prot · FU0951 · 1971-12-31 00:00:00 — Kommer man att klara den uppsökande verksamhelen sä allalla barn, i synnerhei i de familjer som inle själva uppsökerbarnavårdscentralen, kan hällas under en kontinuerlig uppsikt? Är fra Odhnoffoch regeringen villiga all ge denna fräga hög prioritet? Punkt 2 gäller en allmän föräldraskola. Vi vel allvanföreslällningar forlfarande är mycket vanliga när det gäller barnuppfostran,och del är knappasl förvänande mol bakgrunden av de ringa kunskaper som deflesta fär. Det brukar sägas all man inle fär sälla sig i en bil och köra denutan alt ha fäll en omfallande ulbildning, och del är med all rält sä, menuppfostra barn, som är mycket svårare, fär man göra utan några kunskaper alls. 1969 ärsutredning redovisade en undersökning som gett vid handen Om åtgärder för att förhindra barnmisshandel m. m. Om åtgärder för att förhindra barnmisshandel m. m. all 85procent av pojkarna och av flickorna bestraffades kroppsligt avmodern en eller . För fadern var siffrorna 50 respektive35 proceni (inle för all fäderna är speciellt mycket snällare, ulannaturligtvis för all de inte är hemma sä myckel). Även om del i många av dessafall gäller mycket lindrig kroppslig Ullrällavisning, är del ändå skrämmandesiffror. De opinionsundersökningar som gjorls visar också all en slor grupp,Iroliglvis en majorilel, av alla svenskar anser all aga i hemmel är ennödvändig uppfoslringsmelod - 53 proceni av alla svenskar enligl enSIFO-undersökning av 1966. Undersökningen "222 Stockholmspojkar"visade att 61 proceni av mödrarna och 67 proceni av fäderna ansåg all barnen"ibland är sä elaka att de måste få stryk". Fysiskt våld är sä pälagligl all vi kanske har en lendensall se borl frän den psykiska misshandeln. Men man kan fräga sig: Vilken effekihar del att elt barn tvingas att stå i timmar i skamvrån? Att man använderskammen och skräcken som uppfostringsmedel är alllför vanligt -troligen i mängafall beroende på rent oförstånd eller okunnighet. Det kan naturligtvisförorsaka bestående skador i personligheten. Här räcker det nu inte längre med en allmän välvilja ochvissa punktinsatser frän barnavårdscentralers och enskilda organisationerssida, utan nu behövs det en verkligt bred aktion för att fä till sländ enallmän föräldraskola. säll vore alt engagera den kommunala vuxenundervisningen.Alla som fär barn borde fä en inbjudan till föräldraskolan som gav både mammanoch pappan en grundkunskap om spädbarnsvärd, barnpsykologi, barnets ulvecklingosv. Sedan borde inbjudningar komma med jämna mellanrum lill korta,koncenlrerade kurser som var avpassade efler barnens ålder. När man har barn i enviss ålder och har problem med dem har man ju motivation för all vilja lärasig. Där skulle man också i samlalsgrupper fä diskulera med föräldrar i sammasituation. Jag tror inte att delta är nägonuniversallösning man klarar inle allt med kurser men kunskap är i regel Ullnylla och sällan skada. Dessa förslag har framförts i vid fleralillfällen och alltid tillbakavisats med lugnande försäkringar om attskolöverslyrelsen följer frågan, del räcker inte. frågar jag: Vill fruOdhnoff gä in för att en allmän föräldraskola skall komma till i sinnevärlden? Punkt 3 gäller en utbyggd familjerådgivning. Risken förbarnmisshandel av alla slag är naturligtvis störst i problemfamiljerna. Därförskulle en satsning pä familjerådgivning fä effekter ocksä för barnens trygghet.Här finns en viss försöksverksamhet, huvudsakligen i landslingens regi. Men närförslag framförts om en rejäl ulbyggnad och en permanent organisalion hänvisarman i regel till uiredningar. När blir det något av med familjerådgivningsbyräerna såalt man fär en verklig bredd på verksamheten, sä att det blir nära en sådanbyrå, så alt del blir nalurligl för familjerna all söka sig dit innansituationen är ohjälplig? Det är den sisla frågan som jag vill ställa till fruOdhnoff. Hur föräldrarna behandlar sina barn är ocksåtill sisl i stor utsträckning en följd av den syn pä barnen som råder i vårtsamhälle. Del