prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag kan måhända inte säga att jag görkammarens ledamöter en tjänst om jag koncentrerar mig - nästan alla har ju gåtthem -, men jag kanske kan glädja herr talmannen och våra trogna stenografergenom att ändå inte spiUa mer ord på det här än vad som är absolut nödvändigt. Den senaste frågan som ställdes till mig, om ;sRapport, innebar för mig en absolut överraskning. Mig veterhgen har jag ingenförklaring till det som sades där; det enda jag kan säga är att jag inte harhaft någon som helst anledning att ta kontakt med , och jag tror inteheller att någon av mina medarbetare har gjort det. Men vi har mycket piggajournahster på , och också på TV I, och då och då tycker de väl att det ärintressant att göra ett sådant där reportage som de själva konstruerar. Det skulle naturligtvis ha varit klädsamt om fruNettelbrandt först frågat mig om jag hade gjort något uttalande, avvaktat mittsvar och därefter sparat sina kommentarer. Då hade aUt det varit överflödigtsom sades om hur anmärkningsvärt reportaget var och hur herr finansministernhar satt sig över beslut. , Jag har, herr talman, hos funnit justden där misstänksamheten att i varje fall finansministern alltid har någraskumma avsikter och någonting på gång som skaU kritiseras. NaturUgen borde detväl ändå vara på det sättet att man först frågar och sedan fäller sina omdömeni stället för att först säga; Om nu finansministern sagt detta, då är detanmärkningsvärt och då är det att sätta sig över intentioner. Om är verkhgt intresserad kan hon tilloch med ringa till och fråga vilka som har gjort reportaget och varifrånde har tagit sina uppgifter; förmodhgen har de konstruerat dem aUdeles själva. Sedan, herr talman, har jag inte kunnat hitta någon primöri långa inlägg. Hon har berättat alltsammans för mig och förkammarens övriga ledamöter med exakt samma formuleringar vid varje skattedebattsom vi har haft. Innehållsmässigt har det varit precis detsamma under desenaste åren. Jag har ibland, tålmodig och artig som jag är, försökt att svarapå dessa inlägg, men jag finner det knappast nödvändigt att börja exercerasiffrorna ytterUgare här i kväU. Dessutom fann jag i inlägg mycket avmotsägelser. Hon säger att familjen ju ändå måste tänka på helheten. Ja, det ärjust vad jag har framhåUit i mitt svar till , som viU föra endiskussion om den speciella detalj som gäller marginalskatten ellerkonstruktionen av den skatteskala som lades på bord för ett par årsedan och som utan invändning antogs av parti. Det fanns intenågot förslag tUl alternativ skatteskala i synpunkter på det sistgenomförda skattesystemet. Jag håller det för trohgt att gardera sig med att säga att detta inte var bra, men det lades ändock inte fram något konstruktivt Vi var ense om denna skatteskala, som tiUämpas 1971och följakthgen har gällt nu . Vad jag menar är aUdeles avgörande, och det försökte jagsäga i mitt interpeUationssvar, är att det är fashgt sterilt och intetsägandeatt exercera en detalj i ett stort skattesystem. Man måste ju ta hänsyn tillhur skatten slår på inkomsten i fråga och vad det bhr kvar att leva på intebara pä den sista hundralappen utan på totalinkomsten. I skattepohtiken invägsju bl. a. fördelningsfrågor, och den sista reformen var ett mycket eklatantuttryck för detta. I skattepohtiken kommer därutöver också in vissa bedömningarom de behovsprövade sociala bidragen, och jag har i mitt interpeUationssvarredovisat att en av dessa bedömningsfrågor är föremål för övervägande ifamiljepoUtiska kommittén. Det är ttotalt sterUt och meningslöst och nyttar tillintet att jag står här i bänken och exercerar siffror. De tappra som eventuelltär kvar i kammaren håller mig säkerligen räkning för att jag inte gör det. Jag kan bara hänvisa till mittinterpellationssvar. Vad jag har ett behov av att säga är sagt där. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen HerrCARLSHAMRE (m); hörde vifinansministern med en viss indignation tiUbakavisa varje beskyUning för attföreträda någon teoretisk begåvning. I stället hyllar han varmt det sundaförnuftet. Med samma förvåning som tidigare upplever jag att finansministernssätt att handskas med marginaleffekterna i beskattningen varken röjer någonbegåvning eller något sunt förnuft. På den punkten tycks finansministern varaoförbätterUg. Vi har talat om detta i . Från moderatasamUngspartiets och tidigare håll drev vi denna sifferexercis iåratal innan och stämde in i kören. Vi ärtacksamma för varje hjälp, och vi har inte helt givit upp hoppet om att en gångfå se också finansminister i samma sällskap. Men det verkar att dröja. handskas med dessa frågor på ett förstrött,ointresserat och ibland direkt slarvigt sätt. vet jag inte omfinansministern själv har lagt hand vid författandet av sittinterpellationssvar. Också det är nämligen slarvigt och delvis felaktigt. Detframhålles där att bland de skUda bidragssystemen ingår bostadstillägg,studiebidrag och daghemsavgift. I varje faU de familjer som på intet sättupplever daghemsavgiften som något bidrag utan snarare som motsatsen lär bhytterst förvånade över detta. När det vidare uppges att famUjepoUtiskakommittén är sysselsatt med att överväga frågorna om bostadstilläggensinkomstprövning och om daghemsavgifterna är det tUl hälften sant.Bostadstilläggen behandlas där men inte daghemsavgifterna. Det är någon annankommitté som sysslar med dem. Det må vara sant att det kan te sig ofruktbart att sysslamed långa sifferserier. Jag vill nog säga att de serierna är väldigtintressanta, när det gäller skatten, och det vore klokt av finansministern ochnyttigt för det skattedragande folket, om finansministern ville ägnasig åt att verkUgen examinera dem. Men mankan, , uttrycka problemet mycket enklare. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen i dagfaktiskt så, att för barnfamiljer i inkomstlägena från strax över 20 000 kronorupp emot äi det omöjligt att med egna åtgärder på något sättpåverka den egna ekonomin. Vi har fått redovisade marginaleffekter på 70, 80och . är vänlig och tar inte fram de mest groteskaexemplen. Det går att komma till 95, , om man vill leta uppenstaka exempel. Det är helt klart och framgår av vad kortekt har redovisat att tillsammans med prisstegringarna tar de härmarginaleffekterna i normalfallet hela inkomstökningen. säger att detta är tämUgen ointressant, därföratt det väsentliga är hur stor del av den totala inkomsten som går till skattoch om man kan få återstoden att räcka till. Men det är ju, , justdet som är problemet. Man kan icke få den att räcka tiU. Det finns för väldigtmånga, för hundratusentals familjer, bokstavhgen icke någon möjlighet attleva på sin inkomst. Man måste få extraordinär hjälp i form av behovsprövadeförmåner av ohka slag för att över huvud taget kunna klara sig. Man kan alltsåicke leva på sin inkomst, och man ser framför sig en period av , dåicke någon förändring som man själv kan åstadkomma kan påverka det förhåUandet. Om man verkUgen kunde leva på inkomsten, om det vore enfråga om att offra Utet mer eUer Utet mindre för det allmänna bästa men ändåkunna dra sig fram själv, då skuUe finansministerns sätt att vinkla den härfrågan möjUgen ha något fog för sig. Men utgångspunkten är just den att massorav familjer icke kan leva på sin inkomst sådan den är , och de har icke enchans att med egna åtgärder eller med sin arbetsgivares välvilja förändra dettaförhållande. Varje inkomstökning i det här mycket breda skiktet, därmajoriteten av folket befinner sig, äts tiU upp tUl hundraprocent, herr finansminister! av marginalskatt, bidrags-bortfaU ochprisstegringar. Det är att lyckönska så länge inte flermänniskor har riktigt på aUvar insett den här problematiken. För enfinansminister borde det vara ett förstahandsintresse att försöka undanröja denhär sortens hinder i människors väg, om inte annat