prot · FU0999 · 1971-12-31 00:00:00 — Man har anledningförvänta sig att justitieministern i någon kungörelse i stort sett oförändratoch slutligt godkänner detta textförslag, i varje fall i vad avser dess"familjära språk", som regeringsrådet Hjern säger om detta formulär iett uttalande enUgt lagrådsprotokoUet på s. 115 och 116 i propositionen.Därmed får du-reformen indirekt ett slags officiellt godkännande, något som viväl alla tycker är bara bra. I de fyra motionerna med anledning av propositionen finnsingen erinran mot huvudlinjerna i förslaget tUl hemförsäljningslag. Denna bordekunna bh ett inte alldeles oviktigt komplement tiU lagen om otillbörligmarknadsföring och lagen om otUlbörUga avtalsvUlkor. Konsumenternas skydd motohederUga eUer på annat sätt skadUga metoder i marknadsföringen bör därmedkunna öka. Jag skall nu ta upp de ohka motions- ochreservationsyrkandena ämnesvis. Beträffande först lagens tUlämpningsområde påyrkas i denmotion, som hen MöUer i m. fl. väckt, att även telefonförsäljning böromfattas av lagen. Motionärerna åberopar vad ochsamhälle anfört och ansluter sig också tUl vad pris- och kartellnämndenpåyrkat, nämligen att frågan om telefonförsäljningens inordnande under lagenbör uppmärksammas vid en efterhandsgranskning av lagen. Motionärerna anserUkväl denna fråga så viktig, att en enmansutrednmg kunde vara påkaUadredan nu. Utskottet hyser förståelse för motionärernas uppfattning men harUkväl uttalat sin anslutning till föredragande statsrådets mening attutveckUngen i fråga om telefonförsäljning, som ju som motionärerna med rättapåpekar kan tänkas få ökad omfattning och betydelse redan genom tUlkomsten avden nya lagen, bör noga följas Uksom utveckUngen i stort efter lagens ikraftträdande.Utskottet anser sig med detta ha i viss mån gått motionärerna tUl mötes ochavser givetvis med sitt uttalande att Kungl. Maj:t vid behov snabbt kommer attframlägga lagändringsförslag. Svårigheterna att lagstifta även omtelefonförsäljning är emeUertid alldeles uppenbara. Man måste ju kunnaotvetydigt fixera en tidpunkt, då den s. k. ångerveckan skaU anses ha börjatlöpa, om hemförsäljningslagens huvudregel om köpares rätt att före ångerveckansslut frånträda ett köp skall kunna tiUämpas. För att fortsätta med lagens tUlämpningsområde vUl jagerinra om att i sin motion ansett att försäljningsställe på mässa, 11 Lag om hemförsäljning m. m. d,, som pågår , inte bör anses såsom fastförsäljningsstäUe. Köpare på mässa eUer utstäUning bör därför enUgt fruNordlander och hennes medmotionärer skyddas på samma sätt som vidhemförsäljning. Motionärernas yrkande får, som vi hörde, stöd av herrIsraelsson, som i reservationen I anslutit sig till detta yrkande. Utskottsmajoritetenhänvisar i denna fråga tiU föredragande statsrådets klara anvisningar ipropositionen tUl tolkning av vad som skall anses såsom fastförsäljningsställe. Dessa anvisningar innebär ett slags mellanståndpunkt i denhär frågan. De återges på s. 45 i utskottsbetänkandet. Jag skall inte ta upptid med att citera, jag ber bara att få hänvisa till vad som där anföres. Utskottet har ansett sig med denna motivering böra avvisamotions-och reservationsyrkandet på den punkten. Slutligen anser och hans medmotionärer och hennes medmotionärer att kontantförsäljning under vissaförutsättningar bör omfattas av lagen. Sådan försäljning faUer enUgtpropositionen utanför lagen, EnUgt den MöUerska motionen bör den som görkontantköp på skyddas av lagen, medan menar attaUa kontantköpare bör skyddas. Vi har hört detta utvecklas av ochherr . Motionärerna har, som också påpekats, stöd av en hel delremissinstanser med specieU kompetens i konsumentfrågor. Deras argumentationUgger i Unje med vad dessa instanser har anfört. Även utskottet anser att det finns goda skäl för att ocksåkontantköp skaU omfattas av lagstiftningen. Hen sökte markera en djupskillnad mellan reservanterna och majoriteten på den här punkten. Han sade "tar ifrån" de båda äldre makarna deras skydd. Men de har ju