prot · FU09145 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag skulle faktiskt vUja ge detrådet till socialministern kontrollera gärna att de här uppgifterna stämmer;jag tror att de är riktiga att man försöker finna vägar genom insats avstatsmedel, i vilken form kan jag inte säga, för att klara den ekonomiskaförutsättningen för att över huvud taget kunna genomföra den här reformen. Iannat fall kommer det att betyda att om en uppgörelse träffas eller en lagstiftas, kommer de här människorna som jobbar i de små gruvorna, såvitt jagförstår, aldrig att få njuta frukten av den reformen, därför att då har deföretagen för länge sedan slocknat. Jag vill inte påstå att påfrestningarna ekonomiskt blirsådana att de små gruvorna faUer ihop , men jag är övertygad om att detskuUe bidra tiU att avsevärt förkorta de gruvornas livslängd. Med kännedom omvar de gruvorna ligger viU jag säga att det löser måhända ett problem, men detskapar många nya problem. Ang. begärd utredning om sänkt pensionsålder för arbetareinom gruvindustrin Ang. begärd utredning om sänkt pensionsålder för arbetareinom gruvindustrin HerrHAGBERG (vpk). Jag upprepar att det av hösten 1968antagna utskottsutlåtandet uttryckUgen förklarade avtal vara heltotillfredsställande. Av detta skäl uttalade enUgt utskottetsförslag - inte bara att utredning bör göras utan också att den bör behandlasskyndsamt. Jag bestrider att överenskommelsen av är av sådant innehåll,att begäran om utredning utan vidare kan läggas åt sidan och attredovisningen härav kan stoppas in mitt i texten i en stathg utredning omfamiljepensionsfrågor. Beträffande LOs och förskräcker det mig inte omLO här spelar samma roll som under gruvstrejken. Den som har suttit vid ettförhandUngsbord vet att det för det mesta bhr fråga om en kompromiss. Jagmisstänker att det har bhvit detsamma för . Men att det blev enkompromiss i ett faU, där den största makten hgger hos arbetsköparna,berättigar väl inte pensionsförsäkringskommittén att bara slopa utredningen. Jag tror att en lagstiftning är den enda vägen, eftersomvi har sett att det förhandhngsvägen går mycket långsamt och detta är en mycketangelägen fråga just för gruvarbetare under jord. Det har talats omsvårigheterna för en lagstiftning. I så fall skulle det vara lika svårt i andraländer. Men vi vet att länder omkring oss har mycket, mycket lägrepensionsålder just för gruvarbetare. Gruvarbetarnas krav är ju att få pensionvid och en pension som de kan leva på i dagens samhälle utan att ha annatarbete. Jag viU fråga socialministern: det verkligen hansmening att inte hjälpa gruvarbetarna tiU en bättre pensionering? HerrHAMRlN(fp): Jag skall be att med några få ord försökavidga denna debatt Utet utöver den yrkeskår som vi nu talar om, alltsågruvarbetarna. a. socialministern har väl snuddat vid att det finnsäven andra yrken som har det svårt och besvärligt. Man brukar i detsammanhanget ta såsom exempel skogsarbetarna och servitriserna, som ofta kännersig utshtna och delvis förbrukade i arbetet redan vid en tidigare ålder än denpensionsålder vi har . Jag tror att detta problem måste lösas på det sättet attvi får en rörhg pensionsålder. Gruvarbetarna har ett svårt yrke, och hkadant ärdet med skogsarbetarna. Servicepersonalen har det ofta besvärUgt med yrkessjukdomar.De som har det svårt och känner sig utshtna tidigare än andra bör ha möjUghetatt få en lägre pensionsålder. Men det är nog hka viktigt att de som har denvigören att de vill fortsätta sitt arbete även efter en normal pensionsålder,vilken den nu skall vara, får möjUghet att göra det. Om vi kommer bort ifrån den psykologiska belastningen attalla är pensionerade vid , tror jag att ganska många skulle föredra ettfortsatt arbete upp tUl 70-årsåldern. Detta i sin tur skulle ha en väldigt storinverkan på trivsel och hälsa just inom de åldersgrupper det här gäller. Deäldres möjUgheter tUl kontakt med samhäUet och med arbetskamrater och andrabetyder nog mycket i det fallet. Resonerarman på det sättet, kommer vi inte