prot · FU09149 · 1971-12-31 00:00:00 — Ett statsråd måste antagligen vUja beivravad som är felaktigt även om statsrådet själv har varit delaktig. Men i så faUtycker jag, att statsrådet offentUgt skaU ta på sig sin skuld och sitt ansvar.Något annat är simpelt. Det är också beklagUgt, alt har funnit detnödvändigt att resa tiU just när dessa frågor skulle debatteras i densvenska . HerrSJÖNELL (c): Jag ber om överseende ifaU min UUa debatt härmed industriministern möjligen skuUe komma att te sig som en väslgötakUmax motbakgrunden av de stora belopp som man rört sig med i debatten medandra ord det som har tagit sikte på , ett av vårt lands störstabolag, och om jag minns rätt, det bolag som har det största aktiekapitalet. MininterpeUation avsåg nämUgen, som kammarens ledamöter kanske erinrar sig, de småföretagen, och i det här specieUa sammanhanget de små företagens stäUning tiUInvesteringsbanken. Jag tackar industriministern för det svar han har lämnatpå min interpeUation. Det präglas ju av en uppriktig strävan att ge enuttömmande förklaring i den här problematiska frågan, och det präglas också aven vänUg underton, som jag tycker i många stycken karakteriserar just detstatsråd som har lämnat svaret. Det är kanske specieUt stimulerande för mig atthan hyser ett så pass stort förtroende för den organisation, , som jag representerar, alt han i slutet uppmanar mig och minorganisation att göra vissa insatser för att åstadkomma bättre förhåUanden pådet område min fråga gäUer. Beträffande organisationens möjUgheter härvidlagskaU jag be att få återkomma. Trots aUt tycker jag att induslrimtnisterns svar på fråganhur det kommer sig att de mindre företagen i så ringa mån blivit delaktiga avInvesteringsbankens kreditgivning på något sätt verkar egendomhgt statiskt. Detär nämhgen en statisk syn som industriministern har på småföretagens roU ochderas intresse av att ganska ta del av den hvliga aktivitet som statsmakternavisar när det gäller skapandet av oUka organ, t. ex. nya kreditinstitut. Jagkan försäkra alt småföretagen mycket väl håller reda på hur det förhåUer sigmed den saken och alt de följer utvecklingen ytterst noga. Jag tycker dessutom att industriministern missarkärnpunkten i min fråga. Han skisserar bakgrunden tiU Investeringsbankensverksamhet, talar om hur det gick tUl vid dess tiUkomst och understryker attbanken enhgt instruktionerna och riksdagsbeslutet skaU behandla stora och småföretag precis hka. Det får aUtså inte förekomma några diskrimineringar, utanman skall ha samma chanser vare sig man är stor eUer liten. Han tecknar överhuvud taget bakgrunden tiU bankens tiUkomst och verksamhet. Sedan kommerindustriministern fram tiU slutsatsen och säger: "Någon medverkan från minsida så att de mindre och medelstora förelagen kan utnyttja Investeringsbankensresurser behövs sålunda ej." Nej, självfaUet inte, herr industriminister,jag har inte frågat om del heller. Vad jag frågat om framgår av första stycketi interpeUationssvaret, där industriministern säger att "harfrågat mig om jag viU medverka tiU att Investeringsbankens utlåningsresurser istörre utsträckning än vad som hittiUs varit faUet kan utnyttjas av mindre ochmedelstora företag". Det är orden "i större utsträckning" som ärkärnpunkten, inte att småföretagen över huvud laget kan utnyttjaInvesteringsbankens resurser. Det vet vi att de kan, och det gör de också mentyvärr i aUdeles för Uten utsträckning. Bakgrunden till frågan var att det gjorts en undersökningav en företagsekonomisk institution vid ett av våra universitet, varvid delframkommit att under Investeringsbankens hittiUsvarande verksamhet inte mindreän av kreditgivningen gått tiU företag med mera än 500 anställda. k. mindre och medelstora företagen har aUtså bara fått ungefär 15 procent.Industriministern förklarar delta genom att anföra en rad oUka argument. Jagmåste säga att förklaringarna i vissa stycken är högst överraskande. En huvudförklaringtycks vara att Investeringsbanken i första hand skaU komplettera