prot · FU0966 · 1971-12-31 00:00:00 — En sådan kommer säkerligen att göras, såvida man inte somfinansministern har lovat genomför sänkningar i takt med att penningvärdetförändras. Jag vill tUlägga att det ändå pågår många utredningar påskatteområdet. Det kanske man också bör erinra sig. Ja, herr talman, med dessa få ord ber jag att få yrkabifall tiU utskottets hemställan. Viss översyn av skattesystemet, m. m. HenMAGNUSSON i (m) kort genmäle: Det förvånar mig något när sägeratt det inte har inträffat någonting nytt. Det har i alla faU inträffat oerhörtmycket i vad gäUer skärpning av skatten dels på grund av den inflationistiskautveckling som vi haft, dels och speciellt på grund av att de skatteskalor somman faststäUde icke tog hänsyn tUl den verkliga kommunalskatten,som blev mycket högre än vad man då beräknade. På det sättet har skatten kommitatt öka betydligt. Jag tycker därför att det finns anledning att verkligen seöver detta stora problem. Vi vet också att den mycket hårdamarginalskatteskärpning som man genomförde i och med fjolårets riksdagsbesluthar kommit att få mycket allvarliga verkningar i vårt samhäUe. Menar verkligenherr att det inte har den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. Vad är det som pågår i vårt samhälle? Detförekommer en oerhört stark oro för detta. Sedan säger att det inte finns utrymme förnågra skattesänkningar. Jag trodde i alla fall att det inte skulle gä sämre idetta samhälle än att vi skuUe få åtminstone någon standardtUlväxt under detkommande året, och då är ju frågan på vUket sätt vi skall disponera dennastandardförbättring. Är det meningen att den uteslutande skall komma detallmänna tUl del? Skall Inte de enskUda människorna få någon del avstandardtillväxten? i Arrie (c) kort genmäle: Det är två punkter i det yttrande som förvånar mig. Han sade först och främst att ingenting har förändratssedan förra året och att det därför inte finns någon anledning att ta upp debatt . Det är väl ändå så att vi haft en mycket storpenningvärdeförsämring , och detta ger oss väl anledningatt på nytt undersöka hur det skattesystem som vi beslutade om verkar. Jag tror inte att eller någon annan kanmotsäga vad jag sade i mitt förra anförande om att en förutsättning för attdetta skattesystem skall ge det som var målsättningen är att vi har ett fastpenningvärde. När så inte är fallet är det stor risk för att hela målsättningenkommer att förvanskas, och jag tycker att detta skulle vara tUlräckliganledning för att vara beredd att gå med på en utredning just beträffandede punkter som mest berörs av en inflation, nämligen grundavdragens värde ochhur skatteskalorna kommer att fungera. sade att det inte finns utrymme förskattesänkning. De reservationer som jag berörde det finns två direktayrkanden om lagändring - innebär inte någon större kostnad. Reservanterna avserbara att rätta till direkta oformligheter i lagstiftningen jag har ännu intehört något argument för att bibehåUa bestämmelsen att mannen alltid skallbeskattas för inkomst av jordbruk. Kostnadsmässigt rör det sig om så ringabelopp att man inte bör anföra detta som skäl för att gå emot. De övriga tre reservationerna innebär utredningskrav, ochjag vill säga att det har betonats från många håll att vi när det gäller defaktiskt sambeskattade har ett system som ger orimliga förhåUanden. Jag kanbara påminna om vad jag sade i mitt förra anförande om butiksföreståndaren. Kandet vara riktigt att ha ett skattesystem som verkar på det sättet? Vi harbegärt att det skall utredas, och jag kan nämna att frågan upptagits i detbetänkande i som handlar omfamiljepensionsfrågor. Avsnittet om pensionen till de sambeskattade slutar medorden: "Starka skäl talar för att översyn av skattebestämmelserna sker,varigenom också en mera ändamålsenlig penionsordning för de faktisktsambeskattade kan tUlämpas." Jag tror att det finns aU anledningatt se på dessa frågor med allvar och försöka åstadkomma en förbättring. HerrLARSSON i (fp) kort genmäle: anser att det inte anförts