prot · FU0976 · 1971-12-31 00:00:00 — Det har också sagts i motionen att en extern lokalisering av sjukvård intekan genomföras förrän en rad samhälleUga ändringar inträffar. Men det kan skesådana förändringar som gör en dyUk utveckling tänkbar i framtiden.KommunikationsmöjUgheterna förbättras genom flygnätets utbredning, utvecklingenav datateknik och i ett framtidsperspektiv användning av bildtelefon, och dessautvecklingsdrag ökar väsentUgt möjligheterna att bedriva sjukvård förstorstadsregionernas befoUcning även på ett relativt stort avstånd frånhemorten. Det har också i motionen framhåUits att möjligheterna tillextern sjukhuslokaUserlng måste med hänsyn tUl medicinska, sociala och ocksåekonomiska aspekter begränsas för vissa grenar av sjukvården. Det gäller främstepidemisk vård och speciaUstvård. Vårdgrenar som är särskilt lämpUga i dettasammanhang är eftervård, stora delar av långtidsvården ochrehabUiteringsverksamheten, eftersom de här patientgrupperna kan flyttas utanstörre svårigheter och vanUgen kan resa på egen hand. Jag kan också nämna att motionen har väckt ett visstintresse på sma håll bl. a. inom AMS och att det finns landsting som har tagitupp denna fråga till behandUng och diskussion. Jag menar också att detresonemang som vi har fört i den här motionen, där vi sett sjukvården dels urpatienternas och de anhörigas synpunkt, dels ur lokaliseringssynpunkt,representerar en helhetssyn som är utmärkande för . Det kanske också vore av intresse att nämna för fruHörnlund att det för aldrig är fråga om ett antingeneller inomt. ex. lokaUseringspoUtiken utan att det gäUer ett både-och. Vi talar inte omstorstad kontra glesbygd. Vi vUl inte markera skiljelinjema däremellan hårdare,utan vi viU utgå ifrån vad som är det bästa möjliga både förstorstadskoncentrationen och för landsbygden eUer glesbygden. Vi går ut ibygderna i vårt land och talar om vår lokaUseringspoUtik, men vi talar också omden i storstadskoncentrationerna. Jag vUl här bara anföra att iStockholm har reserverat sig mot regionplan. Vi för aUtså inte härett tvetungat tal utan vi försöker att representera en helhetssyn. Jag roade mig med att i går läsa det inlägg som jag gjordei den regionalpolitiska debatten , och jag fann tiU minförvåning och ocksåledsnad att jag egentligen i stort sett skulle ha kunnat upprepa samma saker iår. Det är litet skrämmande för det säger att utvecklingen att skapa enregionalpoUtiskt bättre balans går alltför långsamt. Man känner givetvistillfredstäUelse över de åtgärder som vidtagits samrådsförfarande vidlokaUsering tiU storstäderna, utflyttning av statliga företag - men manupplever att det som sker är för Utet och att det sker för långsamt.Jag tycker att hela resonemanget om den regionala balansen har kommit snett ochatt vi utgår från felaktiga förutsättningar, när vi försöker komma på rätt köl. För det första förefaller det som om vi sitter fast i ettdeterministiskt synsätt när det gäller storstädernas tUlväxt: att denna tiUväxtär en UtveckUng som vi inte kan komma ifrån, möjUgen kan vi dämpa den. För det andra har vi en övertro på experters och teknikerskunnande utan att inse att vi hamnar inom snäva gränsdragningar och förloraross i detaljer. För det tredje har vi en tro på stordriftens, centraliseringensoch koncentrationens fördelar och räknar välståndsökningen efter den stigandebruttonationalprodukten utan att på utgiftssidan räkna med människors fysiskaoch psykiska förslitning. För det fjärde och det tycker jag är viktigt utgårstyrimpulserna från aUdeles fel håll. De utgår mte som de borde frånmänniskorna i vårt samhälle, från de enskUda människorna och deras önskemål. Vihar ett aUtför dåligt fungerande kommunikationssystem mellan poUtiker ochmedborgare. Vi styrs av prognoser som vi tror innehåUer objektiva fakta men somi själva verket inte är värdeneutrala. För det femte skulle jag vilja ställa frågan om viverkligen besinnar att det vi planerar och bygger i vårt samhälleinte bara är till för oss själva utan också