prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — I vartenda fall av de länder som jag har kommit tiU jag har intebesökt så många, men jag har varit i en del i aUa faU har jag sett att det ärpå så sätt. Det är varuhusen som inte orkar ha öppet. Det är de mindreaffärsidkarna som kan ha öppet. Därför är min erfarenhet av dessa iakttagelser att detblir de små famUjeföretagen som kan hävda sig mycket bättre genom att inte haaffärstidslag. Där kan man möjligen dela upp arbetet så att mannen och hustrunoch eventuella barn står i kassan i dessa snabbköp och därför kanhävda sig bättre gentemot de stora varuhusen. En av de starkaste synpunkterna för att behåUa enaffärstidslagstiftning är att håUa söndagen fri som en välbehövhg helg- ochvilodag, och det tycker jag är oerhört betydelsefuUt. Vi borde på aUt sätt idenna jäktade och hektiska tid se tiU att det finns då vi har imöjhgaste mån frihet från kommersieUa intressen och verkligen hade det som envilodag. Jag kan se det ur synpunkt, man kan ha den synen på detta, menjag vill också framhåUa för den som inte är så intresserad åt det hållet, attdet är hka betydelsefuUt att varje människa kan ha som han ärfullständigt fri från en massa jäkt och påhopp från alla möjUga människor somskaU ha en ut på olika saker, att handla osv. Det tycker jag man skulle fåenighet om ifrån alla grupper, oavsett vad man har för religiösa uppfattningar. Då är det ett starkt önskemål från min sida, att maninskränker söndagshandeln ännu mer, att naturligtvis inte ha några affäreröppna men heUer inte ha den nuvarande affärsverksamheten i form av kiosker o.d. öppen utan decimera den också avsevärt. Det är ju en del som menar att detmåste vara öppet för att man skaU köpa den saken eUer den saken. Det tror jaginte aUs på. Med våra nu mycket mer utvecklade moderna kylskåp ochfrysanordningar och aUt sådant har vi alla möjligheter att köpa in tUlräckUgtför söndagen. Jag kan inte begripa varför del är nödvändigare att man skallköpa choklad pä söndagen än att man skaU kunna köpa mjölk. Varför är detnödvändigare att köpa tobaksvaror än att köpapotatis eller bröd? Det finns ingen som helst logik i detta. Vi hade en debatt om söndagsbrevbäringensom existerade för en del år sedan. Jag motionerade om att avskaffa den, ochdet blev, om inte ett ramaskri, så i varje faU rätt så starka känsloyttringarfrån många som sade att det är ju alldeles uteslutet att man inte skaU få brevpå söndagen. Glädjande nog tog postpersonalen itu med detta själv, och det varden som fick slut på söndagsbrevbäringen. Är det någon människa som sägeratt det där är en olägenhet? Det finns ingen som anmärker på detta, utan nu harvi söndagen fri för den personalgruppen. Och så är det väl i många faU. Det ärinte aUs så nödvändigt med öppethållande som många föreställersig. Att jag principiellt vänder mig mot affärstidslagen somden nu är utformad har framgått av vad jag sagt. Det är dispensgivningen somhar gjort den aUdeles orimUg, och det är de konstiga affärsformerna som ocksåhar gjort den tiU en lagstiftning som är en av de besynnerligaste vi har.Därför skuUe man helst vilja avskaffa lagen, men då uppkommer vissabetänkUgheter, eftersom bör vara så fria som möjligt. Det är i detsammanhanget som jag sett närmare på det av i underöverläggningen framställda yrkandet, och om jag nu tolkar detta rätt skulleaffärstidslagen finnas kvar i sin nuvarande form jag beklagar det på ett sätt med aUa sina brister, men sedan har skrivit: "ianledning av motionen nr 1573". Jag tolkar det så att det inte är någonhård bindning vid motionens yrkanden och motiveringar, utan det måste ge enfrihet åt Kungl. Förslaget skall visserligen framläggas "ianledning av motionen", men man binder sig inte så hårt vid vad som harsagts i motionen. Att , som det heter i yrkandet, "anhållerhos Kungl. Maj:t att förslag skyndsamt framlägges för om ändrmgar iaffärstidslagen i vad gäller borttagande av dispensregeln" tycker jag ärfuUkomUgt riktigt. Det skall inte vara en lagstiftning som