prot · FU09151 · 1971-12-31 00:00:00 — Som ett argument för detta hänvisade han tiU atl det föreliggeren motion i vilken yrkas avslag på propositionen och som undertecknats av niosocialdemokrater. När man tittar på de motioner som väckts i anslutning tillproposition 147 finner man alt det bara är etl parti, nämligen vänsterpartietkommunisterna, som har en partimotion där partiledaren återfinnes blandundertecknarna. Sedan har jag visserligen hört av enskUda ledamöter avvänsterpartiet kommunisternas riksdagsgrupp att man inte riktigt visste vad detvar för en motion man väckte. Man trodde nämligen att denna rationahseringframför aUt skulle gäUa de lägre befattningshavarna inom verket. Del är aUtså helt klart att del bara är ett parti,kommunisterna, som väckt en partimotion. Från moderata samhngspartiethar väckts motioner av representanter för de orter som berörs av dennarationahsering. Från har väckts motioner av representanter för deorter som berörs av omorganisationen. Sak samma gäller ochsocialdemokraterna. Jag har förståelse för att poUtiska representanter för deorter och de regioner som berörs av denna omorganisation viU protestera ochdärför väcka motioner. På ett mycket tidigt stadium vid behandlingen av dessafrågor i trafikutskottet kunde emellertid konstateras att man från borgerUglhåU mycket snabbt såg möjhgheten atl här göra partipohtik. Del är ytterligtbeklaghgt alt så har blivit fallet. Men med utgångspunkt i motioner som härrörfrån representanter i respektive partier, representanter som bor på de orterdär rationaUseringen slår, har aUtså de tre borgerUga partierna intagit en klarställning mot propositionen. Det har med andra ord gått partipohtik i den härfrågan, vilket jag som sagt anser vara synnerligen beklaghgt. , som representerar moderata samhngspartietoch som också sitter i , sade tidigare här att denföreslagna omorganisationen är en nödvändig anpassning och påpekade att manredan i samband med del trafikpohtiska beslutet förutsatte att man omcirka skuUe se över den regionala organisationen, och alt det var utomordenthgt förnämhgt att man inte behövde vänta i tio årutan kunde komma med etl förslag om rationeU organisation. Detta skaU då stäUas mot de synpunkter som ,en av moderata samUngspartiets representanter i trafikutskoltet, har framförthär . Han konstaterade att moderata samlingspartiet verkhgen vill slåvakt om rationaUseringar och kostnadsbesparingar, och nog har vi åtskUUgagånger hört, i denna kammare och i det gamla , representanter förhögerpartiet och för moderata samhngspartiet angripa stathga verk ochmyndigheter för att dessa har en för tung byråkratisk apparat. Men när densocialdemokratiska regeringen lägger fram en proposition, som innebär enrationahsering och en effektivisering av SJs organisation som berör ungefär 250personer, visserhgen på en högre inkomstnivå än de 1 200-1 500 människor somårhgen rationaUseras bort inom SJ, ja, då anser man inom moderatasamUngspartiet att delta är UtomordentUgt farUgt, därför att den lokalaservicen kommer att bU så dåUg. Jag skulle då vilja ställa denna fråga tillherr : Är det bättre lokal service från SJ s sida på de orter dit manhar lokaliserat de här organen? Är det bättre service i än i ,är det sämre service i , och ? Vi har aUlså denhär organisationen utspridd på elva orter. Skulle man dra en konsekventslutsats av denna argumentering borde vi öka antalet distrikt med åtminstoneett femtiotal, så att vi fick en god och effektiv lokal service. Jag tror atl det är precis tvärtom. För att få resurserför den lokala service och den marknadsföring som SJ i ökad utsträckning måsteägna sig ål krävs en effektiv organisation, och har en utredning visat kan göra den här rationahseringen. Jag tycker som sagt att del är ytterstbeklagligt att del har gått partipohtik i den här frågan, och man bhr ocksåytterligt förvånad när man här i kammaren hör en ordinarie ledamot itrafikutskottet som i Heden säga att 250 personer kommer allavskedas den I juh 1972. SJ har aldrig avskedat någon i samband medrationaUsering. Dessa 250 personer bUr inte av med sina jobb, men de fåreventueUt flytta till en annan ort. De har sin försörjning tryggad. Man räknarenhgt vad SJ uttalat med att dessa åtgärder skuUe innebära Ändrad regional organisation av SJ Ändradregional organisation av SJ besparingarpå 20 ä och på 90100 miljonerkronor. Självfallet får man inte denna vinst, eftersom SJ har ensådan personalpohtik att företagel inte friställer sina anstäUda. Det ärytterUgt beklagUgt att en centerpartirepresentanl i trafikutskottet har sådåliga kunskaper om detta. Vidare gjorde i Heden ett påhopp påStatsanställdas förbund. Han sade att vi hade förmånen i utskottet alt fålyssna på en sakhg och lugn redovisning från SJ-chefen , och detär alldeles riktigt. Men, sade i Heden, före denna föredragninghörde vi andra representanter, som verkhgen inte var sakhga. Och vilkarepresentanter var det vi hade i utskottet då? Jo, de kom från , och de framhöll att man inom detta förbund sig helt bakom detframlagda förslaget. , då det fanns ungefär 75 000 anställda inom ,varav 70 000 var LO-anslutna, har personalstyrkan reducerats till 45 000,varav ungefär 40 000 tiUhör . Det fanns med andra ordomedelbart efter kriget 5 000 tjänstemän, och det finns även ca 5 000tjänstemän. har antalet järnvägskilometer i vårtland reducerats från 17 000 till 11 500. Men vi har i stort sett samma tungabyråkratiska apparat 1971 som den som fanns efter kriget. Varje sunttänkande människa måste förstå att detta inte kan vara en riktig organisation.30 000 människor har aUtså rationaliserats bort, och del har kunnat ske i gottsamarbete mellan och ledning. Risken är dock, omriksdagen i kväU bifaller utskottsmajoritetens förslag, att man ifortsättningen kommer att få det utomordentUgt besvärligt all genomföra denvardagsrationaUsering som SJ givetvis även måste bedriva. Det är ett hån och en ulmaning mot medlemmarna iStatsanstäUdas förbund att man anser att de lugnt och stilla skall accepteraatt I 0001 200 av dem rationahseras bort men alt ingenting får hända i denhögre befälskadern. Det är utomordentiigt allvarUgt, om vi råkar i densituationen, eftersom SJ då får en kostnadsutveckUng som innebär att riksdagenfår bevilja väsentUgt mer än de som samhället måste betalatiU SJ för kollektivbiljetten. Det är därför jag hyser oro för att det beslutriksdagen eventuellt kommer att fatta skaU få utomordentUgt allvarUgasamhäUsekonomiska konsekvenser. HerrHOVHAMMAR (m): Timmen har blivit sen, och raden av talarehar varit mycket lång, för att inte nämna talens längd. Jag kan emeUertid inteavhåUa mig från att säga några få ord om förslaget till ändrad organisation avSJ, och jag vUl göra det i anslutning till en motion, nr 1 545. Det är, som åtskUliga talare här har kunnatkonstalera, ett synnerhgen illa underbyggt förslag som presenterats. Denekonomiska kalkylen är enUgt mångas uppfattning otillräckUgt specificerad ochmotiverar definitivt inte propositionen. VisserUgen måste alla företag rationaUsera och jag villnoga understryka att det gäller både enskilda och statliga - men del bör inte ske påbekostnad av servicen till allmänheten och näringslivet. utgördärvid inget undantag. SJ:s service är ju inte heUer särskilt bra på många håU.De flesta önskar en förbättring härvidlag. RationaUseringsförslagel innebär ju bl. a, att städer somexempelvis , , , och skulle Ugga mellan17 och från respektive distriklshuvudort. Det är dubbelt så långt somuppskattningsvis kan anses vara acceptabelt. Jag vill här särskilt noggranttala om vad det betyder för näringshvet i försämrade kontakter med SJ inomrespektive regioner. Det är något som vi är mycket orohga för i Sydöstsverige,där näringslivet har tillräckligt stora svårigheter att brottas med mendär nu servicen kommer alt bh försämrad. Det är också så, herr talman, atl SJsverksamhet i Smålandslänen och i trots allt inte är så obetydlig. Viskall komma ihåg att dessa län svarar för en åttondel av landets