prot · FU09144 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av hen förste vicetalmannen. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen § 1 Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen(forts,) Fortsattes överläggningen angående civilutskottetsbetänkanden nr 26 och 27, Jag har begärt ordet med anledning av vadherr anförde I sitt inlägg före middagspausen. Han tog upp frågan om ersättning för förloradglesbebyggelserätt. Jag vlU I det avseendet bara erinra om att hansparti var med om att knäsätta en princip som innebar att en markägare inteskulle ha rätt tiU betalning för att han fick avstå från att bygga på ettolämpUgt sätt, VI kan sålunda säga att den principen gäUeri fråga ommarkägandet i vårt land. t-vingas vi på grund av utveckUngen att försöka planeraockså i andra delar av landet. Då skulle det väl te sig Utet underligt om manskuUe knäsätta en ny princip för dessa områden. Vad jag kanske i första hand fäste mig vid i hen Bohmansinlägg var att han talade så varmt för tanken på att så många människor sommöjUgt skulle kunna bygga sig ett fritidshus. Om jag fattade rättskulle möjUgheterna för männlskoma att bygga fritidshus bäst gagnas om manavstod från att förstärka planeringen. Jag vet inte om har reda på hur mångamänniskor i vårt land som har fritidshus. Det är av hushållensom har tlUgång tlU fritidsstuga. Jag har precis samma uppfattning som herrBohman, nämUgen att alla som så önskar skaU få denna möjlighet. Menfolkpartiet, och vi är överens om konstaterandet att vi har en sådan knapphet på mark i de attraktiva lägena, att det säkerligenfinns skäl för oss att planera väl om vi skall kunna skapa möjhgheter för demånga människorna att bättre utnyttja sin fritid. VI vet också att vi kommeratt befinna oss i den situationen att Inte alla människor önskar bygga sig ettfritidshus. Många människor har inte råd än så länge eller önskar inte bygga enfritidsstuga, utan de viU pröva andra möjUgheter tlU rekreation. Många kanskeviU utnyttja en semesterby, andra kanske viU bedriva camping eller rörUgtfrUuftshv. Enhgt vår uppfattning bör man sörja för att de attraktivalägen vi har planeras så, att alla människor har en möjhghet att komma ut Inaturen och få rekreation i en god mihö. Jag tror att vi här har den väsenthgaskillnaden mellan å ena sidan och moderata samhngspartiet och åandra sidan oss. Äridringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Jag lärde mig nämhgen en gång I tiden som ung att, närgamla högern talade om frihet, lyda ' råd. Han gav oss rådet attfråga: Frihet för vem? Det visade sig som regel, när man prövade gamla högernsfrihetsbegrepp, att det var frihet för ett begränsat fätal människor att ordnaför sig som de vUle och på bästa sätt, men ingen tanke på hur problemet skulleklaras för de många människorna. Det förefaUer mig som om hen är inne påungefär samma hnje . Han tycks inte vara medveten om att det är trångt ommarken i de mest attraktiva lägena. Han tycks inte förstå att om det verkhgenskaU bU så att aUa får goda möjUgheter, måste vi försöka hushålla med marken ide goda lägena. Sedan är det självfallet på det sättet att vi också ivissa delar av vårt land aUt framgent kommer att ha goda möjhgheter tih vad vikallar glesbebyggelse. Avsikten är naturligtvis Inte jag upprepar det på nytt att man skall genomdriva någon typ av detahplanerlng I hela landet, somskulle nödvändiggöra en annan form av bebyggelse än glesbebyggelse, där dettaInte behöver komma I fråga. Men det är viktigt - och där är vi tydligen överensmed de övriga partierna - att vi sörjer för att även denna typ av bebyggelsekommer tiU stånd på ett sådant sätt att vi utnyttjar våra maktresurser riktigt. Här har vi aUtså vattendelaren mellan moderatasamlingspartiet och oss. Det tjänar inte så mycket tiU, förestäUer jag mig, attvi försöker att övertyga varandra, för vi kommer aldrig att mötas på denpunkten, och jag. För mig gäller det att vi skaU sörja för att aUamänniskor får så Ukvärdiga förutsättningar som