några nya synpunkter,och jag kan väl håUa med om det. Men de synpunkter vi framfördeförra året har fått ytterligare skärpa med vad som har hänt. Vidare sade att det inte finns utrymme förskattesänkningar. Mig veterligt har man inte i reservationerna gått in försänkning av skatten. I samma andetag sade att det inte heller finnsanledning att skärpa skattetrycket. Men det är ju det vi diskuterar. Det skeren automatisk skärpning av skattetrycket, beroende på den pågående inflationen.Människorna kommer att få skärpt skatt, även om de inte får större inkomster,beroende på att penningvärdet minskar. Det bUr ett automatiskt ökat skattetryckutan att beslutar därom. Det är det debatten gäUer, men den frågangår förbi. Det är en väsentlig fråga för landets skattebetalare. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. Fm () kort genmäle: påmindeinte om vad bevUlningsutskottet sade i fjolårets betänkande. Där visadeutskottet en viss förståelse för förslaget om avtrappning av I800-kronorsavdraget. argumenterade bara med svårigheten attutforma en för praktiskt bruk användbar bestämmelse. Men vi har skickligaskattetekniker, och i skattesystemet finns redan avtrappningsregler, så jag ärövertygad om att man skulle kunna klara den delen, om man bara ville. HerrBRANDT (s) kort genmäle: Det är förunderligt att det kan bli så mycketpolemik mot en som inte har sagt något polemiskt, höll jag på att säga. Mantycker inte om att jag säger att ingenting nytt har inträffat, men nog måste niändå medge att det är ganska underligt att i yrka på översyn av enreform som verkat i ett kvartal. 1 ett kvartal har den nya skattereformenverkat! Jag har aldrig under mina i varit med om att man efterdet att en reform haft ett kvartals livslängd sagt att nu skaU vi göra om den.Det skuUe i varje fall för oss socialdemokrater vara ett kapitalt underkännandeav vad vi har beslutat. Vi tycker inte att reformen är så rosenrasande galenatt vi vill vara med om det. När jag säger att det inte finns utrymme, är det välriktigt. Det finns väl ingen från något parti som anser att vi har någotutrymme . Men det går väl framåt, säger i . Ja, får viha en socialdemokratisk regering kommer detta naturligtvis att utveckla sig ochstandarden stiger och det blir kanske också utrymme för skattesänkning. Dåföretar vi den. Här är emellertid fråga om att göra om detta system. Vi anseratt det inte kan vara rimligt att göra det . Här har man , herr talman, samma motioner, sammayrkanden på varenda punkt. Jag tror att det är femte gången som dessa sakerdiskuteras, och då tyckte jag att jag kunde kosta på mig att säga att inga nyasynpunkter framförts från motionärernas sida, och självfallet har vi frånutskottet inte heUer några nya synpunkter att framföra. Men eftersom denna reform bara verkat ett kvartal bordeman väl kunna avgöra detta . Man har ju rätt att ställa yrkanden, detförnekar jag inte alls. Men är det oriktigt om jag säger: Kan vi inte begränsaoss Nr 66 något när det är så bekymmersamtmed tiden här - och ta ståndpunkt Onsdaeen den ' ''' beslut om allt vad vi har sagt tidigare och skrivit i dessafrågor? 21 anril1971 '' det jag tUlät mig att liksomunderförstått säga. -------------------- Jag vidhåller mitt yrkande. skattesystemet, i (m) kort genmäle: ' '' Herr talman! sig över att vi kommer med en begäran omen översyn av någonting som inte verkat mer än . , detfinns en mycket klar anledning tiU detta, och det är helt enkelt att detförslag som lades fram och som också blev beslut inte varutrett. Man hade inte på något sätt i vanlig ordning låtit utreda denna fråga,utan det var ett förslag som var helt lösligt. Vi påvisade redan då deytterligt allvarliga verkningar som detta förslag skulle komma att få, specieUtur marginalskattesynpunkt. Verkningarna av detta förslag har ytterligareförvärrats. Därför finns det enligt mitt sätt att se all anledning att i dagverkligen göra en översyn. Vi har sett de allvarliga verkningar som det har isamhället, och då finns det ingen som helst