prot · FU0965 · 1971-12-31 00:00:00 — Under den senaste avspärrningen försökte vi ändra på konsumtionenfrån den vanUga sammansatta konsumtionen tUl en ökad vegetabUisk konsumtion,aUtså i större utsträckning äta bröd, kålrötter osv. Men när vi hade lyckats ändrakonsumtionen något , så började det knaka i ransoneringsmoralen.Det har därför mycket ringa betydelse att vi har 105 eller 110 procentssjälvförsörjning på spannmål. Vi kan inte äta bara spannmål. Vi måste ha enanimaUeproduktion också. Herr statsrådets stora slagnummer var att vi skuUe slakta ut korna och öka den 21 aprU 1971 2* protokoll 1971. den 21 aprU 1971 produktionenav vegetabilier, men som jag sade i mitt förra anförande lär vi inte ha råd attslakta ut så särskilt många kor ytterligare. Sedan viU jag fråga herr statsrådet något mycketväsentUgt: Hur har vi det ställt inför en eventueU avspärrning? Som jag sadehar vi av behovet av växtnäringsämnen i lager och 12 å 13procent av vad vi behöver av fodermedel. Anser statsrådet att det är en braberedskapssituation? Det tycker inte jag att det är. Jag kommer därför fram till att statsrådet tar Utet förlätt på dessa ting. Vi har ingen aiUedning att skrämma konsumenterna men inteheller att invagga dem i tron att vi har det bättre ställt än vad fallet är.Det är säkert bäst att vi ser situationen sådan den är. Och jordbruksrrunistemhar som jag sade inte bemött risken av den faUande mjölkförsörjningen, riskenav bortfaUet av proteinförsörjningen, risken av otiUräckliga lager ochförnödenheter för ett jordbruk som bygger på en så väsentUg insats av desakerna. HerrKRÖNMARK (m): Att jag tänker delta i denna debatt beror påatt jag tycker att statsrådet här ägnar sig Utet för mycket åt skönmålning. Hansade att vi inte skulle skrämma svenska folket med att vi har ett besvärligtläge, och han slutade med att situationen inte var hopplös, snarare tvärtom. När jag lyssnade tiU statsrådet kunde jag i viss måninstämma i sak, men jag fann att statsrådet inte drog de logiska slutsatsernaav sin framställning. Statsrådet sade att den sammanlagda produktionsvolymeninte minskat utan varit i stort sett oförändrad , och detär riktigt. Men det gör ju att beredskapssituationen framför aUtberedskapsläget i händelse av krig är så mycket aUvarligare; producerarvi ju i stort sett samma volym på betydligt mindre areal än tidigare, underbetydligt intensivare former och under utnyttjande av ett betydligt mindreantal anstäUda i jordbruket. i Skegrie har här tidigare talat om vad enavspärrning skuUe innebära för produktionsmedlen, aUtså handelsgödsel och foderäggvita,så det behöver jag inte gå in på; jag kan helt och hållet instämma i vad hansade. Jordbruksministern tar mycket lätt på hela det härproblemet. hade statsrådet uppfattningen attäggviteförsörjningen inte var något problem, eftersom det fannsersättningsprodukter. Det var då fråga om att man i ökad utsträckning skuUeanvända urea som foder till djur. Vid det tillfäUet uttalade jag visstveksamhet om huruvida detta i verkUgheten var en framkomlig väg. Under senasteåret har det förts en miljövårdsdebatt om nitritproblem, och vi måste väl varaöverens om att tiUför man djuren urea, så måste kvävet komma in iett nitritstadium. Därför undrar jag om statsrådet är Ukaentusiastisk för tanken att klara äggviteförsörjningen för våra husdjur genomen ökad användning av urea. Ett annat problem är, som jag nämnde, arbetskraftsfrågan.Låt oss säga att vi råkar i beredskapsläge eUer, ännu värre, i krigsläge. Vivet att arbetskraftssituationen inom jordbruket är en helt annan än förra är huvuddelen av jordbruken enmansjordbruk, där det inte finns någramöjligheter att skaffa ersättare. Kommer vi i det läget, så kan produktionenhelt enkelt tvingas upphöra. Detta är inte bara en fråga om produktberedskaputan även en fråga om arbetskraftsberedskap, och den är kanske ett av deallvarligaste problemen. Sedan vUl jag i Ukhet med i Skegrie säga attstatsrådets beskrivning av mjölksituationen också var något av en skönmåining.Han