talas ibland om att vi lever i barnens århundrade. verkarden karakteristiken enbart makaber. Även om vi bortser frän den allvarliga barnmisshandelnmåsle vi lyvärr konstatera att vi i vårl land har alllför mycket kvar avbetraktelsesättet att barnen är föräldrarnas egendom. Det finns en lendens allbetona föräldrarnas rätt före barnens. När man vill inskränka den rällen möts man ofta av frägan;Men är dä barnen samhällels egendom eller kanske renl av polilikernas? Nej,det är en självklarhel som lyvärr ofta behöver upprepas: Barnen är inte någonsegendom; de är individer med egna räiligheler. behöver den rällen laslill vara av samhällel pä samma säll som vi i andra sammanhang belraklar delsom självklarl all samhällel lillvaralar den svagares räll geniemol en slarkarepari. Från liberal synpunki finns del ofla anledning all slåvakt om mångfalden, valfriheten. Del leder lill slutsatsen all föräldrarna börges en beiydande frihel när del gäller uppfoslringsmetoder, idealbildning osv.Den valfriheten bör finnas både för barnens, föräldrarnas och samhällets skull. Men när vi diskuierar barnmisshandeln bäde denallvarliga och den i lindrigare former är del, liksom i mänga andrasilualioner, angelägel all belöna barnens rält all kräva samhällels skydd ochsamhällels ansvar att hjälpa föräldrarna att ge barnen en miljö som lar lillvara de kunskaper som har uppnåtts om barns ulveckling och uppfostran. Om åtgärder för att förhindra bammiss-handel m. m. FruSUNDBERG (m): Här har förut talals om socialslyrelsensulredning, som är etl par är gammal. Av de 119 barnmisshandelsfall som därredovisas var del en övervägande del som antingen ledde lill dödlig utgångeller förorsakade grava men för framliden. Siffrorna är naturligtvis skrämmandemen berättar inle hela sanningen, eftersom de flesta fallen både dä och med allsäkerhei ocksä förblir okända. Och de är mänga. Det finns ingen möjlighel att konstatera om barnmisshandelnökar -vi har ingen tillförlitlig stalisiik - men del finns anledning altförmoda all den gör del. Del är en hemsk lanke. I ell upplysl land med stigandeulbildning, god materiell standard, lillgång lill expertis och hjälp av olikaslag och färre barn per familj än någonsin lidigare finns del människor sommedvetet och fulll avsiktligt slär och misshandlar det kanske mest värnlösa somfinns. Man ställer sig dä frågan: Är del en följd av den ökade råhet som vifinner pä olika områden i vårl samhälle och i andra samhällen? Är det barnensom skall dyrast belala ökningen av väldet? Brollslalistikenvisar all i värl land ökade misshandelsbrollen mellan 1968 och 1969 med14,4 proceni; de sleg frän 13 119 UU 15 001. publicerades enprognos frän en arbetsgrupp inom kanslihuset, enligt vilken våldsbrottenberäknas öka med 20 proceni under de närmasle fem åren. presenteradesen undersökning av under 1969 anmäldavåldsbrott i , varav framgick att en inle ringa del av brotlsoffrenutgjordes av äldre och handikappade. De som fysiskl angriper äldre ochhandikappade människor, de är ocksä i sländ all misshandla barn. Det visar enfasansfull likgiltighet för medmänniskor. Och skall ulvecklingen fortsätta vadgäller Om åtgärder för att förhindra barnmisshandel m. m. ökningenav våldsbrotten, då finns del orsaker all befara delsamma när del gällerbarnmisshandeln. Jag vet att man inte minsl inom ulbildningsdeparlemenielhar uppmärksammat den ytterst negativa företeelse som mobbingen bland barn iskolorna innebär, när barn psykiskt och fysiskl misshandlar dem som är svagareeller annorlunda. Vi kommer väl alla att arbeia och göra vad vi kan för attlösa de problem som är förenade med della. VUhelm skrev en gäng alt värt välfärdssamhällehäller pä all förändras tiU elt ofärdssamhälle - en allas kamp mot alla. Jagbörjar bli rädd för alt nästa steg är elt väldssamhälle, där de slarka slår desvaga. Vi mäste bryta den ulvecklingen. Frägan är då: Hur skall vi kunna göradet? Här har talals och lalals väl och jag vill tackastatsrådet för det informativa svar som gavs på interpeUationen