för framtidens människor. Vår förrestatsminister har uttalat det på ett mycket fint sätt, när hansäger så här: Vi vet föga om framtidens människor, om deras behov,förhoppningar och drömmar, men vi vet att vi till väsentlig del formar deras vardaggenom de beslut vi fattar. Det gör samhällsplaneringen till en svår mensamtidigt fascinerande uppgift. Jag tror att vi verkligen måste slänga över bord allaförutfattade meningar som tynger vår uppfattning och vårt handlande och att vimåste börja om från början, skaffa oss kunskaper om vad människor verkUgen vUl,var de vUl bo och var de viU arbeta. Vi måste få en bättre kommunikation meUanmedborgare och politiker och därmed bättre kunskaper om människors önskemål ochlåta människorna själva ge styrimpulserna. Man har t. ex. i gjortintervjuundersökningar om var och hur människor helst viU bo, och det är ocksåen väg att gå. Sedan bör tUl grund för hela samhällsplaneringen ligga enregionalpoUtisk målsättning det har vi talat om tidigare här och fört framfrån som också Innehåller en befolkningspoUtisk målsättning. I detta sammanhang kan man väl inte undgå att titta litetpå regionplan, som innebär att 1985 skulle närmare 90procent av befolkningsökningen i landet hamna i Stockholmsregionen.Befolkningsökningen här har ju varit 20 000 , nuredovisar man en ökning i regionplanen med drygt 30 000 . 5 protokoll 1971. Förslagetinnebär alltså en befolkningsökning som är högre än den faktiskaökningen . Detta är också som jag ser det ett exempel på denbristande helhetssyn som man har och som jag nämnde något om tidigare.Målsättningen kan inte vare sig för eller landsbygden sesisolerad för sig utan måste planeras in i ett rikspoUtiskt sammanhang. Vi måsteha en helhetssyn för att inte dra upp ännu starkare skiljelinjer meUan oss, ochvi måste på bästa sätt fördela våra gemensamma resurser. På nationalekonomiskainstitutionen i har ett forskarlag under ledning av professor och fU. gjort en undersökning som bl. a. visar attkoncentration av näringslivet inte alltid är ens någon ekonomisksamhällsfördel. Den inflyttade arbetskraften sugs upp av bostadsbyggande ochkommunal serviceverksamhet, och industrin får ingen ökning av arbetskraften.Man har genom sina undersökningar kommit fram till att storstädernas tillväxtkan bU ett hot mot välfärden, att deras expansion är en ganska primitivvälfärdspolitik genom att expansionen drar med sig välfärdsoffer som får betalaför stordriftens nackdelar. Mina medmotionärer och jag har i motionen 1121föreslagit stimulansåtgärder för att underlätta för enskilda företag att flyttafrån storstäderna tUl andra regioner i landet. Här kan nämnas exempel på hurman både i och FrankrUce dels satsat positivt på en lokaUseringspoUtik,dels använt restriktiva åtgärder för att dämpa expansionen av näringsliv ochförvaltning i storstäderna och därmed dämpa befolkningsinflyttningen. För Parisområdethar t. ex. Införts etableringskontroU för industri- och kontorsbyggnader, ochman har en SpecieU byggnadslagstiftning, man har infört skatter för inflyttandeoch för utflyttande. Man för en effektiv decentraliseringspolitikvilken haft positiva verkningar. Jag tror att en flyttningsstimulans av detslag som vi skisserat i motionen bör komma tUl stånd . Jag ber att med dessa ord få yrka bifall tillde reservationer som representanter antecknat sig för iinrikesutskottets betänkande. Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HenKARLSSON i (s): Jag ämnar inte göra några aUmännadeklarationer kring regionalpolitiken utan koncentrera mig tUl att framföraargument i syfte att åstadkomma sådan bevisföring att motionen 1124 som jagstår som första man på kan vinna förståelse från kammarens ledamöter och därmedbifallas. I motionen begär vi att hos Kungl. anhållerom en sådan ändring av den inre stödområdesgränsen att även kommun iMora planeringsregion hänförs tUl det inre stödområdet. Utskottet har avstyrktmotionen utan att man har tagit stäUning tUl något av de oUka skäl som vimotionärer anfört