sade att utveckUngen mot större enheter skuUe göra det lättare att få framden säsongutjämning i produktionen som vi eftersträvar. Men om jag inte är felunderrättad så har vi cirka 70 besättningar i det här landet med en storlek påöver 100 mjölkkor. Den poUtik som bedrivits den har medfört att man slaktatut mjölkkorna och gått över tUl annan driftsform har fått den aUrakraftigaste effekten i just de stora besättningarna. Vi har inte en sådanlönsamhet att det finns möjUgheter att bygga upp de stora, rationeUa enhetersom statsrådet avser. Oavsett vilket avtal som kommer att träffas vi har jusett vissa tidningsuppgifter om den prishöjning som diskuteras vågar jagpåstå att vi inte kan komma upp till en sådan lönsamhetsnivå när det gällermjölkproduktionen att herr statsrådets förhoppningar att man den vägen skaUkunna åstadkomma en bättre säsongutjämning kommer att kunna infrias. Det kommeratt behövas långt kraftigare åtgärder. Frågan om beredskapen när det gäller mjölk har också enannan sida. En mycket stor del av vår mjölkproduktion får vi frånenmansjordbruk, där ålderssammansättningen är synnerligen negativ. Ett stortantal mjölkproducenter är i åldern och däröver, och de kommer attförsvinna oberoende av lönsamheten. Som jag ser det är därför problemet medäggviteförsörjiungen verkligt akut. Den jordbmkspoUtik, som socialdemokraterna stått för ochsom inneburit att man skuUe minska produktionen genom ganska drastiska åtgärderför att sedan kompensera detta med en ökad lagring, håller intesäkerhetspoUtiskt när den konfronteras med den bistra verkligheten. Att manupplyser om detta innebär inte att man utmålar en hopplös situation, utan detinnebär bara att man är reaUst och ser verkUgheten i ögonen. den 21 aprU 1971 Jag skaU inte mycket förlänga denna debattutan viU bara erinra om en enkel fråga som jag ställde tiU jordbruksministemtidigare i vår. Bakgmnden till denna fråga var att direktör , som ärchef för superfosfatfabriker, den 20 febmari i TV hade sagt, atthan var ytterUgt oroad av den strejk och lockout som skulle drabba bl. Den kunde medföra att man vid fabrikerna i inte skuUekunna fortsätta med tiUverkningen mer än . ändrade handenna uppgift tUl knappt . Man väntade ett fartyg som låg iCasablanca på , men man befarade att det inte skuUe vara möjUgt attutan lots ta in fartyget tUl . Det lyckades emellertid så småningomtack vare att vädret var gott och att fartyget endast lastades tiU ungefärhälften. den 21 aprU 1971 Jag ville genom min enkla fråga veta om statsrådet drognågra slutsatser av den här lUla händelsen för vår aUmänna beredskap i händelseav avspärrning. Statsrådet valde den gången att inte gå in på den fråga jagavsåg. Statsrådet ansåg att det , med hänsyn tiU de lager som fanns hosjordbrukarna, vid centralföreningarna osv., inte var någon besvärande situation.Det var väl också ett aUdeles riktigt svar, men inte svar på vad jag avsåg. Men jag viU gärna i detta sammanhang påminna om min frågasom jag tycker på sitt sätt belyser hur beroende vi är av import av råvaror förhandelsgödsel. När vi dessutom vet att våra beredskapslager är långt ifrån såstora som vi anser att de bör vara är det onekligen en allvarUg situation. I förra årets debatt berördes frågan om hur stora lager vihade. Det sades då att vi borde ha handelsgödsel i lager, men attvi 1969 bara hade , aUtså mindre än en femtedel. Det är möjUgt attläget är något bättre det kan jag inte med säkerhet säga mensituationen är i varje faU utomordentUgt aUvarlig, inte minst när det gäUerkvävegödselmedlen som mest påverkar skörderesultatet. Det råder inget tvivel om att vi är oerhört mycketmer beroende av importerade handelsgödselmedel och kraftfodermedel än . Det innebär också att vår beredskapssituation och försörjningssituationär en helt annan än vad man beräknade . Jordbruksministern sade i sin repUk tiU iSkegrie att vi nu har bättre beredskap än . Det har jag mycket svårtatt förstå. Om jag minns rätt nämnde jordbmksministern då, att vår försörjningsberedskaplåg