så av det enkla skälet atthan är mån om statens kassa, som rimligen måste negativt påverkas av ettskattesystem med sådana funktioner som vi har . Det här är desto allvarUgare som det finns vissa ting, somjag tror att finansministern och jag är överens om, som kompUcerar bilden. Viär aUdeles tvingade att framöver räkna med stödsystem av ohka slag skUda bidragssystem, som finansministern uttrycker sig i svaret som ärinkomstgraderade. Det finns ingen möjhghet för folkhushållet att lösade mycket svåra kvarstående sociala problem som vi dras med, om vi inte viU gåinkomstgraderingens väg. Jag tror att och jag är överens om att vihelt enkelt inte har råd att klara problemen för dem som har det sämst i detsvenska samhället annat än om vi kan ta oss fram på inkomstgraderingens väg. Dåär det desto viktigare att finna metoder som gör inkomstprövning möjlig ochrimhg. är den icke möjlig och rimlig. Det finns oUka sätt att lösa de frågorna. Man kan kanskesom det naturUgaste från mina utgångspunkter - uppleva att skattesystemet makar åtsig så att det bhr plats för en rationell inkomstgradering utan att man når 70,80 och 90 procents totaleffekter. Man kan också med ohka tekniska metoderförsöka komma fram med en samordning som gör att vi shpper adderingen avmarginalskatt, bidragsbortfaU och avgiftsökningar, ty det är detta som skaparhelhetsproblemet. Men man blir htet misströstande, om man försöker hitta sådanametoder, när man år upplever att finansministern uppenbarhgen är heltointresserad av problemet. På annat sätt kan vi inte reagera, när vi får svar avdetta torftiga och delvis felaktiga slag som finansministern har lämnat ifrånsig och när vi i debatten ständigt bara hör att saken viftas undan som endetalj. Den är i så faU, herr finansminister, detaljen med stort D somöverskuggar skattetänkandet framför aUa andra detaljer i systemet . Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer Inormala inkomstlägen Fru andrevice talmannen (); Först några ord om vad som hade hänt i TV 2:sRapport i kväU. Jag har inte alls sagt, att finansministern har skickat utnågon kommuniké eller något sådant. Jag tror det inte heller, och det är inte detsom är det intressanta. Men däremot tycker jag det skuUe vara värdefuUt, omfinansministern svarar på de frågor som är intressanta. Det meddelande somlämnades närmast styrker det intryck, som man får när man läserinterpeUationssvaret från finansministern, nämUgen att finansministern inte tarmed tillsättandet av den offenthga utredningen bland de närmast föreståendeåtgärderna. Den viktiga frågan förbigick finansministern helt. Jag har inte tänkt ringa upp någon på och frågavarifrån de fått sina uppgifter. Finansministern vet säkert, att de inte harnågon skyldighet att lämna ut sådana uppgifter. Men det har förekommittidigare, och det har inte varit så ovanhgt heller, att oUka massmedia hardroppat informationer från , som senare har visat sig varakorrekta. Det är därför jag är intresserad, herr finansminister. Är det aUtså riktigt som det har sagts - det styrks avformuleringarna i interpeUationssvaret - att regeringen tänker rikta in sinöversyn på vissa områden eUer ämnar finansministern följa majoriteten här iriksdagen och tUlsätta en sådan utredning som har begärt? Kan jag iså faU få reda på ungefär när den utredningen kommer att tillsättas? Pågårdirektivskrivningen tiU den utredningen eUer när sätts det arbetet i gång? Dehär frågorna är viktiga. Jag har inte alls, herr finansminister det är verkligenen missuppfattning - några misstankar om att finansministern har skummaavsikter. Det har jag mig veterhgt aldrig talat om. Däremot har jag hårtkritiserat -och det tänker jag fortsätta att göra att finansministern inte ivanhg, demokratisk ordning vUl ta hänsyn tiU vad andra i samhäUet tycker. Omfinansministern hade gjort det före tillskapandet av det stora skattepaketet,hade det säkert sett helt annorlunda ut och inte varit i behov av densnara översyn som det är. Vidare säger finansministern, att man måste tänka påhelheten. Msst måste man göra det, men det finns oUka slag av helheter. När detgäUer vad den enskUde får kvar av en hundralapp, är helheten de effekter av 6 protokoll 1971. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen ohka slagsom drabbar just honom. Jag skall ta ett praktiskt fall. En familj vänder sig tillnågon av oss här i kammaren och frågar och det är ingen ovanlighet hur deskaU göra, när de ser över sin ekonomiska situation. Hustrun funderar på att gåut i förvärvsarbete. Vad blir det kvar av inkomsten när hon gör det? Skall jagdå svara henne med åberopande av den högsta instansen på det här området,nämligen finansministern själv; Det här skall ni inte tänka på. Det är fashgtsterilt och intetsägande och meningslöst att syssla med sådan härsifferexercis. Det är alldeles fel. Skall jag säga det och hälsa från finansministem att detär så han tycker att de enskilda familjerna skaU se över sin ekonomiskasituation. De bUr nog inte nämnvärt glada åt ett råd i den vägen. Har vi börjat så kan vi väl hålla på, även omnatten snart är inne. Jag vUl bara tUl säga, för att ingetmissförstånd skall äga rum, att självfaUet har jag stor respekt för begåvningensom egenskap. Det är möjligt att den fattas hos mig; jag kan inte gärna hanågon egen uppfattning om det. Men vi är väl allesammans, vi få som är kvarhär, glada över att denna egenskap i så eminent grad är tUl finnandes hos herrCarlshamre. Det var väl det ville tala om för oss med detinlägg som han höll ifrån talarstolen. frågar; Hur stor del av den totalainkomsten blir kvar? Man måste då, om man ser problemet i dess hela format,inte bara räkna med vad som bhr kvar efter skatt, utan också med de bidrag somdenna skatt, även marginalskatten, finansierar. Och jag kan försäkra herrCarlshamre, att det torde vara ytterst få familjer som avvisar de bidrag somskatten finansierar med hänvisning tiU att marginaleffekten under sådanaförhållanden bhr så pass markant att de inte vill ha de sociala bidragen.Sådant torde knappast förekomma i verkhgheten. TiU vill jag bara säga att fruNettelbrandt har en sådan ambition att göra rätt för sitt parti att det iblandär nästan rörande. stod jag uppe i och talade vidKommunförbundets årsmöte för, jag tror 1 200 eUer 1 400 kommunalmän. Vid dettillfället sade jag att det har bhvit ett beslut i den svenska om attregeringen skall tillsätta en utredning om kostnadsfördelningen mellan stat ochkommun. SjälvfaUet kommer vi lojalt att följa det beslutet, och när viåterigen träffas efter semestrarna tar vi itu med direktivskrivningen. Detta mitt uttalande var en s. k. publiksak. Detuppmärksammades och återgavs i alla tidningar, och hela mitt anförande vidmötet finns infört i . hann knappast öppnas förränfru skyndade fram och säger i en interpeUation eller fråga tillfinansministern: finansministern tillsätta den här utredningen omkostnadsfördelningen mellan stat och kommun? Jag ville inte vara elak vid dettillfället och stå och göra uppmärksam på att den deklarationen hade jag givit just i den församhngen som var intresseradav det utan jag svarade artigt och hygghgt pä hennesfullkomligt onödiga fråga. Sedan är det en svår sak att skriva direktiven för dennamycket kompUcerade kostnadsfördelning. Direktiven slutjusterade jag i , och de är nu på dävning ibland kollegerna i regeringen för att det ärett viktigt dokument. Jag har också i den män jag har haft någon stund ledig vidsidan om budgetarbetet och den här överläggningar, som tyvärr tar endel även av finansministerns tid, funderat över kommitténs sammansättning. Jaghar sagt, att jag skaU försöka klara av det , och jag bedömerdet som möjligt att fuUgöra det löftet. Men sedan skyndar fm Nettelbrandt ytterhgare fram ochsäger: Hur bhr det nu med den här andra utredningen om en översyn av det totalaskattesystemet? Jag kan för dagen inte säga, om riksdagsskrivelsen har kommitin till Kungl. Maj :t, men det är möjUgt att den har gjort det. Men det härbeslutet är ju så färskt att bläcket näppehgen har torkat på papperet, och man behöverkanske inte vara så där våldsamt ivrig, . Regeringen kommer atteffektuera riksdagsbesluten precis i den takt som tiden och arbetsmöjhgheternamedger. Det går inte snabbare om med jämna meUanmm står här italarstolen och med en blandning av iver och indignation försöker schasa påverksamheten. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen Finansministern talade om de familjer somnaturUgtvis är tacksamma för de bidrag av oUka slag som de får av samhället ochsom de själva bidragit till att finansiera med sina skatter och även med sinamarginalskatter. Det ligger något i det, men finansministern måste väl haobserverat att för den grupp vi här talar om, aUtså det stora flertalet vanUgafamiljer, som måste för låg inkomsts skull uppbära extraordinärt stöd avsamhället utöver de generella och för alla hka förmånerna i form avbehovsprövade förmåner av olika slag, för nästan aUa dessa gäUer att de trotsallt betalar mycket mer skatt än de får i bidrag. Med andra ord, deraslåginkomstsituation beror inte på i och för sig låg lön utan på hög skatt och imånga fall dessutom hög hyra. De behov vi tillgodoser med hjälp av alla depengar vi tar in via skattesystemet är behov som samhället till mycket stor delsjälvt har skapat med sina egna åtgärder där de icke från början fanns. Dettaär verkUgen en problematik som börjar sysselsätta människor, även dem som taremot bidragen. Så, herr talman, vill jag säga att jag är en av dem somverkUgen beundrar finansminister i vad gäller både teoretiskbegåvning, kunskap och sunt förnuft. Jag vill inte frånkänna honom någon avdessa egenskaper. Vad jag själv tiU äventyrs kan besitta av begåvning av detena eller andra slaget är i detta sammanhang ointressant. Det som är intressantär att denna ostridiga begåvning och detta av ingen bestridda sunda förnuft somfinansministern äger aldrig någonsin kommer i tillämpning när det bUr tal omatt handskas med marginaleffektsproblemet. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen Fru andrevice talmannen (): Finansministern talar om en blandning av iveroch indignation. Ja, finansministern vill jag inte beskylla för någon störreiver när det gäUer dessa frågor. Men hur har det varit med indignationen ?Finansministern är uppenbarhgen inte road av att föra den här diskussionen ochvisar också alldeles märkbart sin indignation över att han på det här sättethar tvingats göra det. Ett par ord, herr talman, om kostnadsfördelningen.SjälvfaUet kommer vi att lojalt följa det beslutet, sade finansministern vidkommunalkonferensen. Jag läste det med intresse i tidningarna. Men det är juinte så självklart, eftersom vi hade ett mer än beslut somfinansministern icke hade följt. Det var inte första gången utan andra gångenriksdagen fattade beslut om en sådan här utredning. Sedan har det gått fyramånader efter det där uttalandet och jag tror fem eUer sex efter det attriksdagen fattade beslut. Jag tycker inte det var så onödigt att StäUa fråganom när utredningen skulle tiUsättas. Och ungefär sju eller åtta månaderefter riksdagsbeslutet är utredningen aUtså ännu inte tillsatt. Jag förstår attdet kan vara knepigt att skriva direktiven, men vet vi att det är enfråga som inte minst för låginkomsttagarna har en enormt stor betydelse. TiU sist, herr talman! Finansministern sade att man intebara får räkna med skatten utan att man också måste räkna med de bidrag somskatten finansierar. Jag tror att finansministern från sitt elfenbenstorn därhan vistas och ofta stänger dörren om sig inte har så mycket kontakt med denverkhghet där de människor lever som har dessa bekymmer med marginalskatterna.Men vad de frågar sig är ju hur de skall handla i en viss konkret situation.Den man som försörjer sin