har en massadispenser. I yrkandet talas vidare om "inskränkning avaffärstiden under helgdagsafton". Det kan möjligen, om man läser baradetta yttrande, leda till något missförstånd, därför att man kan tro attsöndagarna inte är beaktade. Men efter vad jag nu fått veta är det ju så, helt enkelt menar att det icke skaU vara öppet , utan de skaUfrUäggas helt. Då är jag fullt tillfredsställd, och då är jag också med på attäven vissa helgdagsaftnar bör kunna frUäggas. SkuUe man komma dithän och intebinda Kungl. Maj:t alltför mycket med de förslag som kan komma sedan, skuUe jaganse att det var det klokaste vi kunde göra just nu med affärstidslagen, somjag inte aUs tycker om men som dock bör ändras med en viss aktsamhet med hänsyntiU helgerna, och i så faU kan jag stödja särskildayrkande. i (s) kort genmäle; Med anledning av herr förste vice talmannenBengtsons belysning av mitt särskilda yrkande vUl jag bara bekräfta att dentolkning han här gav överensstämmer med den anda och mening som jag velat ha iyrkandet. HerrJÖNSSON i (s); Jag har begärt ordet för att säga något omhur vi i styrelsen för sett på frågan omaffärstidslagen. Jag viU då först slå fast att vi inte har ändrat våruppfattning om söndagsöppet och förlängt öppethåUande om vardagskvällarna. Vitror fortfarande inte att det finns något större behov av ett sådantöppethållande. Erfarenheterna från den nuvarande lagens tiUämpning visaremeUertid att den inte har varit det skydd för de handelsanstäUda som vi hadehoppats. Som i tidigare under debatten påvisat hardispensöppethåUande fått mycket stor omfattning och överensstämmer inte med våruppfattning om affärstidslagens anda och mening. Dessutom har kontrollmöjligheterna av lagens efterlevnadvarit bristfälliga och detta har lett till en bristande respekt för lagen. Att vi inte har ändrat vår uppfattning om självaöppethållandet framgår både av förbundsstyrelsens remissyttrande och av detsärskUda yttrande tUl affärstidskommitténs betänkande som gjorts av förbundetsordförande . Av detta yttrande framgår att vi helst skulle viljafå en betydande skärpning av lagens bestämmelser. Med stöd av erfarenheternafrån frågans tidigare behandling och kännedom om uppfattningarna utanförförbundet har vi emeUertid inte ansett det vara realistiskt att räkna med någotstörre stöd för detta krav. Det framgår också av remissyttrandena att av detolv instanser som uttalat sig för lagens bibehållande har inte någon uttalatsig för en skärpning av lagens bestämmelser. Vi har helt enkelt inte haft stödbland opinionen för vår uppfattning. Det är först nu när det bhvit aktueUt medlagens slopande som vi börjat få stöd av en sådan opinion, en opinion som påvissa håll verkar tämligen nymornad. Jag viU i detta sammanhang erinra om att , däden nuvarande lagen inte verkat , väcktes motioner från borgerhgthåU med förslag att lagen skulle avskaffas redan då. Nya motioner kom ,och så sent som väcktes motioner av ledamöter från samtUga treborgerliga partier med förslag om att lagen skuUe försvinna redan den 1 julisamma år. En del borgerliga ledamöter viUe då inte ens avvakta den pågående utredningen.Med undantag för den dåvarande utskottsordföranden hördes inte en endaborgerlig röst som förespråkade att lagen skuUe vara kvar. , däribland aUa de tre borgerliga, har uttalat sig för ettslopande av lagen. Om vi i vid ett tidigare skede avaffärstidsdebatten hade fått ett stöd och det intresse som visas från ohkahåll, så hade vårt agerande säkerhgen varit annorlunda. har tyvärr fått föra kampen mot utökade öppethåUandetider praktiskt tagetensamt. Vi har inför detta sagt oss att det är bättre med ingen lag alls än enlag som inte fyUer sitt ändamål. Även om lagen slopas kommer vi med fackhga medel attfortsätta att agera mot ökat öppethåUande. Vid förhandlingar medarbetsgivarparten har vi lyckats genomföra att höjda obekvämlighetstiUägg skaUutgå vid öppethållande efter t. o. m. samt på Nr efter och helasöndagarna, ett obekvämhghetstillägg j , som dock inte tycker är mycket