prot · FU0913 · 1971-12-31 00:00:00 — Denfond av kunskap i detta ämne som jag menar aUa elever skall ha med sig ut ilivet och som kyrka, frikyrka och samfund kan bygga vidare på skuUe för detstora flertalet bli mindre, kanske ingen aUs. Hänsynen tUl denna, som jagmenar, majoritet av ungdomen gör att jag tvekar om följderna. I statsutskottetsawisande utlåtande avlämnades ett särskUt yttrande, somjag för min delkan instämma i. Det lydde; "ÅtskUliga föräldrar hyser otvivelaktigten önskan att skolan skall ge mera utrymme åt positiv kristendomsundervisningoch etisk fostran. Dessa berättigade önskemål bör så långt möjligt tUlgodosespå annat sätt än genom skapande av en direkt alternativ skolorganisation.Därvid kan som fjolårets kyrkomöte redan gjort i skrivelse tUl Konungen,framhåUas önskvärdheten av en generös instäUning från myndigheternas sida gäUande givetvis också medlemmar av tUl ansökningar om tiUstånd enligt skollagens 27 § att iskolans stäUe ombesörja religionsundervisning, då trosskäl åberopas ochvederbörUg motsvarande undervisning kommer att meddelas de elever somavses." För övrigt bör statsmakterna i högre grad än hittUls genombidrag och lättnader stödja och uppmuntra de ideella och kristnafolkrörelserna, deras församUngar och avdelningar. En betungandearbetsgivaravgift, en hindrande investeringsavgift på kyrkbyggen, enkvardröjande arvsbeskattning för de fria samfunden etc. - aUt detta är någotav en beskattning av idealiteten, som borde undanröjas och som påtalatsi motioner ocksä vid denna riksdag. har i ett av sina betänkandenpåvisat vUken oerhörd tUlgång för vårt land inte minst pä det sociala området-svenska kyrkan och de fria trossamfunden är. Ur statistiken kan nämnas attdessa trossamfunds gudstjänster inklusive varje veckabesökes av i runt tal 550 000 personer. Sammanfattningsvis kan anföras attcirka två mUjoner svenskar är engagerade i kyrklig eller frikyrklig verksamhet. I den situation, andligt och moraliskt, i vUken vårt landbefinner sig, är det förvisso angeläget att alla goda krafter enas för attundanröja stötestenarna på de ungas väg, ge stöd åt de många ungdomsorganisationernamed frivilUgt arbetande krafter och i skolans undervisning få den rättabetoningen av fostran och vägledning. Ungdomsorganisationernas stöd bör såsnart de ekonomiska möjligheterna medger höjas. Det är bl. a. en allmän önskanatt åldersgränsen tolv är för fritidsgrupper sänkes tUl i likhetmed vad fallet är på landstingsområdet. Att lag och ordning skall råda i ett land, därom torde deallra flesta vara ense. Att trygghet skaU ges, så att gamla och ensamma kanvåga sig ut på gator och i tunnelbanestationer utan att behöva frukta överfaU,det tycker vi också bör vara självklart. "Det är" som yttrade i en intervju "demokratins stora dUemma att vi inte harorkat med att hjälpa olyckliga och ensamma aggressiva människor tUl en sådanpersonlighetsutveckling, att det för dem är uteslutet att gä fram och slå neren äldre och svagare människa". Att en starkare poUsbevakning måste tUlär ofrånkomligt. I regel rör det sig om ungdomar som upplever det etableradesamhället som nedtryckande och orättvist. Så tar man tUl utomparlamentariska medel,vilket naturligtvis är förkastUgt. Sambandet mellan lagstiftning och moral ärotvetydigt. Kyrkor och samfund skall föra rättfärdighetens talan men samtidigtförkunna evangeliet, omsatt i praktisk handling. Våra ungdomsorganisationer bör - besjälade av sannidealitet som de är - göra sitt yttersta för att nä de ungdomar som annars gårtUl gäng och raggargmpper. Ungdomsorganisationerna bör, som redan framhålUts,få det aUmännas uppmuntran och ekonomiska stöd. Vår ungdom, som i stort sett är fin, framåtsträvandeoch ambitiös, är aUtför dyrbar för vårt framtida , för att vUseledas avsmå extrema men högljudda grupper. HerrERNULF (fp); Den kampanj mot narkotikalangningen och missbruket avnarkotika som startade gav intressantalärdomar. Man avdelade ungefär 600 polismän för den stora kampanjen. På kortsikt fick man goda resultat. Narkotikalangningen trängdes tUlbaka. Såvitt mankan förstå minskade också rekryteringen tUl