för en ändring av det inre stödområdets gräns, vilketförefaller mig vara något betänkligt man skuUe rent av kunnaanvända ordet anmärkningsvärt. I utskottets utlåtande över motionen sägs således attmotionärema som skäl för sin begäran åberopar att den nuvarande gränsen gårrakt igenom planeringsregion, som tiUhör, och att det är olämpUgtmed en sådan uppdelning av regionen. Detta argument tillmäter utskottet heltriktigt inte någon större vikt. Detta kan i och för sig vara en angelägen frågamen har av oss motionärer bara helt flyktigt nämnts i motionen på så sätt attvi nämner den olyckUga delning av planeringsregion som skett genom attMalung Ugger utanför den inre stödområdesgränsen. De starkaste argument som vi motionärer anfört harutskottet emeUertid dess värre inte omnämnt eller tagit stäUning tUl i sittbetänkande. Det finns mot den här bakgrunden anledning att upprepa de skäl somtalar för att kommun bör föras till det inre stödområdet. Vi motionärer pekar exempelvis på att jämte Morautgör den enda orten i planeringsregionen med någon mer omfattande industrieUutbyggnad och tradition. Då kommun fördes till det inre stödområdet tordeett avgörande skäl ha varit att en betydande del av regionens industriåterfinns i denna del av regionen. Samma skäl talar emellertid för att Malungförs till det inre stödområdet. Jämför man nämligen respektive centralorters andelav regionens industrianstäUda skaU man finna att och har lika storaandelar, eller , av dessa anställda. LUcsom tätort har ävenMalung visat växtkraft i ett område som för övrigt drabbats avtUlbakagång eUer stagnation. Medan centralorten har ökat sin folkmängdmed har således folkmängden i kommunen iövrigt minskat med . jämförelsevis isolerade läge är av stor betydelsei det sammanhang som det är fråga om här. Genom att centralorten är belägen pårelativt stort avstånd från andra mer betydande tätorter skulle som jag serdet en utvidgning av det inre stödområdet så att detta kom att omfattaMalungs kommun inte pä något sätt ge upphov till några svära avvägningsproblemgentemot angränsande kommuner. Det mte obetydUga avståndet till regioncentrumMora är för övrigt, som också framhåUes i motionen, ett av skälen till attMalungs kommun i likhet med övriga kommuner i länsdelen bör föras tUl det inrestödområdet. Mot bakgrund av vad som sagts här kan de skäl för avslagpå motionen som utskottet anfört inte accepteras av mig. Enligt utskottet måstedet inre stödområdet begränsas "tUl de glesbygdsområden där de verkligtstora avfolknings- och sysselsättningsproblemen föreligger". Gränsen fördet inre stödområdet bör vidare enligt utskottet "inte sättas aUtför långtsöderut för att tröskelproblemen i förhållande till områden utanför de bådastödområdena inte skaU bli alltför stora". Vad sistnämnda synpunktbeträffar har den redan bemötts här i detta inlägg liksom i motionen. Avfolknings- och sysselsättningsproblemen i kommunär av samma omfattning som i regionens övriga delar. Medan folkmängden under1960-talet minskade i MoraOrsa minskade den iMalungs kommun. Antalet arbetslösa per invånare i åldern 1564år är å ena sidan visserligen något större i de förstnämnda kommunerna men åandra sidan har antalet industrisysselsatta sjunkit underperioden 19621968 i kommun medan industrisysselsättningen ökat iregionen för övrigt. Avslutningsvis bör framhållas att är att betraktasom serviceort för ett betydande område, präglat av glesbygd och avfolkning. Derådande avstånds- och kommunikationsförhåUandena gör att till viss delmåste fyUa de regioncentrumfunktioner som normalt bort tillfalla . Medhänsyn därtill framstår en förstärkning av genom ökat statligt stöd sommycket angelägen. Med dettavUl jag, fru talman, yrka bifall tUl motionen 1124. Hen SCHÖTT(m): Den hittUlsvarande debatten har i hög graddominerats av Norrlandsfrågorna och en rad av talare har framhållit de mångaoch svåra problem, som stora delar av brottas med. För min del har jag haft förmånen att som riksdagsmanföreta flera resor i