möjhgt tlU en hygglig miljö. Jagtror att har glömt bort att det gäller aha människor. Hen () kort genmäle: När vi 1947 tog bort rätten tlU ersättning förmistad tätbebyggelse var det baserat på de aUdeles specieUa förutsättningar somgäller för komprimerad bebyggelse. En förutsättrung för borttagandet var atträtten tlU glesbebyggelse skuUe vara kvar och att man skulle få ersättning för denhändelse man nekades glesbebyggelse. Den rätten har alltså funnits kvar ändatlU nu då civilutskottets socialdemokratiska majoritet avskaffar den och ocksåavskaffar ersättningsrätten. Hen uppger att av hushåUen harfritidshus. Ja, det är alldeles för htet, 1 detta stora, land borde det vara enuppgift för myndigheterna att se till att ett växande antal människor får denmöjUghet tlU förankring I naturen som ett fritidshus ger dem och som de annarssaknar i urbaniseringsprocessens , Det är just detta som hgger bakom denargumentation jag har bedri-vit här . Och uppgiften är väl så viktig somden strävan statsmakterna gjort tiU sin, nämUgen att tiUgodose det rörUgafriluftsUvets intressen. Det skaU inte vara antingen-eUer utan i allra högstagrad både-och. Det råder knapphet på mark, säger statsrådet. Nej, det gördet Inte, Jag bestrider att det generellt sett råder knapphet på mark för sådanhär bebyggelse. Däremot råder det knapphet på mark I de mest attraktiva lägena.Det kommer alltid att råda knapphet på sådant som är attraktivt. Det vet vi.Kring storstädema kommer det aUtld att råda brist på mark. Där behövsplanering, vilket jag Ingalunda har bestridit. Men vad jag har bestridit är attdet skulle behövas genereUt förbud mot glesbebyggelse, det är ju det som liggerbakom utskottsmajoritetens ståndpunkt. Vad kostar en prövning av varje särskilt faU avglesbebyggelse i nya tjänster och i ytterhgare byråkratisering? Vet statsrådetLundkvist hur det tar att få ett vanhgt byggnadslov behandlat?JO har ju uppmärksammat den saken. Hur många flera människor måste ni anställarunt om hos de planerande myndigheterna för att klara av den uppgiften? Detskulle jag verkUgen viha veta. Socialdemokraterna går som aUtid tillbaka tiU gamla tideroch talar om det gamla , om och om den "frihet för ettbegränsat antal människor" som vi skuhe vilja tillgodose. Jag upprepar att-vi vUl åstadkomma frihet att bygga för allt flera människor, för de många. Detär dem jag tänker på, när jag har argumenterat . Visst talar statsrådet och andra socialdemokrater ipropositionen och i utskottets betänkande om att glesbebyggelse är värdefuU ochatt man i stor utsträckning måste räkna glesbebyggelse runt om I landet, mendetta talar man om mera I förbigående, efter det att man har konstaterat attglesbebyggelse innebär slöseri med mark, ett dåUgt utnyttjande av mark, och attde förslagen syftar tiU att begränsa glesbebyggelserätten. Varför inte hellre vända på resonemanget och anlägga ettpositivt betraktelsesätt? Varför inte undersöka, om inte samhähet med ohkamedel skulle kunna stimulera den fasta fritidsbebyggelse som jag eftersträvar,finna lämphga planeringsformer, kombinerade med ersättning för dem som gårmiste om rätten för att därigenom garantera rättvisa, jämlikhet ochrättssäkerhet? Man bör söka sig fram på den vägen hellre än att plötshgt, överen natt, upphäva glesbebyggelserätten och upphäva också ersättningsrätten förde människor som går miste om den rätt de hittiUs har haft. Bygglagutredningenarbetar med dessa frågor. Varför kör ni över dem? sysslarockså med frågorna. Varför kör ni över dem? Varför kan ni Inte lugna ner er ochklara ut hur man skall kunna ge de många människor som det här är fråga omökade möjhgheter? Gå runt och fråga dessa, som jag nu tänker på, om de vlUha en egen markbit i vårt land! Jag kan bara säga att det är väldiga köer I t,ex, därför att mänruskorna fortfarande i högsta grad är förankrade ijorden. Jag tycker att det vore riktigt att hjälpa tiU att lösa problemet 1stäUet för att gå den negativa vägen. Jag har i mitt anförande kritiserat densocialdemokratiska regeringen därför att den i , då barnen, famUjerna ochmänniskorna för att kunna överleva påfrestningarna 1 samhället behöver enbättre mUjö och en fastare förankring i naturen, väljer att inta en negativInstäUning i stäUet för en positiv. Ja, det är ingenting att skratta åt; herrstatsråd, frågan är allvarlig! Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Jag konstaterar att hen nu börjar fåsvårt att hålla reda på vad han säger. Han börjarmed att erkänna att det råder knapphet på mark i de Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Sedan säger han att han önskar att alla kunde få en fritidsstuga. Därpåsäger han att köerna är väldiga. Så frågar han, varför socialdemokratin intevlU hjälpa till att lösa de här problemen för människoma. Av den argumenteringen drar han slutsatsen att man skahavstå från att planera. Jag förstår att han menar, att om man gör det, bhrköerna kortare, och markområdena större. Vad är det för underhgheter som skulle inträffa, herrBohman, om man avstode från att hushålla med den mark som är knapp? Vi är juöverens om att den är knapp. Så säger att vi vih hindra eller förbjudaglesbebyggelse. Det är inte fråga om det. Jag har sagt attdet gäUer att se till att också glesbebyggelsen tiUkommer under sådanaförhållanden att vi hushåUar med vår mark på ett riktigt sätt. Som jag har sagttidigare är vi överens med de övriga partierna om detta; och det är naturhgt,eftersom de drar riktiga slutsatser av de problem som hen ruUar upp mensom han uppenbarhgen inte viU vara med om att lösa. Då kommer den gamla misstanken In i bilden - det kan Intehjälpas, . Jag kan aldrig tro att är så ologisk som hanlåter. Han tycker det är bra om detta får regleras så att säga marknadsvägen,så att den som har råd kan komma över de mest attraktiva lägena och att detsedan får bli som det bhr för resten av medborgarna. Det är där våra uppfattningar skiher sig. Vi kan inte sesaken på det sättet. Vi känner problemen. VI menar att aha bör få Uka chanser,och vi bör planera för möjhgheterna att ge aha hka chanser. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: BeskyUningarna för motsägelser kan jureturneras, herr statsråd! Utgångspunkten för mitt anförande - jag upprepar det pånytt - är att vi i vårt land har mycket betydande latenta resurser, som går attutnyttja för fast fritidsbebyggelse, om man bara viU. Det borde vara ettintresse för myndigheterna att verka för att dessa resurser utnyttjas i störstamöjUga utsträckning i stället för att kräva en detahplanläggnlng avbebyggelsemöjUgheterna och upphäva den rätt UU ersättning som svenska jordägarehar blivit sig tillförsäkrade tidigare och , Det råder knapphet på marktillgångar i våra storstädersnärhet det är det väl ingen tvekan om. Vem som kommer att förfoga över dem om det bhr den som har mest betalt eller den som har minst betalt behöver viInte debattera. Finns det en begränsad tillgång på mark, som står tlUförfogande för bebyggelse, kommer ju alltid prismekanismen in i bilden. Tyvärrär det på det sättet. Det är bl. a. därför vi bör öka tillgångarna. Och detfinns stora möjhgheter. Far runt I det mellansvenska landskapet, ärade kammarkoUeger, och titta efter hur det ser ut där bondgårdarna hggerströdda över bygden. Om vi tänker oss att vi I anslutning tih varje sådanbondgård öppnar möjlighet att upplåta ett eller ett par fritidshus påmarkenklaver I jordbrukslandskapet, hur mycket mark skuhe man då ställa tlUförfogande för fritidsbebyggelse? hur mångajordbruk vi har och multiphcera detta med två eller tre. Sådan bebyggelse skuUemycket enkelt kunna komma tlU stånd utan någon planläggning. Men om man kräveratt aU sådan bebyggelse skaU detaljplaneras kommer den Inte till stånd. a.därför att det kommer att krävas en oerhörd apparat för att genomföra detta;skah även glesbebyggelsen regleras och detahplaneras, då bhr det den typ påbebyggelse som jag tillåtit mig att kritisera här . Det bhr samladefritidsbyar, starkt koncentrerade och utan den mhjö som jag tycker är