narkotikamissbrukarnas skara. Mendessutom minskade brottsUgheten i allmänhet,särskUt antalet förmögenhetsbrott. Narkotikamissbrukarna drivs ofta tUl attbegå stölder eUer andra förmögenhetsbrott för att komma över pengar tUl inköpav narkotika. När narkotikamissbruket i viss omfattning trängdes tUlbaka och enmängd narkotikalangare och även en del narkotikamissbrukare togs om hand förstraff eUer vård, minskade därför antalet förmögenhetsbrott. Polisens resurser var emellertid inte tUlräckliga för skuUe kunna avdela en så stor del av resurserna tUlnarkotikabekämpning, utan denna verksamhet måste begränsas. Den minskning av brottsligheten, som jag nämnt, tycks enligt hittUlstUlgängliga preUminära siffror ha begränsats tUl de tre första kvartalen år1969. tycks trenden ha vänt. Och under år 1970var brottslighetens ökning rekordartad, som narkotikamissbruketuppenbarligen blossade upp på nytt. Detta missbruk tycks för övrigt nu haspritt sig långt utöver de största städerna, som var de egentligahärdarna. VUkalärdomar kan man dra av detta? Först och främst kan man konstatera att en tUlräckUgt storinsats från polisens sida på kort sikt kan tränga tUlbaka inte baranarkotikalangningen och missbruket av narkotika utan ocksä brottsligheten iaUmänhet. Men man måste också tyvärr dra den slutsatsen att en kortvarigkampanj bara ger tUlfällig verkan. I genomförde man enmycket omfattande kampanj som jag tror sträckte sig över tre är, och man tycksgenom den ha nått en del bestående resultat. Men då är att märka att denkampanjen var mycket intensivare och mer omfattande än den i . Det var alltså mycket olyckUgt att poUsens resurser interäckte tUl för att fuUfölja narkotikakampanjen. Den omständigheten i föreningmed den verkligt oroväckande ökningen av både våldsbrottsligheten ochförmögenhetsbrotten gör det nödvändigt med en ordentUgupprustning av poUsens resurser. Som tidigare framhålUts motsvarar denökning av poUspersonalen som föreslås i årets statsverksproposition i stortsett bara den arbetstidsförkortning som inträder den , och dettaäven om man till de 400 polistjänsterna lägger ökningen av annan personal, somju delvis har tUl uppgift att avlasta den egentliga poUspersonalen vissagöromäl. Det är aUtsä inte fråga om någon reell förstärkning av de personeUaresurserna. Och den upprustning som föreslås i fråga om utrustning m. m. ärhelt otUlräcklig för att kompensera stUlaståendet på personalsidan alltså ettstUlastående medan brottsligheten ökar eUer därutöver. BrottsUgheten har nått en sådan omfattning att jag trorde flesta är överens om att den är ett verkUgt aUvarligt samhällsproblem.Samhället kan inte längre garantera den enskUde medborgaren ett rimligt skyddtill person och egendom. Det är på sitt sätt glädjande att öppet harfastslagit detta i sina petita. Det borde då vara en väsentUg uppgift förregeringen att föreslå åtgärder för att komma tUl rätta härmed. är vi aUa överens om att man inte löser problemet medden ökande brottsUgheten enbart genom att utöka polisen. Men på kort sikt ärden mest effektiva åtgärden en ökning av polisens personeUa och övriga resursertUl en rimUg nivå. Men sedan fordras en läng rad ätgärder på oUka områden. Nyametoder måste prövas för att resocialisera lagöverträdarna, både inomanstaltsväsendet och inom frivården. Jag föreslog i mitt anförande iremissdebatten att man åtminstone beträffande våldsbrottslingarnaskulle försöka med nya metoder, särskUt eftersom de ofta har psykiskastörningar och enligt min mening därför borde fordra särbehandling, helst påsärskUda anstalter, där den expertis som finns i landet skuUe kunna medverka ien försöksverksamhet - mer kan man naturligtvis inte kaUa det. Oavsett vad man kan göra inom kriminalvården måstenaturligtvis huvudvikten läggas på förebyggande åtgärder. Det är aUa överensom, men mycket litet av förebyggande åtgärder har vidtagits i förhäUande tillbehovet. För att man skaU lägga tonvikten på förebyggande åtgärder talargivetvis bäde effektivitetsskäl och humanitetsskäl. Jag tror att man skall göraklart för sig att det kommer att fordras mycket omfattande insatser på en radoUka