ochfrågorna om vad man från samhällels sida skall kunna göra för alt råda bot pädet som är barnmisshandel. tog upp barnens situation i samhällel. Jagläsle en intervju med rektorn för , där han framhäUer att föräldrartill intagna barn ringer och säger: "Behäll honom sä länge ni kan! Vi villinle ha med honom att göra." Den attityden mol barn måste brytas. Givelvisär del dä väsentligt att samhällel gör insalser, men del är ocksäutomordenlligt väsentligt alt vi lägger en del av ansvarel på familjen. Del är en dubbel uppgifl för bäde samhälle och familj kanske mesl för samhällel när del gäller att förändra attityderna - alt läramänniskorna vad det innebär att vara förälder. Jag är inte lika positiv somherr i fräga om föräldraskolor och föräldrautbUdning i del avseendetalt jag tror inle all vi på del sättet när de föräldrar det här verkligengäller. Vi mäsle ju finna misshandelns innersta orsak. Den kan vara, som nägonhar sagt, psykisk sjukdom, men en annan är den som modern i Täbyfalletmotiverade sin brist pä ingripande med, nämligen okunnighet. Min uppfallning ärall vi mäsle lära föräldrarna när de blivit föräldrar. När en kvinna fär barn pä BB fär hon lära sig att skötabarnet. Hon får pä de flesla sjukhus, tror jag, ocksä lyssna till enföreläsning av en läkare, som redogör för amning och barnsjukdomar. Här, liksomunder den förebyggande mödravården, just här mäsle frägan om misshandeln tasupp. Här när man nämligen alla kvinnor. Ingen kvinna skall kunna fara hem med etlbarn frän BB ulan all ha fäll en intensiv undervisning om faran med fysisklvåld och faran av all slä barn. Jag hoppas all statsrådet för fram dehär tankarna till socialminislern, ty della ligger ju under hans departement. Det gäller all hos de unga föräldrarna skapa enförvissning om all man inle fär slä barn och alt man inte heUer får tolereraall andra gör del. Detla skall enligl min uppfallning och del vore roligt attfä höra statsrådet kommenlarer - ingå i den elementära rådgivning somlämnas pä förlossningsanslallerna till varje nybliven mor. Det är barnläkare,gynekologer och sjukvårdspersonal som mäsle la del som sin uppgifl attgenomföra detla. Såriga bröstvärlor läker, men elt sårig! barn kan fä men förlivel. Samhälletsandra uppgift är all skydda de barn som blivit utsålla för misshandel.De föregående talarna har, tycker jag, ganska enhälligt fört fram krav ochsynpunkter med anledning av det svar som slalsrådel Odhnoff har givil. Vad jagmöjligtvis skulle vilja lägga lill är alt vi alla skall ha klart för oss all vifrån samhäUets sida inle kan nä alla ur förebyggande synpunkt. Allra svårast ärdet kanske att nä dem som i realiteten blir de värsta misshandlarna. Där har vi och cirkeln sluter sig kanske en återgång tUl väldet inom alla olikaområden i samhällel. Men vi har som jag ocksä ser del, ett oerhörl stort ansvarsom mäsle läggas på familjen när det gäller all begränsa alla slag av våld. Om ätgärder för att förhindra barnmisshandel m. m. Den tragiska händelsen i min hemkommun kundeföranleda en ännu mer djupgående debatt om de bakomliggande orsakerna dennahändelse. Del är ju ändå ytterst fräga om varför människor drivs sådanafruktansvärda handlingar som här har inlräffal. En sädan debatl skulle kräva eningäende analys av den enskUda människans situation i dagens samhäUe. Jag villdärför bara beröra en speciell del av problematiken i della ärende. Under den allmänna moUonsUden i är avlämnade jag enmoiion, i vilken jag yrkade på en översyn av beslämmelserna i sekrelesslagen UUförmän för etl bättre anonymitetsskydd för anmälare av barnmisshandel. Medtillfredslällelse har jag konstaterat att slalsrådel Odhnoff nu säger isill inlerpellalionssvar i , all en ändringövervägs av socialutredningen och offenllighels- ochsekreless-lagsliflningskommillén. Behovel av denna översyn har förelegat , dä som här har sagts tidigare i deballen - omfallningen avbarnmisshandeln har ökal sedan älskiUiga är tUlbaka vad gäUer de uppläcktafaUen. Som också har anmärkts här