prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — När press- och yttrandefrihetenbröt igenom i en rad länder i föna århundradet var det liberaler som upplysteom dess värde. ord om debatten som värn mot förtryck,stillastående och fördomar är fortfarande den mest slagkraftiga motiveringenför fria meningsbrytningar. När de demokratiska rättigheter som uppnåtts skulleförsvaras en bit in mot totalitära ideologier av olika färg ochofta av förskräckande styrka var det hberaler, gång på gång I samverkan med dendemokratiska socialismen, som stod i främsta ledet. Propagandan frånfascistiska och kommunistiska partier att de företrädde den "sanna"eller "egentUga" folkvihan och därför hade rätt att tysta andra fannsina bittraste motståndare hos de pohtiker och publicister som lärt sig attdemokrati är styrelse genom diskussion. I vårt land har de striderna sällan stått hka hårda som påden europeiska kontinenten. En del hberala och socialdemokratiska skribenterlärde sig under hur lätt en regering kan begränsa det friaordet om den tror att det är i nationens intresse. Därför höjdes efter krigetkrav på en ny tryckfrihetsförordning för att värna om pressen i olika ochskärpta lägen. Därefter har vi sett att tidningsdöden är ett hot mot enmångsidig debatt inte för att statsmaktema önskar det men för att ekonomi ochkoncentrationstendenser dödar vissa tidningar och stärker andra. Därför harunder relativ enighet flera reformer genomförts för att underlätta pressensekonomiska situation och motverka nedläggningen av tidningar. Ingen rörelse kan därför ta de problem vi nu resonerar ommer aUvarligt än den liberala. Propositionerna 27 och 28 om presstöd ochannonsskatt rör vid en bit av kärnan i vår ideologi; om pressen som den främstabäraren av en fri debatt. Det gör det särskUt -viktigt för oss att nu strävaefter enighet i de här frågorna. Det gör oss mindre överraskade närvi inte lyckas utan ställs ensamma. Det har hänt förr och hberaler har sällantvekat inför strider av det slaget. Vår utgångspunkt är därför given; Självständiga tidningarär omistliga inslag i vår demokrati. Om tidningar försvagas ekonomiskt ochriskerar att läggas ner bör vi finna rimliga former för stöd så att de kanöverleva. Om tidningar går hyggligt ihop och ibland ger en ordentlig vinstskall vi undvika åtgärder som kan försvaga deras ställning och urholka derasekonomi. som är ekonomiskt starka är också i regel mersjälvständiga än andra: mot annonsörer, partier, statsmakter och ägare. Denregeln har sina undantag men är ändå så ofta dokumenterad att vi ständigt börminnas den: Se tiU att vi stärker tidningar som har det ekonomiskt svårt ochatt vi inte försvagar tidningar som bär sig. Därmed bhr vår håUning tiU propositionerna 27 och 28 klari sina huvuddrag. Vi är positiva till ett presstöd som bidrar till att bevaraen mångsidig tidningsdebatt. Vi är negativa tiU en annonsskatt som bidrar tiUatt ekonomiskt försvaga den fria pressen. Därför viU vi förbättra förslaget tiUpresstöd genom att ta bort en del orättvisor och arbeta fram kommande reformeroch en snabb översyn. Därför vill vi avslå förslaget till annonsskatt. Och viser den propositionen som ett av de mest omotiverade, maktfullkomliga ochavskräckande regeringsförslag som lagts fram efter det . Först till presstödet. På flera sätt är propositionen och analysendär ytterst ofullständig. Vi kan ändå som ett pro-visorium gå med på detviktigaste i den: ett selektivt stöd främst till andratidningar för attmotverka den regionala monopolisering av pressdebatten som kan bli följden avatt bara en enda tidning finns kvar i området. Situationen är akut på flerahåll det motiverar att vi nu kommer med ett stöd som kan hjälpa de mestbehövande tidningarna. Men denreformen är långt ifrån tillräcklig. För det första finns det generella stödformer för pressensom kan förbättra tidningarnas situation. De måste nu snabbt utredas ochförslag komma längre fram. För det andra behövs det en bred analys av pressensekonomiska situation inför en