de åtagandensom andra kreditgivare är beredda att göra. Det innebär att banken normalt inteengagerar sig i finansieringen av en företagsinvestering, om kapitalbehovet ejgår utöver vad andra kreditorgan är beredda att svara för. Detta skulle aUtsåenhgt industriministerns mening vara ett argument för att de små företagen intehar kunnat komma upp tiU av kreditgivningen. Det förefaUermig, som om detta argument verkar precis tvärtom, herr industriminister.Argumentet bestyrker vad jag och många med mig i flera sammanhang har påpekat,nämligen att småföretagen av kreditinstituten betraktas som specieUariskobjekt. De har inte samma förnämUga säkerheter att ställa upp som de storaföretagen utan har aUtid betraktats, inte med misstänksamhet eUer på någotannat negativt sätt av affärsbanker och andra krediltnstitut utan med en mycketstor försiktig- De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. het,därför att de har bedömts som särskUda riskobjekt på grund av sin specieUastatus. De har ofta endast företagarens egen personlighet och affärsskickhghet,innovationstalanger osv. att stäUa upp som säkerhet. Det var en stor tiUfredsställelse i djupa småföretagarled,när Investeringsbanken tiUskapades och när den målsättningen slogs fast enmålsättning som vi från slöt upp bakom att Investeringsbanken justskuUe lämna specieUa krediter och skuUe satsa på en särskilt riskfyUdkreditgivning. De mindre företagen tyckte och det tyckte jag och andra somhaft och har att representera dem - att detta var aUdeles förträffligt, ty dåmåste de komma in i bilden ganska omgående och få möjUgheter att erhållakrediter som de inte fått tidigare av brist på säkerheter bi a. Det är riktigt som industriministern här säger, att detför de mindre och medelstora företagen finns ett flertal sådana kreditgivaresom affärsbanker, sparbanker, jordbrukskassor. Företagskredit ochIndustri-kredit samt hantverks- och industrilånefonden, industrigarantilånenetc. Det är riktigt att de spelar en stor roU, men jag kan inte finna att derasverksamhet skuUe vara en ytterligare förklaring tiU att såsomindustrimmistern uttrycker det Investeringsbankens medverkan inteaktualiseras. Den aktualiseras inte helt enkelt därför att man inte satsatnågra riskbärande krediter på småföretagen. Sådana krediter har de här nuuppräknade instituten inte kunnat ge, eftersom de är bundna avbanklagstiftning, av bankinspektionens kontroU etc. Industriministern nämner och det är mycket intressant idetta sammanhang att Investeringsbanken har för att öka insatserna för detmindre företagandet tiUsammans med bUdat ett specielltföretag. Svensk företagsgaranti AB. Meningen har uppenbarligen varit attInvesteringsbanken genom detta samarbete skulle få bättre tekniska möjligheteratt lämna krediter tiU småföretagen. Del är uppenbart en mycket riktig tankeoch en rationeU tanke som bör kunna fungera effektivt. Men Jag skulle viljastäUa frågan lUl industriministern: Hur har detta fungerat? Hur mycket krediterhar slussats ut tiU småföretagen via Svensk företagsgaranti AB? Jag måstetiUstå att trots att jag sysslar med dessa frågor har jag inte hörttalas om praktiskt taget någon enda större kreditgivning eUer kreditgivning tiUnågot större antal småföretag på detta sätt. Det skuUe vara intressant att fåveta hur detta företag har utvecklats. Det har i aUa faU nu haft på sig ungefär som Investeringsbanken har funnits tiU. Jag noterar också att industriministern nämner denstrukturfond, om vUken förslag skall föreläggas och som är avsedd attunderlätta strukturomvandlingen inom branscher som består avmindre och medelstora företag. Jag tror att detta med strukturfond är ettmycket intressant projekt. Men jag kan självfaUet inte närmare kommenteradetta, eftersom vi ju ännu inte sett någon proposition i ämnet. Jag har docksvårt att se hur Investeringsbanken kommer in i samband med denna strukturfond.Det kanske kan vara en antydan från industriministern om att InvesteringsbankenskaU spela någon roll i samband med