prot · FU0962 · 1971-12-31 00:00:00 — Textilbranschens svårigheter är ju inle obekanta för osssom arbelar i del här husel, och den av oss som kanske mer än någon annan harkänning av den är väl indusiriministern själv. Konkurrensen utifrån har lelltill nedläggningar av mänga förelag och har vållat bekymmer för förelagarnasjälva, för de anslällda och för kommunalmän pä olika håll i landet. Man Iordeväl kunna säga att branschen trots intensiva rationali- seringarinle har blivit särskill ränlabel. För en ulomsläende iakltagare förefaller det under de härförhållandena mindre rimligt all de knappa invesleringsresurser som slär Ullförfogande används lill nyinvesleringar inom del här områdel. Enskildaförelagare och deras anslällda fär ju slörre svårigheler genom dylika älgärder. är vi ju alla överens om all slallig verksamhel i vissafall kan vara motiverad, men jag noterar med tUlfredsslällelse attindustriministern ocksä är inne på den linjen all vi icke skall starta slalligaföretag inom denna bransch annat än i vissa speciella fall, då alldelessärskilda omständigheter föreligger. Jag är tacksam för det svar jag har fält, och det synesmig att vi är ganska överens pä denna punkl. Ang. etablering av stadiga företag inom textil- och konfektionsindustriomrädet senasie reflexion att vi skulle vara överensgär jag inte hell med pä förrän vi har fäll ha etl Ulel replikskifle medvarandra i denna fräga. Jag blev upprikligl sagt litet förvånad när tvä frågorhamnade på mitt bord, vilka uppenbarligen baserade sig framför alll på ensensationsuppslagen löpsedelsrubrik i Svenska Dagbladel, där man kunde läsaatt ell statligt företag gör 100 personer arbelslösa i stödområdet. Jag tyckeratt del kan vara skäl i alt verkligen ha händelseutvecklingen klar för sig idelta fall, eftersom annars den renl felaktiga bild, som Svenska Dagbladelgivil av vad som skell men som korrigerades pä söndagen, kan komma all kvarslå. Det gäller alllsä försvarels fabriksverk, som har varil iTEKO-branschen sedan 1940-lalcl genom sin verksamhel i och därframgångsrikl producerar speciella artiklar för sjukvården, I början på 1970lades ett konfeklionsföretag i ned, nämligen Deres konfektion, och 60arbetare blev friställda där, I della läge hade försvarels fabriksverk, somförelaget dä forlfarande helle, brislande kapacitet helt enkelt därför att dethade varil framgångsrikl på omrädei. Dä var det räll naturligt all del för allvara kvar pä marknaden och så att säga försvara sin posilion och sina anställdassysselsällningstrygghet gick den som jag tyckte myckel rimliga vägen för attöka sin kapacitet - inte genom någon nyetablering, säsom man fick inlryck av -att hell enkell överta produktionsmedel och arbetskraft i ell företag som hadeblivit nedlagt. De friställda arbetarna i blev då återanslällda. Del är del försia som är vikligt att komma ihäg. Delandra, som jag flnner vara en pinsam delalj i sammanhanget, är alt det icke ärnågot initiativ från fabriksverken som har skapat svårigheter för del förelagsom läg grund för Svenska Dagbladels rubrik ulan all del är kunden,nämligen Landslingens inköpscenlral, som har övergivil del förelag del här ärfräga om. Man hargjort del pä grunder som är ulföriigt redovisade men som jaglycker att det kan vara onödigt all sedan ylleriigare Irumfa in, eflersom deicke är särskill smickrande för del senare förelagel. All i detla läge anklagadel slalliga förelaget för all på nägol säll ha brutit mol grundsalser som ärsociall eller kommersiellt rimliga finner jag helt obefogat. Om förbud mot viss skogsgödsling Hen ANTBY(fp); Jag har väl knappast någon anledning attuppträda som försvarsadvokat för Svenska Dagbladel. Tidningen fär väl självsvara för sitt fögderi. Vad jag har velal få klarlagt med min fräga är huruvidadel kan vara lämpligt att staten engagerar sig i nägon nämnvärd utsträckninginom textUområdet, har industriministern svarat att han anser att staten iregel inte skall göra detta, utan att det skaU vara specieUa undantag, om