prot · FU09132 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag har denbestämda uppfattningen att företrädarna för aUa partier I denna kammare ärbesjälade av en önskan att försöka nå fram tlU resultat som kan ansestillfredsställande. Man befrämjar Inte diskussionen eller frågan genom attbetvivla motpartens Intresse för detta behjärtansvärda syfte. Man bör därförkunna avstå från all polemik mot vad andra har anfört I detta avseende. Jagtror att utskottet I sina tankegångar i betänkandet tiUräckUgt klart haruttryckt detta. I sak,herr talman, har det Inte Inträffat något som har Nr 132 Miljövärden m. m. gjort att vi har ändrat ståndpunkt. 1 pohtiskt hänseendehar emellertid det inträffat - det kan bero på omständigheter som jag intekänner till att man inom gått Ifrån den uppfattning som manhade 1969 och 1970, Det kan hgga djupt förborgade tankegångar bakom detta, somjag Inte skall försöka gå In på. Jag yrkar bifall utskottets hemställan. HenLARSSON i (c) kort genmäle: viU inte ha någonpolemik, och någon sådan skaU Jag Inte heller leverera, men för att han InteskaU gå hem från debatten och vara orohg över anledningen tUl vad han betecknarsom en förändring i inställning vill Jag anföra följande. VI har I beslut I 1970 nöjt oss med att uttryckaden förhoppningen att den nya mUjöskyddslagen skulle ha en tillräckUg räckviddnär det gällde målsättningen att åstadkomma en biologisk rening. VI har Isamband med behandhngen av de motioner som behandlas funnit att det Inte hargått så snabbt som man skuUe kunna önska, och vi ville med vårtstäUningstagande markera att vi vill öka takten när det gäller övergången Ullbiologisk rening. Jag viU dock gärna för att inget missförstånd skaU uppståframhålla, att vi Inte har avsett att detta krav skall kunna gälla aUa formerav gruppbebyggelse. När vi talar om tätbebyggelse I detta sammanhang vill jagför klarhetens skuU påpeka att också vi talar om den form av tätbebyggelse somfru erinrat om, nämligen sådan som omfattar 200 lägenheter eller mera. () kort genmäle: Jag skall bara kommentera ett par punkter avdet som anförde. Han fann det vara besvärhgt att få InI lagtexten att en biologisk rening skaU utgöra ett minimum. Jag har htet svårtatt följa i hans resonemang. Föreskrifterna pä detta områdeåterfinns I 7 §, där jag tlUåter mig att citera de relevanta styckena. Detheter där bl. a. följande: "Avloppsvatten av föhande slag får Icke utsläppas Ivattendrag, sjö eller annat vattenområde om det ej är uppenbart att det kan skeutan olägenhet, nämUgen" och det är det det gäller - "I,avloppsvatten som kommer från vattenklosett eUer härrör från tätbebyggelse ochsom ej undergåttlängre gående rening än slamavskUjning, ," Vad är det somhindrar att byta "slamavskihnlng" mot "biologisk rening"? Det är ganska naturligt att man med de ökade krav som vihar på avloppsrening i vårt land också måste justera lagstiftningen aUteftersomvår ambitionsnivå höjs. Jag tycker att tiden arbetar starkt för reservanternasyrkande på denna punkt, och jag tror att bhr tvungenatt föha med i denna utveckhng och yrka blfaU tUl den av oss önskade ändringenav nämnda paragraf. Vidare var något tveksam om den statistik jagpresenterat här. Jag vill bara meddela att min källa ärnaturvårdsverkets senast Miljövården m. m. Jag kan också meddela att det år när man Inom detta verk räknar med attaUa tätorter skall ha någon form av avloppsrening inte var 1975 utan utgångenav , Jag ber om ursäkt för att en ledamot av kammaren som intetillhör jordbruksutskottet tar tUl orda i debatten. Jag skaU inte förlänga denmycket. Eftersom jag är ordförande i den här åberopadetrafikbuUerutredning-en, känner jag ett behov av att stryka under vad herrLarsson i sade angående våra betänkhgheter mot att få tiUäggsdirektiv,Naturhgtvis skall vi vara tacksamma för det förtroende som jordbruksutskottethär visar oss. Utskottet är tydligen berett att ge oss andra uppgifter än de vinu sysslar med, men som i har pekat på befinner