intenågot skydd . Utskottet är allmänt positivt inställt tUl den här frågan.EnUgt utskottets mening bör, Uksom i fråga om telefonförsäljningen, frågan omkontantköpares skydd med stöd av hemförsäljnings-lagen vara en viktigangelägenhet att ta upp vid den av utskottet förutsatta efterhandsgranskningenav denna helt nya lagstiftnings verkningar. Det är här fråga om ett slagsförsta försök med en lagstiftning. Som skäl mot den påyrkade vidgningen av lagenstUlämpningsområde kan anföras att kontant köparen som regel får varan t, ex,Uvsmedel, som kanske är det allra vanUgaste levererad och därför ivarje faU inte har samma behov av skydd som vid den mera typiskahemförsäljningen, där varan i allmänhet levereras i efterhand och på kredit.Vid omedelbar leverans mot kontantbetalning kan ju köparen granska varan redaninnan köpeavtal slutUgt ingåtts. Det torde väl ändå höra tiU undantagsfaUen atti varje faU dyrbarare kapitalvaror levereras med att de betalaskontant. Flertalet av de mera kostsamma köpen i hemmen sker på kredit medleverans i efterhand. Dessa köp är det ju mest angeläget att omgärda medskyddsregeln, och de kommer också att skyddas av lagen. Som sagt är utskottet inte awisande inför behovet avkonsumentskydd i vissa faU även vid kontantköp. Om en efterhandsgranskning avhur lagen verkat visar att förhållandena utvecklats på sådant sätt att ävenkontantförsäljning bör omfattas av lagen, måste självfallet skyddsbehovetsnarast tUlgodoses genom ändrad lagstiftning. Med denna ståndpunkt, som alltså inte Ugger särskilt långt ifrån Nr 99 reservanternas, har utskottsmajoriteten ansett sig i ganska stor utsträck ning tiUgodose motionärerna i denna fråga och även reservanterna, herrar och , som ju har utvecklat skälen för sin ståndpunkt i reservationen II, Lag om hem- Reservationen III, som tUlkommit med anledning av försäljningm. m. motion, har jag personUgen ställt migbakom av principiella skäl. Jag ber att här bara få hänvisa tiU vad herrLidgard anfört till stöd för denna reservation. I motionen av m. fl. Uksom i den Möllerskamotionen föreslås att den tid av , som enligt lagförslaget måste haförflutit innan varan efter ett köps frånträdande före ångerfristens utgång övergår i köparens ägo, bör förlängas, nämligen till sex respektive fyramånader. Utskottet har för sin del funnit sig enhälligt böra ställasig bakom föredragande statsrådets ståndpunkt, som ansluter tUltremånadersfristen i 4 § hittegodslagen. Enligt denna lag måste tre månaderförflyta innan upphittare av gods, som saknar känd ägare, övertar äganderättentill godset. Med en tremånadersfrist även i hemförsäljningslagen torde detenUgt statsrådets av utskottet understödda uppfattning knappast i praktiken inträffaatt varan tiUfaller köparen utan att säljaren fått vetskap om att köparenfrånträtt köpet och alltså haft möjUghet att bibehålla äganderätten tiU varangenom dess avhämtande. Man bör vid fastställande av tidsfristen även ta hänsyntill att köparen inte bör betungas med vårdnadsplikt avseende den köpta varanunder oskäligt . Här bör gälla en inte för lång men inte heUer för korttid, I hen MöUers i motion upptas även frågan om vemsom skall bära installationskostnaderna, då köpet t, ex, gäUer en tvättmaskinoch köparen inom vederbörUg tid ångrar sig. Motionärerna menar att sådanakostnader aUtid bör stanna på köparen, i varje fall om köparen UttryckUgen ochskriftligen begärt en omedelbar instaUation och visat sin köpvilja genom att betalainstaUationen kontant före eUer senast i samband med att denna verkställes.Följden av att säljaren enUgt lagförslaget står risken för kostnaden förinstallationen, då ju köparen kan ångra sig, anses enUgt motionärerna kunna bUatt säljaren är oviUig att utföra instaUationen före ångerveckans utgång, ochdetta skuUe inte vara konsumentvänUgt, Men man kan väl också vända på saken ochsäga att det inte heller är konsumentvänUgt att köparens skydd begränsas tillatt han, om han ångrar sig i det anförda exemplet, kan frånträda köpet