eventuell reklamskatt. Den uppgiften harutskottet inte velat ge den utredning man föreslår. Men vi har i vårreservation nr 2, som jag yrkar bifaU tlU, i KU;s betänkande nr 32 vidgatutredningens uppgifter. För det tredje behöver vi från början se över verkningarnaav det här presstödet. Där fmns ofuUkomligheter som måste rättas, och EricNelander kommer bl. a, att ta upp svårigheterna för förstatidningar som intefår stöd men har att konkurrera med storstadstidningar som delvis kommer att fåstöd. De flestaav de här problemen bör läggas i en utredning som skall Nr 93 arbeta snabbt och rymma denexpertis från pressen som inte fick vara Tisdaeen den '' '' utarbeta det förslag som nu behandlar.Men en 25 mai1971 förändring måste vi göra redannu. Det är orimligt att diskriminera -------------------- förstatidningar som konkurrerar med andratidningar med en upplaga som Presstödoch ligger mycket nära förstatidningen.Gefle Dagblad har 700 exemplar mer annonsskatt än , enhgtpropositionens egna uppgifter. skall få 1miljon kronor, troligen ingenting om man noga läser denkungörelse som bifogats propositionen. Liknande fall finns i , Eskilstunaoch , Att här stärka andratidningen med 1 mihon kronor medanförstatidningen inte får någonting utan enbart bördan av annonsskatten är enupprörande orättvisa. Vi begärde i partimotion nr 1282 att denorättvisan skuUe tas bort. Vi utgick från att vårt förslag skulle få en seriösgranskning av . Det var ogrundade förhoppningar. Debatteni utskottet skall jag inte avslöja; den förtjänar inte namnet"debatt" eftersom majoriteten från början hade bestämt sig för attrösta igenom propositionen i alla dess detaljer. vlU jag i stället här i kammaren veta av utskottetsmajoritet och av dess ordförande varför ni awisar vår komplettering avpresstödet. När första- och andratidningen hgger varandra närmare än 10 procenti sammanlagd upplaga skall, anser , samma belopp utgå tih bådatidningarna, dock högst 1 mihon till förstatidningen. När skillnaden är störreän skall ingenting ges tiU förstatidningen men fullt beloppsjälvfaUet till andratidningen. När upplagegapet ligger mellan 10 och 20procent skall anslaget tih förstatidningen i tio steg trappas ner från I miljonkronor till 0. Av vilket skäl har ni avvisat det förslaget? Inga bärandeargument antyddes i utskottet kan ni tala ur skägget häri kammaren? Vi bör alltså stärka tidningar som har det ekonomisktsvårt, och vi får Inte försvaga tidningar som bär sig. Lika självklart som detför oss är att ha en positiv inställning till presstödjande åtgärder är detdärför att säga nej till nya pålagor direkt riktade mot tidningama. Anta, attvi tUlbaka hade haft en annonsskatt på reklam i pressen! Anta,att vi sedan sett den djupa nedgång i annonsvolymen som inträffat det senasteåret! Anta, att vi då tillsatt en utredning för att komma tiU rätta med den minskandelönsamheten och den ökande pressdöden! En av de första åtgärder en sådan utredning skulle föreslåvore trollgen att avskaffa just annonsskatten. Men regeringen görtvärtom: den inför en annonsskatt som ekonomiskt försvagar pressen, den gör detutan någon som helst utredning och mot en enig branschopinion, och den slår försäkerhets skuU tUl just i det ögonbUck då svårigheterna med annonsinkomsternaär stöne än kanske . Det är en obegriplig åtgärd. Få regeringsförslag harblivit mer sönderkritiserade i förväg än just annonsskatten. Den socialdemokratiska pressen vimlade av fräna uttalanden mot den här nya skatten efter att finansplanen hade aviserat den. Mycket av den kritiken gällde principen och har därför bärkraft också gentemot det slutliga förslaget 14 som lades fram . Ändå lades alltså förslaget fram. Man har visatatt skattens verkningar inte är förutsedda och undersökta, att den kan kommaatt drabba också andratidningar hårt genom minskad annonsering från företagenssida, att det är obegripligt varför man måste försvaga vissa tidningar när manhjälper andra, att det är särskilt absurt att annonsskatten skall finansieraockså den