prot · FU0944 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 9 innevarande månad. § 2 Herr lalmannen meddelade att iNorrköping enligt till kammaren inkommet läkarintyg vore sjukskriven undertiden . i bevUjades erforderligledighet från riksdagsgöromålen. § 3 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj:ts propositioner nr 27 tUl konsilulionsutskotlet, nr 28 tUlskatteutskotlel, nr 3 1 och 38 tUl utbildningsutskottet, nr 48 tiUcivUutskottet, nr 49 lUl socialutskottet saml nr 110 lUl försvarsutskottet. § 4 Föredrogs och hänvisades motionernanr 12261228 till socialförsäkringsutskotlel, motionerna nr 1229-1233 lUlsocialutskottet och motionen nr 1234 lUl utrikesutskottet. § 5 Föredrogs och bifölls inlerpellationsframslällmngennr 76. Ersättning ur dödsbo för viss vård § 6 Ersättning ur dödsbo för viss vård Föredrogs lagutskottets betänkande nr 1 i anledning avmotion om ersättning ur dödsbo för viss värd. Jag har tiUsammans med avgivitetl särskilt yttrande vid behandlingen i lagutskottet av frågan om ersättningur dödsbo för viss vård. Det är en fräga som har behandlals lidigare iriksdagen och som framför aUl berör en grupp av kvinnor, de s. k.hemmadöllrarna, dvs. ogifta kvinnor som vårdal föräldrar och anhöriga och somvid dessas bortgång kan stäUas mför ekonomiska svårigheter och även andrasvårigheler när del gäller arbete och rehabilitering. De här kvinnorna bor ofta pä landsbygden och lUlhör delysta i landet, men de gör goda arbetsinsatser och avlastar samhället storakostnader genom den vård som de ger ät gamla människor. De är en grupp som blUaUt fåtahgare, men det gör inte vårt ansvar för dem mindre. Vi engagerar oss sämycket och med all rätt för minoriteter av olika slag, kanske i synnerhet utomlands. Vi mäsle givelvis också Ersättning ur dödsbo för viss vård engageraoss för de minoriteter som vi har i vårl eget samhälle. Det kan ocksä vara andra kategorier av människor som vidanhörigas och närståendes dödsfall ställs inför svårigheter. Det kan varahusföre-sländarinnor liU exempel. Del är mänga tragedier som döljer sig bakomde här människorna och deras situation. Första lagutskottet sade 1969 alt man fann motion synnerligen behjärtansvärd, men man menade all problemelinle kunde lösas lagstiftningsvägen. Detsamma säger lagutskottet i del härföreliggande belänkandet. och jag är av samma uppfattning i vårtyttrande. Alt man inle kan lösa det lagstiftningsvägen beror framför allt påatt förhåUandena kan vara så olika i olika fall, all det försvårar en enhetlig lösning,och även på den omständigheten att en lagstiftning inle kan hell elimineramöjlighelerna tUl tvist i sädana här fall. Det firms vissa möjligheter tUl hjälp och del sägerutskottet ocksä i sitt betänkande framför alll genom kommunerna där man kanvända sig lUl socialnämnderna för rådgivning över huvud taget. Även genom densociala hemhjälpen har möjligheterna tUl ersättning ökal. För en del människorfinns naturligtvis även möjligheler lill förtidspensionering enligl fjolåretsriksdagsbeslut. Man kan också ställa förväntningar på att skallse UU all dessa människor fär en trygghet. Det är naturligtvis ocksä nödvändigt med upplysning ochinformation om angelägenheten av att varje individ skyddar sig själv genomanställningsavtal, och det torde inle heller vara uteslutet att man genomåtgärder på det ena eller andra rättsområdet förbättrar dessa människorsrättsUga situation. I varje fall mäste frägan uppmärksammas och håUas levande.I kommuner och samhälle mäste vi se vårl ansvar för denna grupp av människor,därför all den är mycket illa ställd och på elt mycket påtagligt säll behöversamhällels stöd. Jag beralt få yrka bifall tUl utskottets hemställan. HenWIKLUND i (fp): Jag finner anledning att nägol kommentera ochunderstryka vad utskottet har sagt i denna fräga. Det är, såsom , aUtjämt inte direkt ovanligt att hushållerskor, husföreståndarinnor,hemmadötlrar och andra personer i liknande slällning arbelar med hemvårdandeuppgifler i t. ex. en ensamsläende mans hem ulan att del föreUgger någoltjänsteavtal, som reglerar löneförmånerna. De har mat och husrum och kanskefickpengar, men förmånerna är i övrigl helt oreglerade. Vid dödsfall kan man tycka alt del vore rimligt all sädanagrupper fick kompensaiion för sina