prot · FU0963 · 1971-12-31 00:00:00 — Sedan länker jag här inte gå in på tanken att den negativakritiken från de aktiva skulle ha påverkat effekten. Läl mig bara säga att mittsyfle med interpellalionen har varit att få tUl slånd en analys av utbildningssystemetsresultat , en analys som skulle kunna leda tUl alt sysiemel anpassadesefler de vunna erfarenhelerna. Jag upprepar att de resultat som vunnits närdet gäller elevernas sludiepreslationer visar att en förbättring har kommittill stånd. Låt mig la ett exempel från universitetskanslersämbetets rappori.Kanslersämbetet skriver ungefär så här; Men i den mån det varit möjligl attgöra jämförelser lycks de utfalla tUl det nya systemets förmån, UKÄ harkonstaterat att nyböriarna i engelska och statistik inte ensefter fyra terminers studier uppnält tvä betygsenheler i samma utsträckning somnyböriarna klarat 40 poäng vid börian av den tredje terminen. Slutligen konstaterar jag, herrtalman, och där är jag nöjd med inlägg, att syflel medinlerpellationen har varit att peka på önskvärdheten av ingående granskning avde vunna resultaten. På den punkten är vi hell överens. Vi kanske skiljer osslitel när det gäller meloderna, och universitetenhar enligt regeringens bedömning att fortlöpande följa, korrigera ochförbättra. vill pä typiskt folkpartisätt ha en särskild utredning. HenNORDSTRANDH (m): Först etl tUlrättaläggande av ett uttalandeav statsrådet , fälll i deballen med . Vi "råkade"inte fä en arbetskonflikt på utbildningsområdet, som uttryckte det.Det var regeringen, inklusive , som ulan molvilja - snarare medglädje proklamerade lockout. Dä skall man inte säga att del råkade bU enkonfUkt på della område. Liksom i sin interpellalion om utfallet avPUKAS-systemet vill jag inledningsvis men med nägol andra infallsvinklaranlägga ett par kriiiska synpunkler på situationen för den högre utbUdningenjust , när del gäller den punkt vi nu behandlar. Vissa gemensamma frågor. Fram till slutet av 1950-talel ägde, somstatsverksproposilionen och betänkandet framhåller, utbyggnaden av den högreulbildningen rum på de äldre universitets- och högskoleorterna. Under1960-lalel har ulbyggnaden lill slor del skett genom att utbildning anordnatspä nya orter, framför allt i , , , och ,ökar antalet studenter på universitets- och högskoleorterna i en laklsom inle varil förutsedd, med speciellt slark lillslrömning till de fUosofiskaoch samhällsvetenskapliga fakullelerna. Också de ekonomiska problemen Kungl, Maj:ls förslag budgel 1971/72 förden högreutbildningen i landel, som utskollet i allt väsentligt accepterar, kosiar mängamiljoner kronor men mäsle ändå med hänsyn lill omfattningen av universitetsundervisningenbetecknas som magert. Det gäller närmast, enligl rekommendalion frän den tillsjälvförinlelse regeringslrogne universilelskanslern, för universilelen allövervintra i väntan pä bällre budgettider, om nu någonsin sådana kommer undernuvarande poliliska förhållanden. Statsråden och har man fårhoppas motvilligt, det fär man verkligen göra måst böja sig underfinansministerns färla. Ingen vel bällre än herrar och ochuniversilelskanslern alt del kommer att bli en läng och bister vinter. De resurser som siälls förfogande är alltsåolillräckliga, och del gäller i allra högsia grad forskarutbildningen, menockså innehållel i UtbUdningen över huvud löper risk all bli sämre. Denytillkommande studenterna har dessutom, efler alt ha genomgått ell gymnasiummed, om inte alla tecken slär fel, ätminsione i vissa ämnen sjunkandekunskapsstandard, lösare kunskaper all bygga sina universitetsstudier på.Samtidigt skall genomströmningstaklen hällas. Jag viU i det sammanhanget i likhel med resafrågan om inle PUKAS-systemet snarasl ändå måsle revideras på en del punkler,ju förr dess bältre. Jag måste säga all jag har den åsiklen, därmed ickeviljande i och för sig komma ät tankegången bakom sysiemel. gjordefaktiskt det kunde man märka om man lyssnade uppmärksaml på honom då han höllsig mera till del sakliga vissa medgivanden om att