avtvättmaskinen och få tillbaka eventuell delbetalning men enligt motionärernasförslag måste bära hela kostnaden för instaUationen, om denna utförts innanångerveckan gått ut. Det bör observeras att säljaren kan kalkylera in ekonomiskrisk av nu åsyftat slag i sina omkostnader, medan köparen knappast har dennamöjUghet, Utskottet har därför avstyrkt motionärernas yrkande i denna del. SlutUgen berörs i motionen av hen i m, fl,de risker för missförstånd som uppenbarUgen kan uppstå hos köpare, då säljning bedrivs på främmande språk eUer försäljningskontrakt upprättas på utländskt språk. Motionärerna påyrkar åtgärder för att förhindra att 13 Lag om hemförsäljning m. m. försäljare,som kan tala svenska, i vilseledande syfte i tal eUer i försäljningshandungaranvänder främmande språk. Båda dessa företeelser bör vara möjliga att såsomäven motionärerna är inne på komma till rätta med genom tillämpning av lagenom otillbörlig marknadsföring, i första fallet främst genom ingripande avkonsumentombudsmannen, i det senare fallet genom att marknadsrådet Ingriper motsådana köpekontrakt på något språk som köparen inte behärskar och som därförkan vilseleda honom. Utskottet har på dessa grunder ansett sig böra avvisamotionen även i denna del. Jag hemställer, herr talman, att med detta få yrka bifaUtUl utskottets förslag utom såvitt avser punkten C, där jag yrkar bifall tiUreservationen Hl. Hen (): Jag tror att alla är överens om att det ärbra att man får en lag som kan hindra att det uppstår dåliga affärer, vare sigdet gäUer den ena eller den andra parten. Vad jag möjligen är något tveksam omoch som har föranlett den motion vUken tolv borgerUga ledamöter har skrivit på,är att det inte aUtid är den ena parten som är boven i dramat och den andraparten som är den ädle hjälten dvs. det är inte alltid köparen som är denädle och säljaren som är boven. Det kan ju finnas fall då det är tvärtom, ochhar man en lagstiftning skaU den ju vara genereU och förutsättningslös. Det är som sagt detta som har föranlett motionen, och denberör ju egentUgen bara ett litet avsnitt av det hela, nämligen dennaångervecka som kan få vissa konsekvenser för säljaren. Vi har i motionen pekatpå ohka konsekvenser. Efter föredragning här behöver jag inte nuuppta kammarens tid med att gå in på detta närmare. Utskottet har vid sinbehandUng funnit att syftet i vår motion Uksom syftet i motionen 1435 har fogför sig, och slutet har bUvit att man i reservationen 3 av herrar iStockholm, och har ställt ett sådant yrkande att motionärernaanser att syftet med deras motion är tUlgodosett. Jag skall inte upptakammarens tid i onödan utan nöjer mig med att yrka bifall tiU reservationenIII, FrökenANDERSON i (s): Den fråga som behandlas I detutskottsbetänkande vi nu diskuterar, lagutskottets betänkande nr 10, är somredan sagts i hög grad en konsumentfråga. Om bifaUer utskottetshemställan, kommer detta att ge ökat skydd åt en speciell grupp av konsumenter,nämligen de som av oUka skäl förlägger sina inköp eUer del därav till det egnahemmet, eller i varje fall utanför den ordinarie försäljningslokalen. Det råderinga tvivel om att just dessa konsumenter är utsatta för en mycketstark påverkan från energiska försäljare och att de understundom låter sigövertalas tUl inköp som de sedan kommer underfund med var mindre lyckade. Dettalagförslag ger dessa konsumenter en möjUghet att låta köpet gå tUlbaka inom envecka. Glädjandenog är lagutskottet fullt enigt i sin bedömning av förslagets betydelse,och de reservationer som fogats tUl utskottets betänkande gäller endastdetaljer i fråga om lagens praktiska tillämpning. Jag skall här endast beröravad som faUer under lagförslagets 5 §, Denna paragraf innehåller stadgande omvad som skall ske med det gods som köparen önskar återlämna till säljaren.Första stycket i paragrafen lyder så: "5 § Frånträder köparen sitt anbudeller svar enUgt 4 §, åligger det säljaren att inom tid som skäUgen åtgår förgodsets avhämtande återställa vad han kan ha mottagit av