såväsentUg, med små och dyra tomter, en bebyggelse som kräver yrkesmässigaexploatörer. Det slags av fritidsbebyggelse vänder jag mig emot. Nej, utnyttiai stäUet de stora möjUgheter jag anvisat. Alla skall ha "hka chans", säger statsrådet. Jaghar en känsla av att det med statsrådets grundsyn bhr så att ingen får enchans. Jag är ute efter att ge alla människor större möjhgheter att bygga. Jagvih ge en rekommendation tlU statsrådet . När Ni lugnat ned Er Utet,sätt Er då ned och fundera över de här sakerna. Tänk efter om det Inte möjhgenskuhe vara värt att ta ett ordentUgt initiativ för att ge människor ökademöjUgheter att bygga och äga fritidshus och mark runt om I vårt land. Det ärvad de vill ha. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen måste jag konstatera att herrBohman Inte håller reda på vare sig vad han själv säger eller vad jag säger. Nuger han ett Intryck av att jag skuhe ha sagt att det skuUe bhdetaljplanering över hela landet och av vartenda område och att den planeringvi talar om skulle utesluta den fritidsbebyggelse som han talar för.Fritidsbebyggelse skall naturUgtvis komma till stånd. Man kan också utnyttjabåde småbruk och bondgårdar som lagts ned och det sker I betydande omfattningatt man använder dem som fritidsbostäder. Det kan även i fortsättningen kommaUll en ganska betydande glesbebyggelse runt om i landet. Men vi har varit överens om att konstatera att det i deattraktiva lägena är trångt. Då kommer tlUbaka och säger: Det fårvi acceptera. Där får "marknadsmekanismen" göra sig gäUande. I de bekväma lägena förbehåller man rätten för dem som harmöjhgheter att via "marknadsmekanismen" skaffa sig fördelar. Det kantih och med vara så illa att de människor som säger sig ömma förhar de sämsta möjhgheterna att ge sig längst bort, därför att de kanske Intehar råd att ha bU heher. Det är Inte så, som tydhgen hen tror, attvarenda människa i det här landet har bil. Nej, , det förstaanförandet och de efterföljande rephkema vittnar om att NI Inte harträngt in i de här problemen särskilt djupt, att Ni inte har särskilt starkkänsla för att lösa dessa problem för alla människor. Den Inställningen kan mankanske kosta på sig att ha om man representerar moderata samlingspartiet, menvi kan inte kosta på oss den. Herr förste vice talmannen anmälde att anhåUltatt tlU protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tiU ytterUgare repUk. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen HenÅNGSTRÖM (fp): Debatten har varit lång och mycket har bhvitsagt I den här frågan. 1 anledning av det senaste replikskiftet tycker jag detfinns anledning att konstatera att det råder enighet meUan socialdemokraternaoch mittenpartierna om nödvändigheten av att ge kommunerna resurser attplanlägga bebyggelsen på och om att spekulationer I en oförtjäntmarkvärdestegring genom en sådan planering också bör förhindras. Jag vill emeUertid göra ett påpekande. 1 dagens debatt harbl. a. byggnadsföretag generellt utpekats som bovar i dramat, och det har sagtsatt dessa företag bör ägna sig åt byggnadsverksamhet och inte själva spekuleraI markaffärer. Det är klart att det i många faU föreUgger spekulationer fråndessa företags sida, men för att ge debatten ännu en nyans viU jag göra detpåpekandet, att det kan Ugga en sund spekulation bakom markaffärer från dessaföretag, men Inte I markvärdestegring utan I arbeten. Byggnadsmarknaden är stenhård över hela landet, och många byggnadsföretag känner oro förverksamheten . I det läget anser jag att det är en klok och riktigåtgärd att skaffa sig en markreserv att ha som en buffert för de egna arbetenaoch för att kunna behålla den yrkesskickhga kår som man har anställt. Bådearbetare, verkmästare och tjänstemän berörs av en sådan planläggning. Kortsagt, i det här fallet rör det sig om en viktig trygghet, nämligenarbetstryggheten för de anstäUda. Jag tycker det är ett renUghetskrav att ävendet förhållandet påpekas i denna debatt. Det är klart att villaägare inom vissa områden har skälatt känna