prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — I den fråga vinu diskuterar, nämUgen om bankfusionen meUan Skandinaviska banken ochStockholms enskilda bank är önskvärd ur samhällssynpunkt, vill jag utgå frånatt denna bankfusion leder tiU ökad maktkoncentrarion i vårt samhälle - det kaninte bortses från att så är förhåUandet. Dessa tvä bankers sammanlagda inlåningrör sig om mer än 13 miljarder, och utlåningen är över 10 miljarder kronor.Siffrorna är . Om vi sätter dem i förhållande tillsamtUga affärsbankers omslutning finner vi vad beträffar utlåningen att dennabank kommer att behärska av affärsbankernas sammanlagdautlåning och vad gäUer inlåningen över 3 I procent. Vi har i vårt land 1 6affärsbanker. Om denna fusion går igenom innebär det att vi får 15affärsbanker. Med hänsynstagande till denstorleksordning som den sammanslagna banken kommer att få i svenskt bankväsendekan man inte frigöra sig från den uppfattningen att sammanslagningen tordeinnebära en ökad maktkoncentration. Ja, herr talman, själva detta faktum attsammanslagningen medför en ökad maktkoncentration i samhäUet utgör för miganledning till att med gott samvete och, som jag hoppas, ren moral rösta på dentUl skatteutskottets betänkande fogade reservationen. HerrBRANDT (s) kort genmäle; i Bäckmora har frågat mig,hur jag kan Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. påstå atthan har handlat i strid mot sitt ställningstagande , när han inte deltogi beslutet. Nej, det gjorde han inte. Jag förmodar att han vUl göra gäUandehär, om jag har tolkat honom rätt, att han står fast vid beslut ochföljakthgen kommer att rösta för utskottets hemstäUan när voteringen sker. Menman avträder väl inte från sina platser vid bordet och lämnar dem åt helt andrapersoner, med resultat att tre helt nya representanter för deltari beslutet och lämnar sin reservation. Det är aUtså mot eftersom detta ju inte kom spontant som jag har riktat anmärkningen att mangår emot sitt tidigare ställningstagande. i Glömminge (c); Det samgående meUan Skandinaviska banken ochStockholms enskilda bank som föreslås i propositionen 166 har föranlettåtskUUga motioner som behandlats i näringsutskottet, bl. a. motionen 1602 avherr i m. fl., som riktar sig mot självakoncentrationstanken och förfarandet vid sammanslagningen. Vi har i vårreservation yrkat på att näringspohtiken och den ekonomiska politiken här ilandet skall få den inriktningen att en decentrahserad företagsstrukturfrämjas inom bank-och försäkringsväsendet. har här under debatten talats om attcenterpartiet skulle ha haft ett förflutet i samband med skatteutskottetshandläggning, men när det gäUer reservationen i näringsutskottet följer vi baraupp en gammal målsättning som står i vårt partis program. detaljrikt beskrivit vad vi avser med vår reservation. Jag skall därförnöja mig med några korta kommentarer. Utskottet skriver att man tvekar att ställa sig bakom enviljeyttring som skuUe ha ett så aUmänt innehåll. Men principdeklarationer pådetta område måste få svepande drag. De går inte att precisera. Vad som här gåratt precisera har ju behandlats av skatteutskottet. Men om man verkhgen menarallvar med att en koncentration och en centrahsering går för långt, måste detuttalas på sådant sätt som vi gör i vår reservation. Utskottet säger att internationella transaktionererfordrar ett samgående av bankerna, men vi menar att det inte skuUe behövas.Ett samarbete skulle kunna ske på annat sätt i de specieUa faU som gäUer destora internationella transaktionerna för import- och exportföretagen. Jagtycker i stället att vi med tanke på den utveckUng som sker både på det härområdet och på många andra bör sträva efter en utveckUng i motsatt riktning närdet gäUer koncentration i näringslivet. Vad vi har angett det viU jagkraftigt understryka utgör ingen specieU misstänksamhet mot Skandinaviskabanken eller mot enskUda bank eUer mot de personer som står bakomoch förvaltar de företagen, utan