sigutredningen i ett sådant arbetsskede att ytterhgarearbetsuppgifter för utredningens del skulle bU synnerligen betungande. Jag kan meddela kammaren att vi harsammanstäUt vårt underlagsmaterial, som omfattar en hel del betydande volymeroch som har föranlett inte minst utredningens experter tUl ett mycket hårt ochintensivt arbete. Vi håUer nu på att redigera och skriva rentunderlagsmaterialet, och vi har börjat att titta på förslagsdelen avutredningens betänkande. Jag kan väl också avslöja att vi till våruppdragsgivare, kommunikationsministern, har stäUt i utsikt att utredningenunder skulle kunna vara klar att framlägga sitt betänkande. Här iriksdagen har det ofta väckts interpeUationer och enkla frågor där besked harbegärts om när trafikbuUerutredningens förslag kan förväntas. Trafikbullret ärju ett väldigt stort problem i samhället. Skulle vi , som jordbruksutskottet är enigt om, fåytterUgare arbetsuppgifter, nämUgen att utreda även det buller som förekommerbl, a, vid industrier, så skulle det I hög grad komma att försena utredningens arbete.Jag vill ha detta antecknat till kammarens protokoll i den här debatten. Hen TOBÉ(fp): TiU skillnad från den föregående äradetalaren finner jag Ingen anledning att be om ursäkt för att jag tar till ordafastän jag inte tiUhör utskottet. De här frågorna intresserar mig, och jag villgärna säga några ord. Först och främst anser jag att frågan om allmänna vägaroch flygplatser, som prövas i annan ordning, i mycket är en fråga om likhetinför lagen. Det är ofta staten som är huvudman för dessa anläggningar, ochstaten skaU underkasta sig samma kontroll och samma ordning som gäller i frågaom andra anläggningar som har sådana här olägenheter med sig vattenföroreningar, luftföroreningar eUer bullerstörningar. Sedan är det enannan sak att det är en väldig säkerhet att en sådan här fråga bUr prövadenligt mihöskyddslagen, genom koncession eller genom dispens. Resultatet kan nämUgen bh ödesdigert. Man kan anlägga enväg eUer en flygplats, och sedan får man knappast använda den, ty det ärmöjligt för enskilda sakägare att hos fastighetsdomstol väcka talan mot den som ärhuvudman för anläggningen. Då kan aUtså frågan automatiskt föras upp tiUkoncessionsnämnden. Nämnden kan inte förbjuda vägen eUer flygplatsen - detframgår av mihöskyddslagen - men anläggningen kan beläggas med restriktioner.Trafiken kan förbjudas vissa tider , vissa fordon kan förbjudas liksomvissa hastigheter osv,, och det kan göra att huvudmannen har lagt nerkostnaderna för vägen eller för flygplatsen helt förgäves. Det är väl onödigtatt ge sig in på sådana äventyrUgheter, Vi har Inte mera pengar att investeraän att vi bör använda dem på ett bättre sätt, BuUerfrågorna, som talade om, bUr mer och meruppmärksammade. Det finns exempel på att det har anlagts en ny väg enligt denhär ordningen, och sedan har hälsovårdsnämnden med hänsyn tlUbullerstörningarna förbjudit användningen av bostäder som fanns redan innanvägen anlades. Där uppkommer en mycket besvärlig fråga om vem som skaU betalade åtgärder som man behöver vidta - antingen att sätta upp skydd mot bullereller också att förse husen med andra fönster och sådant som kan utestänga buUer.Därför tycker jag att det finns aU anledning att man tänker om här, detta avomtanke om den som är huvudman för dessa anläggningar och därför att detta ären fråga om hkhet inför lagen. Jag ber att få yrka blfaU UU reservationen. Miljövården m. m. Hen i (s): Det är bara en fråga som jag är något tveksamom och som jag tänkte att jag skuUe få Ute klarare besked om. sade att man Inte ställt några andra krav än vad sagt,alltså att det skulle gälla samhäUen med 200 invånare eller mera. Ja, vi harsagt att samhäUen av den storleksordningen alltid skall ha tillstånd för attsUppa ha en viss sort av rening, t, ex, biologisk, men då skah man aldrig kommaoch säga att man bara vUl ha slamavskihnlng, det framhölls klart närmiljöskyddslagen antogs 1969, Vad statistiken beträffar jag hoppas att jaginte missuppfattat den - så säger att avloppen från bostäder 000 människor saknar rening. Jag betvivlar inte dessa uppgifter, men jaganvänder dem som jag själv har Inhämtat års debatt. Jag misstror intehen , Reservanterna undantar alltså alla samhällen som har under 200invånare. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU UU dels utskottets hemstäUan,dels reservationen av i Skegrie m. fl., och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes föhande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaUer jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 62 punkten 1 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen av i Skegrie Utredning angående ett gemensamt lönepoUtiskt handlande Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: () anmälde att hanavsett att rösta nej men av misstag nedtryckt ja-knappen. Punkterna 2 och 3 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 26 Utredning angående ett gemensamt lönepolitiskthandlande Föredrogs inrikesutskottets betänkande nr 31 i anledningav motion om utredning angående ett gemensamt lönepohtlskt handlande. HenAUGUSTSSON (s): Jag hoppas att I varje fall en delav utskottets ledamöter förstår mig när jag betecknar detta betänkande som enundanmanöver I en besvärlig fråga. Vi har i motionen 444 enbart begärt enundersökning av vilka möjhgheter som finns tlU någon form av gemensammarikthnjer för det lönepohtlska handlandet. Frågan är av sådan betydelse att ensamordning i detta hänseende förr eller senare måste komma till stånd, HeU kortnågra synpunkter som jag I detta sammanhang vill framhålla. För det första är våra fackhga organisationer pålönemarknaden uppbyggda på ett sådant sätt att det i alltför hög grad bhr ettrelationstänkande. Detta sneglande på varandra resulterar oftast i att denominella lönekraven måste ställas högt. vUl vi ha en lönepohtik somInte alltför hårdhänt slår sönder våra möjhgheter att leva vidare somIndustrination och välståndsstat med möjhghet att exportera och Importera, Detär därför jag anser att dessa relatlonsdlskussioner i första hand skall förasgemensamt av alla våra fackUga organisationer, och det skall ske Innanlönekraven preciseras. Ett gemensamt lönepoUtiskt program att gå efter måsteobönhörligt värka fram, men det tar tyvän aUtför . Till utskottet vUl jag säga att jag Inte vill ingripa iden fackUga friheten utan I stället vill ge organisationerna ett större ansvarför helheten, eftersom de fackhga organisationerna är så viktiga medspelare ekonomiska politik. För det andra är frågan om stöne jämhkhet i hög grad enfråga om värderingar. Våra fackhga organisationer är de facto en återspeghng aven gammal klassindelning, en klassindelning som vi alla säger oss vUja bekämpa.Problemet är inte så enkelt att det aren rent fackUg fråga och Inte alls enpoUtisk, Skall vi gå vidare på vägen mot den demokrati som vi vlU skapa måstefrågan betraktas som både fackUg och pohtisk, och vi fär inte ryggatiUbaka för den. För mig är det därför naturligt att vi som politiker ger vårmening till känna även här. Skolans demokratisering kan Inte ensam varalösningen på problemet att skapa ett rättvisare samhälle, det vet vi. Jag troratt alla dessa ovärdiga värderingar av oUka arbeten lägger de största hindren ivägen för denna utveckhng. För att ta ett exempel: VI är på väg att skapa enundervärdering av allt Industriellt arbete vars konsekvenser vi mer och merkommer att få erfara. Men vi måste ändå ha någon som gör vårt jäm, vårt trä,vår massa, om alla andra också skall kunna leva, VI kan ju Inte bara tvättavarandras skjortor. Ett omtänkande måste fram I varje löneförhandhng, det bordestå klart för oss alla. En löneförhandling är en fråga om värderingar, arbetsmihö,löner och mycket mera, beroende på vad vederbörande gör och rimligen Inte påvad vederbörande har för organisation som förhandlare. Det är här som grunden Ivår demokratiseringsprocess egenthgen måste läggas, och det är därför