att hurra för.Det kan man I j. , , ,-.. ha ohkauppfattningar om. Men det är en sak som inte talar -------------------- ommen som faktiskt är mycket viktig i sammanhanget, nämhgen att Affärstidslag- detta obekvämlighetstiUägg inte fårbytas ut i fritid förlagt tiU andra stiftning dagar med mindre kundunderlag. Detmåste betalas ut i kontanter. Ugger denverkUgt stora kostnaden. Redan nu har en stor del av förbundets medlemmar obekvämarbetstid i omfattande utsträckning, t. ex. personalen vid kiosker ochkonditorier. Dessa anställda kommer att få ett aUdeles specieUt lönelyft förden obekväma arbetstiden under en övergångstid . Under dennaövergångstid skall successivt samma obekvämlighetstiUägg uppnås som mom handelni övrigt. Denna överenskommelse träder endast i kraft om lagen helt upphör. Även på andra sätt kommer vi från HandelsanstäUdas förbundatt sträva efter att begränsa affärernas öppethållande, om lagen försvinner. Vikommer att göra det för att värna om våra medlemmars intressen men också föratt vi tror att det är ett samhällsintresse. Vi vet också att om vi inte kanhålla affärstiderna inom rimliga gränser, så kommer detaljhandeln att fåytterst svårt att rekrytera personal, framför aUt bland ungdomen. Vi kommerockså att försöka att på oUka sätt skapa opinion för inköp på vanhg affärstid,och vi har efter denna höstens debatt aU anledning att tro att vi skaU få stödfrån breda grupper för att skapa denna opinion, om lagen försvinner. Bakom HandelsanstäUdas förbunds yttrande står en enigförbundsstyrelse och ett enigt förbundsråd, och det är baserat på åtskiUigauttalanden från avtalskonferenser, avtalsfullmäktige, kurser ochom-budsmannakonferenser. Förbundets högsta organ, kongressen, beslöt iår att enhälhgt godkänna styrelsens stäUningstagande. godkändes,Ukaså enhälligt, ett tilläggsyrkande, enligt vilket ytterligare möjlighetertill en skärpning av lagen om den skuUe bibehållas skaU bevakas. Detta förslagtUlstyrktes av förbundets ordförande. Talet om att kongressen skulle ha gåttemot styrelsen är därför helt felaktigt. Inte ett enda ombud talade till förmånför bibehållande av lagen i dess nuvarande form. Eftersom i gårtalade om motionsbehandUngen på denna kongress viU jag nämna att inte en endamotion förelåg i frågan. Vi hade en arbetstyngd kongress; vi hade 161motioneratt behandla. Ingen av dessa gällde affärstidslagen. Vi bedömde detemeUertid så att det var önskvärt och nödvändigt att kongressen tog ställningoch förelade därför kongressen frågan i form av en rapport. har genom det yrkande som ställts av i möjlighet att uttala sig för en skärpning av lagen. I enhghet med vad jag har sagt och i enlighet med uppfattningen i vi vUl aUra helst ha en skärpt lagstiftning kommer jag att rösta för detta yrkande. Jag delar uppfattning att reservanternas förslag inte innebär den skärpning som vi skulle kunna godta; det uttalande som görs där gjordes i stort sett då den nuvarande lagen antogs, och vi har sett resultatet. 14 SkuUe yrkandefaUa i den förberedande voteringen, kommer jagi slutvoteringen att rösta för utskottets hemställan och därmed för lagens avskaffande. () kort genmäle; Nej, , jag har inte sagt attob-tiUägget inte är mycket att hurra för, och jag har fuU respekt förHandelsanstäUdas förbunds arbete för sina medlemmar. Vad jag påvisade med minasiffror var detta berörde utskottets ordförande i går - vad de nyaob-tiUäggen de facto kommer att innebära räknat i kronor per dag. Det ärnämligen så det vet också att man har ob-tiUägginom Handels; som man har tiUskansat sig genom förhandlingar och avtai Man harredan nu i ob-tillägg . Där innebär aUtså de nyaob-tUläggen inte någon förändring. Vad man har lyckats uppnå och det tyckerjag är mycket bra - är en höjning för tiden meUan ki 12.00 och tiU , eUer 3:45 med de löner man har från ,och en höjning från på vardagar efter , vilketbetyder 2:30 . Om man arbetar tUl ki 22.00 bhr det 4:60 per dag. Det är dessa siffror jag viU föra in i diskussionen,eftersom man ansett att det rör sig