prot · FU0979 · 1971-12-31 00:00:00 — Vissaanslag ur medel, 1 sammanhanget bör ocksåerinras om att det inte bara är 19 kyrkofonden, m. m. präster somsjömansvårdsstyrelsen har att dra försorg om; utöver dem finns det 64 personeri styrelsens tjänst som avlönas med frivUliga, insamlade medel. Detta tyckerjag gör att det blir ännu mer angeläget att dessa 19, som det här gäUer, fårsin lön odelat från kyrkofonden. Jag kan inte förstå det rimliga i att om enpräst arbetar här hemma skaU han ha sin lön av allmänna medel men om hanarbetar utrikes bland svenska sjömän så skaU man tigga Uiop en del av hans lön.Det kan inte vara en tlUfredstäUande ordning. Utskottet hänvisar nu till den utredning rörande denkyrkliga verksamheten utrikes som initierades av kyrkomötet , men denutredningen har inte mycket med den här sakfrågan att göra. Att man vUl samlahela den kyrkliga verksamheten utrikes under en hatt med en huvudman och slippakategoriklyvningen mellan sjöfolk och andra människor är naturligtvis en angelägensak, men gäller det en principfråga, en jämlikhetsfråga, nämligen attsjömanspräster utrikes skaU ha sin bruttolön på samma sätt som sjömansprästeroch alla andra präster här hemma. Jag har inte för avsikt att nu ställa någotyrkande, men jag vore tacksam att få något mera kött på benen när det gäUer devänliga ord som utskottet har presterat om arbete. i Lane-Herrestad (c): Det råder inga tvivel om att utskottet menarallvar, när utskottet skriver att man uppskattar sjömansprästernas arbete. Dethar vi varit helt överens om. Vi har också varit helt på det klara med attsjömansprästerna bedriver en uppskattad verksamhet bland sjömännen. När vitrots det inte har tiUstyrkt denna motion, så beror det på, som utskottetskriver, att den utredning som kyrkomötet beslöt om och som redan är iverksamhet skall behandla både ekonomiska och organisatoriska frågor rörandekyrkans arbete i främmande länder. hävdar sjömansvårdsstyrelsen att det är rimligt attkyrkofondsbi draget uppräknas så att det svarar mot hela bruttolönen för prästerna. är det så att 19 av de utomlandsstationerade prästerna får en lön som motsvarar komministerlönen i ; de andra prästerna avlönas av sjömansvårdsstyrelsen. Som i sade, betalar sjömansvårdsstyrelsen bostadsbidrag tUl prästerna, och det anses nu att den saken borde staten svara för genom att ta pengarna härför ur kyrkofonden. Ja, det Ugger väl en hel del i det. Vi har sjömanspräster utomlands som utför ett uppskattat arbete, och vi vill inte att deras verksamhet skall upphöra. Då kan det ju ligga åtskiUigt i att staten skaU svara för hela lönen tUl dem. Men man har förbättrat situationen undan för undan så till vida att man har tagit över större del av de kostnader som är förenade med dessa sjömansprästers lön. när utredningen ändå 102 är i verksamhet och skall behandlabåde ekonomiska och organisatoriska frågorangående kyrkans verksamhet bland svenskar i utlandet, har vi funnit att det äranledning att vänta tUl dess att den blir färdig. Det är på de grunderna som vihar skrivit vårt betänkande, där vi har konstaterat att vi inte kan tiUstyrkamotionen. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall tUl utskottets förslag. i (m); i Lane-Herrestad fortsätter medsin vänlighet, och det uppskattar jag, men det finns tyvärt inte mycketsubstans däri. "Det ligger åtskilligt i vad motionärerna anför",säger , men tar ändå sin tUlflykt tUl den här i kammaren oftaförekommande manövern att hänvisa tiU en utredning. VI vet ju inte när en sådanutredning blU färdig. När det gäller en så enkel jämlikhetsfråga som den här att jämställa sjömanspräster utomlands med dem som arbetar hemma och närdessa dessutom kan tas ur kyrkofonden, den fond som den övriga delenav lönen utgår från, borde man kunna bifaUa motionen . Om man menarallvar med de uppskattande orden kan jag inte förstå att man behöver ha någonutredning för att fatta det beslutet. Att Ukställa människor är ju en principsom vi inte närmare behöver utreda. i Agnas (m): När denna motion behandlades i utskottetstödde jag den från början och var beredd att också följa upp den med enreservation, om så skulle behövas. Men då vi undersökte saken bland annat träffade visekreteraren i sjömansvårdsstyrelsen kom det fram uppgifter som visade attfrågan om sjömansprästernas löneförmåner är föremål för behandling i avtalsverketeller på motsvarande sätt jag vet inte var det är man har att besluta omdetta. Det som sägs om utredningsarbete överst på s. 4 i betänkandet avseraUtså enligt min mening inte bara den utredning som sjömansvårdsstyrelsen självhar gjort och som visar vilket antal tjänster det gäUer och hur det förhållersig med löneförmånerna. Det var därför min, och som jag trodde, utskottetsuppfattning att denna fråga löstes på den väg den bör lösas och att det varklart att sjömansprästerna liksom prästen som sköter om de kanske rikasvenskarna i skaU få lön på samma sätt, och på samma sätt som prästernai hemlandet. Jag avstod aUtså från att avge någon reservation. Jag fattar uttalande här så, att motionärenhar anledning att anse sin motion om inte bifallen så dock besvarad på sådantsätt, att det han är ute efter automatiskt kommer. Vissa anslag ur kyrkofonden, m. m. HerrWERNER i (m): Jag viU tUlägga att det inte är första gångenvi motionerar i det här ärendet. Vi gjorde det också, och vi fick envälvUlig skrivning då med. Majoriteten i utskottet sade att om den utredningpresenterades som i Agnas talade om så skuUe man bättre kunna taställning tUl frågan. har utredningen presenterats, och Vissa anslag ur kyrkofonden, m. m. Detta är ganska beklagligt. Det är så att sjömansprästernas löner hitintUls inte harbestämts via avtalsverket de har stått utanför men det torde vara denrimliga vägen. VälvUligheten från utskottet är inte den jag hade väntat.Jag ber fördenskull, herr talman, att få yrka bifall tUl motion 1262. i Lane-Herrestad (c): Något har väl ändå hänt sedan fråganbehandlades . Kyrkomötet, som är högsta instans i kyrkliga angelägenheter,har fattat beslut om denna utredning som har tiUsatts och som skall se överhela fältet. Något har alltså hänt, . Kyrkomötet hade givetvis någonavsikt med denna utredning. Att döma av vad sekreteraren sagt är detta heUerinte en utredning som skall arbeta framåt. Det är väl möjligt att det inte är så enkelt som herrWerner säger, att saken gäller bara dessa 19 präster. Kyrkan bedriver en livligverksamhet bland svenskar i utlandet, och hela fältet skall ses över av utredningen. Prästerna har ju en lön som motsvarar bruttolönen förkomministrar här i . Svenska folket har också förståelse för dennaverksamhet; genom kollekter och på annat sätt kommer det in pengar. Prästernaförlorar alltså inte på detta det är bara så att utgifterna till en del täcksgenom friviUigt Insamlade medel I stället för att bestridas ur kyrkofonden.Detta är något som också bör beaktas i denna debatt. i (m): Utredningen sysslar inte primärt med sådanafrågor, utan dess väsentligaste uppgift är att organisera all den kyrkligaverksamhet som förekommer utanför landets gränser. Det är klart att ekonominkommer in i det sammanhanget, men inte speciellt med tanke på dessa 19 präster.När utredningen är klar, blir det nog fråga om helt andra lönelyft än dem viyrkar . Dessa är ytterligt blygsamma, som säkerligen vet. anför också att de här prästerna förnärvarande har en bruttolön som motsvarar den för en komministratur i . Detär inte helt sant, för här hemma kommer boendekostnaden in. Sjömansprästernabinds tUl en viss lägenhet. De får inte ut des.sa , utansjömansvårdsstyrelsen måste göra en schablonmässig avräkning från lönen. Jagtycker att det är helt otiUfredsställande att man skall behöva tigga ihoppengar tUl boendekostnaderna för svenska präster, medan man varit generös nogoch höjt lönen för en präst i med . Man hade kunnatförvänta att och utskottet i övrigt hade gjort någon litenrandanmärkning angående den präst som skall serva svenskarna i . Jag vidhåller mitt yrkande. HerrMATTSSON i Lane-Hertestad (c): Vi skaU väl ändå inte bygga upp vår debatt på avundsjuka mot en präst som fått en löneförhöjning. HerrWERNER i (m): Nej, men konsekvens och jämlikhet passar brain i bUden. Överläggningen var härmed slutad. Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemstäUan, dels motionen nr 1262, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Anslag tiU byggnadsarbeten samt inredning och utmstningav lokaler vid universiteten m. m. § 13 Anslag till byggnadsarbeten samt inredning och utrustning av lokaler vid universiteten m. m. Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande nr 10 i anledning av Kungl, Maj:ts proposition angående anslag /72 till byggnadsarbeten samt inredning och utrustning avlokaler vid universiteten m. m. jämte motion. Hen (): Jag hade tänkt hålla ett anförande om denkraftigt försenade centrumbebyggelsen i studentstaden vid . Jag hoppaskammaren ursäktar om jag bara hänvisar tiU mitt och fröken iStockholm särskUda yttrande. VUl någon veta mera står jag tUl tjänst utanförkammaren. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls, § 14 Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 29 ianledning av motion om fiskevårdande åtgärder i . Föredrogs jordbruksutskottetsbetänkande nr 30 i anledning av motioner angående vissa jaktfrågor. Hen (): 1 likhet med skall väl ocksåjag avstå från att hålla något långt anförande, men jag skall åtminstone säganågra ord med anledning av motionen 425 som vi, två ledamöter, har väckt. 4* protokoU 1971. berorframför allt på att det från jägarhåll har begärts att vi skulle framföraönskemålet att sänka åldersgränsen för innehav av jaktstudsare. Enligt anvisningarna i vapenförordningen måste man för attförvärva studsare ha fyllt . Vi påpekar i motionen att man inkallas tUlmilitärtjänst långt före fyllda . Där får vederbörande utbUdning i atthantera skjutvapen och tUlika träning i skjutning. Vi menar att får man detförtroendet i militärtjänst, bör samma förtroende gälla vid utövande av jakt. Om någon viU förvärva en älgstudsare, måste han förstavlägga skjutprov. Det har inte märkts någon direkt skiUnad på skjutskicklighetmellan de yngre och äldre som avlägger dessa prov. De som inte klarar provetfår inte något tUlstånd att inneha jaktstudsare, och detta anser vi vara en betryggandekontroll av lämpligheten att inneha nämnda vapen. Vi har i motionen föreslagitatt åldersgränsen sänks från 21 tUl . Man kan se på remissyttrandena. haruttalat att verket inte har några erinringar mot en lämplig sänkning avåldersgränsen för innehav av kulvapen för jaktändamål men säger också attfrågan är föremål för övervägande vid pågående omarbetning av vapenförordningensamt har ett visst samband med arbetet inom jaktmarksutredningen. Därför kanverket kanske inte helt ansluta sig tiU att det nu skaU beslutasom denna åldersgräns. Även har uttalat sig för en sänkning avåldergränsen för innehav av detta jaktvapen. Men inte heller rikspolisstyrelsenvill direkt uttala sig om den lämpliga åldern. Yttrandet innebär i alla faU entUlstyrkan av motionen i dess huvudsyfte, nämligen att åldersgränsen sänkes. har i sitt remissyttrandetUlstyrkt motionens syfte med det tUlägget att förbundet vUl sänkaåldersgränsen . Det gläder mig faktiskt, efter dediskussioner som har förts här beträffande ,att förbundet verkligen har gått på vår Unje när det gäUer denna fråga. Alla remissinstanser uttalar sig alltså för motionen medvissa smäne anmärkningar i marginalen. Det skulle naturligtvis ha varit en ganska lätt sak förutskottet att tillstyrka motionen, men jag får väl säga, i Ukhet med vad jagsade i går, att jag faktiskt finner skrivningen så bra att frågan har förtsframåt. Därför har jag inget yrkande. Vidare tror åtminstone vi motionärer att motionen och deremissyttranden som avgivits över motionen kommer att leda tUl att dettaproblem kommer att lösas . Överläggningenvar härmed slutad. Utskottets hemstäUan bifölls. Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 12 i anledning av motion angående ambulerande skrivbyråverksamhet. I motionen 1971:1140 av herrRomanus m. fl. yrkades att beslutade om en sådan ändring i lagen omarbetsförmedling att den ambulerande skrivbyråverksamheten undantogs från detgenereUa förbudet mot arbetsförmedling i förvärvssyfte. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1971:1140. Reservation hade avgivits av herrarEriksson i (fp), NUsson i (c) och (), iKristianstad (c) samt herrar Rimås (fp), () och i (c),som ansett att utskottet bort hemstäUa, att med bifaU tUlmotionen 1971:1140 skulle antaga i reservationen angivet förslag tUl lagangående ändring i lagen (1935:113) med vissa bestämmelser om arbetsförmedling. HenROMANUS (fp): Arbetsförmedling i förvärvssyfte ärförbjuden. Genom beslut skärptes straffet för öveträdelse av dettaförbud. Straff infördes också för den som anlitar sådan olagligarbetsförmedling. Det bör kanske som inledning tUl den här diskussionen påpekasatt såväl det allmänna förbudet som den föreslagna straffskärpningenaccepterades av ett erUiäUigt andra lagutskott. Vad åsiktsskillnaderna gälldedå är samma sak som har tagits upp i den motion som behandlas i dettabetänkande, nämligen att man borde göra undantag från förbudet för deambulerande skrivbyråerna. AnledningarnatUl detta är följande: För det första fyller de enskilda skrivbyråer som bedrivervikariats-förmedUng ett angeläget behov, som den offentliga arbetsförmedlingeninte kan klara - det visas bl. a. av att en rad offentliga myndigheterutnyttjar de privata förmedlingarna. För det andra är gränsdragningen mellan den lagligaverksamheten av entreprenadtyp, där man tar uppdrag som är avgränsade, och denolagliga arbetsförmedlingen mycket svår att göra den är över huvud tagetsvår, och särskUt när det gäller skrivbyråerna. Det är också svårt att övervakaefterlevnaden av ett sådant här förbud. För det tredje har ingen kunnat påvisa några direktaskadeverkningar av att man gör undantag för skrivbyråerna, i synnerhet inte omdet skulle ske i de mycket noga lagreglerade former som utredningföreslog, som tiUstyrkes av flertalet av remissinstanserna, och som finnsutformade i reservationen tiU utskottsbetänkandet. på kontorsområdet är tUlåten i tio europeiska länder,däribland de övriga skandinaviska. Ingen har kunnat visa att någraskadeverkningar har uppträtt i de länderna. För detfjärde; Om man genomdriver och upprätthåller detta förbud finns detrisk för betydande skadeverkningar både för byråernas kunder och för derasanstäUda. De anställda har också i stort antal uppvaktat regeringen för att fåett undantag från lagen för skrivbyråerna. Vi anser det bakvänt attupprätthålla detta förbud och t. o. m. skärpa straffet, innan man på annat sätthar ordnat så att vikariatsbehoven kan fyllas. har man invänt mot de enskilda skrivbyråerna att debara tar den mest kvalificerade arbetskraften och lämnar åt den offentligaarbetsförmedlingen att lösa övriga arbetssökandes problem. Detta skulle då blisvårare eftersom de enskilda byråerna drar tUl sig kunderna. Som svar på detta kan påpekas att dessa byråer harpersonal på alla kvalifikationsnivåer. Men självfallet vill de bara förmedla sådanapersoner som kan utföra de arbeten det gäller. Den målsättningen har väl ocksåden offentliga arbetsförmedlingen? En annan sak är naturligtvis att de enskilda skrivbyråernahar större förutsättningar att klara denna uppgift, eftersom de har som förmedlaremänniskor som är speciellt inriktade på just denna bransch, eftersom de kännersina anställda bättre de har gjort intervjuer med dem, och de görefterkontroll av hur de sköter sina uppdrag och eftersom de också kan utföraförmedlingen snabbare. De ambulerande skrivbyråerna förmedlar också tUl stordel arbetskraft, som annars brakar anses svårplacerad, dvs. äldre arbetskraft.