det är synpunkter helt av principiellkaraktär. Under debatten i utskottet har man sagt att StockholmsenskUda bank inte har lika många avdelningskontor som andra banker och att detskuUe vara ett av skälen för denna sammanläggning. Man skuUe då få del avSkandinaviska bankens kontorsnät här i landet. Det skulle innebära attStockholms enskilda bank just på den punkten skulle få en förmån jämfört medden andra banken. Som det har sagts tidigare är dessa bankersspecieUa ställning i förhållande tUl näringslivet ohka, och vi anser att degott kan fortsätta med det arbetssätt som de har. Det är naturhgtvis svårt att veta vad som skett bakomkuhsserna i förhandhngarna om detta samgående, men så mycket har väl ändåframkommit från Enskilda bankens sida att en fullt enig uppslutning om tankenpå detta samgående därifrån inte har funnits - såvida inte jag har misstolkatde yttringar som har framförts. Vad som skiljer denna sammanläggning och koncentrationfrån många andra koncentrationstendenser i samhället är att det i det härfallet sker med en speciell välsignelse från staten. Det förekommer för all delandra sammanläggningar, men de sker på eget initiativ, och här sker den medstatens särskilda sanktion och medverkan. Om jag inte hörde fel observerade jag en passus ifinansministerns interpellationssvar till her i där hansäger, att om denna sammanläggning går i någon riktning så går den isociahstisk riktning. Det betyder aUtså att regeringspartiet vjU koncentreraoch sammanslå mer och mer för att det sedan skall vara lättare för staten attsociaUsera företagen. Jag anser om jag får säga det att den härkoncentrationsfrågan är någon grad viktigare än frågan om skattefriheten, ävenom den naturUgtvis är värdefull. Det vill jag gärna understryka.Skatteutskottets ordförande säger att om de mindre företagen genom sådana härsammanläggningar och koncentrationer kommer i kläm, så får man välta tiU särskilda åtgärder. Man stäUer sig således frågan; Kan en sådan härkoncentration föra med sig avigsidor som i sin tur fordrar nya åtgärder? Jag ber att få yrka bifall till reservationen 1 a i näringsutskottets betänkande. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. HertHOVHAMMAR (m); Anledningen tUl att jag begärde order varnärmast, att jag ville motivera den reservation, nr 3 a, som från moderat håll har avgivits i näringsutskottets betänkande. Men innan jag gör det villjag kommentera ett par uttalanden i i anförande. a. att även fusionerna meUan oUkasparbanker i vårt land har varit ganska många . Jag kan välnämna något om detta, eftersom jag själv är aktiv i sparkbanksrörelsen ochråkar tUlhöra bl. Svenska sparbanksföreningens styrelse. Vi har ansett defusionerna nödvändiga för att över huvud taget kunna betjäna våra kunder ochför att kunna konkurrera med andra kreditinstitut. skuUe aUtså enUgt herrJohanssons synpunkter sådana fusioner försvåras genom att, precis som man velatgöra gällande i den nu aktueUa motionen, det skulle bU fråga om enskattebeläggning. Jag undrar om det kunde vara tiU fördel för bl. a. de mindreoch medelstora företagen, som ömmar så mycket för, om man pådetta sätt skulle förhindra eller försvåra sammanläggning meUan oUkasparbanker. Jag blev, herr talman, också något förvånad över att henJohansson helt gick förbi jordbrukskasserörelsen , som denockså heter - trots att denna organisation borde ligga honom ganska nära. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. kreditinstitutethar ju också mycket starka beröringspunkter med sparbanksrörelsen. TidskriftenJordbrukskasserörelsen, som också nämnde innehöU för en kort tidsedan en ledare som jag tiUåter mig citera ur. "FusionenmeUan två storbanker i vårt land har gett eko i pressen, TV och radio.