på . säger jordbruksministern att den Ugger på mellan 85och . Experterna säger att den ligger på enUgt dentraditioneUa beräkningen. Men, säger man, om vi tar hänsyn tiU det beroende vinu har när det gäller import av fodermedel och handelsgödselmedel tordeberedskapen Ugga . Detta kan inte sägas med säkerhet saken ärföremål för utredning. Men det finns alltså experter som är beredda attgöra det påståendet. Jag tycker nog att jordbruksministern tar litet för lättpå denna fråga. Tyvärr har vi inte en god beredskap, och därför har vi storanledning att vidta alla åtgärder som kan förbättra densamma. Men, , det är väl inte så värstövertygande att påstå att man har träffat experter, som säger att vårsjälvförsörjningsgrad snarare är än över. När jag anför attsjälvförsörjningsgraden Ugger mellan , grundar jag det på deuppgifter jag har fått av dem som är ansvariga för och sysslar med dessafrågor. Jag har ingen anledning att tvivla på deras uppgifter. jordbruksutredning kom fram tUl att vi låg på 98procent, men det gjorde vi inte om man tiUämpar den nya beräkningsmetoden ochtar hänsyn tiU importen av frukt och grönsaker. Då blir nämligen siffran någotlägre. Då kommer man fram tUl något . Vi ärpraktiskt taget där . Ingen kannämUgen förneka att produktionsvolymen är oförändrad. Detbehöver man inte gå tiU några experter för att få veta. Man kan själv se i destatistiska uppgifter som finns tillgängUga att produktionsvolymen äroförändrad. Då har självförsöijningsgraden minskat på grund avkonsumtionsökningen som i sin tur beror på befolkningsökningen. Så enkelt ärdet. Vad som har varit det glädjande i denna debatt beträffandebåde i Skegrie och är att de nu inte längre förnekaratt vår självförsörjningsgrad är praktiskt taget oförändrad. Varje gång vitidigare har diskuterat denna fråga har man gjort gällande att självförsörjningsgradenkrymper med stor hastighet. Både och i Skegrieerkänner nu att självförsörjningsgraden för dagen är tUlfredsstäUande och inte har noterat någon minskning av självförsörjningsgraden. Jag betraktardet såsom ett värdefuUt resultat av denna överläggning. Men det är inte intressant hur stor självförsörjningsgradvi har , säger i Skegrie efter att ha erkänt attsjälvförsörjningsgraden inte har sjunkit . Det avgörandeär, framhåUer han, hur vi skaU klara oss i en avspärrningssituation. Är detinte avgörande hur stor självförsörjningsgrad vi har ? Det är juutgångsläget. Har vi en självförsörjningsgrad på, låt mig säga, 8590 procentgäller det ju att klargöra hur stor minskning vi behöver notera, om vi intelängre får några som helst kraftfoder och hjälpmedel utifrån. Då får man aUtsåett mått på hur stort lager av sådana varor vi behöver. Det är detta vi hållerpå att undersöka. Ju högre självförsörjningsgrad vi har i utgångsläget, destolättare har vi självfallet att klara oss under en avspärrning. försöker man ge ett intryck av att vi sitter medarmarna i kors då det gäller att själva få fram äggviteämnen. När vi senastgjorde upp mellan staten och jordbrukarna satsade vi 10 mUjoner kronor förforskning på detta område. Det pågår en intensiv forskning för att inom landetfå fram lämpUga ersättningsmedel. Jag tror på denna forskning, som jag UvUgthar tUlstyrkt. Ett forsknings- och utredningsarbete pågår aUtså för att visjälva i större utsträckning skaU vara oberoende av import utifrån. Vad man här har skrämt för allra mest ärmjölkproduktionen. säger att det härvidlag inte blir någonbättring, oavsett lönsamheten. Finns det ingen som helst hjälp oavsettlönsamheten, då är det ingen idé att resonera om dessa frågor. Jag har fattat det hela så att vi nu har fått nedmjölkproduktionen tUl den nivå dit egentUgen alla ville komma. När vi för tvåår sedan gjorde upp om jordbrukspriserna fick nämligen jordbrukarna 50 mUjonerkronor av budgetmedel, att användas som exportsubventioner för att påskyndautslaktiungen, så att vi kom ned i en mjölkproduktion som var lönande. Vihörsammades av ett mycket dåUgt skördeår 1969, vilket gjorde att