ifrån att det är en lagstiftningsfråga.Vad frågan gäller är nämUgen hur vi skaU disponera de resurser vi har förpensionering på ett vettigt och riktigt sätt i förhåUande till den enskildeindividens önskemål om en riktig och lämplig pensionsålder. Det framstår som naturligt att kraven påfortsatta förbättringar beträffande pensionsåldern för gruvarbetarna i förstahand tas upp vid avtalsförhandhngarna och att man söker lösa problemetavtalsvägen. Det är också avtalsvägen som genom åretscentrala avtalsuppgörelse har åstadkommit en snabb lösning av frågan om sänktpensionsålder. I övrigt har belyst frågan i dess helhet. Jag haringen anledning att här utveckla ytterligare synpunkter. ställer frågan tiU mig, om jag vUl vara medoch hjälpa gruvarbetarna att få bättre pension. Jag viU, , vara medoch se tiU att vi över huvud taget kan lösa en rad pensionsfrågor. Därmed ärjag över på den fråga som ställde. Jag viU bara understryka attpensionsålderskommittén har tUl uppgift att göra en översyn av hela detregelsystem som gäller för uttag av ålderspension från folkpensioneringen ochATP. Såväl frågan om en allmän sänkning av pensionsåldern som frågan om en merarörhg pensionsålder skaU som bekant behandlas i detta sammanhang. Jag skaU inte förlänga debatten. Jag har storförståelse för de problem och svårigheter som gruvarbetet innesluter, och jagär medveten om att vi har mycket kvar att göra, inte minst på arbetsmiljösidan.Jag är medveten om att gruvarbetet i många avseenden är mycket specieUt och attfortsatta kraftfulla insatser för att förbättra arbetsmiljön är angelägna. Ang. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan (vpk): Jag vet att det också finns många andraarbeten där man vill ha en lägre pensionsålder, men vi sysslar inte meddet problemet, utan dagens fråga gäUer gruvarbete underjord. Alla som sitter här vet att gruvarbetarna viU ha lägrepensionsålder och känner att de frän mänskUg synpunkt behöver det. Jag trorinte att visa mycket bör diskutera LOs metod att förhandla sig fram, men det ärkanske inte många som tycker att den är sä snabb och effektiv som den skullekunna vara. Jag viU bara tala om för socialministern att om hans parti vill, såfinns det faktiskt en majoritet i denna riksdag för att genomföra en lägrepensionsålder för gruvarbetarna. Överläggningen var härmed slutad. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan Herr socialministern erhöU ordet för att besvarafröken () framstäUda interpeUation, nr 199, ochanförde: Ang. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan Fröken har frågat mig dels om jaganser att det nuvarande kontroUsystemet när det gäller uppföljningen av deneuropeiska sociala stadgan har den kompetens som erfordras, dels om jag villredogöra för hur långt vårt land hunnit i strävandena att tUlämpa denna stadgasbestämmelse om lika lön för lika arbete. En av utarbetad europeisk social stadgaundertecknades av 13 av rådets medlemsstater, bland demSverige. ratifikationsinstrument deponerades ochstadgan trädde i kraft , sedan fem medlemsstaterratificerat den. Stadgans ändamål är att höja levnadsstandarden och förbättrade sociala förhållandena i medlemsstater. Enligt stadgan åligger det fördragsslutande land attvartannat år till generalsekreterare insända rapport omtiUämpningen av de bestämmelser i stadgan som landet godtagit. Avskrifter avrapporten skall tillstäUas de nationella arbetsmarknadsorganisationerna.Yttranden som inkommer från sådana nationeUa organisationer vidarebefordrastill generalsekreteraren. Ländernas rapporter granskas av en expertkommitté,som består av högst sju ledamöter med erkänd kompetens i internationellasociala frågor. De utses av ministerkommittén efter förslag av defördragsslutande länderna. En representant förinternationeUa arbetsorganisationen() skaU inbjudas att såsom rådgivare deltaga i expertkommitténsöverläggningar. De fördragsslutande ländernas rapporter ochexpertkommitténs utlåtande granskas av en underkommitté till . skall bestå av en representant för