----- Flertaletsynes dock vara ense om att fusionen i och för sig ärfördelaktig för svenskt näringsliv, i varje fall på . De aktuellabankernas oUka uppbyggnad har gjort att de kompletterar varandra och att degenom samgåendet kommer att bilda en naturhg enhet. Talet om maktkoncentrationinom näringslivet ter sig överdrivet. Jämfört med storbankerna i och Europablir Skandinaviska enskUda banken aUtjämt av relativt måttUg omfattning (74 ;ei storlek bland världens banker). Konkurrensen i vårt land ohka banker ochtyper av banker emeUan blir oförändrat hård." Man fortsätter sedan att tala om vilka fusionssträvandensom pågår i och i HoUand meUan jordbrukskasserörelsen och dekooperativa kreditinstituten, vilket också bekräftar vad man här inledningsvishar sagt om att det är tih stor fördel att man får htet störreenheter. Om man med ledning av detta konstaterande går vidare,skuUe jag vUja säga såsom egenföretagare och såsom ordförande i , med ungefär 20 000 företag, att jag på mina resormånga gånger har frågat våra medlemmar - eftersom jag vet att denna diskussionhar förts och fortfarande förs om man kan tala om och bevisa att de storakreditinstituten har missgynnat de mindre och medelstora företagen. Jag harställt den frågan vid åtskilhga tillfällen, och jag kan försäkra att det har knappast i ett enda faU kunnat faststäUas att exempelvisen kund i Skaninavbanken, , Enskilda banken eller andra bankerhar bhvit missgynnad. VisserUgen har dessa kreditinstitut många stora kunderinom industrin, men att man därför skulle missgynna de små och medelstoraföretagen, som til syvende og sidst trots aUt utgör det stora flertalet avdessa bankers kunder, är icke med sanningen överensstämmande. Det förhåller sigi praktiken helt enkelt inte på det sättet. Därför kan jag på grundval av mina erfarenheter heltinstämma i vad som uttalats i ledaren i nr 5 av Jordbrukskasserörelsen dettaår, av vilken jag har citerat en del. Jag viU vidare återkomma till reservationen 3 vidnäringsutskottets betänkande, vilken avgivits av moderata samhngspartietsledamöter i utskottet och i vilken vi har reserverat oss mot att den föreslagnabankfusionen skuUe innebära en ökning av antalet offentUga styrelserepresentantermed två personer till maximalt fem. Vi har från våra utgångspunkter inte kunnatinse att en och samma bank skaU behöva ha så många offenthga styrelseledamötermot bakgrunden av att exempelvis Svenska endast har två sådana.Låt mig t. ex. peka på att balansräkningens slutsumma för denna bank endast var mindre än för de två andrabankerna tillsammans. hade t. o. m. flerlokalkontor än de båda andra bankerna tiUsammans, nämUgen 521 mot 413. Varken i propositionen eller i utskottsbetänkandet angesnågra motiv för ökningen av antalet statUga styrelseledamöter. 1 varje fall harinte jag kunnat finna det, och det är av den anledningen mycket svårt attpolemisera eller ens debattera i sakfrågan. Jag skall därför helt kort nöja migmed att avge en principiell deklaration i detta ärende. När regeringen för endast framlade förslag omatt statUga styrelserepresentanter skulle tillsättas i bankernas styrelser sadevi från moderata samhngspartiet nej och menade, att staten redan i inteobetydlig grad hade insyn och inflytande. Läget är oförändrat. Man skaUockså komma ihåg att de statliga styrelseledamöterna ännu ej har verkat ett år.Det är en förhållandevis . Man kan säga att det är en försöksperiod.Ingen erfarenhet har således ännu vunnits i detta sammanhang, varför vifortfarande intar samma ståndpunkt som och även nu motsätteross utökningen av de offentliga styrelseledamöternas antal. Jag vill i detta sammanhang också nämna, attfolkpartisterna herrar i och i i ett särskUtyttande ger uttryck för den åsikten, att insättandet av statsrepresentanter ibankstyrelserna är en form av försöksverksamhet och att erfarenheternahittills är aUtför små för att de för sin del skaU säga ja till systemet. Moderata samlingspartiet anser att det statligainflytandet är tillräckUgt stort utan att antalet offentliga representanterskaU behöva utökas. Vi har intagit denna stäUning av bl. a. följande skäl; Bankinspektionen kontrollerar bankernas verksamhet