oro. Kommuner som utnyttjar lagens bokstav, och aUtså Inte handläggerdessa frågor med tillbörUg aktsamhet, har rätt att expropriera ett egnahemlångt innan det är aktueUt för dem att ändra viUabebyggelsen genom nyplanering.Expropriationen får ske på ett osäkert utredningsmaterial, och egnahemmet kantvångsförvärvas två årtionden innan ändringen kommer tih stånd, somockså kan förlängas. Kommunen kan uppskjuta ersättningsfrågans behandhng ännulängre tid, och den enskilde hindras därigenom att få betalt för sitt hus underprecis hka . I prisfrågan är också hela bevisbördan pålagd den enskildehusägaren. Det är han som skah motivera det pris han begär och visa att dettainte har påverkats av t. ex. samhällsexpanslonen och den planläggning somförekommit I sammanhanget. Statsrådet som har deltagit i debatten I den härfrågan sade tidigare att det här var en s. k. teknisk fråga. Han påpekade ocksåmycket riktigt att mittenpartierna och socialdemokraterna var ense i den storaprincipfrågan. Jag vill slå fast att vi är ense i den stora principfrågan, menatt den enskildes rätt Inte får kränkas är också en viktig principfråga. Jaghoppas att vi skall kunna bU ense även på den punkten. Vidare har här diskuterats glesbebyggelsen, och jag vlU idetta hänseende fastslå att jag och mina medreservanter i vad gäUer planläggningsbehovetansluter oss till departementschefens uppfattning att det är angeläget att allamedborgares intressen bhr beaktade när man skall bedöma i vad mån och i vilkaformer bebyggelse skall ske även i glesbygden. När man reser i vårakustregioner eUer i fjäUbygderna ser man exempel påbebyggelse där det förekommit slöseri med mark och naturvärden, och därbyggnaderna fått en utformning som är helt olämphg med hänsyn tih placering Iterrängen osv. Men det är 1 aUa fall nöjsamt att kunna konstatera att denövervägande delen av glesbebyggelsen är utformad på ett vettigt sätt och oftare har anledning att uttrycka sin uppskattning av ett bebyggt terrängavsnitteUer en enskild skönhetsvärden än tvärtom. Med tanke på den ökadefritiden och de ständigt ökade kraven på mark för fritidsbebyggelse - detgäller aUtså framtiden - är det naturUgt att man gör en framåtbUckande planering för att kunna tillvarata även kommandegenerationers krav på orörd och värdefuU natur, och att man därför sökerdisponera natur- och markresurser på ett riktigt sätt. Vårt land är ett till ytvidden stort land med skiftandeförutsättningar I vad det gäller kUmat, natur, näringsUv och andra förhåUanden,och det är av den anledningen svårt att göra regler som täcker in aUa skiftandeförhållanden, Mina medreservanter och jag själv har den uppfattningen att desom känner de lokala förhåUandena är de som bor och verkar inom de ohkaområdena, och att den behövhga planeringen därför bör förankras i de kommunalabedömningarna - men att också hänsyn, det vUl jag stryka under, skaU tas tillregionala intressen och tiU rikssynpunkter. Jag -vill också understryka att både utskottet och vireservanter fastslår att glesbebyggelse inte skall motverkas och attglesbebyggelse är och kommer att vara den enda lämphga byggnadsformen i storadelar av vårt land. Mot bakgrunden av denna enighet viU jag då säga att det ärsynnerUgen viktigt att glesbebyggelsen inte omgärdas av en byråkratiskskyddsmur, som är närmast oöverstigUg för den enskilda människan och kommer attverka hämmande på utveckhngen i glesbygdema. Vi har som bekant redan förutstora problem att brottas med i dessa bygder, och ytterligare sten på bördanbör man nog inte lägga. Bygglagutrednlngen arbetar med den problematik som jag harredogjort för och hkaså naturvårdskommittén, och här vill jag påminna om denförsöksverksamhet på planeringsområdet som startats i kommun 1Västerbottens län. I denna försöksverksamhet söker man nå fram till ensamordning mellan de regionala Intressena I vad avser ett attraktl-vtkällområde - t. ex. genom tillskapandet av naturreservat -, kommunens planeringtotalt då det gäller näringsUv, bebyggelse, ser-vice