prot · FU0968 · 1971-12-31 00:00:00 — En annan fråga är hur man skall kunna få flera människormed i den beslutsprocess, som leder fram till dessa boendemiljöer. Vi trornämligen att vi utan ytterligare forskning kan dra den slutsatsen att vi skullekunna undvika en hel rad av de misstag som begås, om flera av demänniskor vi bygger för fick vara med att påverka miljöns definitivautformning. Anslag till bostadsbyggande, m m Jag polemiserade egentUgen inte mot herrUllsten, utan mitt inlägg var dels närmast ett svar på frågan omservicekommittén, dels också ett understrykande av att vi har en livlig debattjust i de här frågorna. I det sammanhanget vUl jag gäma säga att jagföreställer mig att UtveckUngen i fråga om boendemiljön och över huvud taget ifråga om bostadsbyggandet kommer, liksom hittUls, att åstadkommas genom våraföretag: de kooperativa företagen, de kommunala och också de enskUda. Detkommer att vara impulser från kommunalt håll som ger oss den bättreboendemiljön. Det blir experiment på skilda sätt som man utvecklar i oUkasamhäUen och debatt och diskussion kring dem som kommer att göra att vi får enständigt bättre miljö. Visst skall vi driva debatten i , men jag troratt det som kommer att ha störst betydelse är duktiga och uppslagsrikakommunalmäns intresse av att ge sig i kast med att praktiskt utnyttja demöjligheter som stäUer tUl förfogande att bygga i nya former. vUl tydUgen att man inte skall tala omabsoluta tal, utan det är procenttalen som är avgörande. Jag tycker ändå attdet vore anledning, när man jämför med , att erinra om att Norgenaturligtvis är ambitiöst på sitt sätt, men där bygger man inte aUs så mycketbostäder som vi gör. Man bygger mellan 8 och 9 lägenheter per I 000 invånare,då vi Ugger, som jag sade, över 13. Visserligen har en småhusandel på 70procent, men varför förirra oss bara i de här procenttalen? Om vi drog ner vårtbyggande tUl att motsvara eller något annat lands, om vi gick ner tUl 7å 8 lägenheter och antalsmässigt höll uppe byggandet av småhus, så skuUe vi haåstadkommit en bättre lösning! Vi hade fått en större andel av småhus, och dåskulle vi således bättre ha levt upp tUl de förväntningar som moderaternaställer på bostadsproduktionens inriktning. Här kan vi naturligtvis inte komma ifrån att kostnadernaockså spelar en roll. Låt vara att egnahemsägaren i vissa avseenden ärfavoriserad, det krävs ändå en kapitalinsats för att man skall kunna skaffa sigförmånen att ha hus, och det är inte alla som har möjligheter till det. Påolika sätt görs försök att underlätta egnahemsfinansieringen så att även folkmed mindre inkomster skall få möjlighet att bo i ett småhus. Jag noterade att i uttryckte sintUlfredsställelse över att man fick möjligheter att producera även mindreegnahem Visst skuUe vi kunna ta upp den här diskussionen som herrAdolfsson efterlyser, men ännu är det inte någon som har skrivit till mig ochsagt: "Tänk, att jag inte fick veta att jag hade möjlighet att få räntelåni stället för ett paritetslån! " Däremot har jag fått brev från människorsom säger: Anslag till bostadsbyggande, m in "Jagblev felaktigt informerad om att det var bättre för mig att välja ett räntelån,dvs. att betala den faktiska räntan plus en bunden amortering. Kan jag inte nufå möjlighet att gå över till det socialt motiverade lånesystemet? De kostnaderjag fått är helt orimliga, och jag har svårt att klara mitt egnahem." Ochså har man sagt: "Jag fick informationen genom banken. Borde det inte varabättre information, så att jag inte hade blivit missledd på det härsättet?" Men jag har, som jag sade, faktiskt inte fått något brev frånnågon som har klagat från den andra utgångspunkten, och det är helt naturiigt,eftersom den som har ett paritetslån kan befria sig från det vUken dag han vUlgenom att betala in pengarna och i stället gå tUl banken och försöka att i vanligordning få ett räntelån och möjligheter att amortera på det. Så någon särskUdupplysningsverksamhet kring den saken behövs inte, särskUt som jag tror