s. k. samhällsinformationen - pressen skall alltså betala för deannonser som staten behagar sätta In i tidningarna. Allt det och mycket mer haranförts mot annonsskatten, Ceclha Nettelbrandt kommer att mer utförligtdiskutera och kritisera den här skatten. Varför skall den ändå, trots denförödande kritiken, bli verklighet? Flera förklaringar finns de är alla obehagliga förregeringen. Annonsskatten var ett hugskott som cementerades av prestige ochpartitaktik. När förslaget hade kastats fram blev det plötshgt omöjligt förfinansministem att ta tillbaka det, hur orimligt det än var. Och om GunnarSträng skall rädda ansiktet måste han tydligen förlora moralen. Ty ett förkastligt förslag är det, och den moraliskabördan av det hgger tung över de båda partier som bestämt sig för att drivaigenom det . Det är förståeligt att skatteutskottet skrev tiUkonstitutionsutskottet för att få råd om de tryckfrihetsrättsliga aspektema påannonsskatten. Det råd man fick var dåhgt, och förspelet var ömkligt. Låt mig säganågra ord om det. Det står i tryckfrihetsförordningen att man inte får"hindra" tryckning, utgivning och spridning av skrifter, I "grundlagar" har man kommenterat ordet "hindra": "Hindret behöver ej vara absolut; även åtgärd, som verkarväsentligt försvårande eller ekonomiskt förlustbringande är otiUåten, En skatt,lagd å vissa publikationer på grund av deras innehåU, som klart försvårarutgivningen, kan exempelvis anses som ett hinder. På hknande sätt torde ävenpositiva ingripanden tlU stöd för vissa pubUkationer på gmnd av deras innehåUkunna erhålla den faktiska karaktären av hinder för konkurrerandepublikationer, vilka icke kommit i åtnjutande av stödåtgärderna," Det verkar nästan som om den här kommentaren i "grundlagar" direkt gällde den kombination av differentieradannonsskatt och selektivt presstöd som regeringen nu föreslår. Det gör deninte, för den skrevs . Men nog gör den här kommentaren detfullt klart att man noga bör granska om propositionerna 27 och 28 ikombination är förenliga med tryckfrihetsförordningen. Nog var det rimligt attskatteutskottet frågade om den saken. Det orimliga var att vägrade attgranska saken på allvar. föreslog gång på gång att några av defrämsta experterna i landet på tryckfrihetsrätt skulle kaUas in inför utskottetför att ge sin syn på saken och frågas ut om den. Lika sademajoriteten i utskottet nej tlU det, med 11 röster mot 4, Då begärde vi attåtminstone skriftliga yttranden från tryckfrihetsexperter skulle infordrasinnan utskottet tog ställning. Också det önskemålet awisades, med 11-4, Nr 93 P5f skrevkonstitutionsutskottet att "en minoritets Tisdagenden legitima krav på sakupplysningari praxis beaktats av majoriteten" i 25 mai1971 utskottsarbetet, Samma inställning har hävdats av författtungsutred- ------------------- ningen 1963 och av grundlagberedningen 1969, Ändå förvägrade man Presstödoch minoriteten i utskottet rättenatt få in expertsynpunkter på hur annonssKatt presstöd och annonsskatt i kombination förhåller sig till andan i Regeringen sade inte ett ord i saken i sina propositioner.Den tystnaden viUe majoriteten väma så långt som möjligt, I detgrundlagsvårdande utskottet har den stora vanvården brutit ut. Skälet tUl det är lätt att ge. En utfrågning med experterpå tryckfrihetsrätt skulle riskera att ge icke önskade omdömen om de bådapropositionerna. kommer I sitt anförande att diskutera justtryckfrihetsaspekten på den kombination av differentierad annonsskatt ochselektivt presstöd som vi nu diskuterar, 1 vår reservation tih skrivelsen tiUskatteutskottet har vi dragit fram citat och argument som visar att denkombinationen är tvivelaktig från tryckfrihetssynpunkt och att annonsskattenockså av det skälet inte bör införas. Och jag -vill fråga den majoritet avsocialdemokrater och centerpartister i , som förvägratoss en anständig behandling av grundlagsfrågan under utskottsarbetet; Varförhar ni gång på gång röstat ner våra yrkanden att inkalla experter påtryckfrihetsrätt för att höra deras synpunkter? Varför