var och enav de fördragsslutande länderna. Den skaU inbjuda högst två InternationeUaarbetsgivarorganisationer och högst två internationeUa arbetstagarorganisationeratt sända observatörer med rådgivande uppgifter tUl kommitténs sammanträden.Underkommittén avger utlåtande tUl ministerkommittén och fogar därvidexpertkommitténs rapport. utlåtande överlämnas avgeneralsekreteraren till den rådgivande församhngen. Församhngen skall sedanavge yttrande över utlåtandet till ministerkommittén. På grundval av underkommitténs rapport och efter hörandeav den rådgivande församhngen kan ministerkommittén sluthgen med två tredjedelsmajoritet besluta om rekommendationer tiU de fördragsslutande parterna. Såsom framgår av det jag nu anfört försiggår kontroUen avstadgans tiUämpning i tre instanser: expertkommittén, den meUanstatligaunder-kommitte'n tUl sociala kommitté samt ministerkommitté:.Innan ytterhgare erfarenheter vunnits av det nu existerande kontrollmaskineriet,som i hela sin omfattning endast tillämpats en gång, finns det knappastanledning att ta upp frågan om väsentUga ändringar i detsamma tiU diskussion.En svaghet som visat sig i kontrollförfarandet håller på att avlägsnas.Ministerkommittén har nämhgen bemyndigat generalsekreteraren att ifortsättningen till rådgivande församlingen överlämna inte baraexpertkommitténs utlåtande utan också underkommitténs rapport.Härigenom kommer rådgivande församhngen att ha tUlgång tiU båda dessa dokument,när den går att ta stäUning till Vad härefter berör interpeUantens begäran om enredogörelse för hur långt vårt land hunnit i strävandena att tillämpa densociala stadgans bestämmelse om Uka lön viU jag först erinra om attföredragande departementschefen redan vid framläggandet av propositionen1962:70 om ratifikation av konvention (nr 100) angående Uka lön förmänoch kvinnor för arbete av hka värde kunde konstatera att Ukalönsprin-cipen pådet statliga området var genomförd tiUbaka. Lönerna i de oUkatjänsterna är desamma, vare sig tjänstens innehavare är en man eUer en kvinna.Detsamma gäller övrig offentUg verksamhet. Såvitt gäller LO/SAF-området har likalönsprincipen numeraockså genomförts i samthga avtal. Ett gradvis upphävande av kvinnolönernaskedde under förra . De sista två avtalen, vari särskUdalönesatser för kvinnor inskrivits, upphörde att gäUa . EnplanenUg ehminering av kvinnolönerna har således genomförts, och fr. o. m. den1 aprU 1967 existerar inte längre några särskilda kvinnolönesatser i avtalen påLO/SAF-området. I fråga om tjänstemän inom den privata sektorn tillämpasinte lönetariffer e. d. liknande de som används i offentUg tjänst utan lönenbestäms i regel individueUt för varje tjänsteman. Det existerar inte heUer pådetta område avtalsmässiga löneskiUnader mellan män och kvinnor. Ang. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan Fröken (): Jag ber att få tacka socialministern försvaret på min interpellation. Min första fråga avsåg i vad mån man har haft sådanaerfarenheter av kon troUförf ärande t rörande den sociala stadgan i Europarådetatt man borde överväga några ändringar av kontrollsystemet. Jag hade kanskehoppats att socialministern hade kunnat lämna en något mer utförhg redovisningav erfarenheterna, men jag förstår att det inte är lätt mot bakgrunden av har tUlämpat detta maskineri bara en enda gång. Jag har fått en mycket koncis redogörelse förkontrollsystemet, som jag tror är av mycket stort värde som bakgrund tiU denhär frågeställningen. Skälet tiU min interpellation är främst de erfarenheterjag har utifrån i fråga om kontroUen av densociala stadgans efterlevnad. slapp rätt Undrigt undan vid dengranskning som gjordes av de oberoende experterna, men de hade ändå någraanmärkningar att framföra. När det gäUde Art. 4 § 3 som handlar om Uka lön,uppskattade man visserligen de ansträngningar hade gjort för att levaupp tiU detta åtagande, men man fann Uka fullt att vi inte uppfyllde våraförpUktelser inom speciellt jordbruk och trädgårdsnäring. Vi har från den rådgivande församhngens sida inte haftmöjlighet att åberopa de förklaringar som regeringarna har ingivit påanmärkningarna från de oberoende experterna, därför att det har inte varit ettoffentUgt tUlgängUgt material. Det gör att jag endast gissningsvis antar att svenskaregeringen i sina förklaringar har uppgivit att man, när uppgifterna lämnadestiU expertkommittén, grundade sig på ett formulär som ministerkommittén hadeutarbetat och i vilket man hänvisade tUl att i Ang. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan fråga omden här bestämmelsen räckte det för de stater som hade ratificerat ILOskonvention nr 100 att hänvisa till rapporterna dit. Dessa rapporter innehöllväl ett material som kanske inte var alldeles up to date. Efter att ha tagit del av de upplysningar socialministernhar lämnat kan man väl uttala den förmodan, att nästa gångexpertkommittén återkommer rill den här frågan så kommer man att vara övertygadom att uppfyUer fordringarna på det här fältet. Vi har ju, när viratificerade den sociala stadgan, klart angivit att det enhgt den svenskaregeringens uppfattning inte kunde bh fråga om att regeringen skuUe blanda sigi avtalsrörelsen på arbetsmarknaden. EmeUertid hade de oberoende experterna rätt mångaanmärkningar att göra mot medlemsstaternas rapporter. Man begärde in ytterhgareinformation i ett mycket stort antal fall, och i inte mindre än 57 fallföreslog man ministerkommittén att vederbörande regeringar skulle tiUstäUas enuppmaning att på grundval av de anmärkningar som gjorts se tUl att dennationeUa lagstiftningen anpassades efter stadgans föreskrifter. Eftersom detjust i det fall jag har berört visade sig att expertkommitténs stäUningstagandegrundade sig på ett i viss mån ofuUständigt material kan man gissa att detockså var fallet i många av de anmärkningar som riktades mot andra länder. Detgör att man kanske bör iaktta en viss försiktighet. Den underkommitté underEuroparådets sociala kommitté som granskade expertkommitténs betänkande komfram till en helt annan uppfattning och sade att man för tiUfället inte bordefölja någon av dessa 57 rekommendationer. Rådgivande församUngen å sin sida stäUde sig i stort settbakom expertkommitténs bedömningar, men man framhöU att med hänsyn tUl att detvar första gången som kontrollmaskineriet fungerade skulle man inte gå förbröstgänges tiU väga. Man nöjde sig därför med att föreslå attministerkommittén skuUe tiUställa samtUga medlemsländer, alltså inte bara desom hade ratificerat stadgan, hela materialet och att man till deländer som hade ratificerat stadgan skulle rikta en uppmaning att noga följa deförpUktelser man hade åtagit sig att följa. vet vi att vi i ärmycket samvetsgranna, och innan vi ratificerar en konvention undersöker om vibehöver ändra vår lagstiftning för att den skaU svara mot vad vi har åtagitoss. När man ser på hur stadgan har tillämpats, får man det intrycket att andraländer kanske inte är fullt så samvetsgranna. Länder som bevisligen har ensociallagstiftning som inte är Uka långt kommen som vår har ratificerat stadganutan de många förbehåU som vi har gjort och ådragit sig en rad anmärkningar sominte kan vara helt grundlösa. Det gör att man stäUer sig en hten smula frågandetiU hur det kommer att gå i fortsättningen. Kommer hela detta maskineri som manhar byggt upp att bli en apparat som man sätter i gång och som sedan mynnar uti ingenting? Jag vet inte om socialministern har någon möjhghet atttala om vilka slutsatser ministerkommittén har kommit till. Jag känner tUl inte kan meddela något om vad som har förevarit under överläggningarna därmen möjligen vad man har kommit fram tUl för beslut. En mycketvärdefuU upplysning har jag fått . Och det är att rådgivandeförsamhngen fortsättningsvis kommer att vid sin bedömning av efterlevnaden avden sociala stadgan inte bara ha tillgång till expertkommitténs betänkande utanockså det utlåtande som har avgivits av sociala kommittésexperter.. Det gör att vi väl i fortsättningen får ett bättre underlag förbedömningen av stadgans