anledning för att blundaför dem utan då bör den också göra något . i Arrie (c) kort genmäle: sade att om det blir ett fortsattsocialdemokratiskt regeringsinnehav kommer utvecklingen att gå framåt. Jagvill fråga om ett fortsatt socialdemokratiskt regeringsinnehav också innebäratt man även i fortsättningen vägrar att rätta tUl orimligheter i skattesystemet.Som jag sade har man inte redovisat några sakliga argument för systemetsbibehållande, och man vägrar över huvud taget att diskutera det. vice talmannen (): Efter det att mitt utskotts ordförande herrBrandt har fått så många genmälen på sig vUl jag faktiskt instämma med honom pånågon punkt. Visst har rätt i att vi har diskuterat de här frågornaingående vid upprepade tUlfällen. Det finns nästan inte en bit av det som dethär utskottsbetänkandet innehåller, som vi inte förut har vänt på fram ochtillbaka inte minst . Men därmed är det väl också slut medInstämmandet. måste väl ändå medge, som flera talare här harvarit inne på, att det finns förändringar och t. o. m. flera förändringar än desom här har berörts. Vi har en annorlunda majoritetssituation här i , och det har medfört att frågorna har utvecklats på ett något annorlundasätt när de har behandlats under det här året jämfört med behandlingen underförra året. Jag vet inte om inte har observerat sin egenfinansminister - det är allas vår finansminister men framför allt är det ju - som sade här i kammaren , när han uttalade sig om skattereformen, att den inte hade blivit vad man hade vågat hoppas på. Det är ju fjärran från de stolta fanfarer som vi hörde , när vi fick 180 reda på exakt hur stor del av befolkningen som direkt skulle få den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. skattesänkningar.Men den erfarenheten har ändå dessa månader givit, att Nr 66 finansministernbehöver mera erfarenhet för att uttala sig med bestämdhet. utgavs en bok, som verkligen blev en bestseUer,och den hade författarnamnet . Den hette Fakta om skatten, och denhar citerats vid många tiUfäUen. Jag skall be att få läsa några ord på s. 14:"De skattepolitiska övervägandena talar alltså klart för behovet av attsänka den direkta skatten för i första hand de mest behövande, dvs. de gmpperdär man finner de stora och vanligen förekommande löntagar-kategorierna. Jaginkluderar där såväl kroppsarbetare som tjänstemän." Ur detta föddes sedan stridsropet under valrörelsen: Detblir skattesänkning för två tredjedelar av alla inkomsttagare! Löftetgaranterades hållbart trots löneökningar och prisstegringar. Jag har här enannons, som visas på . Det syns inte så tydligt, men det ärfortsättningen av den bUd som hade det här bestämda uttalandet i rubriken. Därser vi finansministerns trygga fadershand utsträckt i en vänlig gest motbarnfamiljerna, pensionärerna och dem som förvärvsarbetar. Jag tror inte detsyns så mycket av handen, men ni kanske minns den när ni ser den här annonsen.Nederst på annonsen stod det: "Klipp ur annonsen och sätt upp den påarbetsplatsen." Men det är väl inte något som man rekommenderar just nu.Där har vi just en annan förändring som har inträtt sedan förra åretsdiskussion, den oro på arbetsmarknaden som har blivit en följd inte minst avskattesystemets verkningar. 1 den mån man nu skuUe ha en sådan här annons skuUeman nog i stället vUja säga: Sätt inte upp den på arbetsplatsen. Det är just de bmtna löftena som oroarlöntagarorganisationerna och bidrar tUl att man avtalsvägen försöker kompenseravad finansministern och inflationen tar bort ur lönekuvertet. Är nufuiansministern -han är dess värre inte här, för han har väl också diskuterat dethär litet för mycket, förmodar jag - beredd att försöka nå upp tUl sittvallöfte och rätta tUl det som blev fel? Skattereformen har inte blivit vad manhade anledning hoppas, sade finansministern ordagrant här i kammaren ifebruari. Vad leder nu den här intressanta slutsatsen tiU? Ja, enligt vissaexperter lär det inte gå att rätta tiU felen i den direkta beskattningenssystem med mindre än att man