prot · FU09144 · 1971-12-31 00:00:00 — Men inte kom den efterlängtadestadsplanelagen. Då den tillkom var den redan föråldrad, UtveckUngen hade, somså tidigare, rusat förbi lagstiftarna. Redan vld lagens tillkomstframfördes därför förslag tiU ändringar. Allt tar emeUertid tid. Det var först , år1917, som ett lagförslag förelåg som stärkte samhällets möjhgheter att bevaka de Men lagförslaget förelades inte i . Efter ytterligare elvaår, dvs, 1928, framlade sakkunniga för revision av stadsplanelagen ettförslag som återigen underströk nödvändigheten av att tillvarata samhälletssynpunkter i markfrågan i de expanderande tätorterna. Detta förslag föreladesheUerinte . Först , dvs, 1931, kunde nästa steg tas. Men ijämförelse med då rådande lagstiftning utomlands framstår även 193 I årslagförslag som synnerUgen konservativt, Lagen gav visserUgen möjUgheter tiU enekonomisk zonexproprlatlon men ur det ursprungliga förslaget hade man strukitdet nödvändiga komplementet att införa rationella normer förmarkvärdestegringen. Därmed blev hela zonexproprieringsinstltutet mer eUermindre en tom gest. Jag vet Inte om dagens lagskrivare och lagstiftare kännertlU namnet , Han var fastighetsdirektör och chef för 1923-1929, Han var bl, a, ledamot sakkunniga förrevision av stadsplanelagen, och det är de grundläggande idéer som denne manpresenterade som är på väg att genomföras. Han utgav år1937 en bok med titeln . Dengjorde ett starkt intryck på mig, då jag som 18-åring läste boken, och dettaintryck kvarstår då jag nu återigen läst igenom hans intressanta skrift, Hasselquist berör Inte bara den nödvändigaexpropriationslagstiftningen utan skriver engagerat och initierat ommarkvärdestegrings-problemen. Han refererar, bland många andra, professor , som så tidigt somol907 i en av Verdandls småskrifter,"lordfrågan", skrev om markvärdestegringen: "Här rinner enständig ström av samhälls-skapande värden bort och kommer aldrig åter. Varje årläggas enbart 1 vårt land nya mihoner till de redan uppsugna mihardema. Detagas från vårt folks arbete, dessa summor, och de skola vila som en tyngandebörda på alla kommande generationer. , som förflyter utan att någonåtgärd -vidtages, läggas nya, obotliga skador till dem, som redan åstadkommits.Hur länge skaU samhället låta det fortgå på detta sätt?" Ja, hur länge skall samhäUet låta detta fortgå? Denarbetsfria inkomstens domäner haraUtid skyddats av feodal- ochborgarsamhällena, och det är vid dessa domäners råmärken som gränsUnjen gårmellan kapitalistisk och sociahstisk samhällsuppfattning. Det är därför Inteförvånande att kämpade för en jordreform. Han tog redan1903 Initiativet till de markförvärv som inledde aktivamarkpohtlk, 1904 inköptes egendomen , Det intressanta i detta sammanhang, inte minst för dagensborgerUga poUtiker, som har yttrat sig i denna kammare , torde emellertidvara att de som hade en sociahstisk samhällsuppfattning inte var ensamma Ikampen mot det privata jordmonopolet i tätorterna. Det fanns på den tidenborgerhga politiker som arbetade för inte bara en aktiv markpohtlk utan även påatt överföra markvärdestegringarna till samhäUet. hade stöd av högenepresentanten ,F,och representanten för hberala samhngspartiet , då hantog Initiativet tlU tomträttsinstitutet som tillkom genom lagen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen 1907, Ochdet skall tiUäggas, vilket jag tycker är väsenthgt, att K,A. WaUenberg, somsatt i stadsfuUmäktige 1883-1914, var en synnerUgen engageradförkämpe för denna kommunala progressiva markpoUtik, Den famihetraditionenborde inte ha försvunnit. Även andra borgerhga pohtiker har känt detta samhäUsansvar,1906 föreslog den Uberala stadsfuUmäktigeledamoten i attfullmäktige skuUe begära att Kungl, Maj:t tillsatte en utredning omtomtvärdestegringsskatt. Förslaget stöddes bl, a, av den tidigare nämndehögermannen som framhöU att det var "en mycket rättvisprincip". Men det hela gick som vanUgt synnerligen trögt. En motiontih riksdag om utredning om