utslaktningenskedde snabbare än man hade räknat med. Vi är nu nere i en mjölkproduktion somär på gränsen. Vi behöver se tUl att vi i varje fall inte går mycket längrened. Det har varit bakgrunden tiU överläggningarna meUanjordbrukarnas företrädare och statens förhandlare. Jag vågar påstå att detförhandUngs-resultat som man sannolikt kommer att enas om betyder lönsamhetäven i nyproduktion och då är lönsamheten ännu bättre i de gamla den 21 aprU 1971 enheterna.Det är riktigt att en mycket stor del av vår mjölkproduktion kommer från småenheter. av mjölkproduktionen kommer från enheter med tio koreUer mindre. Jag är medveten om att de enheterna försvinner i och med nuvarandebrukarens pensionering och att vi måste satsa på större enheter, därför attingen vUl vara så bunden som man är av dessa små besättningar. Det måste varastörre besättningar. Men när vill antyda att de storabesättningarna också har försvunnit är det fel. Tendensen har varitminskat antal smärre besättningar, ökat antal större besättningar. Ja, herr talman, vi har alltså enmjölkproduktion som svarar för fuU försörjning med konsumtionsmjölk det råderinget tvivel på den punkten. När i Skegrie åberopar experter somär oroUga för detta borde han utveckla sina synpunkter Utet grand. Han menaruppenbarUgen att vi inte har tillräckUg mängd mjölk till ostframstäUning. Ärdet detta han menar har han rätt, men jag anser inte att det är så farUgt. Närdet gäller konsumtionsmjölken är vi emellertid hundraprocentigtsjälvförsörjande och det är vi även då vi har en lågproduktion. Jag tror i Ukhet med dem som sysslar med detta på möjligheternatill en avsevärt mycket större jämnhet i produktionen. Där finns mycket attgöra, och jordbmkarnas egen organisation bedriver ju en forskning på dettaområde. Alla tjänar på en jämn mjölkproduktion, och det är någonting vi skaUsträva efter. I ett avspärriungsläge kan naturligtvis försörjningen bliknapp. Vi får vidkännas en produktionsminskning det är klart därför attjordbrukarna får mindre oljekraftfoder tiU korna, men vi får väl liksom undertidigare avspärrningsperioder minska på fettförbrukningen en smula. Jag trorinte att man tar så värst stor skada av det. Vi får naturUgtvis i så fall räknamed ransonering i viss mån för att klara försörjningen. Jag har ingen anledning att skönmåla. Jag har bara angivitde exakta siffror som var och en kan få fram beträffande produktionsvolymeninom jordbruket. Jag har sagt att vi självfaUet för denna höga produktion ärberoende av import utifrån, men vi har tillsatt en arbetsgrupp som skaUundersöka hur stort vårt beroende är. När arbetsgruppen är färdig med dennautredning, är jag beredd att dra konsekvenserna därav, men för dagen bedömerjag läget som på intet sätt oroande. HerrKRÖNMARK (m): Statsrådet tog det som något av endebattframgång att han fått både i Skegrie och mig att verifieraatt produktionsvolymen i stort sett var oförändrad. Ja, det var just vad jagsade, men i mitt tidigare inlägg kritiserade jag herr statsrådet för att hanicke utifrån detta förhållande dragit den logiska slutsatsen när det gäUde vårtberedskapsläge. Att vi har en fredsmässigt sett god självförsörjningsgrad,är så att säga mera av teoretiskt intresse var denna sedan skaU Ugga kan vikanske diskutera. Vad som har intresse är relationen meUan det sätt, på vUketvi åstadkommer en viss produktion, och de förhåUanden som kommer att gäUai händelse av krig eUer avspärming. Men just genom denna oerhörtintensiva drift både i fråga om arbetskraft och framför aUt i fråga omproduktionsmedel har vi bUvit oändUgt mera känsUga. Vi kan ta de förhåUanden som rådde 19391940. Denavspärrning som då inträdde innebar att vi blev avskärmade från handelsgödselo. d., men den inverkade ytterst Utet på produktvolymen. En avspärrning i dagskuUe bU mera kännbar. Men säger herr statsrådet att man inte sitter medarmarna i kors utan att satsats på forskning. Det är klartatt vi kan framstäUa kväve ur luften, för den har vi inom landets gränser.Kanske vi också kan klara