att detär väldigt få människor som skulle välja att låna på det sättet även om vi gickut med en grundlig information. Men väldigt många ångrar att de togintryck av den propaganda som inte minst moderata samlingspartiet medverkadetill . Dessa människor har faktiskt fått vidkännas rättmycket av obehag och höga kostnader. De kanske mycket hellre vill takostnaderna framöver. Som jag sade har man ju möjligheten att närman vill gå över från paritetslån tUl en annan belåningsform. Jag är således inte så intresserad av att starta någonsådan informationskampanj som efterlyser, eftersom jag intetror att det finns något behov av den. TiU vUl jag säga att vi gärna skall kommatUlbaka till de här tre månadernas statistik. Vad jag nämnde var de somhar gått och det bostadsbyggande som vi har åstadkommit och som genomförtsprogramenligt och t. o. m. överträffat programmet. Då tycker jag inte att dettjänar så mycket tUl att i denna debatt ta upp frågan om hur det har varit medbostadsproduktionen . Jag har angivit varförde här siffrorna inte är så mycket att fästa avseende vid. Jag medger att detkan vara en nedgång, men det är i och för sig inte att beklaga. Ur samhälletssynpunkt är det viktigare att man startar byggandet av bostäderna under andraoch tredje kvartalet. Då har vi utsikter att få mer producerat under den del avåret dvs. vinterhalvåret - som normalt är det besvärligaste. Jag tUlägger gärna att vi har en arbetslöshet somgör att man kanske kunde ha anlagt en annan värdering. Men jag har givit beskedom vad det är som kan ha orsakat utvecklingen. Då får jag svaret av herrStrömberg att vi får hålla oss tUl siffrorna. Det tycker jag nog är litet fel,om vi är överens om att det inte är så tUlförlitligt med en sådan härstatistik. Beträffande den artikel som stod i tidningarna tycker jagatt det är litet missvisande när sådant släpps ut. Jag tycker att statistiskacentralbyrån gärna skuUe kunna lägga tUl några upplysningar som anger att dessasiffror inte är helt jämförbara. Det hade i så faU kunnat modifieratuppfattningarna och kanske befria oss från en tämligen onödig debatt i vissaavseenden. Med detta har jag kanske svarat på de inlägg som gjordesoch ytterligare motiverat mina ståndpunkter. () kort genmäle: Gentemot min jämförelse, när det gällerandelen småhus av den totala produktionen, med , , HoUandoch , kommer herr statsrådet med en argumentation som är lindrigt sagtbefängd, herr statsråd. Jag jämför alltså den andel småhus som vi har i Sverigemed andelen småhus i en del andra länder. Då säger herr statsrådet att debygger ju inte så mycket hus. Vad är det för argument gentemot vad jag sade?Det står ju inte alls på samma sida i en argumentsamling. Det rör en annan sak. Att man just , eller under dettaår, bygger rätt många småhus jämfört med hur många man bygger i Västtysklandoch är ju en sak. Det är möjligt att det är på det sättet som statsrådetsade i detta avseende, och det är glädjande i och för sig. Men det är fråga omhur det blir beträffande andelen småhus av den totala produktionen. Detär där som vi ligger så långt efter, och det är där som vår produktion av småhusicke står i proportion tiU önskemålen, vilket bl. a. harpåvisat. Anslag till bostadsbyggande, m. m. () kort genmäle: Statsrådet utgår ifrån att alla människorskuUe känna tUl verkan av paritetslånen på lång sikt. Jag känner mig inte heltsäker på att detta är förhållandet. Det här systemet för med sig en mängd orättfärdigheter,sett . Bostadsrättsinnehavaren får uppleva att hans egen insats minskari samma takt som skulden på lånet ökar. Villaägaren skjuter kostnaderna påframtiden tUls han blir äldre och kanske får minskade inkomster och minskadförmåga att betala. Hyresgästen kan ju alltid hoppas på att någon annan flyttarin i hans lägenhet och därmed tar på sig betalningsansvaret. Men det finns enrad aspekter som lämnar utrymme för mycket lång diskussion. () kort genmäle: De siffror det är fråga om bygger ju inte pånågon tidningsuppgift utan på ett