manskall göra investeringar på det området. Det är bra att vUl dissociera sig från i den här frågan. Min sammankoppling var emellertid nalurlig,eftersom frågan dök fram här i precis i anslutning tUl arlikeln iSvenska , vilket knappast kan ha varit en tUlfäUighet, Jag vUl upprepa att staten är verksam inom TEKO-området,Vad jag inte har fått något svar på och vet jag att inte harmöjlighet att svara på den frågan är om i detta fallhar handlat fel. Var det fel att verket gick in och klarade sysselsätlnuigenför 60 arbetslösa i ÄngeUiolm? överläggningen var härmed slutad. § 12 Om förbud mot viss skogsgödsling Herr jordbruksministern ordet för att besvara i (vpk) i kammarens protokoUför den I aprU inlagna fråga, nr 178, och anförde: i har frågat migom jag anser att en på flera håU redan inledd och i stor skala planeradskogsgödsling med urinämnet urea utgör en sädan fara för våra valtens pH-värde,att restrUctiva ingripanden bör ske intUl dess att betryggande prov verkstäUtsoch effekten av en sådan gödsling klarlagts. Ar 1969 gödslades 81 000 ha skogsmark, varav ungefär två tredjedelar med urea. Den totala arealen gödslad skogsmarkuppgår nu till närmare 435 000 ha, vUket utgör knappt två proceni av den totalaskogsarealen. utför sedan aprU 1968 i samråd med domänverketoch undersökningar rörandevUken inverkan skogsgödsling med urea får på vattendragen. 61. a. har sjöarnas pH-värden undersökts. De resultat som hittiUs föreligger visar inga onormalapH-förändringar i berörda vatten. Något ingripande kan därför inle anses varapåkaUat, Undersökningarna kommer att fortsätta och även utvidgas tUl attomfatta andra typer av kvävegödsel. Givetvis följer jag dessa undersökningarmed största uppmärksamhet, I detta sammanhang viU jag även nämna attnaturvärdsverket har tUlsatt en utredningsgrupp som skall studera förhåUandenakring det moderna skogsbraket och naturvården. Bl, a, skall man sammanställavad man vet om de ekologiska verkningarna av markbehandling, plantering i KrisUnehamn (vpk); JagvUl lacka jordbraksministern för svaret påmin fråga. Anledningen tUl att den stäUts är de planer - enligt uppgifler itidningarna som de stora skogsbolagen i och sannolikt ocksä på fleraandra håll i landet har på att starta skogsgödsling i stor skala. Man börjarmed en ny spridningsteknik, och enbart BiUemdsbolaget har meddelat att man skaUbygga femtiotalet flygplatser för detla ändamäl. av urinämneturea, ell slags kvävegödselmedel, skaU BUlerud sprida pä sina arealer. Likahårt satsar ocksä Uddeholmsbolaget. har flera för sill aktiva miljövärdsintresse kändapersoner i länet slagit larm och päpekal att skogsgödsling av sä här storlformat kan komma alt medverka tUl en högst allvarlig försämring avpH-värdet i våra vattendrag, Slöd för dessa sina påståenden har de också fåtthos vissa forskare, t. ex. professor vid lantbrakshög-skolan. Man räknar med att av kvävet i det härgödselmedlet sugs upp av växterna, de övriga binds UU markenshumus. Med upprepade gödslingar blir det en oerhörd koncentration som vidframlida slulavverkningar eUer s. k. kaUiyggen frigörs. Nederbörden kan dä ejefter avverkningar kvarhäUas i marken, och en accelererad avrinning kommer igång med våldsamma effekter då det sandade kvävet förs ut i vattendragen. har vi ju redan slarka försurningseffekler påvattendragen, orsakade av svaveldioxidutsläpp från ohka industrier, och dettaär aUdeles påtagligt fallet i . Genom länsslyrelsens i Värmlandnaturvärds-sektion har klarlagts att pH-värdet i de värmländska vattendragensuccessivi har sjunkit . Det är mot denna bakgrund som mänga nu frågar sig; Är viverkligen beredda att ytterligare öka surgörningen av våra vallendrag genom atti stor skala nu också sprida surgörande gödselmedel i skogsmarkerna? Visserligen är jag lekman men jag kan inte annat än stäUamig undrande inför det faktum att skogsbolagen kan tUlgripa sådana här åtgärderutan att ha bevisat deras oskadlighel. SpecieUt om man beaktar att det finnsforskare som aUvarligt