arbetsinsatser genom att i särskUd ordningfå del av boets behållning, om del nu finns nägra tUlgängar. iFalköping motion tar sikte just pä della problem med yrkande om ändring avärvdabalken i syfle all pä något sätt komma de här människorna lUl hjälp. Delär etl synnerligen behjärtansvärl yrkande, såsom försia ulskottet tidigareformulerat saken i samband med att den här frägan tagits upp i moiioner 1964,1966 och 1969. Ersättning ur dödsbo för viss värd betonaruttryckligen det stora värdet bäde för samhällel och för den Nr 44 enskUde somden här åsyftade gruppen värdgivares insatser innebär. Men, herr talman, redan svårigheterna att avgränsa ochbeskriva den grupp del här gäller i enkla och pregnanta och därförjuridiskt acceptabla termer gör del omöjligl att genom civUrällsUg lagstiftningtUlgodose de spörsmål som åter aktuaUserats. Redan all söka mäta problemelsstorlek har jusl pä grund av definilionssvårighelerna visat sig varabesvärligt. har lidigare pekat pä att de huvudsakligavägarna alt ge stöd och rimlig uppmärksamhet ål de kategorier hemarbelande detnu rör sig om är av socialpolitisk eUer av arbetsmarknadspolitisk karakiär. a. främja tUlkomsten av arbetsavtal. Jag vUl, herr talman, därvidlagsärskill peka pä det cirkulär som utfärdades och som aUriäml borde kunnaspela en viss roll dä del gäller all fä tUl stånd arbetsavtal. Jag tycker attdetta cirkulär skulle pä nägol lämpligt sätt bringas i erinran. Jag ber all fähänvisa liU utskottets betänkande, där cirkuläret är återgivet i dess helhetmitt på s. 4. Som nämnde har den s. k. uppsökandeverksamhelen genom socialnämnderna enligt senare ändring i socialhjälpslagenkommii tUl, och den kan möjligen ocksä spela en roll liknande den som del härcirkuläret avses spela. Statsbidraget tUl kommunernas kostnader för hemhjälp ären ytterUgare åtgärd av viss betydelse i sammanhanget. Bidraget avser ju allunderlälta för kommunerna all lämna ersättning äl vårdare av gammal eUerhandikappad anförvant. Ocksä andra lagulskollel har 1966, 1967, 1968 och 1970behandlal motioner om särskilt slöd lUl de s. k. hemmadöttrarna men ulan allvUja negligera problemet nödgals avvisa tanken pä en särbehandling isocialpolitiskt avseende av denna grapp. Lagulskollel konstaterar i sitt betänkande all denkategori som motionären avser inle utgör "nägon enhetlig eUer klarlavgränsbar grupp. Del kan vara vuxna barn som bott kvar hemma eller kvinnor somträtt i husmors ställe och under äktenskapsUknande former handhaft skötseln avhemmet. FörhåUandena kan ocksä inom varje sädan grupp vara helt olikartade, bl.a. med avseende pä arbetsinsatsens omfattning, ersältning, arbetsgivarens ocharbetstagarens ekonomi, de personliga relationerna mellan dessa samtbeträffande arbetstagarens rätt tUl kvarlåtenskap efler den avlidne." Genom en ändring av , om den vägen voreframkomlig, löser man för övrigl inte annal än delvis del problem vi nu lalarom, nämligen endasl de fall där relationen mellan vårdaren och den vårdadebryls tiU följd av dödsfaU och det finns tUlgångar i boet. Etl definitivtavklippande av en sädan kanske långvarig och personligl präglad relation kandock ske på mänga andra sätt, kanske främsl genom all den vårdade mäste beredaslångtidsvård men naturiiglvis ocksä av en rad andra orsaker. Problemen är för övrigt ofta inle bara av ekonomisk natur.De åtgärder som påkaUas kan gäUa arbetsanskaffning, medicinsk värd ochbehandling, arbetsvärd eller annan form av rehabiUlering, personligrådgivning eUer aUmänl kurativa insatser. Lösningen av dessa ofta Nr 44 trängande hjälpbehov kan såledessökas pä olika vägar. Onsdaeenden enlighet med vad i andrasammanhang uttalat i första hand 17 mars197 1 höra prövas de möjligheter somarbetsmarknadspolitiken erbjuder. -------------------- Slutligen vill jag, herr talman,liksom utskottet hänvisa tUl KSA- trsattnmgur doas- utredningen. sade att det finns en förhoppning omatt bo for VISS värd skulle kunna bidra tUl att lösa den här gruppens Vi har i utskottet fått den upplysningen att KSA-utredningenhar ett direkt uppdrag härvidlag, så man kan kanske inte bara knyta enförhoppning tUl den utredningen. Sedan är ju nästa sleg att ett förslag kankomma att läggas fram av denna utredning. Hur det därefter kan bli med beslut ienlighet med ett