utesluter inflationens skattehöjande verkan. Dettainnebär alltså att vårt förslag om inflationsskydd genom indexreglering avskatteskalor, avdrag och kanske också bidrag är den framkomliga vägen. Vad anser finansministern? Finansministern, han sträckteut handen emot barnfamiljerna i annonsen och berättade om barnbidraget somskulle höjas från . Barnfamiljerna får en kraftig förbättring somföljd av skattereformen, säger annonsen. Men hur blev det? Skatter och bidrag är oupplösligt sammanfogade medvarandra. Åtgärder på båda dessa områden måste ses som delar av ett sammanhängandesystem som syftar tUl att ge familjerna en bättre ekonomisk trygghet ochstandard. Redan när det nuvarande skattesystemet infördes sedantryckte vi hårt på att en skattereform med övergång tUl individueU beskattningborde innefatta ordentliga höjningar av barnbidragen som en viktig del avreformen. Den höjning av barnbidraget med 300 den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. kronor perbarn och år som finansministern kunde gå med på var en alltför obetydligförstärkning. Den förslår inte tiU mer än att nätt och jämnt köpa samma mängdvaror som 1965, då barnbidraget senast höjdes. Det står nu alldeles klart förde hundratusentals husmödrar, som löste ut barnbidragsavierna på landetspostanstalter, att man med de nya bidragen, de nya , knappast klararprisökningarna. Att i detta sammanhang tala om standardökning förbarnfamiljerna är givetvis grovt vilseledande. Barnbidragens uppgift är ju att bidra tUl en jämnarefördelning av barnkostnaderna mellan barnförsörjare och andra grupper isamhället. Men barnbidragen motsvarar bara en mindre del av de totala barnkostnaderna,eller omkring en fjärdedel. Den diskussion som föregick det nya skatteförslagetvar mycket lovande. Det fanns otvivelaktigt hos många barnfamiljer en starkförväntan om att man särskilt skulle tänka på barnfamiljernas svårasituation. Politiker av olika schatteringar föreföll att vara helt överens omatt föräldrarna inte ensamma skall behöva bära alla barnkostnader och att denstandardskillnad mellan barnförsörjare och andra som uppstår utan stödåtgärderi betydande utsträckning skulle utjämnas. Den senaste utvecklingen visar väl aUdeles klart att ävenbarnbidraget skulle behöva ha ett inbyggt skydd mot inflationens verkningar.Många har säkert chockats av uppgifterna i pressen om att vanligamänniskor, vanliga inkomsttagare med inkomster på meUan 2 000 och 3 000 kronori månaden, behöver bidrag och tUlskott av samhället. Vad beror det på att socialhjälpsberoendet tenderar attöka? Ja, tydligen är det i första hand fråga om just barnfamiljer där moderntiU barnen arbetar hemma. Dessutom bor dessa, ofta unga, barnfamiljer i områdenmed höga hyror, speciellt i storstädernas förorter. De s. k. nya fattiga äralltså barnfamiljerna med de dryga kostnaderna för barnen. Det bästa sättet attgöra någonting rejält för dessa familjer vore ju att kraftigt höjabarnbidragen. De standardlyft som otvivelaktigt görs på många områden har inteomfattat barnbidragen. Av de över 4,5 miljarder som finansministern tar ingenom den nya mervärdeskatten går endast en mindre del, ungefär 550 miljoner,tUl barnbidragen och vidare 160 miljoner tUl bidragsförskott. En alltför liten delgår alltså tUlbaka till barnfamiljerna. Då blir det för barnfamiljerna ettsvidande minus, trots den nominella barnbidragshöjningen. Barnbidragensköpvärde är även efter den senaste höjningen lägre än . Ett exempel får belysa barnfamiljernas svåra situation.Följande förutsättningar gäller för det exemplet. Det är en familj med två barnunder och hustmn hemma. Låt oss se vad som händer under en femårsperiod.För enkelhetens skull förutsätter vi helt orealistiskt naturUgtvis i och försig att kommunalskatten förblir oförändrad, 22:50, . Vi antar att mannen tjänar år nr 1 ochdärefter erhåller en löneökning på . Vidare antar vi vUketinte är helt orealistiskt - att priserna också ökar . Vifår en oförändrad real bruttoinkomst. Sedan skatten på 30 000 - den blir 8 