strukturfonden. I så faU är det ännu merintressant. Men även på den punkten kanske industriministern kan lämna någonupplysning . Någontingsom aUdeles särskUt är värt att notera är försöket från Investeringsbankenssida att samarbeta med företagarföreningarna för att underlättakreditsituationen för de mindre företagen. Industriministern upplyser altbanken håller på att utveckla ett närmare samarbete med företagarföreningarna,som innebär att Investeringsbanken, i de faU där en företagarförening beviljars. k. direktlån, är beredd att pröva medverkan med Uka stor insats. Det börkunna ge en hel del och kanske något rätta tiU snedbalansen mellan stora ochsmå företag i fråga om möjUgheterna att låna i Investeringsbanken. Enmycket väsenthg punkt i industriministerns förklaring tiU att detta beklagligaförhållande uppstått att de små företagen bara har fått avkreditgivningen är hans påstående och tro, att informationen omInvesteringsbanken har varit bristfällig. Det är i det sammanhanget som hanuppmanar mig och min organisation att försöka förbättra den informationen ochsprida kännedom om de föreUggande finansieringsmöjligheterna. Jag viU försäkraindustriministern att det inte har varit någon som helst brist på informationdärvidlag. Jag tror därför att det knappast finns någon enda liten företagare idet här landet som inte känner tiU Investeringsbanken. Underde tre gångna åren då regeringen har bedrivit någonting som jag inte kanbeteckna annat än som utsvältning av de små företagen i form av skyhöga räntoroch järnhårda kreditrestriktioner prövade de mindre företagen av naturligaskäl i ren desperation varje möjhghet att lätta på det järnhårda trycket, attförsöka få en kredit av ett eUer annat slag. I det läget var det knappast någonhten företagare som inte fick klart för sig att det finns någonting som heterInvesteringsbanken och att den skulle ge särskilt riskbärande krediter. Men,hert industriminister, beklagligt nog blev informationen avnegativt slag. Det spred sig tämligen snart meUan företagarna att det inte ärlönt försöka låna i Investeringsbanken om man är en Uten företagare, därför mestadels får avslag på ansökningarna. Detdär var naturligtvis en överdriven propaganda, det är jag den förste atterkänna, men icke förty har denna negativa information gått runt. Jag kanberätta att jag personUgen har varit engagerad i tre intressanta kreditfall,där jag har företrätt och försökt hjälpa mindre industrier att få lån frånInvesteringsbanken. I samtUga de tre faUen blev det avslag. Banken viUe inte taden risk som man uppenbarUgen ansåg vara förenad med att ge kredit tiU de härtre ohka företagen. är väl inte de tre faUen vad statistikerna kaUar försignifikanta, dvs. användbara som något slags bevisning för att banken inte vUlta dessa risker; jag kan bara notera att också detta har bidragit tiU dennegativa informationen och tiU att de små företagen har sagt sig att det inteär lönt att gå tiU Investeringsbanken, eftersom de inte får samma chanser somde stora företagen. Detär beklagUgt med sådan negativ information. Jag skaU självfaUet, herrindustriminister, i den mån jag har möjUgheter försöka vända informationen ipositiv riktning och mot bakgrund av det svar som industriministern har lämnati dag tala om att Investeringsbanken givetvis i varje faU i fortsättningen kommer att behandla de mindre och medelstora företagen på samma sätt som destora. Destatliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. Vi är överens, industriministern och jag, om några ting.Vi är överens om att småföretagen har en utomordentUgt vUctig roll i detsvenska samhället och näringslivet; vi vet båda två att de mindre ochmedelstora industrierna står för mer än hälften eUer inemot hälften av denindustriproduktion vi har och att de svarar för avindustrisysselsättntngen. Vi vet också det har framgått av industriministernssvar på min interpellation - att de har haft aUtför små möjUgheter att lånafrån Investeringsbanken. Men sedan skär det sig. Vi är inte överens