våra norrländska län, och jag har den största förståelseför den oro, som man där på många håll känner inför de senaste decenniernasutveckling. När jag nu tar kammarens tid i anspråk så är det emeUertidför att fästa uppmärksamheten på att även delar av sydöstra har problemliknande dem i . Jag avser närmast öarna och . Den allvarligabefolkningsminskningen på dessa öar föranledde tiUsättandet av den s.k. ö-utredningen. Utredningens till chefen för socialdepartementetöverlämnade betänkande innehöU utöver en beskrivning av rådande förhållandenallmänna synpunkter och förslag i fråga om möjligheterna att hejdabefolkningsminskningen genom att bygga ut öarnas näringsliv. Särskiltunderströks den besvärande säsongarbetslösheten, som berodde på attsysselsättningen inom jordbruket på grund av mekaniseringen minskat högstavsevärt. Utredningen förutsatte att med storuppmärksamhet skulle följa utvecklingen. har förflutit sedan ö-utredningen avgav sittbetänkande, och vi kan konstatera att den gångna perioden inneburit enfortsatt befolkningsminskning på de båda öarna. På båda kämpar man med ettsvagt skatteunderlag och höga kommunala skatter. Under en lång följd av år har vi i från oUkahåll, inte minst från moderata samlingspartiet, framhållit att Gotlandsperifera läge i inte får medföra att ön behandlas med mindre intresseoch omsorg än övriga delar av . kan vi med stor tiUfredsställelsekonstatera, att ett enigt inrikesutskott föreslår att skaUinordnas i det aUmänna stödområdet. Därmed är ett gammalt önskemål tUlgodosett,och sent omsider får nu en rättvis behandUng. Det vore dock felaktigt att tro att alla problem påGotland är lösta i och med dagens beslut. A andra sidan måste beslutetemellertid innebära, att problem nu kommer att ägnas en skärptuppmärksamhet och att möjligheterna att hjälpa gotlänningarna, som torde halandets lägstaskattekraft och högsta transportkostnader, avsevärt ökat. I fortsättningen ber jag att få begränsa mig till Ölandoch dess problem. I stora stycken är de desamma som . Jag vUl då särskUterinra om det aUvarliga faktum att befolkningsminskning som uppgårtill främst gäller de produktiva åldrarna, medanantalet åldringar stiger. Skattekraften är mycket låg. Kostnaderna församhällets primära service, socialvård, åldringsvård, undervisning m. m., fårbäras av allt färre och det blir därför allt svårare att uppehåUa dennaservice. I sammanhanget bör också framhåUas att enUgt 1965 årsfolkräkning har landets lägsta bostadsstandard. Just har oron för framtid fått ökadnäring i och med att Ytongbolagen varslat om nedläggning av sin fabrik iGrönhögen på södra . Fabriken är ett av de få industriföretag som finns påön och sysselsätter 113 man, varav 99 kollektivanställda. I skrivelse tillinrikesministern framhåUer , att den aviseradeindustrinedläggelsen skulle drabba kommunen med förödande kraft. Icke minst medtanke på att näringslivet inom kommunen sviktar även på andra väsentligaområden, inte minst jordbruket, som genom en kraftig rationaUsering erbjuderallt färre arbetstillfällen. Vid en manstark uppvaktning från länet med landshövdingWesterlind i spetsen underströks för statsrådet den verkligt prekärasituation i vilken kommun och de vid Ytongföretaget anställda råkat.Av dessa anstäUda har få möjlighet att få något nytt arbete inom kommunen,vilket är extra bekymmersamt med hänsyn tiU att av dem där haregna fastigheter. Givetvis måste allt göras för att skaU få behåUa sinYtongfabrik eUer, om så ej kan ske, få någon ersättningsindustri förlagd tiUsödra . För en näring har alldeles speciella förutsättningar turistnäringen. Genom sitt milda och soliga klimat ön är statistiskt vårtlands regnfattigaste landskap sin säregna och vackra natur, sina utmärktabadmöjligheter och sina många historiska minnen är , som harframhålUts här i , ett av vårt lands populäraste turistmål.Turistströmmen har ständigt ökat och väntas få en mycket stark uppgång i ochmed färdigställande . Enligt en företagen utredningskulle antalet bilturister