har ni förvägratminoriteten rätten att ge propositionerna en allvarlig granskning I utskottetsarbete? Visst kan man lämna skenbart objektiva motiveringar ochdefinitioner när man bygger upp förslag av det här slaget: Man gör ett skattefritt bottenavdrag på 3 mUjoner kronor,det beloppet skall inte drabbas av annonsskatt - i stäUet för att säga att manviU att t, ex, stöne delen av den socialdemokratiska landsortspressen skall gåfri från skattens verkningar, vUket man bl, a. hoppas på med dennainskränkning. Man förklarar att ett antal veckotidningar är "avdagspresskaraktär" och därför bör få i bidrag istället för att säga att man därmed avser att stödja främst ett antal avcenterns veckotidningar som ett led I den kohandel man gjort med det partiet. Man säger, som finansministern på en presskonferens, attannonsskatten syftar tih en "utjämning" av ekonomiska resursermellan ohka tidningar i stället för att säga att man vill klippa till främstmot den Uberala och moderata press som gått ekonomiskt hyggligt. Så kan man då bakom slöjor av neutrala formuleringar läggafram förslag som egentligen har andra avsikter: att söka försvaga den press som sympatiserar med andra partier medan man viU stärka den press som stödjer de egna. Går vi till siffror och tidningar blir bilden ganska klar. Ta t, ex, eller , två centerröster i presskören. De har vardera omkring 3 000 exemplar i upplaga och kommer ut drygt 50 gånger . De trycker alltså mellan 150 000 och 160 000 exemplar av sina respektive tidningar. För det skall de få ett produktionsstöd på . Det betyder att staten betalar de här tidtungarna ett belopp på ca I krona och för varje exemplar 16 som trycks. Ett lösnummer av demkostar . Se å andra sidan på t. ex. ochannonsskatten. Om annonsvärdet bhr ungefär detsamma som det senasteåret får denna tidning betala i annonsskatt. Dentrycks i drygt 40 miljoner exemplar . Den får därför, som en helt nypålaga, betala 7 å för varje tryckt exemplar av sin tidning, som påvardagarna kostar i lösnummer. får Sydsvenska Dagbladets bådahuvudkonkurrenter stora bidrag: Arbetet ochSkånska nästan hka mycket. Så kan kombinationen av annonsskatt och presstöd slå: ettutomordenthgt generöst stöd för en tidning som stödjer ett av de partier somgjort kohandeln, en mycket hård beskattning av en tidning av annan politiskfärg. Men formellt står naturligtvis ingenting om partifärger i propositionema och vi skall naturligtvis tro på att man inte ens snuddat vid sådana tankarnär man skrivit regeringsförslagen. 1 ett yttrande om tryckfriheten ochmervärdeskatten skrev hovrättspresidenten och förra statsrådet det inte räcker "med sinnets renhet hos t. ex, finansministern"för att göra en åtgärd oantastlig från tryckfrihetssynpunkt. Hur skaU man dåbedöma ett förslag där man sannerligen kan betvivla "sinnets renhet hos t,ex, finansministern", för att citera ? Ja, vissa uppskattar honom säkert ännu mer då och ärsjälva beredda att tala klartext. Jag har här ett fotografi från åretsförstamajdemonstra-tion i , Talare då var , förreinrikesministern och nuvarande gruppledaren för socialdemokratema här iriksdagen. Jag vet Inte om han reagerade mot det plakat som denna bildavslöjar; han borde ha gjort det. Där står "Bort med Hall-pressen frånlöntagarhemmen". Så lyder en paroll från förmyndare i partinyttans tecken.Bort med tidningar, vilkas ledarartiklar vi Inte gillar, ur hemmen hos degrupper som vårt parti vädjar tiU och därför inte bör förvillas med oriktigaåsikter. Om sedan just de tidningarna från nyhetssynpunkt är bättre än andra iregionen och människoma vUl läsa dem, spelar ingen roll. "Bort medHall-pressen från löntagarhemmen," Jag antar att regeringen är beredd att ta avståndfrän ett plakat av det slaget. Men förstår ni inte att det förslag tillannonsskatt som ni lagt fram och de motiveringar ni har givit för det fylleross hberaler med en olust som liknar den vi känner inför parollen i Eksjösförstamajde-monstratlon? Jag tror inte alls att ni med annonsskatten villknäcka