ochgör också systematiska stickprov i deras lokalkontor. Det vet aUa som sysslar med bankverksamhet i praktiken. Den kan ingripa mot en bank som inte uppfyUer stipulerade krav eller iakttar föreskrivna regler. TiU bankinspek tionens åUggande hör också att uppgöra en månathg statistik över bankernas stäUning. Bankinspektionentillsätter en eller flera revisorer i bankernas styrelser, vilka utbyts efternågra år för att icke påverkas i sin opartiskhet. harredan nu betydande möjligheter att styra bankernas verksamhet genom bl. a.kassa- och hkviditetskvoter, valutareglering samt lagbestämmelser omemissionskontroU. Vidare kan påverka affärsbankerna genom diskontot,genom s. k. operationer i öppna marknaden och genom direktiv om utlåningsstopp. Maj:tbeviljar bankerna s. k. participationstillstånd, dvs. tillstånd för delägarskapi utländska banker. Även här har alltså staten ett direkt inflytande. Jag viU slutUgen åberopa näringsutskottets betänkande, s.7, där majoriteten inom utskottet tillbakavisar större samhällsinflytande ochförslag om en ny utredning av bankemas roll inom näringshvet. Jag tillåter migcitera: "Härvid beaktar utskottet de möjUgheter tiU fortlöpande insyn isamt inflytande och kontroll över bankernas verksamhet som staten har genomriksbanken, bankinspektionen och systemet med offentliga styrelseledamöter. "Beträffande de sistnämnda sägs att erfarenheterna ännu är knapphändiga. I anslutning tiU vad jag har försökt att i korthet Befrielse frän statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. redogöraför ber jag att få yrka bifall tiU reservationen 3 a, som säger nej till utökad statUg representation i bankemas styrelser. i (c) kort genmäle: Jag tycker att det är något besynnerhgt i denhär debatten, när man åberopar uttalanden från olika branschorganisarioner pådet sätt man gör. Jag gjorde det i mitt anförande och sade att det råder delademeningar inom bankväsendet, men jag vill inte åberopa detta utan vidare som ettstöd för vår bedömning. Vi skall ju bedöma de här frågorna ur samhäUssynpunkt,ur medborgarnas synpunkt, inte ur de enskilda bankinstitutens eller branschenssynpunkt, och det är en helt annan sak. Därmed anser jag mig ha bemöttuttalandet om jordbrukskasserörelsen, som jag för övrigt har mycket positiverfarenhet av. Jag tror att dess framgångar beror på den decentraUseradeuppbyggnaden, vUket vi också framhålUt i motionen 1602. Om sparbanksfusionerna bara helt kort; Det är alldelesklart att man måste ta hänsyn tiU koncentrarionsgraden. De fusioner som skettpå sparbankssidan har i allmänhet ägt rum meUan företag med mindre än 100miljoner i inlåning. Det går inte att jämställa dessa summor med demiljardbelopp som nämnts här - 1013 miljarder. Dessutom, vilket jag också sadei mitt inledningsanförande, har sparbankerna naturligtvis inte ett kontaktnätoch förgreningar som kan innebära styrning på väsentliga punkter i hela detsvenska näringslivet, vilket ju affärsbankerna har och specieUt dessa två storabanker. Eftersom anförde citat viU jag citera ettstycke ur en bok, utgiven på ett förlag som tiUhör , en herrHovhammar närstående sammanslutning, även om han själv tillhör en annanföretagarorganisation. På s. 145 i bok behandlas mycket utförhgt en enkät angående de mindre ochmedelstora företagens möjUgheter att klara sig i en kreditåtstram-ningsperiod.Författaren säger där följande; "Sammanfattningsvis tyder alltsårapporterade svar från enkäten till små och medelstora företag på attkreditpohtiken träffat mycket snett mellan företag av ohka storlek och att destörre företagen klarat sig bäst. Dessutom visar resultaten på att den kraftigainvesteringsuppgång som enligt senaste beräkningar detta år (1970) synesvara planerad för de större företagen praktiskt taget helt saknas hos företag igrupperna under 200 anstäUda sedda som en helhet. Man kan tala om eninte obetydlig neddragning av den planerade investeringsverksamheten meUan 1969och 1970 uttryckt i