vederlaget. Köparenhar rätt att hålla godset inne tiU dess säljaren har fullgjort sinbetalningsskyldighet. Avhämtas ej godset mom eftersammanträffandet, tillfaUer godset köparen utan vederlag." Denna del av lagförslaget har, som utskottets ordförandetidigare redogjort för, givit upphov till tre motioner med oUka yrkanden omändring. I en av motionerna, väckt av , yrkas att köparen efter sexmånader skall ha rätt att sälja godset på offentlig auktion och att ta ut sinakostnader för detta jämte sin eventuella fordran ur köpeskillingen samttUlställa säljaren överskottet. Detta är enUgt utskottets menmg en mycketomständUg procedur, och vi tror att det skulle avskräcka många mänruskor frånatt över huvud taget använda sig av möjligheten att låta ett köp återgå. I de andra motionerna, väckta av i m.fl, och m. fl., har yrkats att tiden för avhämtning av utlämnatgods skall utsträckas till . Som skäl härför anförmotionärerna att en köpare som Uksom har siktat på att behålla den vara hanerhålUt genom oUka åtgärder skulle kunna försvåra för säljaren att avhämtagodset och på så sätt få äganderätt till detsamma. Det är klart att man välinte kan utesluta att sådana fall kan uppstå, men jag ifrågasätter om de i såfall inte lika gärna kan befaras, om man har av sex respektive fyramånader som om man har på tre. Reservanterna har inte yrkat bifaU tUl motionerna utannöjer sig med att föreslå att denna del av lagförslaget tas upp tUl förnyadprövning mom Kungl. Utskottsmajoriteten har Inte kunnat finnanågra bärande skäl för att frångå propositionens förslag, där det ju heter:"Avhämtas ej godset efter sammanträffandet, tUlfallergodset köparen utan vederlag." Att som föreslås i m. fl.motion ålägga en köpare som vUl använda sig av rätten att låta ett köp gåtillbaka skyldighet att, om säljaren inte hämtar tiUbaka sitt gods, anordnaoffentlig auktion på en vara som kanske kostar en obetydlig summa, anser vivara helt orimUgt. Vi tror att en tidsfrist är helt tiUräckligför att ge säljaren möjUghet att återhämta den levererade varan. Att, som vissamotionärer gör, spekulera i att en köpare med flit skulle hålla sig undan föratt på så sätt bU ägare tUl ifrågavarande gods bedömer vi som ganskaverkUghetsfrämmande. Och som jag har sagt är man nog inte så myckethjälpt av om tidsfristen är tre eller , om någon med flit försökerundanhåUa säljaren från möjligheten att hämta sitt gods. Man kan ju också haden synpunkten på frågan, och jag tycker det är en ganska viktig synpunkt, attdet inte kan vara rimligt att låta en köpare som fyra ansvara för, förvara och vårda en vara som en försäljare av olikaskäl inte hämtar. Lag om hem försäljning m. m. Lag om hemförsäljning m. m. Utskottsmajoriteten anser för sin del att den föreslagnatiden är fuUt tUlräckUg, Den överensstämmer med de sakkunnigasförslag, den överensstämmer också med den bestämmelse som finns i hittegodslagennär det gäller äganderätten till upphittat gods. Vi har heller inte funnitnågot skäl att biträda reservanternas förslag att man , en månad innan lagenföreslås träda i kraft, skuUe återförvisa en del av förslaget tUl förnyadprövning. Däremot vill vi kraftigt understryka vad som stadgas i 4 §om köparens skyldighet att håUa godset tUlgängligt för säljaren. Utskottetpekar också i sin skrivning på önskvärdheten av att det formulär som användesför att anmäla återgång av köp utformas så, att det innehåller en uppgift påtider då godset är tUlgängligt för avhämtning. Med det anförda ber jag aUtså, herr talman, att få yrkabifaU tUl lagutskottets förslag i dess betänkande nr 10 på samtUga punkter. Hen (): Jag skulle tro att enigheten i kammaren är ganska stor ifråga om lämpligheten att införa en lag till konsumentens skydd av den karaktärsom föreslås i propositionen 86, även om det med visst fog kan sägas och ocksåhar sagts att behovet av en lagstiftning sannolikt hade varit större förr . Med det sagda syftar jag på det förhållandet att såväl skolutbildning somkonsumentupplysningsverksamhet, inte