efterlevnad. Därför får man väl hoppas att nästakontroUomgång skall leda tiU ett bättre resultat. Mot bakgrunden av det tycker jag att jag kan vara ganskanöjd med socialministerns uttalande att det kanske är för tidigt att börja talaom att se över bestämmelserna om kontroUapparaten nu utan att man får avvaktaytterUgare erfarenheter. Jag ber änen gång att få tacka för svaret. Ang. tillämpningen av den europeiska sociala stadgan Jag viU i detta sammanhang begagna tiUfälletatt betona värdet av internationeUt samarbete på det viktiga sociala fältet. att främja den sociala utveckUngen i oUka länder är att införa konventionerav den typ som vi här diskuterar. En första förutsättning för ett framgångsriktresultat är därvid att så många länder som möjUgt ansluter sig tillkonventionerna och tar på sig de förphktelser som följer med dessa. FörkontroUen av efterlevnaden har det såvitt det gäUer sociala stadga det framgår nog av den debatt vi för tUlskapats en ganska omständhgprocedur. Mycket arbete läggs ner i ohka länder för att utforma rapporter överreglernas tiUämpning. Sedan följer hela den kedja av ohka genomgångar som jaghar redogjort för i mitt interpellationssvar. I sista hand är det ministerkommittén som utfärdareventueUa rekommendationer tiU de berörda ländernas regeringar. Det är en självklarhet att ingångna förphktelser skaUrespekteras. Det visar sig emeUertid också att det på ett fält som detta kanvara svårigheter förenade med att i oUka avseenden tolka såväl innehåUet ienskUdheter i konventionen som innebörden av ländernas lagstiftning och socialaförhåUanden i övrigt. När ministerkommittén nyUgen hade att ta stäUning tiU denförsta omgången rapporter över stadgans tiUämpning, avstod man på dåvarandestadium från att utfärda några rekommendationer utan beslöt att i ställetavvakta ytterUgare rapporter. Det var nog en klok åtgärd med hänsyn tiU att detav förklarliga skäl är stora problem när en sådan här procedur första gångenskaU börja. Jag har också i mitt svar antytt att det är för tidigt attnu dra några mera långtgående slutsatser av det existerandekontrollmaskineriet, innan ytterUgare erfarenheter vunnits, och frökenBergegren underströk själv detta. Låt mig, fru talman, innan jag slutar än en gång betonadet stora värde jag ser i att de sociala frågorna får en engagerad behandhng iEuroparådet. Socialpohtiken är om något beroende av internationeUa kontakteroch internarioneUt samarbete. Överläggningen var härmed slutad. Omåtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. Herr jordbruksministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels () den 14oktober framstäUda interpeUation, nr 143, dels () den 30 novemberframställda interpeUation, nr 221, och anförde: har frågat i vilken takt jag anseratt minskningen av svavelutsläppen bör genomföras, vilka åtgärder jag avservidta för att stimulera utveckhngen av metoder för rökgasrening samt vilkaåtgärder regeringen avser vidta för att stimulera ökad införsel av naturgas tiUSverige. har frågat om regeringen har någon långsiktigpriorite-ringsplan på miljövårdsområdet, i vilken åtgärder mot luftföroreningaringår, och om jag har för avsikt att låta undersöka om alternativa åtgärder,såsom förbättrad förbränningsteknik och förbättrad värmeisolering, kankomplettera eller delvis ersätta minskningen av svavelhalten i eldningsoljan.Vidare har frågat om kostnaderna för det program för nedtrappning avsvavelhalten i eldningsolja som föreslagit samt vilkamöjligheter det finns att få tiU stånd enhetUga normer motsvaveldioxidhalten i utomhusluft i . InterpeUationerna besvaras här i ettsammanhang. Jag vUl först erinra om att har att behandla ettbetänkande av jordbruksutskottet i samma ämne och viU hänvisa till vad somframkommit vid utskottsbehandhngen. Genom beslut av hösten 1968infördes bestämmelser om förbud fr. o. m. den 1 juh 1969 mot förbränning aveldningsolja med högre svavelhalt än . Maj:t bemyndigades attsänka detta procenttal i den takt de praktiska och ekonomiska förutsättningarnamedgav. gäller