befolkning, enfemtedel av SJs totala busstrafik, har man också räknat ul, och nästan hka stordel av styckegodslrafiken. Därför är det inte onaturligt utan mycket lämpligtenUgt vår uppfattning att ett distrikt omfattande dessa län med somhuvudort etableras. Inte bara bärkraften motiverar lämpligheten ulan del finnsockså administrativa skäl. Jag vill i sammanhanget erinra om att t. ex.verksamhetsområdet för handelskammaren i omfattar de ifrågavarandelänen. Krafter verkar också för att vi skall få ett sydostlän. Del finnsalltså helt klart ett underlag för som ort för en sådan här organisation.Därför, herr talman, ber jag helt kort atl få yrka bifall till trafikutskoltelsförslag i dess betänkande nr 27. Ändrad regional organisation av SJ HerrPERSSON i (s): Oavsett hur ulskottsmajoriteten och dessmedagerande motiverar sitt avstyrkande av propositionen så tror jag att vadfrågan egenthgen gäUer är om SJ skall få vidta de strukturella förändringar iföretagets organisation som kravet på rationalitet och en sund ordningmotiverar eUer om den poUtiken skaU stoppas upp med hänsyn tillarbetsmarknadssituationen och intressen av klart regional karaktär. Låt mig genast säga att jag är minst sagt förvånad överatt ulskottsmajoriteten kunnat handla som den gjort, dvs. tveka inför enrationahsering som självklart måste ske, om man på något sätt viU fungera isakhghelens och den ekonomiska och sociala utveckhngens tjänst. Sysselsättningssvårigheterna kan enligt min uppfattninginte på långt när las till inläkt för en uppbromsning avrationaUseringsprocessen. Jag skall söka ge skäl för den ståndpunkten. men framför aUt under 1930-taletsomfattande arbetslöshet som var förenad med nöd eftersom vi inte hade någonsocialpohtik aUs att tala om, måste LO-rörelsen, som då närmast hade atltillvarata de arbetslösas intressen, ta stäUning i rationaUseringsfrågan. LOtog då klar ställning för atl rationaUserings- och strukturomvandlingsprocessenskuUe få ske. Ja, vi t. o. m. krävde att den skuUe påskyndas, främst i fråga omexportindustrin som måste kunna hävda sig på världsmarknaden. Resonemanget varenkelt och klart - det finns bara en utväg att hävda oss mot omvärlden ochvidga försörjningsunderlaget, nämUgen en Ändrad regional organisation av SJ effektivareoch vidgad produktion. Alltså i med massarbetslöshet av helt andradimensioner än , social oro och otrygghet och nöd, i när man måstevara ytterst mån om varje arbetstiUfälle, kunde LO-rörelsen fast den hade isina led de medlemmar som då var illa utsatta, inta denna stronga ståndpunkt. Kanske ännu intressantare är att man också kunde vinnaaUmänt stöd inom hela rörelsen för denna attityd. har del aldrigrått någon tvekan inom LO-leden på denna punkt. Tvärtom har vår hnje varit attoavsett konjunkturförhållandena ständigt kräva effektivisering av näringsUvet.Vi har nämligen bl. a. insett att med de väldiga ambitioner arbetarrörelsenhaft och har när del gäller aUmän standard, ekonomi och social utjämning osv.är denna utveckhng av näringslivet inte bara bästa bundsförvanten i denomvandhngen utan också - i vart fall, om man ser i stort och i långsiktigtsammanhang - den enda förutsättningen. Vi har sålunda inom LO aldrig haft rådatt tveka på denna punkt. är det emellertid att märka alt vi förenade denpositiva inställningen tiU rationaUseringsprocessen med krav på samhälleUgsysselsättningspoUlik och ekonomisk kompensation i faU då arbete inte kundeberedas. Detta förklarar naturhgtvis att vi också i tider av bristandesysselsättning kunde vinna löntagarnas gehör för omdaning av näringslivet. Nästan överaUt utom i har man haft en negaliv, oftalångt negativare attityd lUl rationaUseringar, och på många håU dras manalltfort med eftersläprUngar i tänkandet som vållar respektive länder ochfackföreningsrörelser betydande svårigheter och som ytterst hämmar standardutveckhngenoch den sociala omvandhngen. Jag vågar påståendet att denna LO-rörelsens hållning genomårtiondena varit en av de främsta hävstängerna för den ekonomiska