varnar för konsekvenserna. Säväl skogarna somvattendragen utgör ju nationaltUlgängar som enskUda människor eller företaginte kan få förfara med hur som helst. fräga ställdes här i har detkommit lUl min kännedom alt jordbmksministern vid en miljövärdskonferens iKarlstad signalerade att en arbetsgrupp skuUe tUlsättas eUer är tUlsatt avnaturvårdsverket för att siudera del moderna skogsbrukets inverkan pålandskapsbild och ekologi IfaU man nu inkluderar skogsgödslingen i detsammanhanget hälsar jag del med specieU tUlfredsstäUelse, Jag skulle emeUertid vUja fråga jordbruksministern om intedelta också innebär att han finner ,det självklart att vi bör veta mer omeffekterna av sådana här åtgärder innan man sätter i gång med dem, 1 detsammanhanget skulle jag vUja påpeka att de undersökningar som den 15 aprU 1971 Om förbud mot viss skogsgödsling Om förbud mot viss skogsgödsling naturvårdsverkethar gjort inte kan vara relevanta, ty det rör sig om mycket stora tidsrymderinnan man kan beräkna effeklerna. Det är alldeles klart alt naturvårdsverketvUl veta mer om vad som händer i modernt skogsbruk, där skogsgödslingen juemellertid bara är en del av det som har intresse. På själva frågan, som herrMagnusson i har stäUt, om jag anser att man i avvaktan påutförliga undersökningar borde förhindrat den här typen av gödsling, har jagsvarat att det fmns ingen som helst anledning att förbjuda denna sorts gödsUng.Det är aUdeles riktigt all en expert vid har uttalat vissafarhågor på mycket lång sikt, men det har inget som helst stöd av alla deexperter som vi har på skogshögskolan och som ju sysslar med dessa problem ochsom ändå är de som jag fär rätta mig efter då det gäller att bedöma dessafrågor. Under hela den lid vi har använt urea har det alltsåpågått undersökningar, och de visar en rakt motsatt effekt. De visar t. o. m,ett förbättrat pH-värde i vattnen. Men jag drar inga slutsatser av det ochsäger att vi skaU vräka urea i våra vatten. AUa de resultat som hittUlsföreligger från våra forskare visar att det finns ingen anledning UU oro införanvändningen av denna typ av gödsling. Vad som är viktigt alt understryka äratt medlet inte har nägon som helst skadlig effekt pä människor och djur. Dethar inte heller den professor som åberopar gjort gällande, utanhan tror att marken på mycket lång sikt lar skada av del. Det påstås emeUertidav forskare och här är jag lika mycket lekman som iKristinehamn - att man får vara väldigt försiktig när man gör jämförelsermellan skogsmark och jordbruksmark. Denna gödsUng har en annan effekt päskogsmark än på jordbruksmark. För dagen finns det alltså ingen anledning tUl bekymmer.Vi skall använda denna typ av gödsling, men vi skaU självfallet - här liksom påandra områden använda alla våra resurser på forskningens område för att sevUka långsiktiga effekter det kan fä. HerrMAGNUSSON i (vpk): Jag är medveten om att det är mycket svårtatt säga hur denna gödsling kommer att verka; de personer som jag har åberopatär också mycket osäkra på den punkten. Men det finns bäde forskare och andrasom menar att det kan få väldigt negativa effekter genom att kvävet såsmåningom förs ut i vattendragen. Det rör sig emeUertid om långa tidrymder, ochjag framhöll i mitl förra inlägg alt de undersökningar som naturvårdsverkethar gjort inte kan sägas vara uttömmande. Jag läste ett uttalande avgeneraldirektör där han sade att det är svårt att dra några slutsatserav de undersökningar som är gjorda, eftersom de gjordes under en torrsommar ochman här måste räkna med långa tidrymder. Jag är mycket nöjd med att dessa frågor undersöks, och dettror jag att de människor som jag här har åberopat ocksä är. Det viktiga ochväsentliga är ju att grandforskningen kring dessa problem ökas. Jag har inte på något sätt avsett alt ta uppen träta med i ; jag har bara velat slå fast att detär rätt vanligt att människor sä alt säga hyser oro för saker och ting och attde ibland kan få stöd av experter. Men de experter som jag har åberopat är ändåexperter