alll inte var välbeställt. Jag menar all gör klokl i all forisätta all utvärderaresultaten och vidta åigärder redan på del tidiga stadium som det nu rör sigom, Värdel av akademiska examina sjunker, allt medanprodukiionen av akademiker ökar med en arbetsmarknadssituation som är minstsagt kärv. Bland Kungl, Maj;ts framlagda utbildningspropositioner visarden om utbildning av bibliotekspersonal, signerad icke ulan IngvarCarlsson, en myckel anmärkningsvärd nedvärdering av akademiska examina. Viälerkommer lill del senare under riksdagssessionen. Påfallande är också delideliga hänvisandet lill 1968 ärs ulbildningsulredning, U 68, som den trollkarlsom liksom skall lösa allt. Del här hänvisandet är ibland nästan groteskt. Delkommer igen i alla sammanhang. Min uppfattning är att man inte skall vänta sigalltför mycket av U 68 - den har en oerhörl svår uppgifl - med dess allmännafilosoferande och dess ideliga ideologiska övertoner. Måhända samlar den sigdock mycket lyder pä del - på slullampen till praktiska och hårdhänta beslul,befriade från jämlikhetsfloskler och falsk överlro pä aUas förmäga tillteoretiska studier. Betydelsefullt är i detta sammanhang, att detstudieekonomiska systemets brisier börjar bli mer och mer uppenbara. Banklänskulle vara bällre dessa förkättrade banklän. VUken ödets ironi och vilkenmonumental gravsten över den stora idén, kläckt av bl. a. herr statsministern!Systemets inflatoriska konsekvenser är betydande, men väsentligare är dock, attom en student som uppbär studiemedel får en sådålig ulbildning att hans återbelalningsförmäga blir sämre än vad somföresvävade honom vid studiernas början, ja då har han ju verkligen blivitlurad för att använda elt hårt men rällvisl ord. Regeringen måste och riklar jag mig lill närmasl är ansvarig för den del av huvudtiteln som vi nu behandlar -besinnaden samfällda effeklen av sludiemedelsinflalionen, utbildnings-resultatensförsämring och övemtbudel av akademiker. Övervägs alltså nägra åtgärder? Allbara låla utvecklingen löpa vidare i ganska okontrollerade banor kan komma jag ser del framför mig alt leda allvarliga fackliga och även poliliskaspänningar. Någon ökad jämlikhet torde under alla förhållanden inle uppnäs. Signaler om speciell njugghet mot vissa universiletsämnen- med högl utvecklat sinne för ordens valör har man kallat dem för"lyxämnen" har pä sistone utgått från universilelskanslersämbetet,där ell par avdelningsdirektörer förmodligen med kanslerns goda minne mereller mindre pratat bredvid munnen. Bakom spökar äter U 68 som planerar attgruppera universitetsundervisningen inom yrkessektorer. Kulturämnena ryms intesärskilt bra i sektorerna och kan inte enkelt inordnas i yrkesutbUdningen. Deuttalanden som gjorts är, som jag ser del, illavarslande. Redan nu har tillströmningen till mänga s. k. periferaämnen dämts upp genom alt man normall bara kan välja nägol av dem som sislaämne i en utbildningslinje. Man hoppas kanske - Iroligen t. o. m. - altsludenlerna skall lappa intresset för dem, medan de läser de matnyttigareförsia ämnena. Är della omtanke om studenterna är det i viss män förlåtligt. Ärdet däremol direkl fientligt mol de små kullurämnena sä är det närmasloförlåtligt. Ännu värre saker lycks emellerlid vara pä gång. Detförefaller t, ex, som om de klassiska institutionerna håller pä all rustas ned.Genom pressen har gått uppgifter om institutionerna för antikens kullur ochsamhällsliv vid universiteten i , och Slockholm, Beslul har, om jaginte är fel underrättad, fallats av universilelskanslersämbetet om allexempelvis assyriologi och iranska språk skall upphöra som examensämnen. Självfallet mäste del göras avvägningar. Den lid är välförbi dä det var den resandes fullkomliga ensak vad han ville siudera. Den somskaffade sig en lämligen oanvändbar utbUdning fick stå sill kast del vel herrMoberg lika bra som jag från vär lundalid. Vanligtvis lyckades han dock lillsist fä lag på etl någorlunda adekval arbeie, kan man emellerlid knappastlämna sludievalel helt frilt och