pressmeddelande frän statistiska centralbyrånden 20aprU 1971. Herr statsrådet sade att siffrornainte var så mycket att fästa sig vid. Men när sägeratt nedgången är så pass stor som den är - för hela riket och 40procent i - så är jag oroad, och jag tror att den oron delas avdem som står i bostadskön, av dem vUkas sysselsättning är hotad och av dekonsumenter som riskerar att få dyrare hyror genom ryckigheten ibostadsbyggandet. Jag utgår ifrån att man kommer att bygga detantal bostäder som möjliggör belåning för och som man ger tUlståndtill. Skulle det bli så att vi fram konstaterar att det inte har gåttpå det sättet, då blir jag verkligen bekymrad. Men en sådan här förskjutning ärinte liktydig med en minskad årsproduktion. 4 protokoll 1971. Anslag till bostadsbyggande, m m förmodandeär helt orealistiskt, när vi har byggföretag som tävlar med varandra omatt få lov att bygga den kvot som kommunen är tUldelad. Jag är således inte orolig för att det programeradeantalet lägenheter inte skulle komma att produceras. Frågan är bara: Skall vigöra våra värderingar enbart på bristfällig statistik? Jag skall lägga ned mintalan efter detta, det lovar jag; vi kommer ändå ingenstans, om man som herrStrömberg har fått siffror i huvudet och har svårigheter att komma ifrån dem.Men faktum är att jag åtminstone har försökt tona ned detta tUl vad det rör sigom. Förmodligen kommer vi inte att på något sätt äventyra vårtbostadsbyggnadsprogram, och det är detta som är det väsentliga. Jag tycker att i övrigt är skarpsinnig,men här slår det tydligen slint fullständigt . Det är ofrånkomligt att manbygger lika många egnahem per 1 000 invånare i som man gör iVästtyskland. Kanske det i befolkningen i de båda länderna finns ungefär likastor andel av människor för vilka pengarna inte spelar så stor roll. Man kanspetsa till det hela och säga att det i fråga om detta bostadsbyggande framför allt när det gäller de mera exklusiva egnahemmen bara är en vissgrupp i samhäUet som har tUlräckliga ekonomiska möjligheter. Anledningen tUlatt vi har fått en procentuellt sett Uten andel småhus är självfallet ocksåstmkturen på vår bostadsproduktion. Vi har kooperativa företag och kommunalabostadsföretag som har som utgångspunkt att så många människor som möjligtskall få sin bostadsfråga löst. Man lägger då upp program som bygger påkollektiv samverkan för att åstadkomma gemensamma lösningar i form avflerfamiljshus. Skulle det i och för sig vara rättfärdigare att säga attnu skall vi se tUl att den procentueUa andelen småhus blir lika stor som den äri något annat land? Nej, det viktiga är självfallet att vi har möjlighet attbestämma vad vi vUl bygga, hur vi vill inrikta vår bostadsproduktion. Som jagser det är det meningslöst att tala på det sätt som gör. Om manhåUer sig till procenttal så förvrider man bara det hela. Sedan talade om att skjuta kostnadernaframför sig. har inte trängt in i systemets grundtanke, som äratt man skall anpassa kostnaderna tUl den betalningsförmåga som finns i olikaskeden. Därför har man lagt upp paritetslånesystemet så att man följer med denpenningvärdeförändring - man kan också säga de kostnads- ochvärdeförskjutningar - som pågår när det gäller fastigheterna. Jag ser intedetta som något oroande för egnahemsägarna, ty de har ju förmånenatt kunna åtnjuta en ganska betydande värdestegring. Redan det gör att ingenblir Ula ställd. Lägger man sedan tUl den generösa ordning vi har på skattesidan,så har jag mycket svårt, , att ta på allvar att det skulleföreligga ett speciellt uttalat behov av att inriktainformationsansträngningarna på denna grupp, som är gynnad i så mångaavseenden. Fru andre vice talmannen anmälde att herrar Wennerfors ochAdolfsson anhållit att tUl protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tUlytterligare repliker. HerrLINDKVIST (s): I denna bostadsdebatt tas bl. a. upp frågan omstatslånens höjd tUl de kooperativa lägenheterna. För min del skaU jag inte taupp innebörden och fördelen av ett kooperativt boende. Det