tomtvärdestegringsskatt biföUs av andrakammaren, men avslogs av första. Motionen återkom men avslogsunder hänvisning tiU pågående utredning. höU nämhgen på meden sådan , En särskild kommitté avlämnade 1912 ett förslag tiU ensärskild fastighetsskatt och ett förslag till jordvärdestegtingsskatt.Men något förslag framlades aldrig för . På Initiativ av finansminister föreslog emeUertidKungl, vid riksdag att som förberedande åtgärd för en värdestegringsskattskuUe förorda att ett ingångsvärde faststäUdes som grund för beräkningenav värdestegringen. Andra kammaren biföU, men den mer konservativa förstakammaren avslog propositionen. Återigen en konservativ seger, men den blevkortvarig. års riksdag godtog förslaget. Uppskattningen ägde rumunder senare delen av 1920 och avsåg markvärdet vid utgången av 1919. Men progressiva borgerliga pohtiker fanns även så sent som1920. Sedan tycks det ha bhvit mer tunnsått med dem på det här området.Justitieministern i År-vid ministär, , utarbetade dåpersonUgen ett förslag till en särskild typ av fastighetsstegrings-skatt. Enkommun som ut-vidgar t, ex, trafikleder skuUe ha rätt att utta ett särskiltbidrag för att täcka kostnaderna på grund av den fastighetsvärdestegring somuppkom genom de kommunala Insatserna, Kommimen skulle ha ett s, k,bettermentsbldrag. Som skäl för lagstiftningen anfördes att man lyckats få ut5 mihoner kronor av tomtbolag och andra fastighetsägare på dåman byggde den nu gamla , Detta var halva kostnaden för bron.Markägarna på fick betala halva kostnaden för sinbroförbindelse. finns det något som heter båtnadspengar som iprincip innebär detsamma men som inte tiUämpas i någon stöne omfattning. Ättmarkägarna skulle betala halva kostnaden för en bro har Inte diskuteratspå länge, trots att tiUkomsten av t, ex. en bro i aUmänhet Innebär betydandearbetsfria inkomster för markägarna. Professor angav nyUgen i artiklar I DagensNyheter och att taxeringsvärdet av marken meUan 1952 och 1970 ilandet som helhet stigit från 18 mUjarder tiU 67 miharder eller med drygt 270procent, 1 genomsnitt var stegringen i löpande priser 2,7 miharder . Men, som framhåUer, så "ärmarkvärdesförändringarna på Nonlands myrar och ödegårdar av ringaintresse. De verkUgt Intressanta markvärdestegringarna, de som särskilt börIntressera riksdagsmännen i samband med expropriationslagstiftningen, är desom skapas i samband med utbyggnaden av våra tätorter. Det är där deoberättigade mihard-vinsterna framför aUt göres," Ja, det är här de oberättigade mihardvinsterna framförallt görs. Markvärdena för hela riket ökade med 270procent, I ökade de . Det är miljardvinster somtas från det arbetande folket och som vilar som en börda på aUa kommandegenerationer, "Hur länge skaU samhäUet låta det fortgå på dettasätt?" Vi står inför ett viktigt avgörande , men vi skaUändå veta att vi bara tar ett halvt steg. Det grundläggande problemet lösesinte. En förutsättning för att lösa markproblemet är att kommunerna gesresurser för att på ett så tidigt stadium som möjUgt förvärva den mark som debehöver för utbyggnad och expansion, att föra en sådan poUtik attexpropriationslagen mte direkt behöver användas. Detta kräver att ekonomiskaresurser ställs till kommunernas förfogande så att kommunerna dels kan förvärvamarkområden, dels kan upplåta marken med tomträtt såväl tiU bostadsbyggande somtiU industrier. Kommunerna skaU inte, som sker i många faU, tvingas sähamark som de en gång förvärvat. Kommunernas situation har under de senaste årenförsvårats. Det finns inte resurser för en expansiv markpoUtik, 1967 förvärvadekommunerna fastigheter för 1 245 mihoner kronor, 1968 för 1 185 miljonerkronor, 1969 för 962 mUjoner kronor och 1970 för ca 810 mUjoner kronor. Trotsmarkvärdestegring och penningvärdeförsämring är det ett gradvis sjunkandebelopp . "Lånefonden för kommunalamarkförvärv" är en droppe i havet i detta sammanhang. /72 stäUderiksdagen 50 mihoner kronor tiU fondens förfogande och bostadsstyrelsenföreslår /. Svårigheterna är kanske störst för de expanderande mindrekommunerna. Tag exempelvis i som får stora ekonomiska problemgenom den industriella expansionen! Kommunerna behöver köpa mark för att kunna göra en rationellplanering. De bör också köpa marken för att kunna överföra de framtidamarkvärdestegringarna tiU alla medborgarna 1 kommunen dvs, för att genomföratomträttsinstitutet. Men ekonomiska resurser ges Inte till kommunerna för ensådan planering. Om man kan köpa måste man nästan åter säha markentill de etablerande företagen för att klara ränteproblemen och för att fåresurser för att köpa nya markområden, kanske för senare försähning. Detta måste stoppas. Det krävs inte mer kapital då kommunenförvärvar mark än då ett Industriföretag gör det. Industriföretagen belånaromedelbart marken, och det är det arbetande folkets sparande som ställs tiUindustrins förfogande, även om belåningen sker i en privatbank. Detta sparandekan folket stäUa tiU sitt eget förfogande, och Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen motsvarandeminskning kan ske av industrins kapitalbehov utan att det på något sätt hämmarden industriella utveckUngen, LO har föreslagit att av ÄP-fondens medel skallavsättas för inköp av Industriaktier, AP-fondens medel uppgår till 45mUjarder, och dessa är självfaUet redan placerade. Men AP-fonden växer snabbt,1980 beräknas fonden vara uppe I 170 mUjarder kronor. Det är självfallet frågaom användningen av de medel som efter hand tillföres fonden, inte de redan placerade,PrincipieUt har jag inte något att invända mot LO;s förslag, även om det börunderstrykas att den svenska aktiemarknaden är begränsad och att operationenkräver yttersta försiktighet så att det inte sker en ökning av den privataarbetsfria inkomsten på aktiesidan genom höjda aktiekurser. FinansministerGunnar Sträng har emeUertid uttalat en större tveksamhet och lagt tonvikten påsäkerheten i placeringarna, även om man nu tillåter att andra försäkringsbolaggör aktieplacerlngar. En tillfredsställande säkerhet skuUe sannerUgen erhåUas omAP-fonden prioriterade kommunernas markköp, och avkastningen på sparandetskulle bU stort, precis som faktiskt sade i denna talarstol. Detskulle finnas framtida utrymme även för aktieköp. Den invändning som man aUtldhör:"Det bUr inte mer pengar tillgängUga genom en sådan placering",äger en trivial giltighet, bUr det varken mer eUer mindre pengar,Trlviahteten kan endast framföras av de Uberaler och konservativa som saknarförmågan till prioritering efter poUtiska värderingar, eller som medvetet inteönskar uttala sina värderingar, I detta fall är den poUtiska prioriteringenavgörande, och låt oss då diskutera den. Här sammanfaller ju därtill kravet påsäkerhet och kravet på avkastning på det av löntagarna insamlade kapitalet påett markant sätt med en radikal poUtisk värdering. Några drastiska förändringarI AP-fondens statuter behöver Inte göras för att driva en sådan poUtik,Hänvisningar till pågående utredningar behöver inte användas som en ursäkt förett aktivt och snabbt handlande. Låt mig, herr talman, slutligen understryka att jag intehar några som helst moraUska synpunkter på de individer som i dagens samhälletar ut den arbetsfria inkomsten på jord värdestegringarna, inte ens när dessasom i ett fall lär ha uppgått till 20 . Men jag har moraUskasynpunkter på det samhäUe som tiUåter sådant. Jag har moraUska aspekter på delagstiftare som inte tidigare haft kraft att ändra på dessa förhållanden. Jag har i mitt anförande, herr talman, redogjort för fleraborgerUga poUtikers handlande i det förgångna när det gäUer markproblemen. Närman nu lyssnar till de borgerUga talama - , , ,m, fl, läser de borgerliga motionerna och reservationerna samt höratt hberala borgarråd vill säha centralt belägna områden I stad, serdet ut som om den konservativa falangen inom borgerhgheten har förstärkts idessa frågor , Det är i så faU en skrämmandeutveckUng, Men jag hyser en förhoppning om att jag har nusstaglt mig.Det