låla tusentals ungdomar del anlalel gäller delnu - slå sill kast. Det är en sak. Men del är inte detsamma som all lolalslyrapå del sättet alt vissa ämnen sätts hell i strykklass eller t, o, m, färförsvinna. Jag har fakiiski inte ell sådant förlroende föruniversilelskanslersämbetet alt jag skulle vara villig att låta del ämbelelensaml agera rorgängare här. Del är regeringens och i sisla hand riksdagensansvar del rör sig om. De slyrivriga utbildningsplanerarna pä oUka nivåer mästesjälva - det är ofrånkomligt styras med härda tömmar och kanske t, o, m,bildligt talat med en och annan piska. Del är väl ändå inte meningen att vårauniversitet skall på litel göras ]Vjj 3 helt urarva inom vissakulturområden. Del menar väl inle , A i" oTi Slutligen vill jag säga ett par ord om några motioner somav utskottet P behandlas underdenna punkt, "Vissa gemensamma frågor". Vissagemensam- motionen 886 om begränsning avtillträde till forskarutbildningen ma frågor framhållits från moderat håll att"det med hänsyn UU resursbristen inomforskarutbildningen i stället bör ankomma pä Kungl. Maj:l att ansvara för attden nödvändiga tillträdesbegränsningen kommer lill stånd" Motionärernaanser del inte acceptabeU att en del universitets-och högskoleinstitutionerkommer i den situationen att de tvingas awisa ett storl antal sökande utan attkunna siödja sig på centralt utfärdade anvisningar. Enligt motionärernas meningär det rimligt att Kungl, Maj:t, som bär ansvaret för den uppenbartotillräckliga medelstilldelningen för forskarutbUdningsreformens genomförande,också tar det yttersta ansvaret för den nödvändiga tillträdesbegränsningen. Sedan motionen skrevs haruniversilelskanslersämbetet i en skrivelse tUl läroanstalterna behandlat vissafrågor rörande en begränsning av doktorandantagningen, bl, a. hur en sådanbegränsning skall genomföras. Det är att hälsa med tiUfredsställelse liksomockså utskotlels uttalande om att "universitetskanslersämbetet även ifortsättningen följer utvecklingen med stor uppmärksamhet och vidlar deytterligare åtgärder som visar sig erforderliga i syfte att underlälta delokala myndigheternas bedömning av urval och antagning tUlforskaratbUdning", Med della kan man, menar jag, tUls vidare hjälpligtlåta sig nöja, SkuUe effeklen utebli, bör saken emellertid tas upp igen. I motionen 382, en moderat kommitlémotion, angåendeurvalet av elever tUl spärrade utbUdningslinjer påpekas att del kvoteringssyslemmed avseende på de sökandes skolunderbyggnad som lillämpas vid urvalet avsluderande till viss utbUdningslinje inom kompetensområde harvisat sig medföra vissa mindre önskvärda effekter. Det gäller speciellt dåantalet sökandegrupper är mycket storl. Exempel på sådana utbUdningslinjer inomgrundskolans kompetensområde är sjukgymnast-, sjuksköterske-, arbetsterapeut-och laboralorieassistentulbild-ningen. De sökande indelas, har vi understmkit, i fyrahuvudgrupper efler utbUdningstidens längd och i tre undergrapper efter detbetygssystem de bedömts efter. Härigenom får man inte mindre än elva möjligasökandegrupper, vUka alla skall tilldelas studieplatser i proportion tillantalel sökande inom respektive grupp. I princip kan - det är uppenbart - enperson förbättra sin konkurrenssituation, framför alll om han lUlhör en av demindre sökandegrupperna, genom att etl antal kamrater inom samma grupp men medsämre betyg lämnar in vad jag skulle kunna kalla för okynnesansökningar. En annan och i praktiken aUvarligare effekt uppstår i demånga faU där sökande har mer än en behörighetsgivande skolunderbyggnad. Huvud regeln är då att man förs till huvudgrupp efter den längsta utbildningen och tUl undergrupp efter senast genomgängen utbUdning. Detta har i flera faU medförl att en sökande inte kunnat utnyttja sitt mest konkurrens- 86 kraftiga belyg. Såsom illustrationkan nämnas - del har vi dragil fram ett fall, där en sökande hade 4,72 i genomsnitt i grundskolebetygetoch 3,65 i sludentbetyget och inte blev antagen UU viss utbildning, eftersomstudentbetyget inle räckte