fasta priser." Detta är aUtså en aktueU undersökning, gjord av en personsom jag antar att litar på. Den säger samma sak som jag hävdat,nämhgen att de mindre och medelstora företagen missgynnas. HerrHOVHAMMAR (m) kort genmäle; TiU i viU jaghelt enkelt säga att det väl var ett olycksfall i arbetet att han drog insparbanksrörelsen. Efter vad jag har fattat menade han attfusioner mellan t. ex. större sparbanker i skattehänseende borde behandlas på samma sättsom hans nu aktueUa motion anvisar beträffande fusionen meUan Enskilda bankenoch Skandinavbanken. Om jag fattade honom rätt menade han så. Det tyckte jagvar ett dåligt valt exempel. glömde han bort jordbrukskasserörelsensom i stort sett arbetar på ungefär samma premisser som sparbanksrörelsen. Mendet var som sagt kanske ett olycksfaU i arbetet. Jag stöder mig på mångårig erfarenhet och kontakter medegenföretagare runt om i vårt land, när jag konstaterar, att man knappast kanpåvisa att en större bank i fråga om krediter osv. missgynnar de mindreföretagen. Jag tror den erfarenhet jag har betyder ganska mycket i dettasammanhang. Jag skulle också vilja säga, att om ett mindre företag ärmissgynnat, har det alltid möjUghet, , att vända sig tiU annatkreditinstitut. Det finns dess bättre i vårt land ganska stor konkurrens mellanoUka kreditinstitut, mellan affärsbanker, sparbanker, jordbrukskasserörelsenosv., och det skall vi vara tacksamma för. Jag tycker att propåer är mycket, mycketöverdrivna om man skaU se frågan ur praktisk synpunkt och det är det som är detviktigaste. Vad företagarna upplever ute i landet, det är det som är väsenthgt;mindre väsenthgt är vad vissa i och för sig hedervärda ekonomer och duktigtfolk skriver och tycker, men vad företagarna själva tycker och anser är för migalltså det väsentUga. Befrielse från statlig och inkomstskatt samt utskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. i (c) kort genmäle; Den person som skrev och tyckte, han tyckteaUtså på grundval av uppgifter som han inhämtat från mindre och medelstoraföretag. Jag har också den största respekt för praktisk erfarenhet. När detgäller t. ex. de fusioner som man åberopar i jordbrukskassesammanhang rör detsig om kassor med i inlåning. Det går inte attjämföra dem med denna jättefusion. När jag nämnde sparbanksrörelsentidigare var det för att klara ut min principiella uppfattning, hur vi tolkarbeviUningsutskottets betänkande . Om motsvarande koncentrationsgradoch motsvarande kontakter ut till näringslivet med risk för maktkoncentrationförelåg i det fallet, skulle naturligtvis sparbanksrörelsen behandlas på sammasätt, men det förefaUer helt osannolikt att så skulle kunna blifaUet. Men i principfrågan det är den det gäUer i 1969 årsbeviUningsutskotts-betänkande - skall bankinstituten behandlas hka. Denuppfattningen har jag. HerrSVENSSON i (vpk); Jag skaU börja med att yrka bifaU vad gällerskatteutskottets hemställan under punkten A tiU reservationen av i m. fl. och under punkten B i samma betänkande rillmotionen 1601 av kommunisterna. Vad avser näringsutskottets betänkande nr 51 yrkar jag härbifaU tiU reservationerna I b, 2 och 3 b. Det är ganska intressant att i denna debatt se hurgränshnjerna går. På storbankernas och fusionärernas sida uppträder å ena sidanfinansminis- Befrielse från statlig och inkomstskatt samtutskiftningsskatt vid bankfusion, m. m. tern och åandra sidan talesman. På den andra sidan finner vi ett brett urvalav folk från ganska ohka poUtiska kretsar, vilka förenas i en allmän och som vikommunister tycker mycket sund oro, en känsla av olust, inför den jättehkamaktkoncentration som möjhggöres genom den påtalade fusionen. Det är motionärersåväl från mittenpartierna som från socialdemokraterna och kommunisterna sommed ohka nyanseringar har gett uttryck för denna sin oro. Det visar att detingalunda bara är från radikal och sociahstisk synpunkt som man känner dennaoro utan att också de som utgår enbart från den klassiska