om för de handelsanstäUda mycket väsentUgakrav. Jag tycker att kraven i och för sig är riktiga, men enhgt mitt förmenandeär det fel att knyta ett avtal tUl en lag som skaU beslutas av . DehandelsanstäUda får, om lagen bibehålls, återkomma med sina krav, som säkerhgenär helt berättigade. i (s) kort genmäle; blandar ihop begreppenövertidsersättning och obekvämlighetstiUägg. Vi har nämhgen inga ob-tiUägg påsöndagarna, eftersom vi i princip inte har godtagit söndagsöppet. I den mån detförekommer söndagsöppet och arbetet sker i form av övertidsarbete är detriktigt att ersättningen är . Men ob-tUlägg förekomrrier som sagtinte . () kort genmäle; Jag vill bara tUläggaatt jag har fått dessa uppgifter från Handels i . Jag har utgått ifrånatt de är korrekta. De som arbetar inom detaljhandehi om harenhgt uppgift i tillägg. De kommer också med det nya avtalet att i tUlägg, alltså plus minus noU. HerrPETERSSON i (fp): I denna fråga har det hittiUs målatsomväxlande med ljusa och mörka färger. Förespråkarna för affärstidslagensavskaffande har använt de ljusa färgerna, den andra sidan de mörka. I dettakorta inlägg skuUe jag ha velat använda alla nyanser, men beklagligtvis kommerde mörka att dominera. Det kan naturligtvis förefaUa attraktivt att slopaaffärstidslagen. För en grupp konsumenter kan det betyda utökad service. Det ärdock tvivelaktigt om det ens för denna konsumentgrupp sammantaget kommer Nr 148 att bli några väsentligaförbättringar; den gruppen måste vara med och f\ j j betala de kostnadsfördyringar sombhr följden av ett ökat öppethåUande. 1SH h 1071 ' imder denna debatt talats mycket om tro och vetande. -------------------- Utskottsmajoriteten tror, reservanterna tror, och även jag måste följakt- Affärstidslag- Ugen tro. Min tro säger mig attaffärstidslagens upphävande innebär en stiftning fortsatt koncentration av butikernatill aUt större enhet. centrationstendensoroar mig särskilt, då den kommer att gå ut över glesbygderna, mindre och t. o.m. Det som i förstone kan synas vara en utökad service fören grupp bhr enhgt min bedömningsgrund en försämring för alltför mångakonsumentgrupper. I stället för ökad jämlikhet meUan oUka delar av landet bUrdet en än störte ojämUkhet. I motion 1564 har vi motionärer pekat på de negativaeffekter som troligtvis blir följden för de handelsanstäUda, för ägarna av demindre butikerna, för de äldre, för handikappade samt för dem som bor ochverkar i glesbygd och mindre tätorter. Utskottets reservanter och andra motionärer har lämnatklara och utförhga motiveringar, och jag instämmer i deras bedömning. Det går i detta ärende skiljelinjer meUan de flestapartier. SkiljeUnjerna kan gälla de anstäUdas situation, de mindre butikernasmöjligheter att fortleva, konsumenternas inställning eUer landsbygdens och demindre tätorternas möjhgheter att i fortsättningen få behåUa sina affärer. Jag skaU uppehålla mig något vid den sistnämndaskiljehnjen. Många av oss på den ena sidan av denna skiljehnje har sett hurglesbygdens och de mindre tätorternas samhällsservice uthoUcats år . Vihar kämpat emot. har vi lyckats, men aUtför ofta har vi kämpatförgäves mot koncentrationssträvandena. Vi har upplevt butiksdöden som enrealitet och försöker nu i efterhand att finna lösningar som ger stora områdensbebyggare någon form av service, främst då de människor som inte har tillgängtiU egen bil. Vi på denna sidan skiljelinjen är övertygade om attaffärstidslagens slopande innebär en accelererande försämring. De storaföretagen i de stora tätorterna tar över. Den reservation som finns fogad tiUutskottets betänkande är en kompromiss av de motioner som föreligger iärendet. Reservationen motsvarar inte helt min uppfattning, men då dentUlmötesgår mig så tiU vida att den syftar tiU en förlängning av nuvarande lagoch enhethga dispensregler, ber jag att få yrka bifaU till den. I detta anförande instämde i (fp). Riksdagsbehandhngen av affärstidsfrågan harlett tiU ett i vissa avseenden märkUgt resultat. Mina motiv för det omdömet ärföljande. Den