jag förmin del anser den här frågan vara så viktig. Men det är också klart att det Iförsta hand ankommer på våra löntagarorganisationer att lösa den härekvationen, och det är riktigt som utskottet säger att pågående debatter visaratt organisationerna är väl medvetna om problemet och att vissa Initiativ ocksåhar tagits på . Jag vill därför, herr talman, enbart uttaladen förhoppningen att alla de fackUga ledare sombtagit dessa här åsyftadeInitiativ kommer att lyckas inom rimUg tid. Utredning angående ett gemensamt lönepolitiskt handlande HenERIKSSON I (fp): Jag skaU fatta mig mycket kort med anledningav att framställde något yrkande. Det fanns emellertid englidning i hans anförande från det att han började med att betraktautskottsbetänkandet som en undanmanöver fram tUl det att han I stort settförstod utskottets skrivning, och det gjorde att jag redan I början av anförandetbegärde ordet. Med anledning av avslutning vill jagunderstryka att vi i utskottet har gjort den bedömningen, att ett initiativ avriksdagen för att skapa gemensamma former och rikthnjer för det lönepolitiskahandlandet skulle vara felaktigt, just därför att vi har den uppfattningen attdet - även om hen bedyrar att Inte han heller -vill det - skullekunna tolkas som ett Ingrepp I den traditionella friheten för arbetsmarknadensparter. Vår mening är att organisationerna själva nu är I så hög grad medvetnaom de här problemen att det säkert kommer att medföra att utveckUngen går I denriktning som motionärerna önskar utan att vi tar något initiativ frånriksdagens sida. Detta är ingen undanmanöver, utan det är ett klart och sakUgtställningstagande. Jag beratt få yrka blfaU till utskottets hemstäUan. () kort genmäle: Jag vill bara säga i Arvikaatt jag förstår undanmanövern, för den är välmotiverad så långt kan jag t. o,m, sträcka mig. 7 protokoU 1971. Utredning angående ett gemensamt lönepoUtiskt handlande HerrPERSSON i (s): Jag skall fatta mig kort. Jag tycker att dethär var en utmärkt motion, som hade varit värd ett bättre öde än att avslås.Jag noterar med stor tiUfredsställelse att egentUgen resonerar utskottet i sakmycket förståndigt, ja, rent av erfaret, men man tar inte konsekvenserna genomatt tiUstyrka förslaget I motionen om utredning av hur vi skaU lägga upplönepolitiken för att sUppa de konvulsloner vi nu är utsatta för Idet sammanhanget, de samhällsekonomiskt mindre goda resultat som uppnås osv. Jag är, Uksom utskottet, medveten om att arbetsmarknadensparter I hög grad inser problematiken och känner ansvaret. Men där är man påsina håll Uka fångad som vi brukar vara här av föreställningen att det är ensak för arbetsmarknadens parter och inte för - en övertro på dessaparters förmåga och möjhgheter att lösa problemen. Vad man gärna förbiser äratt staten är en stor företagare. Vore det Inte högst naturligt attrepresentanter för tiUsammans med arbetsmarknadens parter försöktediskutera igenom dessa saker för att se om vi Inte kan påskynda, som jag trorherr sade, en lösning som ändå varje pris måste komma om vi överhuvud taget skaU bevara en relativ frihet för arbetsmarknadens parter? När jag säger relativ frihet vlU jag framhålla förutskottet att vi inte har någon absolut frihet. Det förslag som herrAugustsson och hans kamrater framför om utredning är inte tillnärmelsevis sålångtgående rent principiellt och formeUt som vår nuvarande arbetslagstiftningom arbetsdomstol etc, för att inte tala om den lag vi beslöt om och somnu har visat sig vara utomordentUgt viktig. Jag förstår att vi inte får något beslut annat än påutskottets Unje, Jag har begärt ordet för att understryka att jag tycker attmotionärerna varit ute i ett angeläget ärende. Det skulle förvåna mig mycket ominte den här frågan kommer upp igen, ty det brådskar verkhgen attnågonting görs. Vi är snart inne i planeringen av en ny avtalsrörelse, och vihar jätteproblem. Det har hissats nya signaler från visst håll påarbetsmarknaden, men tiden rider snabbt och vi har