kanske finns borgerhga pohtiker, som upprätthåller en viss radikaltradition, och kristna riksdagsmän, som har tagit stäUning, Det får vi snartreda på då voteringen sker. Jag önskar iaUt bifall tiU utskottets hemställan. Under detta anförande övertog herr talmannenledningen av kammarens förhandhngar. HenTOBÉ (fp) kort genmäle: Jag får väl vara tacksam för beröm åt äldre Uberalapohtiker. Han sade att det ännu fanns sådana som var såradikala att de över huvud taget kunde tänka sig tomträtt. Jag förstår inte vaddet Innebär för radikalt att verka för tomträtt. Jag vet att det är en gammalhberal tanke. I den kommun som jag har arbetat i har vi inte någonting emottomträtt, fastän vi har haft svårigheter med finansieringen. Kan den avgenom AP-fonden i prioritering med allting annat, så inte mig emot. Deanföranden som har håUits från hberalt håll här har inte i någon mån väntsig mot tomträtt såsom ett lämphgt sätt att begränsa oförtjäntmarkvärdestegring. Däremot har vi gått emot det tankefel som finns iexpropriationslagen, nämhgen att tomträtt skaU kunna utgöra en särskildexpropriationsgrund. Men det har inte med denna sak att göra. HerrADOLFSSON (m) kort genmäle: Vem skah man egentUgen tro på: statsrådet som förklarar att vi sersoclaUseringsspöken i detta sammanhang eUer som på allvar gör dessaspöken levande? Vifrån moderat håU ser verkligen som ett spöke framför oss den tanken att manskuUe använda AP-fondernas miharder tih att tvångsköpa svenska egnahem ochsvensk jord över huvud taget. HenGREBÄCK (c) kort genmäle: Jag har vld ohka tiUfäUen framhåUit att vi behöver en rationellhushåUning med marktillgångarna här i landet. Det finns givetvis kontroversieUamotsättningar när det gäller markanvändningen för oUka ändamål. Men här sägs såofta i debatten att samhäUet har ett mycket stort behov av mark, inte minstkommunerna. Jagskulle vilja rikta en vädjan närmast tiU att ta reda på hurstort detta behov är. Jag tror att det skuhe hyfsa debatten i fortsättningen iganska hög grad. Det skulle inte vara omöjUgt, tycker jag, att verkUgeninventera behovet. Dethar uppgivits jag är inte riktigt säker på dessa siffror - att det skuUekosta 5060 miharder kronor att lösa in det svenska fastighetsbeståndet närdet gäller jordbruksjord. Om kommunerna köper för 1 mihard kronor , kanman lätt räkna ut att det inte skuUe ta att lösa in aUjordbruksjord i detta land. Det skulle väl räcka tiU för kommunernas behov. Jagtycker inte att kommunernas markförvärv är så små, men låt oss verkhgen ta redapå hur mycket jord som behövs! Det bhr mycket lättare att diskutera de härfrågorna då; annars famlar vi I det ovissa . Sedan kan vi börjaresonera om var vi behöver sätta In expropriationslag och annan lagstiftningför att komma fram till den rationeUa markhushållning som är önskvärd ur allasynpunkter. Torsdagen den 9 december1971 Ändringari byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen HerrOLHEDE (s) kort genmäle: Jag har här gjort en jämförelse meUan vissaradikala borgerliga poUtiker och dagens pohtiker. Jag tror inte jag harmycket att tiUägga de uttalanden som har gjorts av dem som känner påsig att de har haft denna konservativa syn talar för sig själva. Hen (): Det mesta av det som bör sägas I den här långa debatten ärnaturligtvis sagt. Men det är en Uten sak som jag tror det kan vara nyttigt attfå Införd I kammarens protokoU och som hänger samman med planeringsbehovet. Det har talats så mycket om planering, planeringsbehov ochplaneringsproblem. Själv är jag naturhgtvis inte alls negativt instäUd tiUplanering, eftersom jag under praktiskt taget hela mitt yrkesverksamma Uv harsysslat med planering för markanvändning. Det finns många ohka former avplanering, och man förleds lätt att tro att all planering är detahplanerlng,planering för stadsplane- och byggnadsplaneändamål. Så är dock inte fallet. Denformen av planering det bör vi ha klart för oss sker för tätbebyggelse ivåra samhäUen och i attraktiva lägen omkring samhäUena. Den