fosfaten via järnbruken, men några kalifyndigheter avbetydelse inom landets gränser har vi inte eiUigt vad jag vet. Här har vi aUtsåen klar gräns, och här kan vi mte göra någonting. Jag viU bara konstatera att när det gäller forskningen omersättningsmedel tog inte upp sitt stora paradnummer från förraåret, nämligen urean, och jag tolkar detta så att man även inom departementetbörjar bU något skeptisk mot huruvida det är möjligt. Statsrådet sade i fråga om mjölken att jag har fel och attde stora besättningarna inte har minskat. I så faU förstår jag inte vilkainformationer herr statsrådet får. Det är bara att studera län efter län. Jagkan ta mitt eget län, och jag kan ta grannlänet, där vi snart inte har någrastora besättningar kvar. Just i vår har många av de mycket stora besättningarnaförsvunnit därför att de inte medfört en tiUfredsställande lönsamhet och intekunnat bära produktionen. säger att med det avtal, som sannoliktkommer att träffas, får man lönsamhet i nyproduktionen, alltså i ett företagdär man gör nyinvesteringar i byggnader, installerar tekniska anordningar osv.Då måste jag säga att det tydUgen hänt förbluffande saker , för enligt gjorda driftsanalyser skulle det för den sakens skuU krävasbetydligt störra prisförändringar än som diskuterats i pressen. Utifrån minaerfarenheter och de informationer jag har fått bedömer jag det som rättosannoUkt. Det var detta jag menade då jag sade att en lönsamhetsförbättring avdet slag, som vi sannoUkt får, icke kommer att lösa problemet medmjölkproduktionen sedd i dess beredskapspoUtiska sammanhang. Jag tror att detkommer att medverka tUl att stoppa upp den nuvarande trenden och ge utrymmeäven för jordbruksminister och andra att föreslå kompletterandeåtgärder. Jag är aUdeles övertygad om att det avtal som kommer att träffasinte löser bekymren vare sig för det svenska jordbruket eUer förjordbruksministem i det fallet. HenHANSSON i Skegrie (c): Herr statsrådet svarade aldrig påmin fråga hur beredskapen har förstärkts. Vi fick aldrig något svar på hur dethar skett eUer i vUken omfattiung när statsrådet i slutet avinterpeUationssva-ret påstår att beredskapen har förstärkts. Sedan frågade statsrådet mig vad jag menade med att sägaatt expertema bedömer det så att vi inte bör ha en lägre produktion än mjölk för att klara mjölkkonsumtionsförsörjningen vidlågproduktionsperioderna. På det kan jag svara att det inte produceras den 21 aprU 1971 Uka mycketmjölk överaUt i vissa distrikt produceras det mera och i andra rrundre. Vidlågproduktionsperiodema överflyttar man mjölk från ett överskottsområde tUl ettunderskottsområde. Det har redan inträffat att det har varit så låg produktioni vissa distrikt att man icke med överföring av mjölk tillräckligt har kunnattillgodose konsumtionsmjölk-behovet i dessa distrikt. Det räcker alltså intemed att säga att vi producerar så eller så mycket mjölk totalt över helalandet, utan vi måste ha en tUlräckUg konsumtionsmjölkproduktion i varjedistrikt. I varje fall måste produktionen vara av den omfattningen att det ärpraktiskt möjligt att föra över mjölk från ett distrikt tiU ett annat. Det vardet jag menade när jag sade att vi är under gränsen 2 produceradmjölk; vi är nere i 2 . Jag noterar Uksom med vilken glädjestatsrådet konstaterade att vi nu är överens om attproduktionsvolymen är oförändrad och tUlräckUg. Ja, tUlräckUgheten kan manaUtid diskutera. Om vi skaU vara riktigt noga med siffror kan väl den siffra som herr statsrådet angav Uka väl vara 92procent Uksom vi kan säga att den är . Det har ändå skett enminskning. Herr statsrådet kan ju ta det för vad det är. Här rör vi oss dockmed siffror som kan diskuteras, men att produktionsvolymen är absolutoförändrad skaU vi nog vara mycket försiktiga med att säga. Sedan kom herr'statsrådet in på den verkligt väsentUgapunkten, och den har han inte gett sig in på tidigare. Han säger nämUgen: Hurstor minskning av produktionen behöver vi notera vid en importavskärning? Ja,det är just där skon klämmer. Det