väl knappast råd medytterhgare en omgång av det här slaget som vi haft . Det ärnämhgen Inte särskilt rekommendabelt för vårt demokratiska hv att behöva arbetapå det sätt vi har gjort, TiU sist kan jag, hen talman, inte underlåta att nu somvid ett par tidigare tihfäUen kommentera det särskilda yttrande som en av vårakolleger från vpk-sidan har gjort i anslutning till motionen och utskottetsyttrande. tror att en inblandning av det här slaget skulle ledatih större svårigheter för de lågavlönade. Tror verkhgen att vi,om samhäUet inte alls hade blandat sig i lönepohtiken och det socialatänkandet, skuUe ha haft en bättre situation för lågavlönade? Kan den strängttaget vara sämre än den är för dem som är värst utsatta? Så säger man att de lågavlönades situation inte skahklaras med en omfördelning mellan löntagarna inbördes utan genom att man tar uten större del av företagens vinster. Det är ju en helt orimlig slutsats, när vitar 80 ä av vårt välstånd som löner - ersättning för arbete ochtjänster åt varandra att vi genom att skava Utet på företagsvinsterna skullekunna skapa en ny situation för de lågavlönade. Med det mönster vi hafthittills skuUe en ökande press på företagsamheten bara leda till att de som nuär gynnade skulle förse sig ytterligare. Det enda som kan lösa detta problem ären reeU omfördelning löntagarna emellan, Följakthgen måste jag konstatera attherr står på deras sida som Inte vill gå I realistisk clinch med denproblematik det är fråga om, som smiter undan den grundläggandefrågeställningen, uppenbart I tro att han gynnar en strategisk politik som handelar, Enhgt min uppfattning kan Ingenting vara orimhgare än att ta stäUningtill dagens djupa problematik genom att fly undan med spekulationer om vem somi en långt avlägsen framtid skall äga våra produktionsmedel osv. Utredning angående ett gemensamt lönepoUtiskt handlande Hen i (fp): Jag skall inte ta upp någon debatt med herrPersson i om den här frågan jag tror Inte att våra synpunkter gårså väldigt mycket isär. säger att motionärerna är ute I ett viktigtärende. Det har vi aldrig förnekat. Vi har lämnat en klar deklaration från ettenigt utskott om varför vi inte anser oss kunna biträda motionen, och det harjag redovisat. Jag tror fortfarande att det är bättre att enighet nåsfriviUigt än att man lagstiftar om enighet. Huruvida ett enigt utskott har enövertro på löntagarorganisationerna eller Inte, det får framtiden utvisa. () kort genmäle: För att undvikamissförstånd måste jag till i säga: VI har Icke begärtlagstiftning. Det gäller icke lagstiftning eller frihet. Det gäller enundersökning om möjligheterna för de egna organisationerna att komma överens omett gemensamt lönepohtlskt program och Icke lagstiftning. HenHALLGREN (vpk): Jag har begärt ordet i anledning av henPerssons i anförande, där han framförde vissa synpunkter på mitt särskildayttrande. Jag måste säga att en stöne centralstyrning avlönepolitiken under nuvarande förhållanden kan jag för min del Inte se som ettIntresse, som någonting att föredra, för medlemmarna I TCO, LO eUer några andralöntagarorganisationer. Man har ju en fullkomligt felaktig Inriktning på denfackhga pohtiken. Den dirigeras rent ut sagt från regeringshåll, och man tarendast hänsyn till vad som finns inom ramen för det kapitalistiska samhälletsresurser. Där har man inte gjort någon avgränsning för exempelvis vinsternasstigande. De kan stiga hur mycket som helst, men man resonerar om just den delsom man anser vara till för att fördela mellan löntagarna. Det är en ideologioch en logik som vi över huvud taget inte kan acceptera. Dessa två stora organisationer som talar om ett meraIntimt samarbete - LO och TCO - har ju helt accepterat den härarbetsköpar-ideologln. Det gäller exempelvis detta utveckUngsråd, där mansamarbetar Utredning angående ett gemensamt lönepoUtiskt handlande med SAF.Det är alltså LO, TCO och SAF som samarbetar där, och inriktningen är en ökadproduktivitet och en ökad