prot · FU0945 · 1971-12-31 00:00:00 — Reservanterna och även hen iNennesholm har som ett argument för sina ständpunkler framhållit detförhållandet all revisorer anmärkte på attförsäkringskassornas bedömning av rätten tUl förtidspension uppvisade storaskiljaktigheter inbördes. Dessa skiljakligheter kan ha varil betingade av pä ortenförekommande arbetsmässiga förhåUanden. Det var nämligen vid det tiUfäUel så,att om försäkringskassorna eller pensionsdelegationen bedömde vederbörandesnedsättning av arbetsförmågan uppgå tUl två tredjedelar skulle tvä tredjedelspension ulgå. kunde emeUertid arbetsförhållandena på orten vara sådana attpensionsdelegationen bedömde saken så att det inte fanns stora möjligheter förvederbörande att sälja sin tiU en tredjedel reducerade arbetskraft, varför mangav honom hel pension. I en del fall har det kunnai vara sä attpensionsdelegationen bedömde all del fanns möjlighet för vederbörande all gä utpä arbetsmarknaden och sälja den återstående tredjedelen. Det kan vara grundentUl all försäkringskassorna har gjort olika bedömningar. Men jag vUl också säga att man på olika vägar försökiåstadkomma en rättelse i detta avseende. Man har anordnat regionala kurser förförsäkringskassorna och pensionsdelegationerna för att kunna fä enhetligbedömning i likartade fall. DärtiU utgavs lidigl elt cirkulärfrån , där man angav mycket klara dUektiv tUlpensionsdelegationerna om att i sådana fall, där försäkringstagaren bedömdesinte ha stora möjligheter att kunna sälja den återstående delen av sinarbetskraft, vederbörande skuUe tiUerkännas full pension. Del har ocksä sedanalltmer blivit det gängse förhällandet ute i pensionsdelegationerna. DärtUl har vi fält en del ytterUgare sländpunktstaganden ipropositionen 66 är 1970, där man undanröjer en del av de tvislegrunder somtidigare förelegal. Där förordnas försl och främst om vidgade möjligheter föräldre förvärvsarbelande att erhålla förlidspension, om viss uppmjukning avkraven om rält tiU förtidspension i allmänhel och om ulökning av de aUmännaförsäkringskassornas pensionsdelegationer med två ledamöter som skaU hasärskUd erfarenhet från olika arbetsförhållanden. Ällmänt ombud vid försäkringsdomstolen Allmänt ombud vid försäkring-domstolen När del sedan gäUer sädana faU, som kan uppstå, att enförsäkringstagare tycker alt han blivit felaktigt bedömd avpensionsdelegationen har man givelvis möjlighet tUl överklagande dels i försäkringsverket,dels i överinstansen försäkringsdomstolen. finns det inga vattentäta skottmellan försäkringstagaren och pensionsdelegationerna utan dessa har lika stortintresse som denne att det blir en rättvis behandling. De lämnar all den hjälpsom de kan ge för att vederbörande skall kunna föra sin talan i den högreinstansen. Men självfallet kan det ändå uppslå vissa skiljaktigheter ibedömningen, och dä har man den högre instansen att ta tiU i dessa avseenden.Regeringen avser också att under innevarande är framlägga en proposition somreglerar dessa förhåUanden. Jag ber därför, herr talman, all fä yrka bifaU tillutskottets hemställan. Vi tycker som sagt alt det inte finns nägon anledningatt ge Kungl. Maj t önskemål tiU känna, som man redan häller pä att behandla. Överläggningenvar härmed slulad. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemstäUan, dels reservationen av i Vikmanshyttanm. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan i Nennesholm begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition; Den som viU att kammaren bifaUersocialförsäkringsutskottets hemställan ibetänkandet nr 11 röstar ja, den det ejvUl rösiar nej. Vinner nej har kammaren bifaUit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i Nennesholm begärde rösträkning verkstäUdes volering medomrösiningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 161 Nej - 149 Pä förslag av herr talmannen beslötkammaren all uppskjuta behandlingen av återstående pä föredragningsUstanupptagna ärenden till kammarens sammanträde . § 19 Hen lalmannen meddelade att civilutskottetsbetänkanden nr 5, 6, 8 och 9 uppföres främst bland två gånger bordlagda ärendenpå föredragningslistan för kammarens näsla sammanträde. § 20InterpeUation nr 79 ang. avgiftstarifferna för den friviUiga sjuk- Nr 45 penningförsäkringen för hemmafraar Onsdaeen den Ordel lämnades på begäran liU Hen (), som yttrade: Det är ju numera en aUmänn strävan att medolika åtgärder söka uppmuntra hemmafruarna att söka sig ut i arbetsUvet. För deäldre av dessa med vanligen ganska bristfällig utbildning är det emeUertidocksä ett faktum, att de dä mäste acceptera kortare anställningarav mera tUlfällig karakiär. De blir alllsä ofta den regulator med vUkenarbetsgivare av olika slag klarar arbetskraftsbehovet vid produktionstoppar avolika slag eUer vid onormal frånvaro hos fast anställd personal för exempelvisbarnsbörd, värnpliktstjänstgöring elc. Många hemmafruar torde dock medtiUfredsstäUelse ha utnyttjat dylika erbjudanden om korttidsarbete, eftersom depå sä sätt fält möjUghet att "känna sig för", innan de meradefinitivt övergår tUl förvärvsarbele av mera permanent natur, om sådantfunnits att tUlgå på