hberala demokratinsvid detta laget tyvärr i mångt och mycket övervunna principer i detta samhäUemenar att detta är något som skall uppfattas negativt, som är till nackdel förfolkstyrets utveckhng och som riktar sig mot det folkinflytande som finns;därför bör det kritiseras. Det har också i detta ärende som i ett flertal andra medlikartade aspekter på samhällsutvecklingen inte lyckats den socialdemokratiskagrupp- och partiledningen att hålla den hundraprocentiga disciphnen, utan dethar väckts ett par socialdemokratiska motioner som ger uttryck för samma orosom de övriga känner som här har uppträtt som fusionens kritiker. Det är juallmänt känt att det förekommit och förekommer en betydande motsättning i synenpå kapitalkoncentrationen meUan regeringens och statsbyråkratins företrädare åena sidan och stora delar av det socialdemokratiska partifolket, inte minstpartiets ungdomsrörelse, å andra sidan. Partiets ungdomsrörelse har sedan längehaft och har aUtjämt i sitt handhngsprogram krav på affärsbanksväsendets kreditväsendetsöver huvud taget förstatligande. Det må konstateras att de förehggande socialdemokratiskamotionema är ett mycket blekt återsken av denna radikahsm bland partifolket de är utomordenthgt försiktiga. De går ut dels på att man skulle ha en någotstörre andel s. k. offentliga representanter i affärsbanksstyrelserna, dels påatt man skulle utreda förhållandena kring koncentrationen inom kreditväsendet.Från kommunistiskt håll har vi i och för sig ingenting emot detta, men vi menaratt de krav som ställs är så vaga och intetsägande att vi inte har velatreservera oss till förmån för dessa socialdemokratiska motioner. Vi betraktarknappast heller det som vår sak; det signifikativa är att inte heller någonsocialdemokrat reserverade sig tUl förmån för de socialdemokratiska motionerna,vilket bör noteras. Vi menar exempelvis att utredningskravet i motionen avOskar m. fl. är ganska onödigt. Det kan lent av från folklig synpunktte sig negativt, därför att det skulle innebära att man sköt på hela frågan en fråga som för övrigt är synnerligen tillfredsställande utredd såväl genomenskilda forskarinsatser, bl. a. av C.-H. , som i koncentrationsutredningen.Någon ytterUgare utredning för att fastslå ett uppenbart faktum beträffande kapitalkoncentrationi denna del av näringslivet anser vi inte behövhg. Men det är ändå värt att notera att man bland detsocialdemokratiska partifolket tydligen inte är beredd att skriva under på denaUt hejdlösare anslutning tiU kapitalkoncentrationen inom kreditväsendet somregeringens talesmän och utskottsmajoriteten i ohka sammanhang givit uttryckför. Det är inte bara fråga om att tolerera en fusion inom den huvuddelav det samhälleUga Uvet som helt kontroUeras av storbankskapitalet, utan detär direkt fråga om att propagandistiskt såväl som ekonomiskt träda i bräschenför en sådan fusion av kapital och makt. Man för inom socialdemokratin ettaUtigenom borgerhgt resonemang. Vad som är bra för storbankerna förutsattesvara bra för näringshvet, och vad som är bra för näringsUvet förutsattes varabra för den stora majoriteten lönearbetare som ingen makt har över dettanäringsliv. Det är en variant på den gamla amerikanska tesen att vad som är braför också är bra för . Man hävdar att det ärbättre att man håller denna del av bankvärlden i, som det heter, svenska händerän att det internationella finanskapitalet skulle ta över. Det argumentet hartvå svagheter. För det första rör det sig här endast i en viss, betingad meningom en svensk bank; det blir en storbank som har nästan lika stor del av sinintressesfär förlagd utanför statens gränser. För det andra är det också så,att om företrädarna för denna nya storbank skuUe uppfatta den svenskaregeringens poUtik som mindre gynnsam för sig, skuUe troUgen deras svenskhetganska snabbt blekna och de skulle få en tendens att, som de delvis redan hargjort, flytta över allt större del av sina intressen tiU utlandet.