förbud att inom ochGöteborg förbränna eldningsolja med svavelhalt överstigande . Jag villockså nämna att vid koncessionsprövning av tunga processindustrier stäUs numeraofta krav på att högst enprocentig eldningsolja får användas. Det planeraderaffinaderiet vid är ett exempel på detta. har lagt fram förslag tiU fortsattsänkning av svavelhalten.i eldningsolja. Förslaget innebär en successiv århgnedtrappning av svavelhalten till . föreslås sänkningenutsträckt tiU ett antal orter i och för till en stor del avMalmöhus län. skall programmet vara genomfört i hela landet.Förslaget har remissbehandlats och är under beredning ijordbruksdepartementet, och regeringens stäUningstagande kan väntas inom dennärmaste tiden. Jag är därför inte beredd att nu ta StäUning tiU förslaget. När det gäller rökgasrening är jag medveten om att den såsmåningom kan få stor betydelse för att minska utsläpp av föroreningar iluften. Ett visst utvecklingsarbete pågår i . Styrelsen för tekniskutveckUng stöder detta arbete och har beviljat anslag på drygt 2miljoner kronor. Ett omfattande internationeUt utveckUngsarbete pågår också föratt få fram lämpUga och driftsäkra metoder. följer noga dettaarbete. Frågan om införande av naturgas till är föremålför utredningar, och jag vill här endast erinra om det svar på en enkel frågasom industriministern lämnade till iStockholm. Att komma tUl rätta med luftföroreningarna är en mycketangelägen uppgift. Som jag redan nämnt har åtgärder vidtagits för att minskasvavelföroreningarna framför allt i de större tätorterna, och ytterligareåtgärder är som framgått av mitt svar aktuella. När det gäller alternativaåtgärder för att minska svavelföroreningarna viU jag erinra om, att forskning idessa frågor redan pågår. Med stöd från styrelsen för teknisk UtveckUng bedrivsbl. a. forskning för att förbättra förbränningstekniken. Jag viU också nämnaatt kommer att starta ett projekt somallmänt tar upp möjUgheterna till energibesparande åtgärder för i första handbostadsuppvärmning. är också inkopplat på detta projekt. Dessaåtgärder är självfaUet mycket angelägna. Jag vUl emellertid understryka att defår ses som värdefuUa komplement och inte som ersättning för en nedtrappning avsvavelhalten i eldningsolja. har beräknat att kostnaderna för detföreslagna nedtrappningsprogrammet kommer att uppgå till ca 220 miljoner kronorper år när det genomförts i sin helhet. Kostnadsberäkningen bygger på siffror som arbetats fram inom OECD.Självfallet kan prisstegringar uppkomma till följd av brist på svavelfattigolja, varför några absolut säkra beräkningar knappast kan göras. För närvarandetorde man emellertid inte kunna komma fram till säkrare beräkningar. Vad gällermöjUgheterna att få tUl stånd enhetUga normer beträffande svaveldioxidhaltenför hela vill jag nämna att det efter svenskt initiativkommer att startas ett OECD-projekt för undersökning av luftföroreningarnaslångväga transport. Denna undersökning kan väntas ytterhgare belysasvavelföroreningspro-blematiken, utöver vad som framkommit i den rapport övernederbördens försurning som utarbetat till . har också tagit upp frågan omluftföroreningarna. utfärdade ministerkommittén en rekommendation tUlmedlemsstaterna i vilken dessa uppmanas att ta samma hänsyn till grannländernasom till det egna landet när det gäUer spridningen av luftföroreningar. Jag vill vidare nämna att i sin nationalrapporttUl FN års miljövårdskonferens föreslagit att luftföroreningarna,särskUt svavelföroreningarna, begränsas. Jag hoppas att bl. a. den planerade om denmänskUga miljön skall öka förståelsen för internationeUa lösningar avföroreningsproblemen. Jag kan inte nu uttala mig om när vi i kan fåenhetliga bestämmelser rörande svavelhalten. är emellertidäven i fortsättningen beredd att aktivt verka för en sådan lösning. Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. HerrWIRTÉN (fp): Jag ber först att få tacka jordbruksministern för svaretpä min interpellation. Svavelutsläppen har relativt länge framstått som den