är också den frågan som herr statsrådet sålätt och ledigt har spmngit förbi . Frågan är aUtså hur vi klarar ossvid en avskärning. Jag tror att vi är överens om att den produktion vi i daghar som jag har sagt - bygger på att vi i oförändradutsträckning kan importera växtnäring och fodermedel. Herr statsrådet säger sedan lätt och ledigt att forskningpågår för att försöka få fram ersättningsmedel. Ja, men vi kan inte leva påforskningen. Om våra gränser skärs av har vi inte nytta av att det forskas. Ivarje faU måste vi det forskas ha tillräckliga lager. Vi får alltsåhoppas att forskningen leder fram tiU resultat. Herr statsrådet trodde i fjolpå urea. Den tilltron bör nog reduceras. Som har sagt får man nogvara mycket försiktig med användningen av urean som proteinfoder. Men vi haråkerbönan. Vi får hoppas att förädUngen av åkerbönan skaU fortskrida så att denkan bU en ordinarie växt vid sidan om aUa andra. Då får vi ett tillskott iproteinförsörjningen genom den. Men det dröjer åtskilUga år innan vi är där.Under tiden måste vi ha lager som svarar häremot. Jag skaU inte begära ordet fler gånger idenna debatt. Vi skaU behandla fler ärenden än detta . Jag började med attberömma herr statsrådet för att han var så försiktig - och det skaU man ju varanär man rör sig på svag is. Men jag tycker att efter hand som herr statsrådethar fortsatt debatten här så har hans dristighet ökat avsevärt, i varje faUbetydligt mera än vad hållbarheten i underlaget har gjort. Det kan ju, i Skegrie, bero påatt herrama genom sin medverkan har gett mig tjockare is under fötterna, ochatt jag därför känner jag mig Utet säkrare på isen. har iSkegrie ställt frågan var det är någonstans som vi har förstärkt beredskapslagringen.Jag säger i mitt svar bl. a.: "Jag viU slutUgen erinra om att våraberedskapsåtgärder också tar sikte på livsmedelsförsörjningen i krig. Undersenare år har en ökad beredskapslagring skett för att förstärka försörjningen ikrig." vet mycket väl att jag är förhindrad attstå här och berätta om vilken lageruppbyggnad vi har för beredskapslagring förkrig. Jag kan alltså inte ange vilka kvantiteter vi har av olika produkter. Detvet bättre än jag. Det var intressant att i Skegrie var bekymradöver att man var tvungen att skicka mjölk från ett distrikt tiU ett annat. Detfår vi säkert finna oss i, , och det har vi funnit oss i.Stockholmarna kan rimligtvis inte i sin närhet ha sådan mjölkproduktion att deär självförsörjande. Jag tror t. o. m. att vi hallänningar och skåningar fårhjälpa stockholmarna så att de får mjölk i erforderUg omfattning. Det är intemärkvärdigt, i all synnerhet inte när man nu kan transportera ävenmjölk mycket lätt från oUka delar av landet. Vi får nog vara snälla och räknamed totalproduktionen i vårt land även i fortsättningen. Jag är utav den meningen att forskningen som vi bedriverhär är _ utomordentUgt värdefull. Det är klart att som vi forskarmåste vi ha beredskapslager, och vet hur stort det lagret är fördagen. Jag tar inte lätt på denna sak. Jag har ju sagt att vi hartUlsatt en arbetsgrupp som skall undersöka de här tingen. Det tycker jag vimåste göra, ty här kommer ständigt nya element in. Ingen tänkte tidigare påexempelvis den stora importen av grönsaker och frukt. Ingen människa tänkte pådet 1966/67, och det är ett faktum. Då måste vi undersöka om vi själva kanersätta dessa produkter. Det är många frågor som dyker upp undan för undan,frågor som ständigt måste undersökas och belysas. Får jag sedan till säga att det kan väl intevara enbart av teoretiskt intresse att produktionsvolymen har varit oförändrad.Jag tycker det enda konkreta man har att stå på är den produktionsvolym man haratt utgå ifrån. Det är inte aUs ett teoretiskt intresse. I mitt svar tUl glömde jag jag ber omöverseende med det att kommentera arbetskraftssituationen. Jag borde ha sagtatt jordbruksnämnden tillsammans med har gjort enutredning om blockorganisationen, dvs. den organisation man behöver ha ihändelse av avspärrning för jordbrukets vidkommande.