har man anledning förmoda allantalet oupptäckta fall är ännu mycket större. Del är alltså många barn som utsätts för både fysisk ochpsykisk misshandel. Myndigheterna har, som stär i interpellationssvaret, vidsträcktanmälningsplikl, men vad barnavårdslagen säger om att allmänhelen bör anmälabarnmisshandel har inle uppmärksammats i tillräcklig grad, och inle heller kanman säga alt del har efterlevts. Här har påpekats lidigare alt det finns ellstort behov av information och upplysning i dessa frågor. Min uppfallning är den alt en förbällring avanonymiletsskyddel, sä att man tUlgodoser barnens rätt som man inteundergräver den enskUdes integritet och rättsskydd, kan väsentligt bidraga lUlatt myndighelerna i slörre omfattning än nu fär kännedom om fall då barn befinnersig i dessa svära situationer. 1 Ukhet med och även andra vUl jag dock poängteraatt skall vi komma till rälla med dessa problem, mäsle vi börja frän grunden.Jag skall bara här la exempel som har nämnls lidigare förebyggande verksamheli barnavårdscentralerna och ökad familjerådgivning. Det står ju hell klart alt de resurser som socialvården förfogar över är alldeles otillräckliga. Och jag vägar nog påslå alt ävenom man i många fall fär kännedom om barnmisshandel, sä är man ibland inom socialvårdenförtvivlad över att man har sä otillräckliga möjligheter att hjälpa ide fall där del behövs. Vad man framför alll inte har möjligheter Torsdagenden uil är ju alt rehabilitera familjensom helhet, och där älerstär oerhört 25 mars1971 mycket all göra. jag vill poänglera alt här har vi en av samhällels Om åteärder för att väsentligaste uppgifler - all se Ullall den här sidan blir lUlgodosedd. förhindra bammiss- '" J ''''' ** ' ' "'' ° kanske ytlersl är handel m m '' skapa en opinion för ökalmedmänskligl ansvar i värl samhälle - inle bara somanmälare, utan vi skall vara ell stöd för vär omgivning, var och en eflersin ringa förmåga. Där har vi alla vårl ansvar, bäde som politiker Och som politiker har vi framför allt ell ansvar allplanera samhällel pä etl sådant sätt all vi verkligen ger uirymme för människoralt vara medmänniskor. Jag vill lill att börja med deklarera att jagkänner väldigt slor sympati för den allilyd som gav utiryck för isill anförande. Jag tycker nämligen att den situation som vi stär inför här ärsä pass komplicerad och besvärlig och sä okänd för de flesla av oss även fördem som i andra sammanhang är experter på socialvård att en myckel slorödmjukhet är befogad. Det är mig ganska främmande att ägna mig åtgeneraliseringar om väldet eller samhällsutvecklingen eller den ena eller andramyndighetens brislande effeklivilet. Man har ju ingalunda bevisat altbarnmisshandeln i sig har ökal. Del är som framgår av socialslyrelsensutredning i stället sä, att detta är en företeelse som man som fenomen bara harkänt til) i tio är. var man inle klar över ens all sådant här förekom.Mänga socialvårdande myndigheier eller sjukvårdande myndigheier och personalendär läkare, sjuksköterskor, socialarbetare - kände inle lill problemel, ochdel innebar all de hell enkelt inte kunde slälla en diagnos. Läkare, som fickin svärl misshandlade barn pä sjukhuset eller barn med svåra skelettskador,förstod inte vad det rörde sig om. Vi hade för etl par är sedan ingel sätt att registrerade misshandelsfall som förekom, vare sig på sjukhusen eller inom desocialvärdande myndighelerna. Vi vet ocksä väldigt litel om vad .som fårmänniskor all misshandla barn pä del här sättet. Därför tror jag alt vi mästebörja frän grunden och alla starkt känna vårl ansvar. Och när vi här har lalal sä mycket om behovel av attkänna ansvar, sä skulle jag vilja säga all del ansvarel är inte bara ell anmälningsansvar, ulan del är 1. ex. ocksä ansvarel all ge resurser lill de myndigheier som skall arbeia med dessa frågor i den utsträckning som behövs för att de skall kunna göra ett meningsfullt arbete. Jag är nämligen alldeles övertygad om all ifall vi nu skärper lagen vad gäller anmälningsskyldighet för sädana här misshandcishistorier utan all ge de barnavärdande myndighelerna lillräckliga resurser - dvs. mer resurser - kommer ingen förbällring alls all inträda. Jag hoppas all de av oss, som har givil ullryck för äsikler i de här frågorna, i del kommunala och landslingskommunala arbelel liksom i riksdagsarbelcl skall vara villiga alt stötta upp kraven pä ökade resurser till de socialvårdande myndighelerna. 