och socialautveckhngen i vårt land. Jag tvekar här inte att påslå att denna förmåga att ihårda tider ta logiska konsekvenser av de ekonomiska lagarna representerarnågot av del aUra framsyntaste och bästa i LO-rörelsens poUtik vUket, det vågarjag hävda, inte vUl säga så htet. har vi återigen en konjunktursvacka med viss arbetslöshet.Hur skall vi agera? SkaU vi följa den traditioneUa poUtiken, nämUgen låtarationaUseringsprocessen gå vidare, eUer skall vi försöka öka arbetstill-fäUenagenom att stoppa upp rationaUseringsprocessen? Svaret är givet. Vi måstefortsätta efter samma principer som hittiUs. Annat vore att förråda vårt folksintressen och missförstå vår uppgift som lagstiftande församhng. Det är endavägen atl skapa och uppehålla tillräckUgt med arbetsliUfäUen. Den omvändapoUtiken ökar bara våra svårigheter. Jag medger givetvis atl man högst partieUt och ytterstkortsiktigt kan bevara vissa arbetsliUfäUen genom alt avstå frånrationaliseringen, men när behandlar en fråga som denna, kan del intevara en fråga om att vi för dagen skaU bibehålla 250 arbetsplatser mer eUermindre i vårt land. Frågan gäller vilken attityd vi skall ha tillstrukturrationaliseringen i en arbetslöshetssituation. Det är denfrågeställningen vi står inför. Vad utskottsmajoriteten under allsköns motiveringar villär alt vi nu skall hindra en ytterst välmotiverad rationahsering och ekonomiskeffektivisering av SJ. Men om vi gång på gång skaU handla på det sättet - ingen harsagt att del skaU vara en engångsföreteelse måste resultatet bU atl viifrågasätter den hittillsvarande arbetslinjen, övertygar statUga myndigheteroch institutioner om att det inte lönar sig alt syssla medeffektiviseringspoUtik, i varje fall inte då sysselsättningssvårigheterförehgger. Vad del kommer atl bh av ett sådant vågar man knappast tänkapå, i vart faU om man inser vilket enormt värde som Ugger i den attityd ochpohtik vi varit bärare av hittiUs, tydUgen i aUa grupper i vårt samhäUe. Ni sommotsätter er propositionen har uppenbarUgen inte insett hur farhg den här lekenär. Vilka är del som sedan skall gå ul och övertyga människorna i vårtproduktionsliv om att vi i alla väder skaU driva rationaUseringsprocessen? VemviU ta sig an ansvaret för produktionslivet, om man sätter sådana käppar ihjulet för etl riktigt tänkande, som har kostat årtionden av uppfostran ochslutligen bhvit en seger, en bekännelse för hela vårt folk? Och delta vUl mangöra i en lid när vi är rikare än annars och ingen Uder nöd, därför alt vi haren social omvårdnad. bör vi håUa i minnet att den attityd de borgerUgapartierna har i detta specieUa fall inte har sin motsvarighet när det gällerdel privata näringsUvet. För detta kräver man numera och mindre skalleroch mera kapital så att man kan rationalisera och upprusta produktionsapparaten.Samtidigt som man aUtså uppehåller en dubbelaltityd i frågan och driver enpohtik som är hämmande för det stathga företagandet, sysslar man dagUgdags medatt kritisera det offentliga företagandet för bristande effektivitet, tröghetoch vet allt. Nog är det, herr talman, rätt tråkigt att den pohtik vi för ihägnet av vår demokrati skall vara så infekterad av taktiska spekulationer avsynnerligen kortsiktigt intresse i en fråga som har den vitalaste betydelse förvårt produktionsUv och vår aUmänna attityd liUdet! Jag, som företrätt de mest utsatta ochsämst ställda i landet, har sannerligen lärt mig inse att man inte får tänkabara i kvantitet man måste också se till den enskilda människan. Men trotsdetta måste jag säga atl jag häpnar inför detta negativa uppbåd för de 250 mansom det här är fråga om. Enbart inom mitt fackförbund,Träinduslriarbelareförbundel, torde vi ha fristäUningar somöverträffar det antalet och många veckor mångdubbelt detta antal. Detta skersom en fortlöpande process inom mitt förbund och inom hela den privataindustrin och accepteras då utan ett ord från de borgerhga här i . Dåtiger man eller grälar på regeringen för arbetslösheten. Då slår man minsann intenäven