nugällande lagen infördes efter ett riksdagsbeslut . Riksdagenansåg då att en rad skäl talade för att den gamla lagen från 1948, somstadgade oviUkorligt förbud mot öppethållande på kväUar och Men man var rädd för att en tvär 16 omställning skulle kunna fåoförmånUga verkningar för konsumenter. Därför vUle pröva ett system, somdels innebar en utvidgning av den tiUåtna affärstiden, dels att dispenser förytterUgare öppethållande kunde ges av kommunen, när det låg i vad man kaUadeaUmänhetens intresse. Dessutom skulle sådana varor som aUmänheten särskiltefterfrågade än vanUg affärstid, det s. k. fria varusortimentet,helt undantas från regleringen. Erfarenheterna av den friare regleringen skullesedan få visa om affärstidsregleringen kunde slopas helt efter femårsperiodensutgång. För att pröva de erfarenheter som vunnits under denna femårsperiodtiUsattes en särskild utredning, affärstidskommitté. I ett avseende har detta experiment med att reglera framfriare affärstider varit en besvikelse. Det har inte lett tiU någon entydigbedömning av hur en total frihet för handeln att bestämma sina affärstiderskulle fungera. Det har inte givit någon vägledning för slutsatser om vilkaeffekter fria affärstider skuUe få för detaljhandelns struktur, förvarupriserna och för de handelsanstäUdas arbetsvillkor. Att oenigheten om dessa ting är stor visar inte minst dendebatt som i går och har förts här i . Men den friareregleringen gav en erfarenhet som det i varje faU i affärstidskommittén ochbland remissinstanserna rådde en nästan total enighet om. Tanken att det med en administrativ reglering genomkommunala och statliga beslut skuUe vara möjUgt att tUlgodose allmänhetensintresse av ökat ÖppethåUande som också de anställdas ochaffärsinnehavarnas intressen tUlgodosågs visade sig vara förfelad.Dispensgivningen har utsatts för mycken kritik. Den har framför aUt fungeratgodtyckUgt genom kraftiga olikheter i den lokala och regionala tillämpningen.På vissa orter har man varit mycket generös och på andra mycket restrUctiv.SkiUnaderna beror i hög grad på omöjligheten att objektivt och likformigtbedöma vad som är aUmänhetens intresse av detaljhandelsservice på andra tiderän s. k. normal affärstid. Handeln har klagat över en snedvridning avkonkurtensen, konsumenterna över hur godtyckhgt servicebehoven har bhvittUlgodosedda. Att också de affärsanstäUda har varit missnöjda meddispenssystemet framgår om inte annat av att deras organisationer sedan två treår tiUbaka systematiskt har överklagat aUa kommunala dispenser. Att denna uppfattning har vuxit sig bred och aUmän framgårinte minst av remissinstansernas stäUningstagande. Med något enstaka undantagfinns det inte en remissinstans som anser att den nu gällande lagen börbibehållas. Det gäller inte bara den majoritet av remissinstanserna som anseratt lagen bör slopas, utan det gäller också de instanser som viU behållalagstiftningen. De kräver samt och synnerligen olika slag av ändringar i lagen- i de flesta faU mindre utrymme för dispensgivning och därmed också mindre utrymmeför administrativt godtycke. Det märkliga, herr talman, är nu att näringsutskottets femreservanter lyckats samla sig kring den enda lösning som i utredningsarbetetoch vid remissbehandlingen praktiskt taget ingen velat förorda, nämligen attför ytterligare , närmare bestämt , behäUa affärstidslagen precissom den är. Nr 148 Men även märkliga händelser kan haen enkel förklaring. Onsdaeenden terna stöder sig på sammanlagt åttamotioner. 