områden, mycket mer omfattande än vad jag tror att de flestariksdagsledamöterna är instäUda på, eftersom man inte har studerat behovet avåtgärder pä alla områden. Vi har underlåtit att stämma i bäcken, och därförmåste vi nu stämma i ån. Vi vet att det är betydligt arbetssammare ochdyrbarare. Ju längre vi dröjer, desto mer kommer åtgärderna att kosta. I dettaförebyggande arbete mäste man engagera hem och skola, barnavärds-nämnder ochandra samhällsorgan för ungdomsvården och inte minst frivUliga organisationerav oUka slag. Detta har ocksä framhållits tidigare i kväU. För att arbetet skaU bli framgångsrikt är det ocksåangeläget att få medverkan från massmedierna. När det gäller börstaten enUgt min mening förhandla om en nedtoning av våldet i TV-program-men.Det är visserligen knappast vetenskapligt bevisat om och i vUken gradvåldsprogram i TV verkar förråande på tittarna, men det är så pass mycket somtalar för att särskUt det s. k. underhållningsvåldet i längden kan verkaavtrubbande på deras allmänna inställning tUl våld, att man, enligt min meningallvarligt bör överväga åtminstone en nedtoning av väldsinslagen i programmen.Ännu angelägnare är det att dämpa våldsinslagen i biografernas fUmer, därvåldet tycks få allt större utrymme. I mitt anförande i remissdebatten omnämnde jagett uttalande av den bortgångne författaren , som i sina böckerbehandlat ungdomsbrottsligheten. Han tUlfrågades en gång hur brottslighetenenligt hans mening skulle kunna motverkas och svarade då, att han trodde attden enda utvägen var att få ett slags väckelse tiU stånd. Jag tror att detUgger mycket i det svaret. Vi måste på något sätt motverka den ökadevåldsmentaliteten i vårt samhälle över huvud taget och också återskaparespekten för andras egendom. Det är naturligtvis inte möjligt att fä fram ensådan väckelse genom ett riksdagsbeslut. Vad vi kan göra är att starta enupplysningskampanj mot våld och annan brottslighet och att i övrigt sätta inåtgärder av de slag jag nämnt. Ett exempel på sädana åtgärder är denrättsundervisning som förekommer i skolorna med polisens medverkan och som jagtror har slagit väl ut. Men den förekommer ju i aUdeles för liten utsträckning. Jag tycker att det är regeringens skyldighet att i denoroande situation som vi befinner oss beträffande brottsutvecklingen ta ettverkligt initiativ. Problemet är väl främst att utforma åtgärderna sä att deblir effektiva men inte aUtför drastiska. En parlamentarisk beredningmed uppgift att snabbt utarbeta närmare förslag tUl åtgärder är sannoUkt denbästa arbetsmetoden. upprepar sitt förslag om enkriminalpolitisk beredning för utformning av vår kriminalpolitik. En sådanberedning skuUe kunna fä till sin första uppgift att planlägga enupplysningskampanj mot brottsligheten för att därefter utarbeta förslag tUl denrad av åtgärder som behövs. För dessa åtgärder finns det redan rätt mycketutredningsmaterial, det gäUer helt enkelt att komma överens om att satsa päåtgärderna. Jag vUl, herr talman, tUlägga några ord om allmänhetensuppträdande vid våldsbrott. Ofta skUdrar tidningarna hur en angripen lämnasutan hjälp mot våldsverkare trots att många människor finns i närheten. Detverkar nästan som om dessa ofta tror att det inte är tUlåtet att ingripa föratt hjälpa en person som överfalUts. Jag tror det vore värdefullt med eninformation tUl aUmänheten om att den som kommer en angripen till hjälp harsamma rätt att använda våld som nödvärnsreglerna ger den angripne. Även ompoUsen skulle få ökade resurser, kan den ju inte finnas tUl hands överallt. Jagtycker det bör anses som en moralisk plikt för personer som bevittnar ettangrepp att i mån av förmåga och det sista viU jag understryka, annars kanolyckliga följder för hjälparen kanske uppkomma hjälpa den angripne, tUlspoUs hinner tUlkaUas och komma till platsen. NaturUgtvis kan detta iblandkompUcera utredningen i saken och ibland leda tUl att hjälpen går litet förlångt. Men det är enligt min mening inte ett tiUräckUgt motargument. Som riksdagsman för hade jaghelst önskat att här kunna ta upp en del av bygdens speciella problem. Detgäller TEKO-industrins situation