har vitsordats imånga sammanhang och kan lätt konstateras att bostadsrättsformen är överlägsenvarje annan förvaltningsform. Den fyUer också de fundamentala krav påmedinflytande, insyn och demokrati som man alltmer förväntar sig också påbostadsområdet. DärtUl kommer det faktum att kostnaderna i bostadsrätten förden enskUde konsumenten är fördelaktigare i jämförelse med andra boende- ochförvaltningsformer. Majoriteten i civilutskottet har därför kommit fram tiUatt ge innehåUet i motionen 1165 en puff i rätt riktning, dvs. föreslå enskrivelse tUl Kungl. Maj:t med anhållan om att frågan om en höjning av den övrelånegränsen tUl hänvisas tiU boendeutredningen för skyndsamprövning. Det finns emeUertid ett par observanda som måste in i bedömningen avbostadskooperationen. Jag kan börja med att anknyta tUl den tidigare debattenom bostadsrätten i småhus. Vi vet att produktionen av småhus motsvarar nära entredjedel av den samlade årsproduktionen. Men antalet småhus medförvaltningsformen bostadsrätt har minskat enormt. Även i redan avlämnadesmåhus med förvaltningsformen bostadsrätt har skilda önskemål uppkommit om attbryta förvaltningsformen och övergå tiU egen förvaltning. Detta har engenomgående och av alla väl känd orsak, nämligen den att det från den enskUdessynpunkt i normalfaUet är det fördelaktigare beskattningssystemet förfrUiggande viUor som lockar. På sina håll kan man se nära nog helt likvärdigasmåhus placerade intUl varandra i olika områden. Där finns frUiggande viUor ochsmåhus med bostadsrätt. I många fall är det upplagt för samförvaltning eUerolika grader av samverkan på förvaltningsnivå. I de frUiggande vUlornaåtnjuter ägaren ränteavdrag, som tUl sin konstruktion är sådant att det ger denstörre inkomsttagaren med de större skuldräntorna rent av stora favörer. Dennamöjlighet finns inte för dem som bor i småhus med bostadsrätt. I dessaexemplifieringar sker således inte ett val efter förvaltningsformen utan efterskattesystemet. Denna skiUnad är nu föremål för utredning, och det har sagtsatt ett förslag kanske kommer . Av många skäl bl. a. rättviseskäl är ett förslag på detta område välkommet. När man som jag själv kooperativt verksam tUl vardags -gör dessa påpekanden om boendeformernas likstäUighet i beskattningshänseende,är man naturligtvis också intresserad av att se hur de olika politiskagrupperingarna slår vakt om kooperationen. Även om den etableradebostadskooperationen i första hand HSB och - har sin naturligaförankring i den fackliga och politiska arbetarrörelsen, är det av vikt attförankra kooperationen och dess idéer över hela det politiska fältet. När man tittar på motionerna tUl den här , hittarman i motion 521 - upphovsrätten tUl den har moderata samlingspartiet - enovanligt lyckad beskrivning av bostadsrätten. I anslutning tUl en redogörelse,i vUken man påtalar verkningarna i paritetslånesystemet, skriver man:"Detta är så mycket mera allvarligt som bostadsrätten är en Anslag till bostadsbyggande, m. m. Nr 68 bra sparform och insatslägenhetenett utomordentligt bostadsalternativ." Torsdaeenden Konsekvensen av denna programmeringförväntas då bli förslag om ett 22 anril1971 effektivare stöd åt dennaboendeform. Men logiken är inte vardagsgäst ------------- ----- hos ; i motionens slutfas föreslår man nämligen som Anslagtill gemensam övre lånegräns förbostadsändamål av låneunder- bostadsbyggande, laget, oavsett förvaltningsform. Det innebär en försämring av koopera- m m tionens möjligheter och en motsvarande förbättring av de enskUda Intressant är också att avläsa reaktionen hos centern.I en reservation till majoritetsförslaget om en höjning tUl har tvåav tre ledamöter i civilutskottet reserverat sig för enoförändrad lånegräns. Skrivningen i reservationen är på sitt sätt betecknandeför den som är vUsen i fråga om dagens produktionskostnader. Man anser debostadskooperativa företagens lånegränser anpassade till lämplig nivå underförutsättning att överkostnader inte kommer i fråga. Men om överkostnaderkommer