oppositionens tidningar. Men ni har ingenting emot om en del av dem fårekonomiska svårigheter, måste spara drastiskt och blir mindre konkurrenskraftiga.Ni har inte velat nöja er med stöd till de tidningar som har det svårt; sådanaförslag är vi hberaler ivriga att biträda, och vi är gäma med och förbättrardem. NI har också haft avsikten att försvåra för de tidningar som går hyggligtoch som ni vet i huvudsak stödjer andra partier än de båda som gjort upp omannonsskatt. För det är vår kritik och vår indignation djup och ärligt upplevd. Och låtsas nu inte att bakom våra förslag och vårindignation står enbart ett av de pohtiska partierna. Antyd inte att också vidrivs av partinyttan, när vi i själva verket som ett provisorium biträder storadelar av ett presstödsförslag, som främst kommer att stärka socialdemokrater- Nr 93 nas landsortspress och centernsveckotidningar. Gå i stäUet tUl de båda Tisdaeenden skrivelser som en enhälhg styrelsei 95 mai1971 '' bakom och som sänts till skatte-och konstitutionsutskotten. ------------------- punkt efter punkt överensstämmer motion med pressens Presstödoch egen uppfattning om sitt läge ochom förslagen. annonsskatt eningen har i skrivelser och viduppvaktningar visat att man har nått sammaslutsatser som vi: Ja ihuvudsak till presstödet som ett provisorium. Kompletteringav § 7 för att ta bort en del godtycke och orättvisa. En snabb utredning där branschen är med och som har istort sett de uppgifter vår reservation sammanfattar. Skarp kritik mot presstödet och annonsskatten ikombination och förvåning över att de förslagen inte granskats fråntryckfrihetssynpunkt. Krav att man först undersöker om denna förening avdifferentierad skatt och selektivt stöd inte strider mottryckfrihetsförordningen. Nej tUl förslaget om annonsskatt som en oförsvarlig ochomotiverad pålaga på den fria pressen. I värdering efter värdering och i en rad konkreta förslagföreträder samma hållning som de som oberoende av politisk hemvistyrkesmässigt sysslar med den bransch vi nu diskuterar. Det förvånar mig intealls att så är fallet. Inlevelse i pressens läge och förståelse förtidningarnas villkor har alltid präglat Uberalismen. 1 kampen för pressfrihet,en effektiv tryckfrihetsförordning och gynnsamma -viUkor för landets tidningarhar liberaler oftast stått i spetsen men ofta också gjort det i intim samverkanmed företrädare för andra politiska rörelser. Inför hotet om en regionalmonopolisering av pressen är vår självklara utgångspunkt: Se till att vistärker tidningar som har det ekonomiskt svårt och att vi inte försvagartidningar som bär sig. Därför blir min tredje och sista fråga tih regeringen:Varför lägger ni en extra pålaga på den press som redan fått ökade ekonomiskasvårigheter genom annonskonjunkturen? Om ni vill motverka pressdöden varförlägger ni då en ny skatt på tidningarna? Om ni önskar en självständig press varför vill ni gröpa ur den ekonomiska styrkan för de tidningar som ? Tro inte att pressens svårigheter ligger enbart hosandratidnlngama i varje område. De har det svårast , men mycket talar föratt hårdhänta budgetbantanden och friställningar bhr nödvändiga också för mångaförstatidningar. Och när vi eller tvingas bygga ut dagensstöd med reformer som hjälper också tidningar som bär sig bhr den fråga mankommer att ställa; Hur kunde en majoritet i den svenska ännu en bitin lägga en ny skatt direkt riktad mot den fria pressen? Jag har, hert talman. Ingen som helst förhoppning att denfrågan skall få ett anständigt svar i den här debatten. i (s); Utvecklingen för vår dagspress har under desenaste 20 åren varit allt annat än gynnsam. Det är rätt många röster som har tystnat. Det har gjorts två olika utredningar somresulterat i förslag om hur man skall motverka tendensen att tidningar läggsned av ekonomiska skäl. En av dessa utredningar innehöll också en redovisningav den utveckling som förevarit; därav framgick att antalet s. k.flertidningsorter har minskat från 1950 till 1970. Man har ocksåvid dessa utredningar kunnat