komma att mer än fördubblas efter brons tillkomst. NaturUgtvis erfordras en ordentlig utbyggnad avturistanläggningarna på för att ta emot denna turistström. EnbarterforderUga övernattnlngsanläggnlngar med tilhörande serveringar beräknades förÖlands del till en kostnad av 50 miljoner. Härtill kommer investeringar ianläggningar för service och aktiviteter av olika slag. Sysselsättningen inomturistsektorn beräknades öka med cirka 700 årsarbetare, vilket givetvis skullevara av den största betydelse för ölänningarna. För utbyggnaden av turistanläggningarna erfordrasemellertid ekonomiskt stöd utifrån. I Länsprogram 1970 för län görsuttalandet att lokaUseringsstöd bör utgå tiU turistnäringen på och attturistnäringen kan få en dominerande ställning sysselsättningsmässigt på ön omtiUräckliga samhälleliga resurser sätts in. Man konstaterar att de öländska kommunernaär ekonomiskt svaga och att endast en mycket Uten delav det totala investeringsbehovet på turismens område synes kunna täckas avdem. har beslutat lämna stöd i form av lån förbyggande av större turistanläggningar intill ett sammanlagt belopp av 5miljoner. Detta är emellertid otUlräckligt. Det fordras också statUgt stöd. 1motion 1141 har och jag därför yrkat att hos Kungl.Maj:t måtte hemställa att turistnäringen på erhåller stöd efter sammagrunder som tUlämpas inom allmänna stödområdet. Tyvärr avstyrker inrikesutskottet denna motion underhänvisning tiU en pågående utredning, avseende den allmänna frågan omlämpUgheten att utge lokaliseringsstöd tUl turistanläggningar i områden utanfördet aUmänna stödområdet. Enligt min uppfattning är situationen på så aUvarUg,att man utan avvaktan på den här utredningen redan nu borde ge detföreslagna stödet. Om man ej gör så, återstår inte något annat än att återkommamed en motion med förslag att landskapet inordnas i det allmännastödområdet. Frågan om utlokaUsering av centrala verk skall vidiskutera här i först . bör emellertidklart sägas ifrån att län måste tUldelas en större del av de tillgängUgastatUga resurserna och att Kalmar-Nybro-Emmabodaregionen vid utlokaUseringenbör betraktas som ett storstadsalternativ. För dagen inskränker jag mig tiU att yrkabifall till motion nr 1141. HerrERIKSSON i Bäckmora (c): I motionen 1109, som behandlats avinrikesutskottet, har vi tagit upp frågan om statUgt stöd för byggande av s. k.industricentra som en lämpUg komplettering tiU de lokaUseringspolitiskaansträngningar som görs på skilda håll. Förslaget om industricentra har redan framförts av 1968års lokaliseringsutredning, som har förordat försöksverksamhet på området. Imotionen 1109 har vi ställt ett yrkande om sådan försöksverksamhet iLjusdalsregionen för att så snabbt som möjUgt få erfarenheter för vidareutbyggande av verksamheten. Vi tror att industricentra har många fördelar bådeekonomiskt och administrativt och icke minst såsom ett lokaUseringsalternativ.Man får rationeUa lokaler för flera företag tiU lägre kostnader än om företagenskaU bygga vart för sig. Det bUr lägre kostnader för vägar, vatten, avlopp,elkraft etc. Vissa lokaler kan användas gemensamt, och ett byggande avindustrUokaler i denna form innebär en sanering av äldre och otidsenligabyggnader. Det kan också innebära en sund lösning av företagens finansiellaproblem. Så gott som aUa remissinstanser ansåg att förslaget omindustricentra var värt att prövas som ett medel i regionalpoUtiken. Somlämplig försöksort har vi framfört , som ju är en betydelsefuUcentralort inom ett ganska stort inlandsområde, vUket även sträcker sig överhela och mot Jämtlandsgränsen. Ljusdalsregionen tiUhör dessutom detinre stödområdet, som vid upprepade tillfällen fått regeringens löfte om stödför särskilda regionalpolitiska insatser. Vi motionärer menar att det här med industricentra är ettuppslag värt att möjligt prövas. Och på den punkten viU jag ocksåerinra om att vi har fått fullt stöd för vårt förslag av iGävleborgs län, som är av samma mening som vi motionärer. Utskottet har visserligen avstyrkt