52 saknar man pä de flesla hällde resurser som behövs för att ägna sig Vi har här ell hell nyll fäll för reformer av en lyp somkan kallas för en utvidgning av barnavårdscentralernas arbeie. Dereformerna"mäste vi gripa oss an med. Det gäller all ulvidga mödravårdscentralernasarbete, sä all del blir myckel mer människovärdande än del är med singanska striki biologisk-medicinska inriktning, en utvidgning avbarnslugeverksamhelen ja, över huvud lägel gäller del att frän samhällelssida siödja familjerna sä all de inle blir sä isolerade och ullämnade som demänga gånger är . Jag sade inle, i , all del här baragäller familjer i ekonomisk misär. Tvärtom sade jag att också mänga familjer inormalsila-lioner är sä hårt pressade av sina vardagliga bekymmer och avall leva isolerade i en torftig miljö och del är inle alllid delsamma som enfallig miljö - att de inle klarar upp sin föräldraroll. Vi mäsle göra klarl för oss all den lilla kärnfamiljenhell enkelt inte är tillräckUg i dagens samhälle vare sig för barnen eller förföräldrarna. Om del kan komma något gott av den opinionsstorm som vi nuupplever, bör del vara all del skapas opinionsunderlag för vittomfattandereformer pä familjepolilikens och socialvärdens område. Om åtgärder för att förhindra barnmisshandel m. m. I denna debatt är det kanske den sloraenigheten som är det mest påfallande. Förelrädare för olika parlier har allavarit eniga om nödvändigheten av alt arbeta för alt de allra svagasle isamhället skall fä det skydd och den hjälp som de behöver. 1 de inlägg som härgjorls har man ocksä lagil upp den anmälningsskyldighel som föreligger, ochfrän nägra häll har det där krävts skärpningar, etl effektivt anonymitetsskyddoch, inle minsl, förebyggande åtgärder. När del gäller de frågor som i Falköpinginledde med finner jag del angeläget alt understryka, all ju nufär i uppdrag att i samverkan med representanter för göra enöversyn av hur sysiemel med Råd och anvisningar fungerar, och inle minsl GötaRoséns utomordentUga sakkunskap för att del uppdraget kommer attfullgöras med all tänkbar noggrannhet och kraft. När del gäller de dubbla lojaliteter som i Falköpinglalar om vill jag framhålla alt det förhållandet alt en befattningshavare hartyslnadsplikt ingalunda frilar honom frän den anmälningsskyldighet han har;anmälningsskyldigheten lar över tystnadsplikten. Jag vill ocksä i sammanhangei påpeka för iMalmö alt underlåtenhet att fullgöra den anmälningsplikt som befattningshavarehos och i allmän tjänst anställda läkare, lärare, sjukskölerskoroch barnmorskor har - all "ofördröjligen lill anmälasådant som de i sin verksamhel erhållit kännedom om av beskaffenhet allföranleda nämndens ingripande" kan medföra straffrättsligt ansvar fördessa personer, som är underkastade ämbetsansvar. Underlåtenheten kan dåbedömas som tjänstefel. För annan anmälningspliktig än person med ämbelsansvarär sådant ansvar inte stadgat. I debaiten har man berört nödvändigheten av attinvandrarbarn skuUe uppsökas och att man skulle knyta kontakt med dessa. Om åtgärder för att förhindra bammiss-handel m. m. också isocialslyrelsens Råd och anvisningar alt dessa barn ofta kommer alt "slåutanför barnavårdscentralernas verksamhet. Ocksä i dessa fall rör del sig oflaom familjer i särskilt storl behov av den hjälp barnavårdscentralerna kanerbjuda. Del är alllsä yllersl angeläget, all en barnavårdscentral utandröjsmål fär besked om, när ett barn flyttat in i distriktet." Del angesatt detta kan ske genom rapportering via barnbidragsregistret ellerlänsstyrelsernas folkbokföring. Arbetsgruppen inom socialslyrelsen håller påalt arbeia fram