH (m): Någon måste Ju i en i det närmaste tomkammare avsluta dagens del av den allmänpolitiska debatten, och medhalvtolvtlden som gränsmärke förefaller det som om den uppgiften fallit på minhårda lott. Med anknytning till den ekonomiska debatt som hittillsdominerat meningsutbytet här I kammaren skulle jag med tanke påutbildningssituationen I landet just , men med andra Infallsvinklar än herrNelanders, vilja ställa frågan: Vad kommer vi atl få råd med för skolans del ifortsättningen? Frågan är så mycket mer berättigad som statsministern 1 sltlInledningsanförande nämnde utbildningen som en av de samhällssektorerregeringen satsat speciellt på. Men han glömde, säkerligen med avsikt, attberöra det obehagliga faktum att utbildnlngsexplo-slonen under det gångnadecenniet blivit en nästan okontrollerad och okalkyleradutglftsexploslon. Det kan nu bil fråga om att gå den dystra vägen frånreformtopp till reformstopp. Den ekonomiska snålblåsten torde därvid även kommaatt svepa fram över redan på papperet beslutade men ännu inte sakligtgenomförda reformer. Stat och kommun är här inte ense, allra nilnst I fråga omkostnadsfördelningen. Skolans - om Jag får uttrycka mig så - är över,och är det I stället den kärva verkligheten i form av kraven påkostnadsreduceringar och ett siörre mått av ekonomiskt länkande som gör sigpåmind. Lärarna som på fältet skall omsätta reformernasIntentioner I skolans levande hv står här, och jag förslår dem till fuUo, miltuttryckt förvånade och besvikna. Ja nästan med en känsla av att vara övergivna. Hälften av den kommunala skatteökningen går till ökadeskolkostna-der som fyrdubblats . Det är enchockartad och oväntad utveckling för kommunerna, bl. a. därför attstatsmakterna aldrig kostnadsberäknat de nya skolformerna, ochgymnasieskolan. De varnande röster som då höjdes sökte man lysta oeh manlyckades. De höga förväntningarna på de nya skolformerna som skapats hosallmänheten kommer Inte, det tycks man tro Inom kommunerna och även ,att kunna uppfyllas. Ute 1 kommunerna klarar man Inte situationen som den serut , och att införa en allmän förskola, säger man, är Inte att tänka päsåvida inte staten står för hela kostnaden. Något måsle göras, menar man, menvad? Då attackerar man framför aUt läromedelssldan. Där skall sparas! Det är ju möjligt att man då det gäller läromedel ochpedagogisk utrustning Inte varit tillräckligt kostnadsmedveten. Men åandra sidan är det nödvändigt att påpeka att skolreformerna står ochfaller med tillgången på effektiva och individualiserade läromedel. Reformerar man måste man också betala fiolerna. Och värstav allt är när man smiter runt hörnet på det sättet att man skyllermisslyckandena på lärarna. Jag erinrar om statsrådet nu nästanklassiska påstående att vi Inte får en ny skola förrän den nuvarandegenerationen lärare dött ut! De finansiella bekymren pä statssidan skimrade igenom iutbildningsministerns anförande i häromsistens rörande den fortsattautbyggnaden av speeiallärarutbildningen. har tydligen specialundervisningenblivit för effektiv oeh för populär. Så stor del av elever behöverinte specialundervisningen, ansåg sig utbildningsministern kunna fastställa,Jag vet inte på vilka grunder.