Över 30 procent av dem som varit aktueUa i de byråer som det närmast är frågaom var , och var . Dettotala antalet var ungefär I 800 personer. sägs att förmedlingarna inte bara gäUer vikariatutan även fast anställning. Även på den punkten talar fakta ett annat språk.Aktuella siffror från förbundet är att av uppdragen rör tvåveckor, gäller en månad, I procent gäller , 2 procentgäller . Övriga förmedlingar är aUtså än . Detär uppenbarligen fråga om just vikariat och begränsade entreprenader och inteom några fasta anställningar hos kunderna. Det främsta motivet när man införde skärpningen av lagenförra året var att man vUle komma åt uthyrningen av arbetskraft inom varvsindustrin.Där kan det ofta vara fråga om betydligt . Det ironiska isituationen nu är, att man inte tycks komma åt varvsuthyrningen - det uppgavst. ex. i det TV-program om varvens grå arbetskraft, som sändes iår. Om följer utskottets förslag, förhindrar man däremot en nyttigverksamhet, som fortfarande utnyttias av en rad statliga och kommunalainrättningar helt enkelt därför att det är det bästa sättet för dem atteffektivt klara vikariatsfrågorna på sina kontor. Jag yrkar bifall till reservationen. 1detta anförande instämde fra (). HenJOHANSSON i (s): I motionen 1140 av m. fl. haryrkats att beslutar om sådan ändring i lagen om arbetsförmedling attden ambulerande skrivbyråverksamheten undantas från det genereUa förbudet motarbetsförmedling i förvärvssyfte. har i sitt inlägg här utvecklat synpunkternapå detta, och de argument som han här framförde blev också prövade av riksdagenvid den behandling som frågan var föremål för vid senaste . Den varuppe tUl prövning två gånger vid riksdag, och i samband medbehandlingen av andra lagutskottets utlåtande nr 1970 förekom enomfattande debatt kring frågan, I sitt utlåtande uttalade andra lagutskottetatt det inte finns anledning att frångå de principer som ligger bakomlagstiftningen, nämligen att arbetsförmedling i vinstsyfte inte skall varatUlåten och att förmedling mot självkostnadsersättning endast skall få bedrivasav organisation och alltså inte av enskild person. Andra lagutskottet anförde vidare att den principiellautgångspunkten bör vara att all arbetsförmedling lämnas kostnadsfritt genom detallmännas försorg. Utskottet tiUade emellertid att i den mån arbetsgivare eUerarbetstagare anser att om det på något område finns behov av särskild serviceutöver den som lämnas av den offentliga arbetsförmedlingen finns det möjlighetför organisationen att anordna arbetsförmedling kostnadsfritt eller motsjälvkostnadsersättning. Utskottet erinrade slutligen om att utredningangående arbetsförmedling på vissa yrkesområden m. m. under sitt fortsattaarbete bl, a, skulle undersöka behovet av speciella åtgärder för atteffektivisera förmedlingen av tUlfäUiga anställningar inom kontorsområdet.Denna utredning forceras . Vi har från utskottsmajoriteten funnit att sedan riksdagensenast behandlade frågan och tog ställning det inte har framkommit något somger anledning tUl någon ändrad ståndpunkt från sida. Jag vill, herr talman, tillägga att vårarbetsmarknadspolitik förutsätter en väl fungerande offentUg arbetsförmedling.Det är inte bara fråga om förmedlande åtgärder. Vi har genom politiska beslutskaffat oss en rad arbetsmarknadspolitiska medel för att förverkliga demålsättningar som vi satt upp. SamhäUet har aUtså påtagit sig ett betydandeansvar för att arbetsmarknaden och näringslivet skall fungera effektivt, ochhärvid har vi byggt upp en arbetsmarknadsorganisation, som under AMS ledningoch ansvar har att förverkliga de målsättningar vi satt upp. Det sker enständig anpassning till den utveckling som vår arbetsmarknad genomgår. blir därför vad vi gör den till. Det är därför enligt vårt förmenande oförenligt medsamhällets ansvar för den enskildes rätt till arbete att tiUåta andra attbereda sig vinst på möjligheten att förmedla arbete. Uppgiften med detta skallsamhället svara för. Det är detta frågan gäUer. Utskottsmajoriteten yrkar därför avslag på motionen och,herr talman, jag ber med det anförda att få yrka bifaU tUl utskottets förslag. HerrROMANUS (fp): På en punkt kan jag hålla med : inget nytt har tUlkommit sedan behandlade denna saksenast. Det är just detta som är det beklagliga, eftersom