prot · FU0939 · 1971-12-31 00:00:00 — 2) av () och i Röstänga (fp),vilka ansett att utskottet bort hemställa, attmotionen nr 241 icke föranledde nägon åtgärd, samt att ,med bifaU lUl motionen nr 330, såviii nu var i fräga, hos Kungl, Maj;l begärdeatt vid ulformningen av förslagei om ökad rättshjälp skulle beaktas delsmotionens krav pä fri konkurrens mellan advokater i enskild tjänst ochadvokater vid allmänna advokatbyråer, dels kravet pä inrättande avrältshjälpsmyndigheler som var fristående från de aUmänna advokatbyråerna, delsock vad i övrigt anförts i motionen i förevarande del. FruKRISTENSSON (m): I justUieutskottetsbetänkande nr 2 behandlas en fråga som ur rättssäkerhetssynpunkt är väsentlig,nämligen frägan om hur samhällets rättshjälp skaU vara utformad. Enligl minmening bör ingen av ekonomiska skäl vara utestängd från alt kunna föra sintalan inför domstol, men så är lyvärr fallet . De beslämmelsersom gäller innebär för det försia att bara de som saknar medel att belalarältegångskoslnaderna kan få fri rättegång och för det andra all ocksä de som,sedan dessa koslnader har betalats, skulle sakna medel lill eget uppehälle ochunderhåUsskyldighet, kan få fri rättegång. Det framgår av detla att beslämmelsernaär myckel restriktiva. Följden är all del bara är de mera välsiluerade i dellasamhälle som har möjlighet att föra sin lalan infördomstol, plus de som har fri rättegäng, medan stora grupper i samhällel saknardenna möjlighet. Del är därför angeläget att frägan om en vidgning avsamhällets rällshjälp snarl föreläggs , Frägan har varil föremål för utredningar under lång lid,bäde under 1950-lalel och 1960-lalel. Principerna för della uiredningsarbeiehar varil all ingen av ekonomiska skäl skall vara uleslängd från möjligheienall ta till vara sina intressen inför domstol, men att den som har egnaresurser skall kunna bidra till kosinaderna efler förmåga. Dessa betänkanden har Irols posiliva remissyttranden inteföranlell nägon äigärd, ulan i stället har jusiiliedepariementettUlsatt en utredning som lade fram ett förslag. 1 avvaktan på altdetta förslag skall presenleras har emellerlid frägan delvis lösts på privalväg genom de rältshjälpsförsäkringar som knyts till bil-, hem- ochvillaförsäkring. Men dessa rätlshjälpsförsäkringar lillgodoser inte helabehovel, eftersom 1. ex. adminislrativa mäl och ärenden inte inkluderas i dem.För övrigt är det nalurliglvis många människor som inte heller tecknar sådanahär försäkringar. Efler alt ha tagil del av departementspromemorian har jagför min del blivit övertygad om all det skulle innebära allvarligabetänkligheter av grundläggande innebörd och en allvarlig risk för minskadrätissäkerhet i vårt land på detta område om förslaget skulle läggas lill grundför lagstiftning. Jag har därför med herr talmannens tillåtelse för avsiktatt gå in tämligen utförligt pä de olika förslag, som inryms i promemorian,detta med hänsyn lill frågans vikl. För del första föreslås i promemorian all utseende avbiträde och offentlig försvarare skall flyttas över frän domstolarna lillrättshjälpsmyn-digheten. Del belyder all den räll som har funnils för den somblir anklagad för en brottslig gärning all lill sill försvar erhålla biträdesom han själv har utsett nu skulle inskränkas. Ändå är den rätten avgrundläggande belydelse för rättssäkerheten. Jag kanske också kan nämna all denär inskriven som etl minimikrav i konventionen om de mänskliga rätligheterna -en konvention som har ratificerat. Ett sådant förslag, all en stallig administrativ myndighetskulle utse offentlig försvarare, skulle innebära ett allvarligt åsidosättandeav rättssäkerheten. Det kan ocksä innebära särskilda risker i politiskt oroligalägen. Det är min förhoppning all departemenlschefen lar intryckav den kritik som remissinstanserna har fört fram pä denna punkt och attdepartementschefen också tar intryck av ett enhäUigt första lagutskottsullalande , i vilkel ulskoltei framförde den uppfattningen all del ärvärdefulll att den tilltalade kan anförtro sig ät en offentlig försvarare medoberoende ställning i förhällande till myndigheterna. Den andra punklen som jag skulle vilja trycka pä i dennapromemoria är att förslaget faktiskt i visst avseende kan innebära en minskadrätt till fri rättegäng i förhällande till vad som gäller. Det finnsnämligen elt stadgande som säger alt myndigheten skall pröva om den sökande harett befogal intresse av alt fä sin rält prövad. 