UU i konkurrensen, vilkel däremot grundskolebetygetskulle ha gjort, om hon fåll utnyttja detta. En sökande kan således efter attha genomgått gymnasium slås ut av en annan sökande med endast grundskola menmed högre belyg. Detta kan inte vara riktigt. Del uppfattas av ungdomarna underinga förhållanden på någol sätt som rättvist. Om man lägger en härd synpunkt pådetta måste det betecknas som orimligt att ulbildning praktiskt kan vara ochbli en belastning. I väntan pä den översyn av kvoteringsproblemen som tordeverkstäUas vid behandlingen av kompetensulredningens förslag förulsällerulskottet all allvarliga anslrängningar görs för att redan nu rätta till deicke önskvärda effekterna. Sker så - och jag förutsätter del kan en särskildskrivelse lUl Kungl, Maj:l betraktas som mindre behövlig. Effekter av den artjag refererade kommer alltså inte att upprepas om myndigheter som har attutfärda bestämmelser följer ulskollels skrivning. I samma moiion nr 382 - jag kommer där tUl en ganska hetfråga framförs också synpunkler på den s. k. könskvoleruigen, vilken innebären sådan utformning av intagningsreglerna att dessa i viss mån gynnar det könsom är underrepresenteral på en utbildningslinje. Vi molionärer anser attkönslUlhörigheten inle bör gynna och naturligtvis inle heUer missgynna ensökande. Könskvotering löser inle problemen med den förhärskande synen päkönsrollerna och bör egenlligen inte fä förekomma över huvud tagel. TiU nödskan man dock gä med på den myckel begränsade försöksverksamhet med dylikkvotering som utskottet inte vill motsätta sig, I meddelande i annonsform om intagningtUl förskollärarutbildning heter del, att viss försöksverksamhet vid intagningenskaU anordnas och , Därvid kommerinlagningsmyndighelen att föra behörig manlig sökande, som inte inlagits somelev enligt gällande merilvärderingsbestämmelser, lill den s, k, fria kvoten.Inom denna kvot kommer manliga sökande att antas "sä långl skäligamerithänsyn gör det möjligl". Sä långl försöksbeslämmelserna, som alltså är ganskasnäva. Det kan ha sitt intresse att se hur försöksverksamheten utfaller ochhanteras inom den angivna lidsramen, Förulsällningarna och konsekvensernamåsle, säsom utskollel riktigt framhåller, vara klarlagda och redovisade innanbeslut om könskvolering eller inle fattas. Kan en försöksverksamhet visa altren könskvolering, som alllid måste uppfattas som orällvis då meriteringenförlorat sin utslagskraft, inte nämnvärl bidrar UU alt åstadkomma en jämnarefördelning mellan män 'och kvinnor pä vissa UtbildningsUnjer, har i alla fallnågot vunnits med försök. Men sädana försök häver givetvis inga principer. Jag har med dessa ord velal anlägga vissa allmännasynpunkler och nägra synpunkter pä ett par motioner under denna punkl, Mitlanförande utmynnar icke i nägol annat yrkande under punkten 2 än om bifall lUlulskollels hemsiällan. Nr 63 Hen (): Fredaeen den ' lalman! Utbildningsulskollels betänkande nr 3 angåendeanslag 16 aprU1971 högre utbUdning och forskning kanmåhända inge den föreställningen -------------------- att denna sektor av vårt samhälle i stort sett är problemfri, Beiänkandel Vissagemensam- g jg tanke på storleken av den verksamhel som regleras inlesärskUt ma frågor omfattande och mynnar med elt fätalundantag ul i enhälliga ställnings En sådan tolkning skulle emellertid vara förhastad. Detfinns flera skäl lUl all della belänkande inle på elt rättvisande sätt speglarde många och allvarUga problem inom universitets- och högskoleväsendet somfaktiskt finns. Del främsla skälet kanske är det förhällandet all 1968 årsutbildningsutredning, U 68, fångar in många av de cenirala problemen och liksomlägger en förlamande hand över all diskussion i , eUer i varie fallförhindrar ell mera aklivi ingripande. Detla förhållande är måhända i viss mänofrånkomligt, men det är långtifrån helt tiUfredsställande. Jag föreställer migdock all ulbildningsulskottels ordförande mer än en gång sänl en lacksamhelenslanke lill U 68. Hänvisningarna i beiänkandel vid avslag pä