i bordet åt företagarna och säger: Sluta med strukturrationaUseringen ochbehåll arbetskraften! Inte heUer har man hört något när den väldiganedbanlningen skett på arbetarsidan inom SJ, som har belysts här . Jag hoppas att det ändå inte är så att man tycker att när det gälleroffentUgt anställda, då skaU det vara en annan poUtik även i det avseendet. Vihar i aUtför hög grad sysslat med den poUtiken på andra områden, men jag troddeverkligen inte all vi skuUe få uppleva den på detta underliga sätt i det härsammanhanget, - hksom på 1930-talel har vi inte råd atteftersätta rationahseringen inom exportindustrierna, jag betonarexportindustrier- Ändrad regional organisation av SJ Ändrad regional organisation av SJ DetskuUe då inte dröja länge förrän vi hade en sysselsättningsproblematik avandra och väsentligt större dimensioner än den vi har . Del inser aUa. Jaganser alt bilUg sohdaritet kräver att även de offentligt anstäUda ochhemmamarknadsnäringarna deltar i rationaliseringsprocessen, dvs. ivälståndsutveckUngen, på samma sätt som exportindustrins anstäUda får göra.Alltför länge har vi ansett att offenthgt anställda skaU omhändertas på ettannat och bättre sätt än andra löntagare, som jag har betonat. Det är enbåde felaktig och farlig pohtik, som vi varken har råd med eUer har morahskaskäl att fortsätta. Varje försök all direkt eller på omvägar undanta detoffentliga från de viUkor som gäUer allmänt för näringsUvet är därförfelaktigt. De borgerUgas tal om "lika villkor"för alla företag skorrar verkUgen högst illa, när man ser hur de agerar i dagjust när det gäUer att ge de stathga företagen möjlighet atl arbeta precis somde privata gör. Till dem som slåss för sysselsättning på hemorten - jagföreställer mig att det är en och annan som gör det - vill jag säga att detluktar nog Utet bypoUtik, EnUgt min uppfattning löser vi aldrigframlidsproblemen, vare sig allmänt eller lokalt, om vi blandar ihoplokaUseringspoUtiken och strukturrationahseringsfrågorna inom vårt näringsliv. Jag ber att få yrka bifall tiU propositionenoch reservantemas förslag. I detta anförande instämde herrarWiklund i , , i och (samtliga s). i (c); trafikpolitiska beslut innehöll enmålsättning som alltför ofta glöms bort. uttalade då att en fullgodtrafikförsörjning skulle tillförsäkras landets olika delar. Den regionala organisation av SJsom vi nu behandlar kan mycket väl ses tillsammans med önskvärdheten av alttrafikförsörjningen i framför aUt bibehåUes, Det finns aUa skäl atlinte nu dra in t, ex. distriktskontoret i . Jag yrkar, herr talman, därförbifaU tiU trafikutskottets hemstäUan i betänkandet nr 27. HerrLINDAHL (s); Först en personUg deklaration. Jag troddetill en början atl den här propositionen skuUe gå igenom som ett skott, att denskulle vinna en myckel bred anslutning utan skarpa, partipoUtiska bindningar,detta trots att jag naturUgtvis räknade med ett lokalt motstånd. BehandUngen avpropositionen i trafikutskottet och i kammaren ställer enligt min mening ibhxlbelysning minoritelsparlamentarismens alla vanskUgheter. De närmast berörda i , i och i motsätter sig, vilket inte är överraskande, en förändring. Att riksdagsmän bärfram motioner som tillfredsställer en lokal opinion är här som på andra områdeninte heUer överraskande. Motstånd mot varje förändring på del lokala planet ärlätt alt vinna gehör för. Men inte kunde jag tro att trafikutskottets samtiigaborgerliga ledamöter och den kommunistiske representanten skulle gå emot denhär propositionen. Man kan naturligtvis göra gällande atl del inte är någonstor fråga. Den föreslagna rationahseringen berör ju bara ett par hundrapersoner. Jag vill inte förneka atl varje förändring, stor eUer Uten, i delenskUda fallet kan ge anledning till oro och till bekymmer. Man brukar ofta i och i den allmänna debattendiskutera statens järnvägars ekonomi och lönsamhet. Trots att statens järnvägarär ett personahntensivl företag med stora fasta kostnader, skrek man i högansky, när det efter en avtalsrörelse, som