är dyr att utföra,den kräver ganska stora planerlngsre-surser, den tar och denkompUcerar över huvud taget samhällsmaskineriet. Därför bör man intedetahplanera I onödan; planeringen får inte bh något självändamål. Jag skuhe viha poängtera och i ett sammanhang få infört ikammarens protokoU att vi i ett avseende tycks vara ense. sägerpå s, 5 I sitt betänkande nr 26: "Glesbebyggelse är och kommer att varaden enda lämphga byggandeformen i stora delar av landet," Det tror jagockså, men inte i tätorterna och inte heUer i tätorternas omgivningar; däremoti stora delar av det övriga landet. Den uppfattningen strider emeUertid mot denbild av vårt lands bebyggelse som den karta ger som är fogad tlU civUutskottetsbetänkande nr 26, Det är en oerhört tendentiös karta det ser ut som om helaGötaland och hela vore fullspäckade med fritidshus. Så är ju inte aUsfaUet, I de på kartan uppritade små kvadraterna med 25 kvadratkUometers yta,där det finns 200 fritidshus, tar fritidshusens tomter upp avarealen, Stöne är inte problemet I de övervägande delama av vårt land, detta uttalande om glesbebyggelsens betydelse även Iframtiden, som jag citerade ur civilutskottets betänkande, har nucivilministern fogat det uttalandet att det givetvisinte är avsikten att driva igenom en detaljplanering i de områden av landet därglesbebyggelse med fördel kan betraktas som den naturUga formen för byggande.Jag tycker det är värdefullt att detta är sagt inte minst med tanke på vårakommunalmän, eftersom det även i de delar av landet där det enUgtcivilutskottet och civilministern är naturhgt med glesbebyggelse råder ettväldigt tryck från planeringsbyråkratin, en planeringsbyråkrati som gärnanappar på varje invit till detaljplanering. Det finns massor av konsulter somtävlar om att få detaljplanerlngsuppdrag med kostnader, tidsutdräkt och krångelsom föhd. När det gäher att begränsa utrymmet för detahplanerlngsraseriets entusiasteri sådana delar av landet, tror jag som sagt att det är värdefullt att Iriksdagens protokoU ha de här två uttalandena antecknade. Hen i (s); Ansvaret för samhäUsbyggandet åvilar stat ochkommun. Under de sista decennierna har kommunernas arbete med samhällsbyggandetfått aUtmer ökad betydelse, MarkpoUtiska utredningen framhåUer att en önskvärdökning av kommunens Inflytande på samhäUsbyggandet synes kunna åstadkommasendast genom ökat kommunalt markägande. De kommunala åtgärderna bör varalångsiktiga och syfta tih en god markberedskap så att möjUgheterna att påverkadet framtida samhällsbyggandet säkerställs , I fråga om den kommunala markpoUtikens InriktrungframhåUer majoriteten inom markvärdekommittén att en dominans i frågaom markinnehavet gentemot en på många händer sphttrad äganderätt skuUe geplanmonopolet ökat reellt innehåll. En god beredskap är enhgt minmening av stor betydelse i flera avseenden. Kommunen kan, om den förfogar övermark i tillräckUg omfattning, bestämma när och var bebyggelse skah komma tiUstånd. Därigenom säkrar man ett ändamålsenUgt samhällsbyggande och en godsamhällehg investeringsekonomi. Markinnehavet ökar vidare kommunens möjhgheteratt aktivt påverka bebyggelsens utformning i samband med bebyggelseplaneringenvid valet av hustyper och vid bestämmande av lägenhetsfördelningen m. m. Isammanhanget kan också påpekas att dessa faktorer i mycket hög grad styrbostadskostnaderna. Mot bakgrund av det anförda anser jag i hkhet medmarkpohtiska utredningen och markvärdekommitté att en aktiv kommunalmarkpohtlk är nödvändig för att samhället skaU få tiUfredsställande kontrollöver den kompUcerade process som samhällsbyggandet utgör. Expropriationsrättensyftar främst tlU att det aUmänna skall kunna trygga tillgång på mark förexempelvis bostäder, affärs- och industrilokaler, trafikleder, skolor,fritidsanläggningar m. m. har vissa reformer genomförts. Trotsdessa anses fortfarande många olägenheter vara förenade med gällande bestämmelser.De föreslagna ändringarna I expropriationslagstiftningen syftar bl. a. till