moiioner är om inlelegio så dock mänga. Till de problem som U 68 befriar eller förhindrarriksdagen från alt nu i praktiken la itu med hör dimensioneringen av den postgymnasialautbildningen och därmed indirekl arbetsmarknadsfrågorna för akademiker. Dessahar ju blivit alltmer prekära för framför allt slora grupper av samhällsvetareoch humanister. Det går knappast utan att man i pressen läser om denarbetslöshet som råder bland unga akademiker och som ofrånkomligen kommerall bli alll besvärligare i lakl med den slarkt ökande examinationen. Problemelär under ulredning, heler det. Detta är visst och sanl, men det brådskar. Frågan om nya utbUdningsalternaliv liksom frägan omulbyggnaden av universilelsfilialerna och den decentraliseradeuniversitetsutbildningen tillhör ocksä U 68 :s arbetsuppgifter. Det ärangelägel att ulbUdningspro-grammet vid filialerna vidgas för att därigenommotverka den alltför slarka expansionen av de samhällsvetenskapliga ochhumanistiska studierna. Etl annat skäl tUl en viss awaktande hållning frånuibildningsulskol lels sida är det förhållandet all två viktiga reformer relativt satts i verkel. Den ena gäUer studiegången vid de fUosofiska fakulteterna, UKAS-systemet alltså, och den andra den nya forskarutbildningen. Dessa båda reformer har börjat UUämpas sä , all erfarenhelerna ännu är för begränsade för all nägra mera genomgripande ingrepp kunnai diskuleras på allvar. 1-båda fallen gäller det först och främst all se all reformerna förverkligas i enlighet med beslut. Om del sålunda ansetts för tidigt alt nu fälla en definiliv dom över UKAS-systemet, har dock larmrapporterna varil så mänga, att det flnns allvarliga skäl lill oro. De uppgifter som lämnal visar med aU önskvärd lydlighel alt vi redan nu kan konstatera all alll verkligen inte är väl beställt. Jag lycker mig ocksä kunna lolka statsrådet häftiga reaktion pä interpellalion pä samma säll. 88 Jag skall inle förlänga dendeballen, men jag kan inle underlåta att göra ellpar reflexioner. Den ena gäller jusl frägan om i vad män den avsedda effeklennätts. Det bärande motivet vid det försia principbeslu-lel om faslastudiegångar jag vUl minnas all del var 1965 var ju all regleraämneskombinalionerna, och den effeklen kan studeras . Vi behöver intevänta tills ett stort antal studenter avlagt en fullständig examen. Den andra reflexionen gäUer de stalisliska jämförelsernamellan den lidigare ulbildningen och den nya. Nya undersökningar lyder pä altstudietiden i det gamla systemei överskattats genom alt man räknal in alltförmycket av ferietiden i de brultostudietider som man har angivil. Ytterligare en sak och den väsenlligasle: Del kriteriumpä studieframgång som använts utgör ju antalet examinerade. Det avgörande ärdock utbildningens innehåll, dess kvalitet, och del vel vi inle särskUl myckelom. Men det bör också uppmärksammas att misslyckanden i de akademiska studiernamänga gånger kan vara en följd av brislande förkunskaper eller förutsättningarför akademiska studier. En bättre samordning mellan gymnasiala ochpostgymnasiala studier vore behövlig. På ankommer del i della läge alt framför alllslälla de nödiga resurserna tUl förfogande och att med vaksamhel följa ulvecklingen.Det finns alla skäl all med krafl slä fasl att en kvantitativ utbyggnad av denhögre utbildningen inte fär leda tUl en alllför allvarlig kvalilalivförsämring. Del skulle vara ödesdigert i elt samhälle där ulveckling ochvälfärd är sä slarkl beroende av forskning och utbUdning. Även om enigheten inom utskollel varil relalivl stor,finns del några reservationer och nägra andra frågor som kan förtjäna ellpåpekande. Från sida har vi i motion nr 491 med somförsta namn krävt en treärsplan för ulbyggnad av de humanistiska, samhällsvetenskapligaoch matematisk-nalurvetenskapliga fakulteterna med fasla Ijänsler som professoroch biträdande professor. En rejäl uppruslning är hell enkell nödvändig för allbl. a. forskarreformen skall kunna förverkligas. I vissa ämnen inom dessa fakulteter är relationen mellananlalel