1 sä fall skall fri rättegångkunna medges. Det förfaringssättet all en myndighei skall pröva om en person har ellbefogat intresse av alt föra sin lalan är en allvarlig inskränkning i denenskildes möjligheter all tillvarata sina iniressen. Jag anser all en sådanbegränsning inle kan accepleras. Den tredje synpunklen är all del är vikligl att vi i dettaland fortfarande kan få ha en kär av frill yrkesulövande advokater. Det ärväsentligt för rättsordningen i en demokratisk stal; det är vikligl att enadvokat slår obunden i förhållande lill del allmänna och lill enskUdainstitutioner. föreslås en väsentlig utbyggnad av rällshjälpsmyndig-helenoch allmänna advokatbyråer. Syftet med denna ulbyggnad är inle enbart attbereda rällshjälp ät dem som av ekonomiska skäl behöver det allmännas slöd,ulan syflel är också all slalliga organ skall administrera ochkoslnadskonlrollera en rällshjälp som staten ändå inte till nägon del skallbekosta. Del innebär alllsä en hell onödig administrativ apparat och heltonödiga koslnader, som inle är motiverade av de sökandes behov av rällshjälp. Dessulom skulle jag vilja framhålla att debefattningshavare som blir anställda hos dessa rältshjälpsmyndigheler och somdä fungerar som slalsanslällda jurisler kominer all fä en egendomligdubbelfunktion. En och samma befattningshavare kommer att uppträda bäde som myndighetspersonoch som advokat. Om man länker sig en situation där en person söker rällshjälpoch hans ärende gäller en lalan mol staten skulle alltså den person han vändersig till för att fä biträde av vid talans förande vara anställd av den part somhan för sin talan emol. Det blir således en underlig dubbelfunklion, vilkel inlekan accepleras. Därför tycker jag för min personliga del alt det vore en fördelom rällshjälpen fortfarande kan handhas av fria förelagare. Skall man på någothäll inrätta allmänna advokatbyråer, bör det enligt min mening endasl varamoliveral av del lokala behovel, alltså av all del inte finns frislåendeadvokater på den ort del gäller. Ylleriigare ell motiv för sädana byråer är att de skall fäinla en prisledande slällning. Också del är etl motiv som jag inte kanacceptera. Jag tycker att vi även pä del här området bör slå vakt om den friakonkurrensen, och den kan inle bibehållas om de slalliga advokatbyråernaskulle ha en prisledande slällning, där de ensidigt dikterar marknaden. Det harmig velerligt inte framförts nägon kritik mol domstolarnas säll alt prövaadvokalarvodenas siorlek, och jag lycker att domstolarna bör fä behälla denfunktionen i forlsältningen. För övrigl vill jag säga all del inte heller är Ulltalandeall ersällningsfrägor prövas enbarl av slatens egna adminislrativa organ. Denvedertagna principen för besiämmande av löner och ersällningar äl anslällda ochuppdragstagare är annars att tvä parter skall vara med och säga sitt ord, menhär skulle del bara bli slaten som har funktionen all ensidigt besluta hurstora arvodena skall vara. Det är alltså de här kritiska synpunkterna som jag givitutiryck äl vilka gör all jag för min personliga del skulle önska alldepartemenlel i samråd med represenianier för de poliliska partierna tUlsatteen ny ulredning med uppgift att förulsällningslösl ularbela ell förslag. Skullenämligen de principer som finns i denna promemoria bli vägledande för deförslag som har att emotse , lycker jag all del skullevara elt allvarligt steg tillbaka. Jag kanske fär nämna en liten egendomlighet, herr lalman,nämligen all man i denna promemoria säger all samråd har ägt rum med vissaangivna domstolar, enskUda ledamöter av advokatkåren osv., men derasinställning