motionen med hänvisningtiU pågående utredning och påpekat att utredningen skall bedriva sitt arbetemed största skyndsamhet. Utredningen skaU också lägga fram förslag om lämpUgaorter för placering av industricentra. Mot bakgrund av det uttalandet, frutalman, hoppas jag att både utredningen och sedermera inrikesministern skall geLjusdalsregionen och statsmakterna stöd för ett sådant industricentrum. Idetta anförande instämde i (fp). HenFAGERLUND (s): Diskussionen om regionalpolitiken har jupågått i snart , och det finns kanske inte så mycket mer att säga. Låt mig först konstatera att när vi började dagens debattblev det något annorlunda än vanligt på grund av att inte mindre än sex talare-därav två från vartdera av mittenpartierna - yrkade bifall tiU de olikareservationerna. Därför drog den delen av debatten ut något . Inomutskottsmajoriteten måste vi väl, om det här skall bli kutym, ta upp ettresonemang om hur vi skaU kunna komma in mitt i diskussionen. Det är ju riktigt som i sade, attdet är nästan omöjligt att under sådana här förhållanden kommentera allt. Jagtycker själv att de talare från socialdemokratiskt håll som deltagit idiskussionen i , och harklarat av det mesta, men det har ju kommit upp vissa saker nu senast. läste nästan ordagrant in i protokollet vadutskottet har skrivit på s. 29 i betänkandet, så jag behöver inte gå närmare Inpå det avsnittet. Det är klart att det i fråga om stödet tUl marknadsföring nusker en tids försöksverksamhet genom det stöd som utgår till TEKO-industrin ochden manuellt arbetande glasindustrin. Men vad det kommer att ge för resultatvet man inte. Jag tror också det är ganska svårt att börja stödja vissaregioner på det sättet; det får väl i stället bli så att vissa företag slåsihop, I utskottets betänkande talas det i sammanhanget om den utredning sompågår rörande bl. a. i och Expolaris i SkeUefteå.Vad gäller frågan hur snabbt man kan nå resultat i den utredningen vill jagbara säga att den utredningen väl under alla förhåUanden kan presentera sinaförslag Uka fort som om man tUlsätter en ny utredning. Sedan yrkade i bifall till sin motion1124, i vilken han har hemställt att skall inräknas i det inrestödområdet. Men då är det viktigt att komma ihåg vad det var som gjorde företog vissa speciella stödåtgärder i en zon som kallades för inrestödområdet. Så fort man fastställer ett sådant område uppstår det naturligtvisvissa gränsproblem. Och om hänförs tiU det intre stödområdet är detganska klart att de delar av som tUlhör det så attsäga vanliga stödområdet, där de flesta problemen finns och det råder mgettvivel om att det är i orter norr om - hamnar i ett omöjligtgränsförhållande. Man kan därför utan vidare säga att gränserna inte fårförläggas så långt söderut att man hamnar i en ohållbar situation. Jag yrkardärför bifaU tUl vad utskottet hemställt beträffande motionen 1124. Vad sedan gäller motion om turistnäringen påÖland och ställde själv mte något yrkande med anledning avvad utskottet skrivit om den utredning som pågår. Av deupplysningar som utskottet inhämtat framgår att det är ganska problematisktatt satsa på turistnäringen och tro att man kan bygga upp en effektivregionalpolitik enbart omkring den. Det skulle säkert mte lyckas. Men det är intressant att höra en representant förmoderata samUngspartiet tala om näringarna på och . Ett faktum ärnämUgen att det är det enskUda näringslivet som har svikit på båda dessa öar;samhäUet har inte haft några möjligheter att stoppa nedläggningen avYtongfabriken. Och när jag var i hyste man där också oro försockerfabriken. Men det är typiskt att när de som hävdar det fria näringslivetsintressen stöter på problem, så kommer de tUl samhället och begär stödåtgärder.Det bevisar ju vad vi så har framhålUt, nämligen att det inte gåratt avrusta samhället. Vi måste ha ett starkt samhälle. Jag hoppas att herrSchött tar detta som ett memento i sitt fortsatta agerande, när han kritiserarsamhällets insatser på olika områden i den poUtiska debatten.