omanledningarna tUl detta. Industriministerns första argument var att de intefick krediter därför att Investeringsbanken i första hand skuUe medverka tUlsärskilt riskbärande krediter. Jag har här försökt visa att det i själva verketär ett argument som verkar tvärtom. Detta argument understöder aUtså i ställetmin kritik. Jag har också uppehåUit mig vid det andra argumentet, ominformationen, och sagt att denna varit tiUräcklig. Man känner tUl att Investeringsbankenfinns men har den uppfattningen att man inte kan utnyttja den. Jag tror att detfinns andra förklaringar, herr industriminister. Det kanske i själva verket ärså att de stora företagen, som i förhållande tUl de små har haft de verkliga möjhgheternaatt investera, har tagit aUtför stor del av kreditvolymen i anspråk, så att detkanske inte bUvit så särskilt mycket över tiU de små företagen. Och hurförhåUer det sig t. ex. med personaltiUgången? Jag har svårt att tro attInvesteringsbanken med sin personal på, om jag minns rätt, ett halvt dussinpersoner skall kunna klara den oerhörda administration som krävs för att gekrediter tiU en! mängd små företag. Jag tror att också det är en mycketväsentlig förklaring tiU den utveckhng som ägt rum. Jag viU som 'vanhgt se framåt, och jag hoppas att det svarjag fått skaU innebära att förhåUandena förbättras. Men jag har anledningatt upprepa den fråga vilken jag ställde i interpeUationen och på vUkenindustriministern, som jag tidigare nämnt, svarade att han inte ansåg sigbehöva ge medverkan för att de mindre och medelstora industrierna skulle kunnautnyttja Investeringsbankens resurser, eftersom detta skulle vara ensjälvklarhet. Min fråga var: Är industriministem mot bakgrunden av de skäl jagandragit beredd medverka tUl att Investeringsbankens resurser i störreutsträckning än vad som hittiUs varit fallet kan utnyttjas så att denupprörande snedbalansen i Investeringsbankens kreditgivning tiU mindrerespektive medelstora företag respektive - förbättras,så att en rättvis fördelning kan åstadkommas i enUghet med denordning för Investeringsbanken som beslutat? HertOLHEDE (s): Tidigt skrev attWaUenberg borde få överta Statsföretag . WaUenberg bedömdessåledes behöva för att samordna och strukturera den sphttradeföretagsgrupp som Statsföretag fick ta över . Den tidsfrist som kunde tänkas för WaUenberg kunde mandock inte ge åt den nya organisationen för de statsägda bolagen. Borgerlighetenbörjade sitt angrepp på Statsföretag , och det kulmineradeunder det här . Man angrep Statsföretag, trots att manvar väl medveten om att företaget knappt hade börjat sin verksamhet och understörsta delen av sin första tUlvaro bestod av endast fyra man. Men man var inte ärhg nog att säga detta. Moderater ochliberaler är aktieägare som principieUt är motståndare tiU sina egna företag,aktieägare som misskrediterar sina egna företag. När sedan dessa borgerligarepresentanter på bolagsstämman fick möjlighet att inför ett uppbåd avjournalister konkretisera sin kritik, uteblev en sådan konkret kritik. Det bleven tystnadens västgötakhmax. I debatten gjorde jag ett försök tiU enobjektiv presentation av Statsföretags verksamhet . Jaggick punkt för punkt igenom de dotterföretag som varit uppe i den aUmännadebatten och angav dessas svårigheter. Jag var så angelägen att undvika bUligpolemUc att jag inte ens efter brydde migom att tala om för honom att han borde ha kunnat få riktiga upplysningar genomsin partiledare , som satt i postverkets styrelse då beslutet omTjorven togs. Av kammarens protokoU framgår emeUertid att eftergenomgången nämnde knappast någon borgerUg poUtiker ett enda av de företag somman tidigare kritiserat, ulan de höU sig tiU generaliseringar. De borgerhgatidningarna, som tidigare frossat i enskilda statUga företags svårigheter,skrev knappast en rad om sakinnehåUet. Detta är ett konstaterande, inte någonkritik. Det är väl så man anser att det poUtiska spelet skaU drivas, och då fårdetta accepteras. Som sade, har en hel del händelserutspelats på personalplanet