i fråga då, vid sanering, vid besvärliga exploateringar, vidsvårbebyggbar mark eller där man är så framsynt att man redan nu bygger in såväsentliga ting som förbättrad miljö och en utvecklad boendeservice? För densom i har sett en trogen bärare av kooperationen ärställningstagandet här lindrigt sagt en smula förbryllande. I övrigt vUl även jag - det har påpekats tidigare påminna om de risker som finns med den allt vanligare övergången till mindrelägenhets-ytor. De mindre ytorna tUlkommer för att bemästra kostnadsutvecklingen,och den trenden är farlig. Det är föga uppmuntrande att vi kan stå inför denrisken att vi nu bygger ett så stort antal smålägenheter att morgondagensflerbarnsfamiljer kan komma att hänvisas tUl alltför trånga och otidsenligabostäder. Den återgång tUl mindre lägenhetstyper i flerfamiljshus sompåböriades 1969 och fortsatte vägs upp av att andelen lägenheter omfyra rum och kök kraftigt ökade för småhusens del. Den aktuella trenden innebär en nästan total klyvningefter storleksklass meUan flerfamiljshus och småhus! I flerfamiljshusen varknappt var tionde lägenhet och kök eller större; i småhusenvar andelen tre rum och kök eller mindre obetydlig. Vi får alltså se upp så attvi inte löper risk att få en sned fördelning i fråga om lägenhetsstorlekarmeUan småhus och flerfamiljshus. Jag vill också snudda vid en annan fråga i detta inlägg.Den gäUer boendedemokratin. Vi vet att de som bor kooperativt har ettengagemang säkrat i sitt boende, och detta kommer för den enskildebostadsrättsinnehavaren att förstärkas när fattar beslutom en ny bostadsrättslag. De kommunala bolagen och stiftelserna arbetar inte påvinstbasis utan efter självkostnadsprincipen. Det allmännas insyn i förvaltningen är garanterad. Men de boende i privatförvaltade hus har vanligen små möjligheter att påverka sitt boende. Någon tvingande åtgärd för dessa husägare att ge hyresgästerna insyn i ekonomin finns inte. Att en sådan ändå förekommer på sina håll beror på att husvärdarna har ett seriöst intresse av husens förvaltning och därför tar tUl vara hyresgästernas 100 intressen och lyssnar på deras önskemål. Men detta är snarare ett undantagän en regel. I motionen 1164 har krav framstäUts om åtgärder syftandetUl att åstadkomma ett inflytande för hyresgäster som bor inom privatsektorn.Jag noterar att civUutskottet här gör en klar deklaration. Någon anledning attnu begära förslag till samrådsformer anser inte utskottet föreligga utan villavvakta vad parterna på bostadsmarknaden genom avtal kan åstadkomma. Sommotionär och ledamot av utskottet har jag biträtt denna mening men vUl gärnatUlägga att det är ett område som har anledning att följa med storuppmärksamhet. Jag menar nämligen att hyresgästerna skall veta mera omfastighetens ekonomi. De skall ha en reeU chans att få ta del av boksluten, fåveta vad som förestår i fråga om förändringar i fastigheten och kunnaöverblicka de ekonomiska konsekvenserna därav. Men det kan också vara fråga omen förbättrad miljö i äldre bostadsområden, om en mera utvecklad service, ombättre utrustning och liknande ting. Senast har jag tagit del av ett bekymmer på dettaområde som en ledamot av kammaren har. Den aktuella lägenheten är belägen i enfastighet där ekonomin är nerkörd och exekutiv försäljning förbereds. häftarfastigheten i skuld. Telefonerna kan avstängas. Oljan löper risk att ta slut.Skulderna är omfattande. Och allt detta sker utan att hyresgästerna ärförhandsinformerade om det aktueUa ekonomiska läget. Det har de fått läsa om itidningarna eUer i brev från en advokat. Så kan det inte få fortgå. Den snabbtväxande hyresgäströrelsen har här en angelägen uppgift. Kommer den inte tUlrätta med motparten i dessa ting, återkommer jag tUl med en förnyadmotion i ämnet. I övrigt ber jag att få ansluta mig tUl de yrkanden somtidigare under debatten har framställts av . Men, fm talman, jag skall innan jag lämnar talarstolensäga ett par ord om det inlägg som presenterade tidigare idebatten. Inrikesministern