till frågan har inle angivils. Del har inle heller tUlätils all enledamoi av utredningen fält vid dess belänkande foga en avvikande mening. Med hänsyn till den ulomordenlligi allvarliga remisskriliksom har framkommil skulle jag med hemställan om bifall tiU reservaiionen 1vilja föreslå alt departementet tillsammans med representanter för de poliliskapartierna omarbetar förslaget och lägger fram ell nytt, som kan vara godtagbartur rättssäkerhetssynpunkt. Jag förmodar att en sädan åtgärd kommer all ta sinlid. Därför föreslär vi i reservaiionen 1 att man nu bestämmer sig för alt fätUl stånd en provisorisk lösning av frågan, nämligen all höja lakel förinkomsigränsen sä alt fler människor än som är fallel kan få komma iåtnjutande av den fria rättegången. Det skulle enligl denna reservalion kunnaske på det sättet att den sökandes ekonomi anknyts till basbeloppet enligllagen om allmän försäkring multiplicerat med en lämplig koefficient. Jag skulle med detta, herr lalman, vilja yrka bifall tillden vid ulskollels belänkande fogade reservationen 1. HenWINBERG (m): Frågan om en ändring av de beslämmelser som gäller församhällets rättshjälp har ju varit aktuell . Vad som framställ somsärskilt angeläget har varit kravet på en utvidgning på olika sätt avrällshjälpen. har alldeles redogjort för de regler somfinns . Reglernas ulformning har ju medfört att domstolarnamäste vara ganska restriktiva när det gälll all i de enskilda fallen laslällning lill frägan om en part skall kunna beviljas fri rällegång eller inte.Vi saknar ocksä i stort sett regler om allmän rällshjälp iförvaltningsärenden. Den rällshjälp som lämnas vid sidan av lagen om frirättegång - jag länker på rätlshjälpsanstalternas verksamhet och på denrättshjälp som lämnas pä grundval av avtal mellan vissa landsting ochAdvokatsamfundet; vad som brukar kallas Jämtlandssystemet - är ocksä slarklbegränsad i vad gäller den inkomst som den rätlssökande får ha för att kunna fäfri rättshjälp. Med den ulformning som nuvarande regler har är det nog säall del finns många människor, framför alll de som man brukar räkna till de s.k. mellangrupperna, som av ekonomiska skäl är hindrade eller har svårigheteratt ta lUl vara sina intressen i rättsligt hänseende. Så bör det nalurliglvisinle vara i dagens moderna samhälle. Det råder därför, som vi har konstaterat imolionen nr 241, ett slarkl behov av vidgade möjligheter till rällshjälp. har den här frågan - och del var också på -behandlats tidigare, bl. a. av 1951 ärs rätlegängskommitlé och av 1962års utredning om rättshjälpen, men den har ännu inle nätt sin lösning. När denäter aktualiserades statsverksproposition var det någonting i ochför sig positivt som hände, men den deparlementsprome- moria somsenare avlämnades ger enligt min mening - och jag vel all den delasav många - ingen god lösning på den här komplicerade frägan. Remissinsiansernahar ocksä i mänga avseenden varit mycket kriiiska. har närmarebehandlal en del av innehållel i promemorian, och jag kan i den delen nöja migmed alt instämma i den kriiik hon har framförl, Vär moiion gäller närmast sältel för arbelel alt uiformaden framlida rättshjälpen och förslag lill en tillfällig lösning i avbidan påen mer definitiv. Jag nöjer mig därför med att konstatera all åtskilligaremissinslanser anser alt förslaget i promemorian inle utan en genomgripandeomarbetning bör läggas lill grund för lagsliflning och all man därvid oftabetonar rättssäkerhetssynpunkter. Man saknar också diskussioner om alternativalösningar, Läl mig bara. herr talman, nämna tvä remissyllranden.Högsia domstolens ledamöier säger bl. a.: "En allvarlig farhåga gäller omde rällssökande skall äga tillgång till något för rättsordningen ien demokratisk stat sä viktigt som en kär av fritt yrkesutövandeadvokater." Och i elt annal remissyttrande, avgivet av dåvarandeRiksförbundet , , sägs bl. a. all förslaget inle tUlgodoserkravel på rätlssäkerhel och all del framslår som tungroll och byråkratiskt. RLFanser all förslagei inle utan väsentliga