handledare och aktiva högstadiestuderande helt otiUfredsstäUande. Atthandleda 50, 60 eller kanske 70 licenliander och doktorander är självfallet enomöjlig uppgifl. Vid vissa institutioner har man t. o. m. fått lov att införaspärr för forskarutbildningen. Dä det under utskotlsarbetet meddelats att en arbetsgruppinom UKÄ är sysselsatt med att dra upp riktlinjerna för resurstilldelningen pädella område och dä detla arbeie kan beräknas omfatta del problem som berörs imotionen, har vi låtit oss nöja med detla. I många motioner har föreslagits inrällande av nyaprofessurer av vUka åtskilliga finns inom den humanistiska fakullelen.Utskollel har funnii all flera av dessa är verkligl angelägna men ändock inleföreslagit all de bör inrättas omedelbarl. 1 flera fall - del gäller främslämnena estelik, japanologi och språklig databehandling - har utskotlelsenhälliga ställningslagande fäll formen av klara beslällningar regeringeninför kommande budgetarbete. Samma sak gäller ell par Ijänsler inom leologiskaoch juridiska fakullelerna, nämligen en professur i religions- den 16 aprU 1971 sociologioch en tjänst som biträdande professor i miljörätt. Det finns vidare skäl alt notera att utskottet - ochdärmed , hoppas jag i den prioritering som sålunda gjorls visat etlpåtagligt inlresse för nya riktningar inom den humanistiska forskningen ochUtbUdningen. Man bör i detla sammanhang för undvikande av missförsländuppmärksamma att det mäsle klarl skiljas mellan en kvantitativ utbyggnad av devanliga ämnena inom denna fakultet där det råder viss överproduktion och enbreddning och differentiering av utbUdnings- och forskningsprogrammet. Det har som nyssantydde - talats litet föraktfullt eUer i varje fall ganska kallsinnigt om des. k. små lyxämnena, t. ex. de klassiska språken. Jag syflar också främsl pävissa uttalanden frän UKÄ. Det vore förvisso mycket att säga om den saken. Jaginstämmer i storl med vad sade och vill därtill göra enenda kommentar, nämligen att vi bör se dessa utbildningspolitiska frågor i eltlitet vidare perspektiv. Om vi fortfarande vill tillhöra den europeiska kulturfamiljen,får vi aUt kosta pä oss lyxen alt upprätthålla studiet av t. ex. de klassiskaspråken, om detta nu skall belraklas som en lyx. Det kan också vara värl altnoiera att vi bidrar med 18 mUjoner kronor tUl det europeiskasamarbetet beträffande rymdforskning och med årligenlUI del europeiska i kärnforskning - och mera lär det bli. Motbakgrunden av dessa förhållanden ter sig slatens koslnader för exempelvis deklassiska språken som ytterst blygsamma. Det kan också förtjäna att uppmärksammas att av de samladeanslagen tUl forskningsråden en försvinnande lilen del gär UU humanistiskforskning, närmare bestämt . Ungefär 7 proceni anslås tUlsamhällsvetenskaplig forskning, 27 proceni till medicinsk och hela 61 procenttUl naturvetenskaplig och teknisk forskning. Bidragen lill STU är därvid inteinräknade. Detta innebär alt av forskningsrädsan-slagen går tillmedicinsk, naturvetenskaplig och leknisk forskning. Jag har, herr talman, ingel särskill yrkande ulanhemstäUer att utskottets yrkanden mälte bifallas, men jag har velal redovisadessa mera principiella synpunkler. Fra (vpk): hade vi iriksdagen en stor debatt om ulbildningens organisation vid de fUosofiskafakulteterna. Emot enbart kommunisternas avslagsyrkande anlogriksdagen då proposition nr 4, dvs. den nu diskuterade PUKAS. Inför dagensdebatt har jag studerat protokoll före beslulel för tvä är sedan,men jag skall inte vidare utveckla eUer upprepa denna debatt här - inlresseradeledamöter kan ju själva siudera prolokollet. Tids nog kommer vi att få ta uppdenna debalt i alla fall med nödvändighet, ty det är inte så, , attdel är nägra dunkla krafler - eller deslmkliva kanske del var fråga om - somhåller pä alt skjula sysiemel i sank. Del kommer att sjunka av sig självt heltoch hållel, om ingenling görs. har väl ingen kunnat undgå att läggamärke lUl att det jäser bland studenterna. Studentopinionen växer sig alltstarkare varie