pä det område det gäUer, Del är inle bara som utför undersökningarpä detta område; även inom skogshögskolan bedrivs intensiv forskning. Man hardärvid kommit fram tUl att denna gödsling sannolikt inte har någon som helstfarlig effeki. Sä länge skogshögskolan och skogsforskningen fär vara avgörandevid bedömningen av denna fräga, fär jag rätta mig efter dem. Men jag tror inteatt man skall oroa människorna de kan känna trygghet i delta fall. den 15 aprU 1971 Ang. medverkan vid bestämmandet avhastighetsgränser för vägtrafiken Överläggningen var härmed slutad. § 13 Ang. medverkan vid bestämmandet avhastighetsgränser för vägtrafiken Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för alt besvara () i kammarens protokoU förden mtagna fräga, m 141, och anförde: har frågat mig om jag anser atttredje lagutskottets utlåtande nr 1967 angående medverkan vidframtida reglering av hastigheterna på de aUmänna vägarna har beaktats. I propositionen nr 38 lUl rUcsdag föreslogs sådanändring av 56 § 4 mom. vägtrafikförordningen att en differentiering avhastighetsbegränsningarna kunde ske efter olika vägars beskaffenhet. I sitt utlåtande över propositionen uttalade tredjelagutskottet, all hastighetsgränserna borde differentieras med hänsyn lUl bl.a. vägstandard och trafikintensitet men att en försöksverksamhet borde äga mmmnan slällning togs tUl hur hastighetsgränserna slutUgt skulle utformas.Utskottet fömtsatle att resultaten av försöksverksamheten skulle redovisas förriksdagen. Maj:ts beslut den 19 mars1971 om sänkning av bashastigheten tUl och de i anslutningdärtUl utarbetade kriterierna för awikelse från bashastigheten innebär attförsöksverksamheten fortsätter enligt utskottets intentioner med fartgränsersom differentieras efter vägarnas standard och trafikintensitet. Resultaten avhela försöksverksamheten kommer, såsom utskottet förutsatt, att redovisas förriksdagen när tiden är inne för beslut om en mera definitiv utformning avhastighetsbestämmelserna. HenBRUNDIN (m): Jag tackarstatsrådet för svaret på min fråga. När tredje lagutskottet log slällning tUl frågan omförsöksverksamhet med hastighetsbegränsningar för fyra är sedan sade man ganskaklart ifrän, alt man var skeptisk gentemot mera schablonmässiga hastighets- den 15 aprU 1971 Ang. medverkan vid bestämmandet avhastighetsgränser för vägtrafiken regleringar,och myckel rikligt anförde ocksä herr statsrådet att ulskoltet ansåg all manborde differentiera hastighetsbegränsningar med hänsyn tUl vägstandard ochtrafikintensilel. Men utskollet sade också att det förutsatte att resultatenfrän försöken med de differentierade hastighetsbegränsningarna skulleredovisas för för dess slulliga stäUningstagande i frågan. har det alllsä gätt . Vi har hafthastighetsgränserna 50, 70, 90, i limmen. För var och enav de hastigheterna har vi hafl en tUlämpning på vägar med olikatrafikintensitet och med oUka standard. Det skuUe därför enligt min mening havaril möjligl alt nu redovisa för resultaten av de här försöken ochlåla de resultaten ligga lUl grund för det beslut som skaU fatta alltså ett beslut som inte skall fattas i kanslihuset. har statsrådet enligl min mening åsidosatt utskottetsintention och i stället infört en ny bashastighet, som blir gäUande för ,denhelt övervägande delen av vårl vägnät. Därmed menar jag, har herr statsrådetawikit frän de inlentioner som låg tUl grund för beslut för fyra ärsedan. Jag vill inledningsvis säga alt jag så senlsom besvarade två enkla frågor i ett sammanhang, av herrHåkansson och , om i prmcip samma område som i daghar frågat om. Eftersom det dä hade gäll bara sedan Kungl, Maj:t hadebestämt om den nya bashastigheten fann jag det riktigt att för ianslutning de båda enkla frågorna ge en något utförligare kommentar UUbakgrunden till Kungl, Maj:ts beslul. Grunden för beslutet är ju att , som påpekade, 1967 begärde försök med differentierade hastighetsgränser. Delär i och för sig rätt att log beslutet , men del är fel all frändel årel räkna sig