891kronor - är bortdragen, återstår år I, men tiU detta skallläggas barnbidraget på , dvs. per barn och år. Om vi sedan hoppar framåt i tiden och ser 5,vad har då hänt? Jo, då har bruttoinkomsten givetvis stigit, och den har blivit38 300, eftersom den skulle stiga . SkUlnaden mellan år 1 ochår 5 är , vUket innebär att såväl lön som priser har ökat med 27,6procent på . Skatten uppgår år 5 tUl på den inkomst somjag nämnde, 38 300. Det innebär att skatten har ökat . Man ser här alltså att skatten har ökat dubbelt så mycket sominkomsterna . Inkomsten efter skatt, omräknad i sammapenningvärde som år 1, har, med hänsyn tagen till utgående barnbidrag, på grundav pris- och skattestegringar minskat tUl . Av detta ser vi sammanfattningsvis att familjens behållnainkomst har minskat med . Med andra ord:Inkomsterna har visserligen ökat brutto , men genomskattesystemets konstmktion och påverkan av inflationen, som knuffarinkomsttagarna uppåt tUl högre skatteklasser utan att de fördenskull fått någonreell inkomstökning, har familjens reeUa standardökning uteblivit ochförvandlats tUl en standardminskning på . Ingen skaU väl glömma finansministerns försök att smusslaundan marginalskattetabeUen , när han presenterade det nyaskatteförslaget. Det var ett försök att vilseleda både allmänheten ochriksdagens ledamöter vid behandlingen av skatteförslaget. Men jag kan i vissmån förstå finansministerns vånda. Tittar man på marginalskattetabellen, såblir intrycket mycket förvirrat. Hur förklarar egentligen finansministern attden kraftigaste skärpningen inträffar just i 30 000-kronorsskiktet? Enårsinkomst på 30 000 - det är ju den genomsnittsinkomst som vi räknar medför manliga industriarbetare. Anser verkligen finansministern det rimligt att60 kronor av varje nyförtjänad hundralapp går tiU direkta skatter i dessa bredainkomstskikt? MarginalskattetabeUen visar ett hopp på ,om man förändrar sin inkomst från under 30 000 tUl över 30 000 . Någon såkraftig höjning av marginalskatten inträffar inte vid någon annaninkomstförändring. Tvärtom förhåller sig marginalskatten nästan oförändradhela vägen i inkomstskikten från 35 000 ända upp tUl 70 000. Efter det att publicerade sinmarginalskattetabell har en väsentlig fömtsättning ändrats. Den genomsnittligakommunalskatt som finansministern räknade med var . genomsnittliga ökningen varit hela I krona i kommunalskatt, vilketinnebär att marginalskattetabellerna har förskjutits uppåt med ytterligare 1,5å . Detta är verkligen en oroande utveckling. Jag behöver här inte gå vidare in påkommunalskatteproblemen - de är väl kända. Det nya skattesystemet innebär ju en övergång tiU s. k.individueU beskattning. Vi var överens med finansministern om att övergångentill en sådan individuell beskattning måste göras mjuk, och just av det skälet Viss översyn av skattesystemet, m. m. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. måsteensamma med barn och s. k. hemmafrufamiljer dvs. familjer där kvinnan avolika skäl har svårigheter att gå ut på arbetsmarknaden få ett särskUt stöd.Vi var helt överens med finansministern om tanken att man skulle välja enkonstmktion med lika värde på stödet, oavsett inkomst. Man menade väl i den ambitionen men skapade faktiskt ettriktigt missfoster. Avdraget missgynnar kvinnornas valfrihet, eftersom mannensskatt ökar när hustrun går ut i förvärvsarbete. Sådana rättvisekrav förkvinnorna var finansministern helt oförstående för när skattepaketetgenomfördes, och ingenting tyder på att han har ändrat uppfattning.Hemmakvinnorna får därför med metod inte heller några egna pengari handen. Men det vi tyckte aUra sämst om och fortfarande tycker ärett mycket negativt inslag i skattereformen, det är att de som bäst behöver blir helt eller delvis utan. NaturUgtvis hade regeringen inte avsetten sådan effekt det vUl jag inte tro. När här talade för sin reservationsade hon: Enligt min uppfattning bör skattereduktionen i första hand ses somett led i strävandena att åstadkomma förbättringar för låginkomsttagarna. Ja,om