omarbetningar kan göras till föremålför lagsliflning och alt en omarbetning bör ske förulsällningslösl. Frägan om rällshjälpens ulformning är viklig ur sä mängasynpunkter och inte minsl för den rällslrygghel den enskilde medborgaren skallkunna känna i vårl samhäUe. Med hänsyn liärlUl bör den nödvändiga omarbetningenav departementspromemorian enligt vår mening ske i en parlamentarisktsammansatt beredning, där skilda meningsriktningar fär lillfälle alt framförasina synpunkler. Jag tillåter mig, herr talman, att erinra om alt detväcktes moiioner vid förra årets riksdag av ledamöier frän moderatasamlingspartiet med krav på en parlamentarisk kommitté för arbelet medutformningen av den framlida rällshjälpen. Försia lagulskollel ulialade dä attdet uppenbarligen skulle vara ägnat att fördröja en reform om en sädan kommiliétillsalles, och avslog molionerna. Men man kan väl konsialeraalt om det nu pågående arbetet med rällshjälpsreformen redan frän början hadeskett i en parlamentarisk ulredning i stället för i en arbetsgrupp inomjustitiedeparlemenlel sä är del sannoliki all reformen hade kunnat förverkligaslika lidigl som vad nu under alla förhållanden kan bli fallel. En pariameniariskl sammansatt beredning, som kan arbeiaskyndsami och göra den erforderliga överarbelningen av föreliggande material,liksom en ändring av lagen om fri rällegång, sä all den personkrets som kankomma i fräga för fri rättegång vidgas i avbidan på den slutliga reformen, är idagens läge den bästa lösningen. Riktpunkten för den mer tillfälliga ändring av1 § lagen om fri rällegång som vi föreslär bör vara all ingen av ekonomiskaskäl skall hindras frän att tiUvarala sina rätlsliga iniressen men all å andrasidan den allmänna rällshjälpen inle bör omfatta den som har ekonomiskmöjlighet all själv bekosta erforderlig rällshjälp.Givelvis bör de Iröskeleffekter som kan uppkomma beaktas. Jag ber härmed, herr talman, all fä yrka bifall tUl den vid justilieutskottets betänkande nr 2 fogade reservationen 1 av ochherr Schölt. I likhet med och anser jagatt departementspromemorians förslag tUl lagstiftning om rättshjälp inte ärgodtagbart. Del har också pä en rad punkler mött stark kriiik underremissbehandlingen. Orsaken lill all jag ändå inle har velat ansluta mig lillreservaiionen I, alltså till förslaget att en ny ulredning skall Ullsättas, äralt en sädan ny utredning måste fördröja en reform som är angelägen. Min förhoppningär att regeringen när den utformar proposiiionen skall la hänsyn tillremisskritiken och lägga fram ett godtagbart förslag för . Skulledetta i te bli fallel, förbehåller jag mig givelvis rällen alt närpropositionen kommer yrka avslag pä den och all då begära en ny delta inte blifallet, förbehåUer jag mig givetvis rätlen att när propositionen kommer yrkaavslag på den och att då begära en ny utredning. Syftet med reservationen 2, som jag tillsammans med enannan folkparliledamot i utskottet har undertecknat, är all peka på elt parpunkler där vi anser del särskilt angeläget alt man ändrar pä del förslag somdepartementspromemorian innehåller. Promemorian föreslår all de nuvarandekommunala rällshjälpsanslallerna skall förstatligas och i samband därmedkraftigi utvidgas. Mot delta har vi reservanter i och för sig ingenting attinvända. Men departementspromemorians förslag är sä utformat alt det knappastblir nägon reell valfrihet för en rätlssökande, när han vill bestämma om hanskall vända sig till en rältshjälpsanstall eller söka en privatpraktiserandeadvokat. Det är ju så att den myndighei som skall beslämma vilkenadvokat han får anlita och som också skall bestämma den advokatens arvode, ären s, k. rältshjälpsmyndighel, nära anknuten tiU den allmänna advokatbyrån. Omman dä har en motpart som har gätl till denna advokatbyrå och fått en advokatsom är anstäUd där och man blir tvungen all vända sig lill sammarältshjälpsmyndighel för att få en privatpraktiserande advokat till sitt biträdeoch vet all denna myndighei som är sä nära anknuten tUl motpartens advokatbyråskall