attmotverka markspekulatlon och att möjhggöra en mera demokratisk planering avsamhällsutbyggnaden. Kommunerna får stöne möjhgheter att föra en pohtik sompressar hyror och priser på egnahem, konsumentpriser och kommunalskatter. I diskussionen nämns ofta en särskild typ avmarkspekulation, den typ då en person kan göra stora vinster genom att köpamark biUlgt och säha den dyrt. Spekulationen tillgår då så att vederbörandeförsöker undvika en försähning så länge att tätortsbebyggelsen når ända In påknutarna. Detta gör det möjUgt att få ut ett högt pris. Men den från kostnadssynpunkt viktigaste typen avmarkspekulatlon är en annan. Det är när byggföretag köper mark. De gör detdärför att markinnehavet innebär byggnadsrätt för företaget i fråga. Genom attföretaget äger marken behöver man Inte konkurrera med andra företag om självabyggandet. Detta monopol på byggnadsrätten är värt mycket Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen för varjebyggföretag, och därför är företagen beredda att betala ett högt Byggföretagens markköp har i hög grad bidragit tlU att pressa uppden allmänna prisnivån på mark inom en mängd orter i landet och Intebara I storstadsregionerna. Denna beredskap att betala ett högt pris bidrar naturUgtvis till att fördyra bostäderna. kostnadshöjande faktor är utan tvivel den brist på konkurrens I entreprenadledetsom föher av markköp. Man kan säga att två konkunensldeologier här står motvarandra. o privata byggarna och I praktiken även de borgerUgapartierna talar om att detbehövs fri konkurrens om byggbar mark och de båda gemensamma Intressenterna gårtUl storms mot kommunalt markmonopol. är det så att vld fri konkurrens ommarken får det företag byggnadsrätt som betalar det högsta priset. Den andraUnjen är att kommunen eller en kooperativ byggherre äger marken, och då bUr deten förhandlingssituation, en anbudstävlan, där byggföretaget inte i kraft avmarkägande har trumf på hand. Då bUr det den som bygger förmånUgast vld givenkvaUtet som vinner. Det finns en mängd exempel på hur markinnehav har gett ochger byggnadsföretagen stora fördelar. Jag skaU här nämna två faU. Det ena gäller , Vågsjö gård. 1 en kommunalnotishösten 1969 i heter det: "Beslut om att köpa Vågsjö gårdfattades efter omröstning 1 fuUmäktige på torsdagskväUen. I köpeavtaletingår rätt för säljaren byggfirman L E att bygga 50 småhus Iköpingen. Två centerpartister yrkade på avslag för hela köpet.Socialdemokraterna ville ha bort klausulen om byggrätt för L E Lundberg.Beslutet gick dock Igenom efter kommunalnämndens förslag." I den kommunen harman borgerUg majoritet. Jag viU så ge ett exempel från mitt eget län och kommun,och . gjorde ensatsning på . Företaget köpte en rad saneringsfastigheter i stadenscentrum och sökte täcka in företagets expansionbehov genom attgradvis köpa en krans av fastigheter längs dåvarande norra kommungränsen. Någraav råmarksfastlgheterna lyckades köpa, andra Inte. Stor uppmärksamhetväckte det när han plötsUgt ärvde en av de fastigheter han tidigare förgävesförsökt köpa. Kring denna arvsfastighet, Trangärdstorp, blåser debattensvindar i . vill bygga, kommunen fastslår att platsen skaU varaströvområde, hugger ner skogen. 1 Plan 71, planerlngsregions långtidsplan, ärTrangärdstorp fortfarande grönområde. I verkUgheten har området en annan färg.Just nu kalhugger nämhgen byggmästare stora delar av skogen. BiUerudsmoderna skogsmaskiner går fram med förödande verkan. När en orienteringstävUngskuUe håUas I trakten upptäckte man att det plötshgt inte fannsnågon skog kvar att orientera i. Billerud har köpt skogen på rot och avverkarbort emot , heU enhgt regler. Ett ca eller stort område kalhuggs och kommer att hkna ett månlandskap. Flera av de här affärerna har det gemensamt attbyggföretagen inte behåller marken i sin ägo utan säher den tih kommunen intesällan tlU s. k.humant pris - men de förbehåUer sig då rätten att få bygga konkurrensfritt,antingen på marken i fråga eUer på annan mark Inom kommunen.