orten. Men för hemmafruar som under mänga är varit anslutna tillden friviUiga sjukpenningförsäkringen har korttidsarbetet inneburil en kraftighöjning av avgiften för denna försäkring, när de av olika skäl tvingats återgåtUl att bli "hemmafruar" igen. har väckt mycket kraftigirritation på många håll, och jag finner detta mycket förståeligt. Låt mig lämna ett konkret exempel, som belyserkonsekvenserna av en tids korttidsarbete för en hemmafru, som före och eflerdetsamma är ansluten tUl den frivUliga sjukpenningförsäkringen för högsiamöjliga tiUäggssjukpenning (). Hon är född och anslöt sig redan1955, dvs. före fyllda , tiU den frivUliga sjukpenningförsäkringen för högstamöjliga sjukpenning, 18 dagars karenslid och årspremie. Hennes ärspremie var,innan hon accepterade ett deltidsarbete , . Efternio månaders arbete tvingades hon återgå tUl att bli hemmafru fr. o. m. den Ifebruari 1971 och anmälde dä, att hon inte längre hade något förvärvsarbetesamt att hon önskade återanslutning tiU den frivUliga sjukpenningförsäkringenpä samma villkor som före anställningen. Detla bevUjades, men premien blev nu108 kronor per är, eftersom hon nu var i åldersgruppen . Någon hänsyntill att hon oavbrutet liUhörl försäkringen kunde enligt gällandebestämmelser ej tagas. Årspremien höjdes aUtså med , därför atthon accepterade en korttidsanstäUning, under vUken hon enligl gäUandebestämmelser ej fick kvarstå i den frivUliga sjukpenningförsäkringen. Hadehemmafmn i stället varit född t. ex. 1920 och förhållandena i övrigt identiskaskulle årspremien ha höjts frän 88:20 tUl , dvs. Här relaterade förhållanden lär vara föga kända blandhemmafraarna men torde efter hand som de blir kända kraftigt motverka den ursamhällets synpunkt önskvärda ökningen av förvärvsarbetet bland de hemmafruarsom är bundna av barnpassning m.m. Under hänvisning till det anförda anhåller jag omkammarens tUlstånd att tiU herr socialministern få stäUa följande frågor; alt premiebestämmelserna för den friviUiga sjukpen- 183 Nr 45 ningförsäkringen är lämpligtutformade? den- fallet, vUka ätgärder planeras för att genom ändring av -- ' ifrågavarande bestämmelserstimulera hemmafruar att söka sig ut i ------------ ---- förvärvsarbete även om detta bara skulle vara av mera tUlfäUig art? Denna anhållan bordlades. § 21 InterpeUation nr 80 ang. genomförandet av 1968 årsbeslut om gymnasieskolan Ordel lämnades på begäran till (), som yttrade; Majts proposition angåenderiktlinjer för det frivUliga skolväsendel är 1968 framhöll departementschefenrörande planeringen för mellanskolan att avvikelser måsle kunna förekomma frånen mera strikt tUlämpning av de riktlinjer han angivit. "I vilkenomfattning och hur länge det kommer att finnas kvar yrkesutbildning utanför deorter som kommer att ha en mer fullständig mellanskola, dvs. i stort selldagens gymnasieorter, får utvecklingen utvisa. Detta betyder att utbUdningenutanför dagens gymnasieorter bör kunna bibehållas så länge det finnes entiUfredsstäUande elevtUlslrömning och etl klart avnämarintresse förutbUdningen." (Propositionen 1968 s. antog deriktlinjer som förordats i propositionen. För denna departementschefens inställning kundenaturligtvis mycket starka skäl anföras, i första hand det ekonomiska. Ubt kaninte vara rimligt att dyrbara investeringar i skolanläggningar som gjorts föreden nya skolformens ikraftträdande inte bUr utnyttjade, därför att verksamheten,ulan att några egentliga fördelar därmed vinnes, flyttas till annan ort, en s.k. gymnasieort, där nya investeringar inte bara i skolanläggningarutan ocksä i elevhem kan bli nödvändiga. Vidare kan en glesbygdsaspekt i mängafall åberopas. En väl fungerande yrkesskola i en eljest"utbildningsgles" region har positiva lokaliseringseffekter, som maninte i onödan bör avstå ifrån. Det är därför ägnat alt förvåna alt skolöverstyrelsensbeslut om organisation av gymnasieskolan i sä ringa utsträckning tar hänsyntill dessa synpunkter och därigenom frångår beslut. Om planernasätts i verket, kommer detta att medföra att möjligheterna tUl gymnasialutbildning hell försvinner eller starkt minskas pä mänga orteroch att en rad yrkesskolbyggnader, som kostat samhäUet och somendast varil i bruk , inte kan utnyttjas pä ett adekvatsätt. Nya investeringsbehov, som hade kunnat undvikas, kommer att uppstå pågymnasieorterna. En uttunning av utbildningsmöjligheterna kommer alt äga rum islora regioner. Dessa planer har därför väUal allvarliga bekymmer i berördakommuner och kommunblock. Med hänvisning till vad jag här anfört anhåller jag omkammarens lillsländ att tUl herr utbildningsminislern få framstäUa följande fråga: 184 Är statsrådet beredd vidta sädanaätgärder att genomförandet av 1968 ärs beslutangående gymnasieskolan icke medför ett undandragande av Nr 45 möjligheterna tUl gymnasial utbUdning på sådana orter där sådan den UtbUdninghittiUs fungerat väl och svarar mot ett behov och där en överflyttningav befintlig utbildning dels innebär ett förslösande av------- statligaoch kommunala investeringar i skolbyggnader, dels får en negativ lokaliseringseff ekt ? Denna anhållan bordlades. § 22 Kammaren åtskUdes kL 1.01.