beslämma inte bara arvodel för motpartens advokat utan även för ens egenadvokat och även utvälja advokaten och beslämma om rällshjälp skall medges dåär den fria konkurrensen mellan allmänna advokatbyrån och denprivatpraktiserande advokaten mycket begränsad. En annan sida av den saken äralt allmänhetens valfrihet mellan advokater av olika slag blir myckelbegränsad. Orsaken liU den OtUlfredsstäUande situation som skulleuppstå är framför alll att departementspromemorians förslag anknyterrättshjälps-myndigheten, som ju har offenlligrältsliga uppgifter, myckel näratill den allmänna advokatbyrån som ju skall företräda den ena parlen i enprocess. Bäde för valfriheten och för den fria konkurrensen mellanprivatpraktiserande advokater och advokater i allmänna advokatbyråer och för allmänhetens förtroende för rättshjälpsmyndighelen är det nödvändigiall man skiljer mellan å ena sidan advokater anställda vid allmännaadvokatbyråer och ä andra sidan den myndighei som skall besluta om frirättshjälp. Jag tror ocksä all denna myndighei inle bör beslämmaadvokatarvodena del har domstolen säkert bättre material att göra. Ytterligare en punkt anser vi vara väsentlig, ochönskemålet om en ändring av promemorians förslag förefaller oss där vara slarklmotiverat. Det gäller den situation som man kan komma i om man inle själv harrättshjälp men motparten har det. Vinner man processen mot denna motpart är detmycket ovisst om man kan fä ersättning för sina rättegångskostnader. Motpartenhar ju rättshjälp och saknar kanske dä möjlighet att själv betalarättegångskostnaderna. Rättshjälpen täcker inte en sådan skyldighel. Om jag färrällshjälp läcker denna bara mina egna kostnader för rättegången men inle mineventuella skyldighel att belala motpartens rättegångskostnader. Del innebäralltså att den som inle får fri rällshjälp kan komma i ell underläge somnaturligtvis inle är avsell. Även på den punklen menar vi all del är angelägetalt propositionen ger en annan och mer tiUfredsstäUande lösning ändepartementspromemorian. Jag ber alltså, herr lalman, att fä åberopa de önskemål omändringar som framförts i reservaiionen 2 och yrka bifall lUl densamma. HenLARFORS (s): I årels statsverksproposilion omlalades atten proposition med förslag lUl lag om samhällets rällshjälp skall föreläggasårets riksdag. Ett gammalt önskemål från sida tillgodoses i och meddenna proposilion, som inle kommer att begränsas tUl en bättre fri rättegångutan avser rällshjälp i långl vidare omfallning, I ulskollels belänkande redovisas den nuvarande ordningen,och därför kan jag här avslä frän att gå in på någon historieskrivning. Jagvill i stället säga några ord om de motioner som är bakgrunden utskottetsbetänkande, I molionen 241 av m, fl, föreslås all enparlamenlarisk beredning tillsätts med uppgift all överarbeta del ideparlemenlsslencilen redovisade förslaget rättshjälpslag. Jag vill dånämna att frägan om samhällets rättshjälp redan utretts av tvä parlamentariskauiredningar men att ingel av förslagen sedan de i vanlig ordningremissbehandlals ansetts lämpligt all ligga till grund för ett lagförslag. När frägan hamnade i detla läge har man inomjustiliedepartementel, för all fä fram ärendet inom en rimlig lid, utarbetat enpromemoria med förslag till rättshjälpslag. Del har skell, som fra Kristenssonredan framhåUit, efler samråd med bl. a. domstolar, advokatkåren och denuvarande rällshjälpsanslallerna. Nalurliglvis har man dessutom använt materialfrån de lidigare utredningarna. Man har givelvis ocksä skickat ul den härpromemorian pä remiss, och därmed har frägan om samhällets rättshjälpremissbehandlals inte mindre än . Mot den bakgrunden kan man verkligen fräga sig om del ärnödvändigi eller klokt all, som föresläs i motionen 241, lillsälta en nyparlamentarisk beredning för överarbetande av förslaget om man nu villkonima fram lösning och inle skjula en reform av samhällels rällshjälp längt fram iliden. Molionärerna synes också räkna med all den tänkta parlamentariskaberedningen skulle la