sådant förslag är också en annan fråga. Jag yrkarbifall till utskottets enhälliga betänkande. i (c); Det är inte min avsikt att förlänga debatiennämnvärt, men jag tycker att det finns anledning för mig som motionär attändock ta till orda. Utskottet är välvUUgt i sin skrivning, vUket jag tacksamtnoterar, men utskottet har tydligen missförstått rrun motion. Här är inte frågaom att jag kräver något socialt stöd liU ifrågavarande kategori människor, utanvad jag viU är att det skaU finnas möjligheter för dem som har haft vårdnadenav sina föräldrar eller andra anförvanter att göra sina ersättningsanspråkgällande, att de skall ha stöd i för att kunna få sin rätttillgodosedd. Tyvärr är det pä del sättet att om vederbörande skall erhållanägon ersättning skall han eUer hon kunna styrka att det föreUgger eltregelrätt avtal eller all vederbörande tagil anställning i den tron altersältning skall utgå. Del skall med andra ord finnas slöd i avtal eller dyliktför ersättningsanspråken. Erfarenheter av möjligheterna att driva ärendel Ullprocess ger vid handen all utgången är synnerligen oviss och det hela psykisklpåfrestande. Därför avstår mänga frän all göra sina anspråk gällande. Debetraktar er.sällningarna som nådegåvor från arvingarnas sida. Jag skulle i detta sammanhang också vilja vitsorda att delmänga gånger är sä alt dödsbodelägarna kommer överens del är inte alladödsbon som inle värdesätter anförvanternas arbeie, utan man kommer överens omall den som hafl vårdnaden av den avUdne före hans bortgång skall haersättning. Bouppteckningen inlämnas därpå till rätten, och vad händer? Jo, dåsäger vederbörande tingsnotarie, som granskat bouppteckningen; Detla kan viinte gä med pä, ly del föreligger ingel avtal. Följaktligen blir dödsboettvingat betala arvskatt på vårdnadsersättningen. Sedan kan del hända alt densom lar emot dessa pengar bUr skyldig att betala inkomstskatt. Jag förstår att del inte tjänar något lillatt yrka bifaU till motionen, men jag vUl dock ha anfört all min begäran endasl är en hemställan om etl tUlägg i som gör det möjligt alt i dödsbon där det finns pengar och medel skall den som hafl hand om den avlidne före dennes bortgång fä möjUghet att göra sin räll gällande med slöd av 14 bestämmelser. Jag uppfattningen all det borde finnasmöjligheler att i införa en dylik bestämmelse. "Har Nr 44 familjemedlem,hushållerska eller annan den avlidne närstående person den underen tid av minst ell är utfört arbete för den avUdnes räkning utan j7 jyits 191 \ alt haerhållit skälig ersättning för sitt arbeie må vederbörande av boets behållrung innan skifte företagils erhålla skälig ersättning för futfört ''ändring t arbete," Hade man en sådan bestämmelse skulle mänga tragedier jordabalken undvikas. Överläggningenvar härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 7 Viss ändring i jordabalken Föredrogs lagutskottets betänkandenr 2 i anledning av motion om viss ändring i jordabalken. Hen TOBÉ (fp): Detla ärende stod ju pä kammarensföredragningsUsta . Jag har alltså haft tid på mig attfundera om jag över huvud tagel skulle säga nägol, men jag lycker att jag somyrkesman måste ta lUl orda i denna fräga, när nu utskottet haft sä Utetförsläelse för motionen. Gränsbestämningsregler finns ijorddelningslagen. De stär uppdelade i regler som gäUer i laga ordning beslämdagränser och i icke laga ordning bestämda gränser. När vi gjorde ombestämmelserna för fastighelsbUdrung vid förra årets vårriksdag, vilka träder ikraft med jordabalken, förklarades att ifastighelsbild-ningslagen endast skulle finnas de processueUa reglerna, medande materiella reglerna om hur man bestämmer gränser av olika slag skulle stå ijordabalken. Jag går inte in på förhistorien i detalj. Den är så utförUgtredovisad i beiänkandel alt jag inle behöver göra det. Slutresultatet av del hela blev emellerlid attfastighetsbUdningslagen följde de uppgjorda spelreglerna och log in deprocessueUa reglerna. Jordabalken däremot ser nu ut så att i 1 kap. 3 § stårdel om de i laga ordning beslämda gränserna och i 4 § om de icke i laga ordningbeslämda gränserna men med ett myckel vikligt undantag. De hundratusentalsavsöndringar som grundar sig pä överlåtelser är hänförda tUlpromulgationslagens 17 §. Motiveringen lUl alt man har gjort