15december 1971 nästan hela registret av åsikter som man kan ha om huraffärstiderna -------------------- skaU behandlas, från motion, som yrkar på Affärstidslag- avskaffandet av alla möjUgheter förkvälls- och söndagsöppet, tiU den stiftning folkpartimotion som vill ge allaaffärer rätt tiU söndagsöppet fyra gånger per år.Reservanterna har med andra ord velat sätta sig på alla stolar på en gång.Konsumenternas behov av service skall tillgodoses genom vad man kallar enhkformig dispensgivning, och de anställda och en del affärsid-kare skall lugnasgenom att man kräver att dispensgivningen skärps. Det finns vissa aUvarliga svagheter i reservanternasförslag. Den mest betydelsefulla svagheten är att deras båda krav på denframtida utformningen av dispensgivningen helt enkelt inte är förenhga medvarandra. Enhgt reservanterna skaU regeringen skapa både en enhetlig och enskärpt dispensgivning, men man avstår från varje försök att tala om förregeringen hur detta skaU åstadkommas. Med tanke på reservationens syfte ärdetta kanske klokt, eftersom varje precisering skulle ha avslöjat det omöjligai den uppgift man så förtröstansfullt överlämnar tiU regeringen. Vad är innebörden av kravet på Ukformighet? Den endarimliga tolkningen måste vara att dispenser skaU ges på ett sådant sätt, attkonsumenternas behov av söndagsöppet bhr någorlunda rättvist tillgodosedda påohka orter och i ohka delar av landet. Jag skaU med två exempel visa vad dettaskulle innebära. I finns det ungefär 45 hvsmedelsaffärermed tiUstånd att ha söndagsöppet året om. Dispensgivningens tillämpning haremeUertid lett till att de här söndagsöppna affärerna helt har koncentreratstiU, förutom cityområdet, förorterna i södra och västra delarna av Storstockholm.I de norra och östra förorterna och förortskommunerna finns det med andra ordinte en söndagsöppen affär. Frågan är nu; Finns det någon annan möjhghet atttillgodose kravet på Ukformighet ur konsumentsynpunkt än att ge dispenser föröppethållande också i de norra och östra förorterna, att med andra ordväsentUgt öka öppethållandet av affärer i ? Eller menarreservanterna att kravet på hkformighet skaU tUlgodoses på det sättet, attkonsumenterna söder och väster om innerstaden skaU få samma frånvaro avsöndagsöppet som befolkningen i norr och öster genom att aUa tillstånd dras in? Mitt andra exempel gäller . Där har dispensgivningenfungerat så, att över huvud taget inga tillstånd tiU söndagsöppna affärer har lämnats i kommun. Om man skuUe tiUämpa en t. ex. med eUer med Malmös kranskommuner Ukformig praxis, skuUe det innebära att åtminstone 2030 affärer måste få tillstånd tiU söndags öppet i . Såvida inte reservanterna menar det ganska otroUga, nämligen att skall bh riksUkaren och att aUtså ett totaU förbud mot söndagsöppet skaU införas i hela landet, kan jag inte finna vare sig rim eller reson i deras krav på att Ukformigheten skaU leda till en skärpt praxis; den måste tvärtom leda till en mycket kraftig UberaUsering av 18 tUlståndsgivningen. Det motsägelsefulla och dunkla språk som förs i reservationen och som skuUe leda fram tiU ett motsägelsefuUt och dunkelt riksdagsbeslut iUustrerar enligt min mening på ett utmärkt sätt den situation vi i realitetenbefinner oss i. Vi har prövat möjligheten att genom enadministrativ reglering tUlgodose de oUka intressen och behov som finns på dethär området. Det missnöje och den kritik regleringen har väckt visar attförsöket har misslyckats. Det finns ingenting som talar för att ett nytt försökskulle lyckas bättre. Den utbyggda reglermg som föreslås ireservationen riskerar att lyckas ännu sämre i den meningen att den lockar framförväntningar om att aUas intressen skaU kunna tillgodoses, förväntningar sommåste leda till besvikelse. Nöjda skulle väl bara handelns arbetsgivare bli,som shpper betala de höjda lönetiUäggen för obekväm arbetstid men ändå får intebara behålla utan också en chans att utvidga sitt öppethållande. Och mestbesvikna borde de handels-anställda bli, som går miste om sina höjdaobekvämlighetstiUägg men ändå måste acceptera mer arbete på obekväm arbetstid.Från de handelsanstäUdas synpunkt bhr resultatet maximalt ogynnsamt, eftersomden spärt mot ökat öppethållande som de höjda ob-tilläggen avsågs innebäraaldrig träder i funktion om affärstidslagen bibehålls. Den valsituation vi befinner oss i är därför antingen attväsentligt skärpa lagen eUer att slopa den. En skärpning av lagen kan bara haen innebörd, att ett ovUlkorligt förbud mot öppethåUande utöver s. k. normalaffärstid införs på nytt.