familj och står inför valet om han skaU ta ettextraknäck eller inte frågar sig konkret: Lönar det sig att jag tjänar 3 000kronor extra eller inte? Han måste räkna vUken effekt det får på budgeten. Dåkan han ju inte säga att jag får vara glad att jag är med och betalar bidrag,ty bidragen för honom personhgen minskar ju just på grund av att han skaffarsig detta extraknäck. Vad gäUer aUt annat som finns i samhället, alla andranyttigheter, den offenthga service över huvud taget som skatterna obestridligenmåste gå till, så bhr det ju inte någon skUlnad för honom personUgen i fråga omden nytta han har av detta om han tar extraknäcket eller inte. Jag förstår att detta från finansministerns sfärer ärförenkla problem för att de skaU tas upp, men för vardagsmänniskan i en bisterekonomisk situation är det inte för enkelt. Det är faktiskt bara en sak som gör mig någotkonfunderad. Beslutet om utredning av kostnadsfördelningen mellan statoch kommun fattades under vårriksdagen genom att mitt parti mötte enalhans som sträckte sig från de moderata över mellanpartierna tillvänsterpartiet kommunisterna. Därför röstar man fram detta förslag på sammasätt som man nu röstade fram förslaget om en översyn av skattesystemet. Men att vi skuUe ha haft något hknande beslut för två årsedan kan jag inte erinra mig. Jag är så mycket mer förvånad över om ett sådantbeslut skulle föreUgga som det således skulle vara när situationen iden svenska mandatmässigt och beslutsmässigt inte var sådan att mankunde fäUa regeringen mot regeringens egen vilja. Jag är mycket konfunderad över detta besked. Jag voredärför tacksam om jag finge Utet ytterUgare kött på benen i denna fråga, så attjag har möjhghet att själv kontrollera vad som beslutats. Det är för mig enöverraskning, men jag kan ju också råka ut för minnesförlust. Det skuUevara intressant att höra när det hände. Ang. marginaleffekterna vid inkomstökning för personer inormala inkomstlägen Fru andrevice talmannen (): Jag har dess värre inte protokoUet med mig såatt jag kan ta fram beslutet, men jag skall gärna stå till tjänst med detsenare om det är svårt för departementet att få fram det. Men jag begärde ordet, herr talman, för att säga att justi frågor av denna typ finns det ett samband över partigränserna mellan kommunalmännen.Jag föreställer mig att det tidigare fungerat hksom det fungerade också i vårasnär beslutet fattades. Jag skaU med stort intresse vänta på dennacorpus deUcti från sida angående beslutet av 1969 som här haromtalats. Jag är också beredd att vänta rätt länge, om det är svårt att hittadet, . Överläggningen var härmed slutad. § 12 Herr talmannen meddelade att justitieutskottetsbetänkande nr 28 och näringsutskottets betänkanden nr 44-48 i nu angivenordning skulle uppföras närmast efter näringsutskottets betänkande nr 53 påföredrag-lungsUstan för morgondagens sammanträde. § 13 Anmäldes och bordlades socialutskottets betänkande nr45 i anledning av förnyad behandhng av Kungl. Maj:ts proposition om höjdabostadstiUägg för barnfamiljer, m. m. jämte motioner. § 14 Kammaren åtskUdes . (Siffrorna avser sida i protokoUet) Anderssoni (fp) 72, Aspling,socialminister 103, 110,115,116 () 56, 58, 145, ()16, 19 BurenstamLinder (m) 38, i (c) Börjessoni Glömminge (c) 20, 36, 70 Carlshamre(m) 159, 163 Clarkson(m) 92, 139, 143 iBäckmora (c) 19 Gustafsoni (fp) Gustafssoni Stenkyrka (c) Gustavssoni (s) 136,139Hagberg (vpk) 98, 102 (vpk) 7,10,48, 54 Hovhammar(m) 21, 24, 50 94,96,97,101 , , i (c) 10, 18,24,25,34, 37, 50, 55 i (s) i (s) 144 () 105, 114, 116 () 119, 126, 141,143 " () 62 Nettelbrandt, andre vice talman 149, 153, 161, 164, 165 1Kalmar (s) 134 (vpk) 77, 91 , kommunikationsminister116,124 1 heden (c) 94, 96 , , i (s) 80, 90, 91 SeUgren(fp) 126, 143 Sträng, finansminister 7, 9, 40, 51, 55, 57, 59, 144,150, 153, 158, 162, 164, 165 () 30, 36, 38, 86, 90,91 iMalmö (vpk) 25, 35,37,49,53 () 59 iStockholm (fp) 130,138, 139