arbetstillfredsställelse. Det är ju två saker som ärhelt oförenhga I nuvarande läge. Under ett annat samhällssystem skulle detgivetvis gå, om man hade hela produktionsresultatet att disponera över, men sålänge man Inte har det kan man heller Inte resonera om detta. Vidare försöker man övertyga medlemsmassorna ute Ifackföreningarna om att detta är riktigt. Det är en ren Indoktrineringskampanjsom man kör för att få så stora förutsättningar som möjligt att genomföraregeringens pohtik så att också lönepohtiken skall styras av den. Jag anser detinte vara riktigt att på detta sätt ytterUgare centrahsera den fackhgarörelsen. Man har kanske tänkt ett samgående av de stora huvudorganisationernai framtiden, men det skulle betyda ett dilemma för medlemmarna, så länge denfackUga rörelsen Inte har fått en helt annan Inriktning. Jag delar Inteuppfattningen att fackföreningsrörelsen skall arbeta på det sätt sommotionärerna tänkt, och jag kan inte göra det med mindre än att rörelsen 1 sinhelhet får en socialistisk Inriktning och verkhgen går in för att bekämpakapitalet och monopolkapitahsmen. Fön kan jag inte acceptera en sådanmastodontorganisatlon. Dessutom betyder en toppstyrning och en ytterligarecentraldlrlgerlng att medlemmarna ute I grundorganisationerna - och det är problem huvudorganisationerna skaU ägna sig åt att lösa kommer att fåän mindre att säga tiU om. Följden av en sådan centraUsering bUr just attmedlemsskarorna pacificeras ytterligare; vi får en ehtgrupp som styr helafackföreningsrörelsen och en stor grå medlemsmassa som inte har någonuppfattning alls eller som har indoktrinerats att ha en bestämd uppfattning ochdärför Inte lyssnar på någon annan. Jag tycker att både och andrasom talar för detta förslag borde ha analyserat htet närmare vad som händeunder den senaste stora strejkrörelsen. sade att vi Inte har rådatt fortsätta längre på denna väg; vi har Inte råd med sådana avtalsrörelsersom vi hade senast. Då vill jagsäga att medlemmarna säkerligen anser att deinte har råd att längre föra sådana lönerörelser som resulterar I direktanederlagsuppgörelser vilka Inte ger något som helst utbyte reallönemäs-slgt.Det har de nämUgen Inte gjort. Ett faktum är - och det har flerafackföreningsombudsmän konstaterat att den centrala lönerörelsen redanfrån början gav en reallönesänknlng. Vissa grupper inom transportområdet hart. ex. inte fått ett enda öre utöver vad den centrala lönerörelsen gav.Eftersom den var centralt sluten har den helt enkelt stoppat möjligheterna UUlokala förhandlingar. var fackföreningsrörelsen mera demokratisk. Dåhade medlemmarna möjligheter att ställa krav. preciseras kraven centralt.Medlemmarna hade tidigare också möjUgheter att vid aUmänna omröstningar sägaIfrån huruvida de ville anta ett förslag till uppgörelse eller Inte. har deIngenting att säga till om I det faUet. Det har gått så långt att de storamassorna helt enkelt har resignerat. Om man fortsätter på den Unjen kanresultatet bU nya strejkvågor, väsentUgt starkare och mera genomgripande än devi haft - och som aUa vet skakade ändå strejkrörelsen helasamhället. Med dessa ord tror jag mig ha tolkat vad vimenar att fackföreningsrörelsen skaU ha för inriktning och hur den skall agera.Som den nu agerar, och med den inriktning den nu har, kan vi Inte acceptera enytterligare centralisering. i (s): Jag tror Inte det lönar sig att ta upp endebatt. Jag ville bara tUl protokoUet peka på vilken haltlös uppläggningHallgrens särskilda yttrande har. Då han betraktar det som ett fel attregeringen dirigerar lönepolitiken vlU jag bara säga att det kanske voreönskvärt att statsmakterna gjorde det I högre grad. Har jag någon kritik på denhär punkten så gäller den just att man Inte i högre grad skaffar sig ettsamhälleligt Inflytande över denna väldiga process som fördelar svenska folketsvälstånd. framstäUde det så att man inomfackföreningsrörelsen bara slåss Inbördes och Inte med företagarna. HerrHallgren vet säkert att den bilden är helt falsk.