klara direktiv för hur denna fräga skall lösas, och den äralltså uppmärksammad i Råd och anvisningar. Frågan om anonymitetsskyddet, som berörts av bl. a. herrWikner, i och , är komplicerad och har mängaaspekler. Men som jag framhöll i mill svar saknas del inte lagligamöjligheter att genom, sekretess skydda anmälare i barnavärdsärenden. Man har isekretesslagen förutsatt sädana situationer som i Falköpingsyflar pä, och lagen innehåller en speciell beslämmelse just för att beredaskydd för personer som gjort anmälan tUl eller nyklerhelsnämnd.En sädan anmälares namn kan hållas hemligt, om del finns grundad anledning allanla all den anmälde skall skada anmälaren på ell eller annat sätt. Men della problem kompliceras av all vi har all la hänsynlill en för den svenska förvallningsrälten grundläggande regel, nämligen att enpart i princip skall ha rätt att la del av och bemöla alll malerial somäberopals mol honom i elt ärende. JO har i sin ämbetsberättelse frän 1971 utförligtbehandlat denna fråga. Han framhåller där bl. a. alt om sekretesskyddet föranmälare och uppgiftslämnare inte fanns, sä skulle mänga säkert dra sig för attlämna upplysningar samt all ell effektivt förverkligande avsamhällets vård förutsätler all enskilda utan risk skall kunna lämna deupplysningar som behövs som underlag för beslut om omhändertagande. JO framhåller vidare att det bäst överensstämmer medbeslämmelserna i sekrelesslagen all del inte överlämnas ät anmälaren all självavgöra om han skall älnjula anonymitet eller inte. bör enligllagen la detta på sitt ansvar för alt en anmälare skall få del anonymitetsskyddsom han är berättigad lill. Jag är liksom JO väl medveten om att barnavärdsnämnden härställs inför mycket svära bedömningsfrägor. För att bland annat undersöka omdel är möjligl all genom ändrade lagbestämmelser ge barnavårdsnämnder ochallmänhet bällre ledning i dessa svära bedömningsfrägor har regeringenuppdragil ål offenllighels- och sekrelesskommitlén alt överväga de problem,som sammanhänger med sekretesskydd för anmälare i barnavårdsärende. frågade hur detla uppdrag hade givits. Jagkan säga att uppdraget från Kungl. Maj:l om vissa åigärder i anledning avbeiänkandel om barnmisshandel återfinns i skrivelsen till idecember 1969. Där slär alt betänkandet överlämnas med remissyttranden bl.a. denna offenllighels- och sekrelesslagsUflningskommillé såviii avser anmälaresanonymilelsskydd. På grund av de avvägnings- och gränsdragningssvårighelersom kan inlräffa när det gäller sekrelesskyddel får man räkna med all mänga människorföredrar all göra en anonym anmälan. Om en sädan kommer in , bör den vinna samma beaktande som om anmälaren framträttrned sill namn. Nämnden skall i båda fallen överväga huruvida ulredning kananses vara påkallad och om sä är fallet ofördröjligen verkställa denna. När det gäller de förebyggande ätgärder som flera talarevaril inne pä vill jag utöver vad jag sagt nämna all man inomsocialstyrelsen har påbörjat en undersökning som rör fall av barnmisshandel ochannan skadlig behandling av barn. Detla undersökningsmaterial kommer allbearbetas i , varvid man bl. a. kommer att se efter om i dessaärenden finns gemensamma faktorer, mot vilka åigärder skulle kunna sällas in. 1 brevet pekade Kungl. Maj:t vidare pä attocksä mera långsiktiga motåtgärder borde företas. Sålunda förutsattes attsocialstyrelsen, universilelskanslersämbetet och skolöverslyrelsen skulle kommaall vidta åigärder för att läkare, sjuksköterskor, barnskölerskor och övrigsjukvärds- och socialvärdspersonal undervisas i frågor som berör säväl psykisksom fysisk barnmisshandel. Ungdomen skulle i samband med skolundervisningeneller pä annat säll förberedas för föräldraskap och ges kunskaper belräffandesamspelet mellan barn och föräldrar. Det är en sådan föräldrautbildning somherr och vill fä tUl sländ. Jag tror inle att man i denföräldraskola, som så allmänt efterlyses men som ingen riktigt kan beskriva,kommer all kunna nä fram lill de människor som bäsl behöver denna kunskap.