sedan debatten . Detta är ovidkommandeför den diskussion vi skaU föra på grundval av näringsutskottets betänkande nr44. Vad som däremot är väsentligare i det här sammanhanget,och vad som kanske stämmer moderater och hberaler tiU Utet mer eftertanke, äratt en hel del har inträffat inom det privata näringsUvet . ViljantUl en mer nyanserad debatt börjar för övrigt skymta i de borgerUgatidningarna. Jag kan väl säga att den har underslrukits av samtUga borgerUgatalare här , inte minst av . Detta betraktar jag somen mycket glädjande utveckling, även om jag beklagar att det skall behövas såstarka åskådningsmedel för alt komma fram tiU vad jag anser vara ensjälvklarhet. har fått detaljupplysningar om ochtagit ställning tUl den kanske största skandalen sedan Kreugerkraschen. Men iriksdagen var den borgerliga kritiken nästan urskuldande, och efterförhållandena var tidningsrubrikerna inte så braskande. Annat var det, innanman fick reda på de verkhga förhåUandena. När jag på en sparbankskonferensi UddevaUa upprepade ord för ord vad jag i samma stad sagt om varvskrisen redanunder valrörelsen , vUket då inte uppmärksammats ett dyft av destörre borgerhga tidningarna, blev det stora rubriker. Det var inte opportuntatt ens antyda att ett stort privatägt företag hade svårigheter, trots att detborde vara aUmänt bekant, därför att de begränsade sakuppgifter som jag De statliga företagens verksamhet, m. m. 5* protokoll 1971. De statliga företagens verksamhet, m.m. lämnade dåredan hade tagits fram av och lämnats på Dagens Nyhetershandelssida. Ja, herr talman, det var som de GauUes begravning, ochöver hela första sidan i kunde man läsa: Olhede angriperGötaverken Hela sörjer. Vi har fått uppleva svårigheter i flera andra privataföretag. Industriministern nämnde ett , och det finns många fler, som jaginte skaU räkna upp, men ett av dem är ganska bekant i denna kammare. Jag tillhör inte dem som viU strö salt i öppna sår, menjag kanske ändock får göra ett citat av ett citat från riksdagsdebatten den 20januari : " 'We don't know where we are going! We only know we aregoing there very fast.' Eller översatt: Vi har inte riktigt klart för oss vartvi är på väg. Vi bara vet att vi är på väg dit med en rasande fart." Jagtycker att i citat av en engelsk pohtiker, somuppenbarligen måste ha varit en Uberal poUtiker, passar väl in på vissaförhållanden som Ugger nära. Och, herr talman, det får väl intebetraktas som ofint att erinra om ett uttalande av i debatten den30 mars: "Jag har sagt förut i den här kammaren och jag viU säga det engång tiU: det går icke att sköta några företag, inte ens de statUga, medvänster hand, ty sköter man de stathga företagen med vänster hand kommer dethela mycket snart att se ut som ett fältlasarett, där medicinalrådet Wickmanoch provinsiaUäkare Olhede har fuUt upp att göra med att pyssla om och plåstraom sina sjuka och skadade patienter, i stället för att ägna sin tid åt förebyggandehälsovård för hela företagsamheten." Hert måtte sköta sina företag endast med högerhand, och slaget har bhvit hårt för de anstäUda, inte minst i . Huromvårdnaden bUr får vi väl se. Men troUgtvis överlåtes väl omvårdnaden på detaUmänna. , får jag komma med ett konstruktivt förslag? "Det måste tiU en ekonomisk övervakning, och det måste tiU en löpandelönsamhetsuppföljning det brukar kaUas en operation controUeraktivi-tet sommed kraft kan driva sin verksamhet. Annars går det käpprätt fel." Detta ärett exakt citat av det råd som gav statsrådet i debattenden . Och jag håller med , det är väsenthgt för aUtföretagande att det sker en kontinuerlig uppföljning, så att man kanvidta de åtgärder som behövs för att rätta tiU vad som är på väg att gå galet.Men en sådan hade tydligen inte när han för några månader sedantalade i den här kammaren. Att skapa ett sådant instrument var huvuduppgiftenför Statsföretag då vi började vår verksamhet, och och andraföretagare torde vara väl medvetna om att det kräver tid att få ett sådantsystem att fungera i en så stor koncern som det här var fråga om. Det går intepå några månader att bygga upp ett system som bhr bättre än vad som finns isedan flera år tiUbaka väletablerade företag. Hert sade dock i etttidningsuttalande och det skaU jag hålla honom räkning för att han hoppadesatt Statsföretags ledning skuUe få tid att sitta ner och tänka i en svårsituation. Och även om andra moderater och hberaler inte gav Statsföretag detlugn som ett förelag behöver i oroliga tider, hoppas i varje faU jag attFacitledningen nu får det lugn som behövs för att klara den svåra situationenför företaget och de anställda. 