gett de SJ-anställda etl hygghgtlönelyft, var nödvändigt atl höja taxorna. SJ bör rationalisera -hur mångagånger har vi inte mött den uppfattningen i den aUmänna pohtiska debatten? Manhar sagt att inom de statUga företagen bör man försöka få debet och kredit atlgå ihop. Jag har i dessa sammanhang ständigt fått erinra om den hårdarationahsering som ägt och äger rum inom SJ, Den här utveckUngen har skett utan större gny och i stortsett i samförstånd med berörda personalorganisationer, vilket är beundransvärt.Men ingen kan förneka att man inom de fackUga organisationerna har stäUls införproblem som det varit besvärUgt att komma liU rätta med. Där som på mänga andrahåll i näringshvet uppstår naturhgtvis personliga problem i samband medförändringar och rationaliseringar, detta oavsett om förändringen gäUer enskiltnäringsUv eller statUg verksamhet. Mot denna bakgrund trodde jag och många med mig att denhär propositionen skulle tas emot positivt inom aUa partier. Jag trodde intetidigare att man på borgerligt och kommunistiskt håll skuUe betrakta dennarationaUsering, som dessutom enUgl bestämda utfästelser skulle ske med storhänsyn liU den berörda personalens önskemål, som en partipoUtiskt viktig frågaoch att man t. o. m. var beredd atl fälla ett sådant här förslag omrationalisering Har glädjen att kunna ge regeringen ett ljuvnyp bhvit en aUtförstor frestelse? Om säger nej liU den föreslagna rationaUseringenkan vi inte blunda för vUka konsekvenser detta kan få på litet . Mankan i Ukhet med tidningen ställa sig frågan: Är den fortsatta rationaUseringenvid SJ i fara? Det hade från saklig synpunkt varit bra, om vi hade sluppil enpartipolitisk strid i denna fråga. Vi kan bh handhngsförlamade om vi ifortsättningen skaU faUa undan för ohka lokala opinioner. Det är på sitt sättmärkUgt att borgerUga ledamöter med goda kontakter inom det privatanäringslivet inte vill aktivt verka för en större effektivitet på det stathgaområdet. Om vi viU att SJ skall kunna hävda sig med framgång pätransportmarknaden är nog ett avslag på propositionen och krav på en nyutredning ett mycket olyckhgl beslut. En besparing på 25 miljoner är ett betydandebelopp. Den som avslår från den ralionaUseringsmöjlighet som står tiU budstorde i framtida trafikdebalter komma all erinras därom. Även om det beloppetvore avsevärt mindre skulle det motivera etl positivt stäUningstagande' frånriksdagens sida enhgt mitt förmenande. Jag delar den mening som gett uttryck för, att rationaUsering på fältet måste följas upp inom deadministrativa funktionerna. Jag har det skaU Ändrad regional organisation av SJ 6* protokoll 1971. Ändrad regional organisation av SJ jag vilUgterkänna tagit starkt intryck av det positiva ställningstagandet tiUpropositionen som skett inom . Ett beslut i enlighet medpropositionen skulle enUgt förbundets mening få en stor betydelse förframtiden. Kommande rationahseringar i alla led skuUe underlättas. Jag haråberopat och tidningen , och jag skall tiU sluti Ukhet med vad gjorde inledningsvis citeranågra rader ur den uppmärksammade söndagsledaren i . Jag skaUcitera ur samma ledare, och jag fortsätter där slutade. yppade i denna ledare en viss förståelse för dem som slåss för deregionala intressena, och därefter skriver följande;"Uppenbart är också att SJ, som redan tidigare med fog fåll utstå kritikför sina ständigt återkommande taxehöjningar, skulle få svårt att undvikatämUgen drastiska prisökningar, om nu skulle sätta sig på tvären. Ettnej skuUe därmed få trafikpoUtiska effekter som inger betydande oro." Del vore väl, äradekammarledamöter, ganska märkUgt om dessa synpunkter endast skulle vinna stödinom den socialdemokratiska riksdagsgruppen. Det ankommer inte på mig att ge råd till oppositionen.Frestelsen att gå emot regeringen kan naturUgtvis bli övermäktig. Ställs sedankommunistisk draghjälp i utsikt kan man ställa till med en lustiger dans. Jaghoppas emeUertid att varje riksdagsman kan pröva den här frågan utifrån rentsakUga utgångspunkter.