god tid på sig, eflersom de i ell tilläggsyrkandeföreslår en provisorisk ändring i lagen om fri rättegäng i syfte att ge ettökat antal personer möjlighet lill fri rättegång. Utskotlsmajorilelen har inlefunnii skäl att bilräda yrkandet om en ny parlamenlarisk beredning och kanföljaktligen inte heller ansluta sig till förslaget om ändringar i lagen om frirättegång. I reservationen 2 av herrar och iRöstänga finns ocksä en del kriiiska synpunkler redovisade. Herrar ochPetersson följer utskotlsmajorilelen i vad gäller förslaget som sådant, menansluter sig i övrigl till de synpunkter som har redovisats i en motion av HerrHelén m. fl. 1 sin reservalion hemställer herrar och motionen 241 inle skall föranleda någon äigärd, och sä långl ärvi överens. Men sedan yrkar de i slort sett bifall molionen 330 av herrHelén m. fl. Del är enligt mitl eget och utskottsmajoriletens säll all se påfrågan litet besynnerligt. Vi vel inle hur den kommande propositionenblir utformad och därför inte heller om och i vilken utsträckningremisskritiken kommer all påverka ulformningen. Innan proposiiionen är framlagdoch vi fäll del av del materiella underlaget för den kan inte riktanägon saklig kritik mol förslaget. Skulle kriiik ändå framföras, vUar den päanlaganden om vad propositionen kommer all innehålla. har i sittinlägg också klart utsagt att vad han har baserat sina synpunkler pä ärdepartementspromemorian. Förra årets riksdag behandlade motionsyrkanden av liknandeart som de som i är upptagits i molionerna 241 och 330. Del dåvarande försialagutskottet anförde i sill ullätande all då man väntade ett lagförslag omsamhällets rällshjälp skulle lillsällandel av enparlamenlarisk utredning, vilket då yrkades, bara innebära ytterligare dröjsmålmed reformens genomförande. Det ansågs inle heller lämpligt att vidlaga någraändringar i den nuvarande lagen om fri rättegång med hänsyn lill den begränsadetid som återstod tills en genomgripande reform av samhällets rällshjälp vargenomförd. biföll är 1970 ulskollels förslag om all de däföreliggande molionerna inle skulle föranleda någon åtgärd. vet vi att enproposition om samhällets rättshjälp kommer . Därför finns det änmindre anledning nu än all bifalla motionärernas och reservanternasyrkanden. När propositionen är framlagd finns rätlen all motioneraom ändring av förslaget. Då har också fått underlaget för ensakdebatt om samhällets rällshjälp. 1 avsaknad av detla underlag har utskottetnu i slort sett avstålt frän sakdebatt i frågan, och det skall också jag görahär. trots all i viss män gjort kriiiska anmärkningar mol delföreliggande materialet. Ulöver vad jag här anfört vill jag hänvisa lill ulskollelsbetänkande i ärendel och avsluta med att yrka bifall tUl utskottets hemställan. HerrWINBERG (m) kort genmäle: Hen Larfors nämnde att del finns Iväparlamenlariska 3* protokoU 1971. utredningarsom har visat sig inte vara lämpliga att läggas tUl grund för en lagstiftning.Del belyser, lycker jag, hur svårt detla problem är. Man släller därför frågan:Finns del större möjligheler med en departementspromemoria? Den kriiik som harriktals mot promemorian visar all så inte har varit fallel. har vi här ell relalivl siorl malerial, och del finnsväl därför desto större anledning all fä en förutsättningslös bearbetning avdet genom en parlamentariskt sammansatt beredning. () kort genmäle: Jag skulle också vilja knyla an lUl vad herrLarfors sade om alt det är två utredningar som har prövat frägan och all delinle har lämpligt att lägga fram nägol förslag på grundval av dessautredningar. Men min minnesbild är all remissinsianserna har varit utomordentligtposiliva - i varje fall när del gäUer den senast avlämnade utredningen. Sävitljag förslär var anledningen till all man inle har lagl fram någol förslag inle ansäg sig ha ekonomiska möjligheter att presentera ett förslag medutgångspunkt frän dessa utredningar. Jag lycker alltså all frågan har förhalats betänkligt.Promemorian lyder ju inte på att vi kommer alt få en vettig lösning nu heller.