fram tUl och fä Uiop det lUl fyra är, även om det ären riktig addition. De första försöken började emellertid inte förrän , och vi har alltså forlfarande någon månad kvar innan vi har nätt upptUl försök. Om det skall vara någon mening med att effektuerariksdagens beslut om differentierade hastighetsgränser, fär vi naturligtsvisinle rusa fram och göra vad vi kan för alt snabba upp dem på ell sätt sominnebär all vi, när vi kommer tUlbaka lUl och redovisar resultatet,inle kan göra det med det underlag som rUcsdagen har rättighet att fordra. Mankan ju inte gärna göra haslighelsförsök av det ena eUer andra slaget och ulgäifrån all man exempelvis kan låta försöket omfatta elt vinterhalvår men inlesamtidigt etl sommarhalvår, SkaU det vara nägon mening med sädana här försök,som har den allvarliga bakgranden att vi vill rädda människoliv, trorjag väl inte att nägon skaU kunna säga någonling om att vi tar urhistoriens bok. Det kan inte vara så farligt för sådana här försök, om visamtidigt vet att slutprodukten kan bU den bästa länkbara och att vi som saglkan rädda människoliv eUer rädda människor från invaliditet. Jag vägraraUtså att erkänna att vi, som säger, skuUe ha gjortnågol övertramp i fråga om begäran. Vi håUer pä med att försöka fåfram elt underlag för definitiva bedömning. Det har vi inle fållännu. Jag hoppas all det inte skaU la än nödvändigt att fä fram det,men vi måsle nu få göra del här försöket ocksä. SjälvfaUet är statsrådet och jag överens om att aUl börgöras för att öka trafiksäkerheten. Jag är emellertid inle alls sä säker på attdel beslut som har fatlats om 70-kilometersgräns över så slor del av vårtvägnät som del nu är fråga om, verkligen är ägnat all öka trafiksäkerheten. Som herr statsrådet vet finns det i sammanhangei enbelydelsefull myndighei som ullalal största skepsis gentemot den här åtgärden jag tänker på rikspolisslyrelsen. Del är inle bara pä grund av de svårighetersom man räknar med skaU uppkomma att över huvud laget övervaka all dessa reglerblir följda utan också pä grund av alt man är Iveksam om åtgärden verkligenkommer att leda tUl ökad trafiksäkerhet. En myckel kraftig ökning avomkörningar i samband med att man överskrider fastställd hastighetsgräns är juaUdeles påtaglig. Jag tycker nog alt även om man väntade över ell år eflerriksdagens förra beslut, 1967, med att sätta i gång del som däbeslutade, är det i och för sig ell ganska svagt skäl för all nu säga alt maninle kan redovisa något resullal. Hade man systematiskt följl upp resultaten avde olika hastighetsgränser som gäUt under dessa tre är, sä borde del ha varilmöjligl alt redovisa etl ordentligt beslutsunderlag för . Ang. medverkan vid bestämmandet avhastighetsgränser för vägtrafiken Bara ett parkommentarer. Försöken satte inte i gång, som sagt, förrän i majjuni1968 i anledning av beställning 1967. Men vi skaU komma ihåg att vi1967 på höslen hade en annan trafikreform som väl ingen av oss har glömt ännu,nämligen högertrafikreformen. Det räckte till med den , och detkunde inte vara vare sig praktiskt eller realistiskt att i det lägel, när allakrafter var inriktade pä att klara den saken, ocksä koppla in sådana här ting. Forlfarande delar jag inle uppfattning skaU hasta fram sådana här undersökningar. Jag tycker tvärtom alt innan vigår tUlbaka tUl och redovisar de försök vi haft med differentieradehastigheter, skall vi ha ett sä pass fullödigt material, med risk för att dettar något är extra, att verkligen kan besluta om de definilivafartgränserna. Överläggningen var härmed slutad. den 15 aprU 1971 Om förbättring av förmåner för redan pensionerade statstjänstemänvid lönegradsuppflyltning av tjänster § 14 Omförbättring av förmåner för redan ppensionerade statstjänstemän vid lönegradsuppflyttnlngav tjänster Herr statsrådet erhöllordet för alt besvara () i kammarens protokoll för den 31 marsintagna fråga, nr 175, och anförde: har frågat om jag vUl medverka tUlatt de förbättringar i pensionsförmåner som uppkommer tUl följd