har på ett fullkomligt klargörande" sätt sagtsin mening om de synpunkter som framfördes, men jag kunde faktiskt inte låtabli att med mycket skärpt intresse anteckna vad hade attförtälja . Jag tyckte att han var ovanligt välförsedd med lösa citatoch egendomliga påståenden. Han säger exempelvis att kommunerna inte skaUhandla som om det fanns ett riksdagsbeslut om marksocialisering. Ty ett sådantbeslut finns inte, utropar patetiskt. Han hävdar vidare att densocialdemokratiska bostadspolitiken bygger på lösa spekulationer och antagandenoch är ett monument över en misslyckad socialistisk epok. Jag tycker att ensådan debatt, som ju knappast har någon anknytning tiU verkligheten, är attblåsa såpbubblor och förvilla den bostadspolitiska debattens inriktning. Jag skulle vilja rekommendera följande: Akomkring i . Titta på det nya som växer fram, ett modernt Sverigei praktiskt taget varje del av vårt land. Titta på statistiken och se varSverige ligger i fråga om bostadsbyggandets omfattning. Det har skett en revolution på detta område underefterkrigstiden, och det tror jag att den som objektivt vill se påbostadsmarknaden är vUlig att medge. Men jag förstår att längtar tUlbaka till den Anslag till bostadsbyggande, m m Anslag tiU bostadsbyggande, nt m. tidpunktdå slumpen regerade bostadsbyggandet och då den naturliga samverkan som nufinns meUan stat, kommun och länsmyndigheter inte existerade. Jag tror att herrAdolfsson är fast i en borgerlig dogmatik, en ideologi som sett sina bästadagar och inte kan spela någon positiv roll i dagens bostadsdebatt. Därförskulle jag ändå vilja säga att även om det har skett en mycket imponerandeutveckling på bostadsområdet, är det mycket kvar att göra. Men det skall skeefter de riktlinjer för bostadspolitiken som har utformats avden svenska . TiU sist skuUe jag vilja stäUa en fråga tUl herrAdolfsson. Den gäUer paritetslånet. Han har ju tidigare roat sig med att ,stäUafrågor tUl imikesministern. En motfråga kan därför vara i hög grad motiverad,eftersom ändå paritetslånet har tUl syfte att pressa ned kostnaderna inyproduktionen: Vad har för alternativ? GäUer detsubventionspolitik eller gäUer det marknadshyror? Vi skuUe gärna vilja ha ettbesked på den punkten. 1 detta anförande instämde i (s). () kort genmäle: Jag vUl tUl att börja med säga att jag delarmånga av de åsikter som hert har framfört beträffande medinflytandeför hyresgäster. Men när det gäUer en annan del avhans inlägg måste jag replikera på ett annorlunda sätt. Jag avser hansuttalande med anledning av det krav vi StäUer att den övre lånegränsen förstatliga lån tiU bostadsbyggandet skall sättas tUl för aUabyggherrekategorier. säger: Detta innebär en försämring för dekooperativa företagen och en förbättring för de enskUda företagen. Nej, herrLindkvist, det är inte den huvudkonklusion man skall göra, utan vårt förslaginnebär en friare konkurrens på lika vUlkor, vUket gynnar alla konsumenter. Jagtycker att bör räkna in också detta i sitt resonemang. HerrADOLFSSON (m) kort genmäle: Vems ideologi eller min som har sett sina bästa dagar återstår att se. Jag tror inte att vi skallspekulera över det . Jag har sagt från denna talarstol attkommunerna inte skaU handla som om riksdag har fattat beslut ommarksocialisering. Jag anser mig kunna säga det med ett visst fog, eftersomjag här framför mig har en uppräkning av vårt lands sju största kommuner, vUkenklart utvisar att man i sex av de kommunerna vägrar att tillhandahålla friköptatomter, bl. a. för egnahemsbebyggelse. Den enda part i sammanhanget som fårtUlgång tUl friköpt mark är kommunala bostadsstiftelser. säger: Se dig om här i , se hur dethar utvecklats och hur det ser ut . Jag tycker uppriktigt sagt, herrLindkvist, att det i många faU inte är så förfärligt mycket att skryta med. Jagvet inte om möjligen hade och liknande skapelser itankarna när det yttrandet kastades fram. Vidare frågar vad jag vill ha i stället förden politik som förts tUlbaka. Jag vill ha en så fri marknad sommöjligt.