jag verkligen skulle pressa det som gäUer skulle jag med denformuleringen kunna säga, att enligt min uppfattning är skattereduktionen förnärvarande i första hand ett led i strävandena att åstadkomma försämringar förlåginkomsttagarna. Jag menar inte att det har varit någon ambition, meneffekten är precis lika dålig för dessa med låga inkomster i alla faU. Detmåste ha varit en lapsus att skattepaketet fick ett sådant här ojämlikt inslag,att de lägsta inkomsttagarna får minst av ett direkt stöd. Men regeringen hadenu bestämt sig för en teknik som fick de här konsekvensema, och när vi anvisadeen annan teknik sökte regermgen efter alla tänkbara angreppspunkter i ställetför att gemensamt med oss söka finna en bra lösning för att slippa fatta beslutsom drabbade just de sämst ställda. Familjer där den förvärvsarbetandes inkomst är mycket lågkan inte tUlgodogöra sig avdragen fullt ut. Om man t. ex. bara betalar 1 000kronor i total skatt, så går det ju inte att utnyttja mer än avavdraget; återstår oförbrukade. Men det är just i dessa familjer somavdragen betyder så oerhört mycket. Man måste förutsätta att den som är giftmed exempelvis en arbetslös, en långvarigt sjuk eller en som av annan anledninghar mycket blygsamma inkomster bäst behöver avdragen. Detsamma gäller en ensammor, som inte kan förvärvsarbeta fuUt ut därför att hon själv måste ta hand omsitt barn. Nog är det egendonUigt att en socialdemokratisk regeringmed tjurig envishet år försvarar ett system, där en sorts familjestödkraftigt ökar med stigande inkomster. Det var ju ett av de mest kritiseradeinslagen i sambeskattningen. Men när man skall göra rent hus med denna galnaordning väljer man i stället att längst ned på inkomstskalan minska eller helststrypa stödet. Det är tur för finansministern att detta låter så otroligt att nästaningen kan tro det. Och det är tur för finansministern att detta är en såsvårgenomtränglig materia att alla de stackars människor med låga inkomster somfinansministern snuvar på stödet inte själva kan räkna ut det. skattereform kan redan nu betraktas som ettmisslyckande, och det finns tendenser tUl att skattemissnöjet breder ut sig.Skattereformen har medfört ökad oro på arbetsmarknaden, där löntagarnauppenbarligen saknar förtroende för regeringens förmåga att håUa penningsvärdetunder kontroll och därmed tvingar fram ett kompensationstänkande somallvarligt rubbar den samhällsekonomiska balansen. En annan konsekvens har blivit att hushåUssparandet harsjunkit kraftigt, helt enkelt därför att det inte har blivit något över tUlsparande men också därför att man inte har något förtroende för penningvärdet.De beräkningar och analyser som experter och fackekonomer nu börjar kunna göraom skattesystemets verkningar förefaller att leda fram tiU slutsatser som ärklart oroande och som visar att skattesystemet tvärtemot den uttalade avsiktenökar ojämlikheten och motverkar den standard- och inkomstutjämning som var dessegentliga syfte. Allt fler experter börjar nu bli ense om att endast en snabbomarbetning som innefattar ett inbyggt inflationsskydd kan rädda situationen. Vad kan vi då göra? Tyvärr är det statsfinansieUa lägetsådant att allt tal om snabba skatteUndringar och skattesänkningar faller påsin egen orimlighet. Men vi har ansett det rimligt att finansministern i vanligordning får komma tUl , när han behöver mera pengar, och inte som numed inflationens hjälp smyghöja skattehöjningarna på svenska folket. Givetvismåste politiker i detta hus liksom i kommuner och landsting ytterligare skärpasin förmåga att göra riktiga ekonomiska avvägningar och prioriteringar.Dessutom behöver vi en bättre effektivitet och kontroU på både de offentligautgifterna och den offentliga verksamheten. Men, och det är förmodligen detväsentligaste på litet sikt, det gäller här att återställa förtroendet förpenningvärdet, så att löntagare och sparare och hela samhällsekonomin utvecklasi en riktning som i lugn takt befrämjar ekonomisk tUlväxt och därmed ärresursskapande.