och även företagsamheten i övrigt. Det gällerockså de olägenheter för bäde företagen och de enskUda människorna i mindresamhällen som orsakas av att väganslagen i sä liten grad gär tUl vägbyggandeoch framför allt till underhäll av de något mindre vägarna, de s. k.sekundärvägarna. Och det gäller den oro som råder beträffandejärnvägskommunikationerna. I dagens nummer av redovisas verkUgtoroväckande nedläggningsplaner från SJ;s sida beträffande den östra delen avSjuhäradsbygden. räknar jag emellertid med att kunna återkomma i dessafrågor i andra sammanhang under vårriksdagen. Med hänsyn tUl den långtframskridna tiden i fråga om både dagar och tidpunkt för dennaremissdebatt skaU jag därför inte, herr talman, ytterligare förlänga debattengenom att nu ta upp dem. Pä förslag av herr talmannen beslöt kammaren att uppskjuta den f»} J3 fortsattaöverläggningen tUl morgondagens sammanträde. § 2 På hemstäUan av herr talmannen beslöts att Kungl.Maj;ts proposi- tioner nrI och 2 skulle sättas sist på föredragningsUstan för morgondagens plenum. § 3 InterpeUation nr 31 ang.gymnasial utbildning för elever som väljer skogsbrukslinjen Ordet lämnades på begäran till (), somyttrade; EnUgt riksdagsbeslut skaUhuvudmannaskapet för skogsbrukets yrkesskolor ligga under landstingskommunalthuvudmannaskap. Tidpunkten för övergången sattes tUl den med enövergångstid av . Vidare innebär beslut att omskogsyrkesutbUdnigen skall inrymmas i gymnasieskolan förutsätter detta atthuvudmannaskapet skaU vara primär- eUer landstingskommunalt. har den situationen uppstått att det endast är ettfåtal landsting som den är beredda att övertaga huvudmannaskapet. Enligt uppgift lär vid minsttre tillfällen - den , 9.3 och 1.10 ha uppmanat landstingenatt inte föra några förhandUngar av bindande karaktär med den tidigare huvudmannenskogsvårdsslyrelserna. 1 den sistnämnda skrivelsen anges som skäl för dennegativa attityden "nu rådande oklarhet i fräga om landstingens framtidaåtaganden för skogsyrkesutbUdningen (grund-, fort-och vidareutbildning) ochförväntade förhandlingar rörande statsbidrag samt OJST;s kommande förslag omskogsbruksskolornas antal, lokalisering, personalfrågor m. När tog stäUning tUl huvudmannaskapsfrågan råddefullständig enighet kring det beslut som fattades. Utifrån detta konstaterandeförutsätter jag att samtliga ledamöter ansåg att ett överförande avhuvudmannaskapet borde ske . EnUgt vad jag underrättats omtorde det egentUga hindret för landstingen nu vara att statsbidragsfrågan ännuinte blivit löst. Därest förhandlingar mellan ochutbildningsdepartementet inte snabbt leder tUl resultat kommer detta attinnebära att de flesta landsting inte övertar skogsyrkesutbUdningen frän den IjuU 1971. Om sä blir fallet måste skogsvårdsstyrelserna tUldelas medel för attunder kommande läsår kunna bedriva yrkesutbildningen inom skogsbruket påtraditioneUt sätt. Denna utbildning kan då inte inordnas i gymnasieskolanvUket medför att eleverna inte får samma utbUdningsmöjUgheter som de ungdomar som väljer andra Unjer inom gymnasieskolan. Bland annat utesluts möjlig heterna tUl studier i allmänna ämnen som t. ex. svenska och arbetslivs orientering samt tUl fritt tillval i aUmänna ämnen. Dessutom får inte eleverna tUlgodogöra sig genomgångna läsår vid kommande övergångar tiU bl. Det blir således i första hand eleverna som får sitta emellan om inte förutsättningar skapas för en gymnasial yrkesutbUdning [43 Nr 13 även på skogsbrukets område. Torsdaeenden_ EnUgt vad jag har förstått, haringa regelrätta förhandlingar förts för 21 ianuari 1971 ' ' ° statsbidragsfrågan. Det är ytterst beklämmande om de ungdomar, som önskar utbilda sig tUl skogsarbetare, skall fåerfara att de på grundav ett uteblivet förhandUngsresultat fär en sämre utbUdning än Medhänvisning tUl det anförda anhåller jag om kammarens tUlstånd att fåställa följande fråga tUl herr utbildningsministern; VUkaomedelbara åtgärder ämnar statsrådet vidtaga för att de elever som önskarvälja skogsbrukslinje i gymnasieskolan skaU kunna erhålla gymnasialutbUdning från den 1 juU 1971? Denna anhållan bordlades. §4 Kammaren åtskUdes .