av lönegradsuppflyttningarav statliga tjänster kommer motsvarande grupper av pensionerade statstjänstemäntUl del. De statsanställdas pensionsvillkor kan liksom övrigaanställningsviUkor bli föremål för avtal, Säsom är bekant har något sådanlpensionsavtal ännu inte träffats. I awaklan härpå gäller för de statsanstäUdaaUtjämt statens allmänna tjänslepensionsreglemente. Enligt 15 § reglementetskall beviljade pensioner förändras i den män Kungl, Maj:l och riksdagenbeslutar härom. Det har dock förutsatts att ett sådant beslut skaU föregås avöverläggningar med personalorganisationerna. Sädana överläggningar harregelmässigt ägt ram i samband med de ordinarie löneförhandlingarna och ingårocksä som ett led i de förhandlingar som förs meUan avtalsverket ochhuvudorganisationerna. Resultatet av dessa förhandlingar kommer i sinom tidatt föreläggas lönedelegalion för godkännande. Jag är inte bereddatt nu ta initiativ eUer göra uttalanden som kan påverka dessa förhandlmgar. Jag ber all fä tacka statsrådet förell svar som visserligen tUl sin allmänna karaktär inte var rent negativt menlikväl innebar ett nej. Jag har naturligtvis klarl för mig alt del här är enavlalsfråga. Men kärnpunkten i den enkla fråga jag ställt är huruvida man påregeringshäll är beredd att eller skall vi säga vUl ta ett eget initiativ isyfte alt bereda de äldre pensionärerna samma pensionsförmåner som deras yngreehuru pensionerade kolleger åtnjuter, oberoende av när dessa har gått ipension. En folkskoUärare som gick i pension 1962 - för att ta eltenda men belysande exempel, herr lalman uppbär nu en pension på 1 787 kronorbratto, medan hans pensionerade koUega får , vilketär ett resultat av de lönegradsuppflyttningar som ägde ram . Detär en skillnad på hela . Efter uppnådda får de etttUlägg, lika stort för dem båda, nämligen . Skatteavdraget för denäldre pensionären i delta exempel, den som har en pension på ,utgör . Det är ganska naturligt att han och många med honom harsvårt att klara de dagliga utgifterna, i en situation dä levnadskostnadernaoavbratel stiger, och att de har lika svårt att se någon rättvisa i detförhåUandet alt deras något yngre kamrater har nära mer per månadtUl att klara samma utgifter. Jag skuUe tro att man, även om svaret som sagt inle varhell negativt, hade hoppats på ett mer positivt uttalande från regeringenssida. återstårför mig bara att konstalera att regeringen i varje faU inle nu anser sig kunnaeller vUja göra någon insats för att undanröja den sociala orällvisa somonekligen har uppstått genom att de yngre tjänstemännen har lyckats förhandlasig UU lönegradsuppflyttningar strax före uppnådd pensionsålder, vUket kanskemänga gånger är resultatet av ell förhandlingsarbete som de äldre koUegernahar utfört. Jag beratt än en gång få tacka herr statsrådet fÖr svaret. Jag vUl än en gäng för understrykavad jag redan sagt i mitl svar, nämligen att vi från regeringshåll inte ärberedda att ta något initiativ i den här rUclningen och del av de skäl som jaganfört i svaret, nämligen all detla är en förhandlingsfråga. ReeUt sett är detta aUlså en förhandlingsfräga, vUketocksä inser, och i en sädan förhandlingsfråga överlåter vi åtparterna att själva komma fram tUl den fördelning som man kan göra beträffandemöjliga förbättringar för de statsanstäUda, inklusive statspensionärerna.Riksdagens befattning med sådana här förhandlingsfrågor har vi ju delegerat UUriksdagens lönedelegalion, och där finns del möjligheter att ta initiativ idetta avseende, om det skulle anses motiverat. Jag vUl emellertid gärna upplysa om att redan1965, då vi genomförde förhandlingsrättsreformen eUer mera preciserat sedan1966 har de höjningar som man förhandlat sig fram lUl för statspensionärernaäven inkluderat lönegradsuppflyttningar. var det så att pensionärernafick de genereUa höjningar som utgick tUl de StatsanstäUda, medanförhöjningarna på den s, k, B-listan lades vid sidan om. Men harhöjningarna på slatspensionärssidan även inkluderat lönegradsuppflyttningar.