minst i våra massmedia, under de senaredecennierna bör ha lett till det resultatet att köparen är bättre attbedöma en säljares argumentering och värdet av respektive priset på den varaeller tjänst som denne säljare erbjuder. Men jag anser Ukväl att den föreslagnalagstiftningen är värdefull, ty även om det kanske finns en viss benägenhet attöverskatta de praktiska konsekvenserna och även om jag finner det svårt attinstämma i en hel del av den aUmänna misstänksamhet mot säljarna, sompropositionen delvis är ett uttryck för, så innebär otvivelaktigt lagenstUlkomst ett skydd för köparen i de faU då han verkUgen ångrar sig. Dessutomkommer den, får man hoppas, att ha ett välgörande, dvs, hämmande, mflytande påde undantagsvis förekommande, mindre nogräknade säljföretagen. Jag har i konsekvens med denna min uppfattning också imotionen 1435 betecknat propositionens huvudmålsättning som lovvärd. En del kritiska röster har gjort gäUande att säljarenskuUe kunna riskera att göra en rättsförlust på grund av att köparen kundetänkas hålla sig undan för att därigenom hindra säljaren att ta tUlbaka sinrefuserade vara. Sådana invändningar eUer farhågor har jag svårt att förstå,eftersom 4 § tydUgt stadgar att köparens rätt att över huvud taget åberopalagen förutsätter att han håller varan tUlgängUg. Däremot, herr talman, har jag reagerat mot den bestämmelsei 5 § som stadgar att köparen utan något som helst vederlag skaU med fuUäganderätt få behåUa det en gång köpta enbart av det skälet att köparenunderlåtit att avhämta varan. som man på detta sätt,såvitt jag kan finna, introducerar en helt ny princip I svensk rätt ochdessutom en princip som det vågar jag hävda efter att ha hört mig för saknar stöd i det aUmänna rättsmedvetandet, anser man det helt naturligtatt icke bara ålägga säljaren att fullt ut återbetala vad han Nr 99 kan habekommit i vederlag utan dessutom påföra honom alla uppkomna kostnader. Jaghar, även om också det varit med viss tveksamhet, kunnat acceptera att säljaren och säljaren ensam skall bära kostnaderna för varans återtagande och atthan givetvis skall återlämna det vederlag han Lag om hemför-fått. Det har jaggjort därför att lagens värde i annat faU skulle kunna bli säljningm. m.illusoriskt för köparens del, I och för sig hade det annars inte alls varitorimUgt att köparen, som dock friviUigt gett sig In på affären - det är jufråga om en frivUUg handling och inte något rån eller något Uknande -fåttbetala åtminstone någon summa för förmånen att få ångra sig och dra sig uraffären. Men, som sagt, jag kan hålla med om att lagen i så faU hade förloratnågot av sitt huvudsyfte. Men det kan inte rimUgen hävdas att syftet med lagen, dvs.att en köpare skall kunna frigöra sig från ett åtagande som han kan ha gjortutan tiUräckUgt övervägande, skuUe äventyras om inte lagstiftaren dessutom medett penndrag helt enkelt överflyttar äganderätten frän säljare till köpare, har förflutit och säljaren av något skäl inte utnyttiat möjUghetentUl återtagande. Det kan finnas ohka och fullt godtagbara skäl tUl en sådanunderlåtenhet: glömska, förbiseende, sjukdom m, ni. Innebörden av vad departementschefen säger är egentligenbara att säljaren får skylla sig själv om han inte utnyttjar möjligheten atthämta godset. Så kan man naturligtvis säga, men och det är det väsentUga -dåinför man omotiverat en ny och för svensk rätt helt främmande princip, någotsom man enhgt min mening bör vara ytterst försiktig med att göra. Påståendet,att en anknytning till köplagens bestämmelser om köpares möjlighet i vissa faUatt sälja godset för säljarens räkning skulle väsentligt urholka den nuaktuella frånträdesrätten, gör departementschefen inget försök att styrka eUerens göra sannoUkt. Jag skulle sätta stort värde på att få veta på vUket sättfrånträdesrätten enligt statsrådets mening kan urholkas genom att köparen gesen rätt att på det antydda sättet sälja godset. Hans enda olägenhet syns migvara att han, om han ej viU sälja godset, får behåUa det i