det finns ett behovav en bättre fungerande offentlig förmedling här. Det har inte tUlkommit någotnytt som skulle kunna klara den uppgiften. man förhindraden enskilda vikariatsförmedling, som uppenbarligen fyller ett behov även fört. ex. statliga och kommunala inrättningar. Det finns en utredning som arbetar, men det finnsingenting i praktiken som kan lösa dessa frågor i verkligheten. Det är just dettasom är problemet. Man kan ha en allmän princip, och den ansluter vi oss nogtiU aUa, att arbetsförmedling genom offentliga organ skall vara huvudregeln.Men varför skaU man låta denna princip gå i vägen för en vettig lösning just pådetta område, som är särpräglat i förhållande tUl andra sektorer. Detta visasju av att man i andra länder gjort undantag just för kontorsförmedling. Ocksåi har vi haft en statlig utredning som har föreslagit detta. säger att det är oförenligt medsamhällets ansvar för de arbetssökande att någon skaU få bereda sig vinst påatt förmedla jobb. Jag kan inte riktigt följa med. Varför skulle detta varaoförenligt med samhällets ansvar för de arbetssökande? Här finns en grupp människor som får sitt arbete genomdessa byråer och som har begärt hos myndigheterna att byråerna skall fåfortsätta att arbeta. Det vill man förbjuda och ta bort. På vUket sättuppfyller man då sitt ansvar mot dessa arbetssökande? De kan inte få sinaproblem lösta av den offentliga arbetsförmedlingen . Det är väl att sämreuppfylla sitt ansvar mot dessa människor? Utskottet och hänvisar tUl att dettaförbund kan söka tUlstånd som organisationsförmedling. Då kan man mte göranågon vinst, men man får ändå förmedla vid sidan om den offentUga arbetsförmedlingen.Varför skulle då samhällets ansvar vara sämre om dessa firmor får göra det mednågon liten vinst? Enligt reservanternas förslag skall denna vinst inte fåvara orimligt stor, utan ligga inom ramen för vad som är skäligt, vUket skallbedömas av . Ansvaret för de arbetssökande blir väl ibåda faUen lika litet från samhällets sida, om det nu sker genom enorganisationsförmedling, en lösning som hänvisar till, eUer omdet sker genom dessa företag i enskild verksamhet. Jag får väl tolka inlägg så att han menaratt dessa byråer, som det närmast gäller, bör få tUlstånd, som de väl redan harsökt, som organisationsförmedling. Men samhällets insats blir ju i båda faUenlika stor, eUer rättare sagt Uka liten. HerrJOHANSSON i (s): Jag tycker det känns litet generande för migatt här undervisa om hur arbetsmarknadsverkets organisation äruppbyggd och hur den fungerar och om den poUtiska målsättningen förarbetsmarknadspolitiken som vi efter debatt har tagit här i - i aUsynnerhet efter den ganska ingående och omfattande debatt som vi tidigare ägnatåt denna fråga i samband med andra lagutskottets utlåtande . Vad dethär gäUer är att det inte skall finnas möjlighet att utnyttja eUer ta ut vinstpå förmedling av arbete. Det är en princip att förmedling skall kunna skekostnadsfritt. Det har aldrig ifrågasatts att de människor som det här rör sigom har möjligheter att via arbetsförmedlingarnapå den traditioneUa vägen söka kontakt med de arbetstiUfäUen och densysselsättning som kan finnas. Det finns alltså inget belägg för att vi ställerdem utanför denna möjlighet. Sedan säger att andra länder har liknandebyråer och det är alldeles riktigt. Men jag vill erinra om att man exempelvisi och har tagit upp en debatt härom. Man har kommittiU en annan uppfattning än tidigare och är i färd med att avskaffa, eller ivarje faU kraftigt beskära, dessa byråers verksamhet. Jag anser att det finns möjligheter att via detraditionella vägarna -den förmedling som arbetsmarknadsverket erbjuder gedessa människor arbete och möjligheter att komma i kontakt med dearbetstUlfäUen som finns. Därvidlag är det arbetsmarknadsverkets ocharbetsförmedlingarnas uppgift att sammanföra utbud och efterfrågan. Jag vill tUl slut än en gång erinra om denutredning som är tUlsatt och som har att se på dessa frågor. Detutredningsarbetet håller på att forceras.