1 näringsutskottets betänkande nr 44 i anledning avårsredovisningen för Statsföretag uttalar utskottet att den hittillsvarandedebatten i stor utsträckning gäUt dotterbolagens akuta problem och att detförsta verksamhetsåret i hög grad måste ägnas åt aktioner föranledda av sådanaproblem, detta medan bolaget ännu haft mycket begränsade personhga resurser.Detta är en korrekt beskrivning av det första verksamhetsårets svårigheter. Vilken uppfattning man än har om Statsföretagsgruppenssamlade verksamhet, så måste man kort och gott konstatera att det nybUdadeförvaltningsbolaget under sitt första år hade ringa inflytande på dotterbolagensekonomiska utfaU. bUdades , var självfaUetdotterföretagens försäljnings- och produktionsprogram fastställt för detta år.Detta vet var och en som har något begrepp om vad som menas med planering ochhur det tar innan en sådan ger resultat. Jag utgår ifrån att i varjefaU debattörer som herrar och är väl medvetnaom detta, men inte ens denna kunskap avhöU dem ifrån att göra de angrepp som degjort. Låt mig slå fast, att på den ekonomiska sidan kundeStatsföretag under sitt första verksamhetsår endast påbörja en grundläggningför framtiden. När bokslut, och det är det enda jag haranledning att ägna mig åt, analyseras måste man för övrigt skUja påförvaltningsbolaget och Statsföretagsgruppen. Statsföretag ABvisar ett resultat före dispositioner och skatter på . Dettagör man sedan man dragit ifrån registrerings- och stämpelavgifter på 17miljoner kronor, vUket är en engångsföreteelse, och sedan man dragit ifrånbidraget tiU Norrlandsfonden på 30 mUjoner kronor. Ett sådant bidrag kommerinte från någon privat industri. Sedan har värdet på aktierna i vissa dotterföretagnedskrivits starkt. Nettonedskrivningen är så stor som . Detär efter dessa avdrag som det kvarstår . Statsföretagsgruppens samlade rörelseresultat efterplanenhga avskrivningar är 306 mUjoner kronor. Det har gjorts extra storaavskrivningar i dotterföretagen för att konsoUdera dessa. Därefter kvarstår envinst på 174 mUjoner kronor. På en sammanlagd vinst på har detbetalats en sammanlagd skatt på 177 mUjoner kronor. Detta beror på att det är11 företag som redovisar en total vinst på och därför fårhöga skatter. Förlustföretagen får inte motsvarande skattelindring.Statsföretag, , har därtiU inte som de privata koncernernasom existerat helt kunnat utnyttja möjligheten att överföramedel från ett vinstgivande tiU ett förlustbringande företag, dvs. helt kunnatutnyttja koncernbidragsmetoden. Detta beror bl. a. på vissa regler som gör ensådan överföring omöjlig under ett förvaltningsbolags första år. De borgerliga har nästan lyckats med konststycket att fåfolk att tro att totalresultatet för Statsföretagskoncernen som helhet varnegativt . Gruppen som helhet gav överskott. Tyvärt var dettatotalöverskott ett resultat av överskott hos endast 11 av de 28 De statliga företagens verksamhet, m. m. De StatUga företagens verksamhet, m. m. dotterföretagen.Men självfaUet skaU de starka förelagen hjälpa de svaga så att dessa får egenkraft i framliden. Del är principieUt samma ordning som tiUämpas även iframsynta privata koncerner. Men det inte av på ett eUer två årsverksamhet. Men det är sannerhgen inte enbart den rent ekonomiskauppbyggnaden som är väsentlig det har redan sagts här . Det finns ävenandra värden. Grunden för en ökad företagsdemokrati har lagts under det förstaåret.