sin bostad eller påannan lämplig plats. Ett sådant obestyrkt påstående är Uka litetett skäl för Införande av en ny rättsprincip som det aUmänna talet ipropositionen om att säljarens underlåtenhet att hämta sin vara är ett uttryckför att han saknar ekonomiskt intresse därav. Jag finner hela detta departementschefensresonemang på något sätt obehagUgt. Än värre för att inte säga rent groteskt anser jag detvara då man i käcka ordalag särskilt fäster köparens uppmärksamhet på att hanbUr ägare tUl godset, om inte säljaren inom den föreskrivna tiden hämtar sinvara. Det står i tredje punkten i det förslag tiU formulär som bifogatspropositionen på s. 113 ordagrant följande: "Om säljaren inte har avhämtatgodset efter det Du gjorde Din beställning, tUlfaller det Digutan kostnad," Ärade kammarledamöter, observera formuleringen! Det talashär inte om avbestäUningen utan om beställningen som själva grunden för äganderättens övergång. Detta understryker enUgt min uppfattning ytterUgare att man är i färd med att införa en helt ny princip, 17 Lag om hemför-säljningm. Dess värre har utskottsmajoriteten inte gjort sig mödanatt i betänkandet gå in på denna av mig påtalade principfråga. Det är docksannoUkt att resonemang har förekommit under utskottsbehandlingen, eftersom minmotion har föranlett en reservation. Majoriteten säger sig utan att närmaremotivera sin ståndpunkt sakna anledning att frångå departementschefensbedömning. Det finner jag både betänkligt och beklagligt, då det här inte gäUeren poUtisk värdering hoppas jag utan en ren principfråga. Jag har, herr talman, föreslagit att 5 § skulle ges enutformning i analogi med lag om rätt för hantverkare att sälja ejavhämtat gods, och jag har även föreslagit viss lagtext. Jag ber i allvänskaplighet att få fästa fröken i uppmärksamhet på att jaginte har yrkat på någon skyldighet för köparen att sälja utan en rätt attsälja. Herrar i , och har under reservationenIII givit uttryck för samma principieUa uppfattning som jag har gjort imotionen och även i detta debattinlägg. Reservanterna har emellertid framhållitatt frågan om vilken rättsteknisk metod som skaU användas inte är av avgörandebetydelse, och de förordar därför att den bör övervägas inom Kungl, Maj:tskansU. Då denna fråga, herr talman, för mig uteslutande har ettrent principiellt intresse, har jag ingen anledning att yrka bifaU tillmotionen. Jag stäUer mig aUtså bakom yrkande om bifall tillreservationen III, Vi är aUa Uksom de sakkunniga 1970avgivna betänkande Hemförsäljning medvetna om att det är många faktorer som göratt konsumenternas behov av skydd är särskilt framträdande i det modernasamhället. Dagens marknad karakteriseras ju av ett mycket omfattande utbud avvaror och tjänster, och köpkraften ökar. Vi har en hårdnande konkurrens. När det gäUer frågan om hemförsäljning och den aktueUalagen har man haft att välja mellan en näringsrättsUg lagstiftning eller encivilrättslig lagstiftning. Den föna skulle innebära ett totalt eUer partielltförbud mot hemförsäljning, vilket inger principiella betänkligheter samt ocksånäringspoUtiska betänkUgheter. Man har stannat för en civilrättslig reglering. Det har från många håU här sagts jag vUl instämma i det att det är tUlfredsstäUande att vi nu får denna lagstiftning, som fyller ettbehov och ger större skydd åt konsumenterna. Jag viU helt kort göra någrakommentarer tiU centerpartUedamöternas ställningstagande i utskottet. Vi har givetvis noggrannt studerat de aktueUa motionerna.Vi har därvid funnit synpunkter som är värda ett beaktande. Vi har dockanslutit oss tiU propositionen. När det gäller frågan huruvida kontantköp skall omfattasav lagstiftningen synes det nödvändigt att göra en avgränsning, så attlagstiftningen inte omfattar t. ex. kontantförsäljning av Uvsmedel. Man kan frågasig, om det är lämpUgt att kunna riva upp en affär som enligt vedertagna reglerär avslutad, dvs. varan är levererad och Ukviden betald det är litet svårt attana konsekvenserna av ett dyUkt förfarande.