och friluftshv, och enstimulans för den enskilda människan beträffande byggandet för turismensändamål. I det sammanhanget viU jag bl. a, peka på det förhållandet att de s,k, träkoma, dvs, de fritidsbyggnader som markägarna I fjällbygderna uppfört påsina fastigheter för att hyra ut till turisterna, blivit en mycket godersättning för den vikande konjunktur som drabbat jordbruksnäringen i dessabygder. Av detta kommer också namnet träkorna. Denna bebyggelse har kommit tlU på ett från byråkratisksynpunkt smidigt sätt och under medverkan av kommunala myndigheter. Det skullevara synnerligen olyckUgt om Initiativ i denna stil för att få en bygd attöverleva skuUe kvävas av en omständUg och stelbent handläggning I något stathgtorgan. Jag vill I detta sammanhang också Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringari byggnads- och expropriationslagstiftningen berättaatt försöksverksamheten i föhs med spänt Intresse och medförväntningar av kommunalfolk I andra glesbygdskommuner och av de människor sombor i fjällkommunerna. Med de erfarenheter som jag har från dessa bygder vill jagnärmast rikta en maning tlU departementschefen och till att inte Ionödan försvåra strävandena att hitta alternativa sysselsättningar Iglesbygderna - jag vill hänvisa till det relaterade exemplet och sägaatt en provisorisk lösning med beaktande av dessa synpunkter är den riktigavägen att övergångsvis gardera sig mot att samhällsintressena inte skjuts åtsidan I avvaktan på att resultaten kommer fram av försöksverksamheten och iavvaktan på en inordning i riksplanearbetet. Det fortsatta arbetet med denna fråga bör ske både inombygglagutredningen och inom naturvårdskommittén och det bör förenas med ettriksplanearbete, i vilket även bör ges rum för ett parlamentariskt inflytande.En förutsättning är naturUgtvis att Kungl. Maj:t medverkar till att förslag omgrunderna för det fortsatta riksplanearbetet understäUs prövning. Det finns ingen anledning att nu gå så långtatt man inför en lag om planläggning av aU bebyggelse i glesbygderna, sommajoriteten i civUutskottet förslår. Jag yrkar av de skäl som jag anfört bifalltill reservationen I a vld civilutskottets betänkande nr 27 samt tiU aUa övrigaav representanter i civilutskottet avgivna reservationer vidcivilutskottets betänkanden nr 26 och 27, ahtså även tiU reservationema 9 och10 vld civUutskottets betänkande nr 27, tlU vilka tidigare inte yrkats bifall. HenADOLFSSON (m); Låt rrug först uttrycka mitt beklagande över att debattenhär i kammaren nådde ett lågvattenmärke. Ett aktat statsråd drog sig dåicke för att göra utfaU mot en ledamot, som icke längre hade rätt tillrepliker. Det är förvånansvärt att regeringen just nu lägger framett lagförslag av expropriationslagens karaktär, med så långt gåendeinskränkningar i enskilda människors rätt, när oron och ovissheten införframtiden är så stor och när aUt fler människor frågar sig vart detta land ärpå väg och vilka grumhga motiv som vägleder regeringen. 1 den situation som vårt land befinner sig i, med denbrist på tillit och förtroende för regeringen som kommer till uttryck i dagvore det naturligt för att inte säga nödvändigt att regeringen i stället-vidtog åtgärder, som vore ägnade att återskapa det förtroendekapital man i sästor utsträckning förbrukat. När nu ändå förslagen till glesbebyggelselag ochexpropriationslag är ett faktum ber jag att få ställa föhande frågor tiUcivUministem och till de socialdemokratiska ledamöterna av civilutskottet:Vilka brister frän medborgarnas och samhällets synpunkt viU man komma tiU rättamed genom den nya lagen? Vad är det som är otlUräckUgt I nu gäUande lag? Vad ärdet man vill värna: Är det makten eUer är det medborgarintres-sena? Den nuföreslagna lagen öppnar verkUgen nya stora socialistiska perspektiv.En kommun kan med lagens hjälp bara genom att lägga marken under tomträtttvångsköpa I princip hela kommunen. De Inskränkningar som gäller för t. ex.villaområden är så diffusa och oklara att de knappast är värda någonting.