inregistrera att de abonnerade upplagoma påvardagarna för de s. k. andratidnlngama har sjunkitfrån tUl och att det framför allt är de s, k,andratidningarna som har ekonomiska svårigheter. Det är denna situation som gjort det nödvändigt att nuframlägga ett förslag för att försöka vända trenden så att tidningama skallkunna överleva och fylla den viktiga uppgift som de har I samhället. erinrar i sitt yttrande överpropositionen beträffande presstöd om att "det föreslagna presstödet innebär nödvän diga ekonomiska stimulansåtgärder i ett läge där ytterhgare dagstidningar hotas av nedläggning". Det kan väl också vara av värde att erinra om vad framhöll i sin skrivelse tUl konstitutionsut skottet. Man sade; "Det är i och för sig tacknämligt att regeringen insett attden ekonomiska situationen för icke så få tidningsföretag blivit starktförsämrad och därför framlagt sina förslag utan dröjsmål,"är alltså i det stycket tacksam. Föreningen sägersig också vara beredd att acceptera förslaget men anser att förslaget börbetraktas som ett provisorium. Anledningen härtUl är att man viU ha vissaändringar. Jag skall inte gå in på vad sade, ty trots demånga orden godtog förslaget tUl presstöd, vilket också defolkpartistiska reservanterna gör, även om de önskar vissa modifikationerbeträffande 7 §. i det utkast tiU kungörelse som är fogat tUl propositionen. Idet avseendet anför departementschefen i propositionen: "Skulle det förhållandetinträffa att det blir ett byte av konkurrensposition mellan två tidningar, kandet vara rimligt att för den tidigare andratidningen övergångsvis utgår ettreducerat bidrag. Jag föreslår att övergångstiden bestäms till och attbidraget sätts till hälften av det tidigare uppburna oreduceradebidraget," I folkpartimotionen liksom i reservationen föreslås attdenna ordning utbyts mot en procentregel; det skuUe ske en reduktion avbidraget tUl andratidningen när skillnaden i upplaga är eller mer,och vid 20 procents eller större skillnad skulle inget bidrag utgå tiU andratidningen, VI har inom utskottet sagt oss att man kanske bör ha enviss erfarenhet innan dessa ändringar företas; vilka ändringar man än göruppstår det aUtid gränsfall som kan skapa svårigheter. Av en bUaga tUlpropositionen framgår vilka tidningar som skulle kunna få bidrag och hur storabidragen skuUe vara. När det gäller den tidning som tas som exempel ifolkpartireservationen - - sägs i marginalen tiU nämnda tabell:"Ev, bidrag med tiUämpning av 7 §", Med dessa utgångspunkter har utskottsmajoriteten ansettatt det inte bör företas några förändringar av propositionens förslag. Vi harockså sagt att de uttalanden som hittUls gjorts beträffande tryckfrihetsförord- ningen,framför allt 1 kap, 2 §, är sådana att den föreslagna utformningen avpresstödet inte kan anses strida mot tryckfrihetsförordningen. Man skall kommaihåg att det är i fråga om tidningars och tidskrifters innehåU som det inte fårgöras några ingrepp. De uttalanden om de tryckfrihetsrättsliga frågoma somåterges i bUaga till betänkandet visar, att det föreslagna presstödet inte kananses stå i strid mot tryckfrihetsförordningen. När det gäller annonsskatten har tanken väckts attkonstitutionsutskottet skulle kunna kalla in experter tUl skatteutskottet, VIhar ansett att inte bör ha en sådan stäUning iriksdagsarbetet att det skall kunna sätta sig över andra utskott, utan attvarje utskott självständigt skall behandla sina ärenden. hartiU sänt en skrivelse i denna fråga. Det Ifrågasattesdå inom om vi över huvud taget skulle svara på dennaskrivelse. Jag kan väl erinra om att den som i detta fall kanske varmest tveksam tiU om skuUe ge sig in på att i sådana härfrågor vara svarande gentemot andra utskott var , Vi gjordeemeUertid på det sättet att vi sände skatteutskottet uppgifter om vad riksdagenhade sagt när den hade behandlat hkartade frågor förut. Vi talade t. ex, om vadriksdagen hade yttrat när man införde omsättningsskatten och när manförvandlade den till mervärdeskatt. Dessa upplysningar har vi lämnat.