sä är att man förjordabalken hade vissa redaktionella principer som gick ul på alt i balken baraskall regleras sådana förhållanden som kan förekomma nu och liUpromulgalionslagen skulle hänföras sådant som gäUer äldre förhållanden. Men hur är det egentligen med det? 1 1 kap. 3 §, somhandlar om de i laga ordning bestämda gränserna, skall man behandla de gränsersom är beslämda enligt regler som fanns pä 1600-lalet med häradssyn, enUgt1700-talels storskiftesförfattningar och 1800-talets författningar omenskifle och laga skifte - regler som är tillämpliga på idel äldre Viss ändring i jordabalken 1 1 kap, 4 § första styckei föreskrivs angående de icke ilaga ordning bestämda gränserna att där gäller de rå och rör eller andra märkensom av ålder anses utmärka gränsen. Del är hämlal och komprimerat ur nu gällande1734 ärs lag, jordabalken 12:3, där del stär: " gälle de rå och rör,som av ålder varit---- . Finnas ej rå och rör; have då gamle gärdesgårdar,berg, och forne stenrösen, diken, häckar, eller annat märke vitsord, där de avålder för laga skiUnad håUne blivit." Dessa kärnfriska regler har alltså komprimerats, men närskaU de dä användas? Såvitt jag förstår kommer de endast till användning förgränser för enstaka hemman och byar som inte i senare tid har varil föremål förnågon gränsbestämning. Sädana gränser kan inte uppkomma efter jordabalkensikraftträdande, men här reglerar man aUlsä hur de skall bestämmas. Man har gällifrån den redaktioneUa principen. Det finns ett enda fall där man kan reglera sådant somskett efter jordabalkens ikraftträdande. Det gäller det som stär i andrastycket, och det är närmast skrattretande sä som del nu har blivit rumphugget iden senaste departementsbehandlingen. Stycket handlar om gränser för fastighetsom tUlkommit genom expropriation eller motsvarande, Sädan gräns tUlkommernumera under avstyckningsliknande former men är formellt sett inte att räknatill i laga ordning bestämda. Trots mängärig praktik har jag aldrig träffat päbesiämmande av sädan gräns, och jag vUl ifrågasätta om det någonsin harförekommit. Det kanske är för mycket att säga det, men det torde vara myckelsällsynt. Däremot har jag träffat på äldre exproprialioner,tillkomna på liknande säll som avsöndringar. De skall bestämmas enligt jordabalken,men avsöndringar, alltså det överväldigande flertalet av dessa gränser av dentypen, är hänförda lUl promulgalionslagen, Beslämmelserna i promulgationslagens 17 §, som behandlaravsönd-ringarnas gränser, är identiska med det materieUa innehållet i det andrastycket om expropriationsgränserna, men av missriktad redaktionellklåfingrighet har de inte fält stå kvar i I kap. utan har förts över tiUpromulgalionslagen, trots att lagberedningen och det första departementsförslagethade tagit med dem i själva balken. Jordabalken är ett fint lagverk, utarbetat av våra pådella område mesl framstående jurister. Dit räknar jag också några av dedepartementsjurister som hälUt pä med arbetet. Trots aU den sakkunskap somligger tUl grund för jordabalken blev den i alla fall bättre pä de tio är somman höll på med att granska det andra förslaget av är 1960, och mycket avförbättringen kom tiU genom de remissvar som olika myndigheter avgav folk somvisste hur det gick till i livets och fastigheternas oUka skiften. Den här stympningen av 1 kap. 4 § har däremot skett utanmedverkan från någon remissinstans, åiminstone inte någon som är redovisad. Detär då uppseendeväckande och föga generöst handlat av utskottet att interemittera motionen lUl nägra sakkunniga instanser. Jag är övertygad om att dehade gett mig rätt. Jag har talat bäde med lagkloka domare och med rättslärdavetenskapare, och de håller före att jordabalken i det här avseendet ärolämpligt disponerad. Jag håller före att den redaktionella principen om gammaltoch nytt inte strikt har följts vid utformningen av jordabalken. Dessutom ärprincipen som sädan ytterst betänklig. Så länge som jordabalken finns - och lätoss säga att den skall leva elt par hundra är, som den gamla jordabalken gjorde skaU man alltså tiUämpa materieUa regler i promulgalionslagen jämsides medmateriella regler i själva balken. Det är opraktiskt om inte annat. Men om mannu kan advocera att den lösning som skett belräffande de bestämmelser, som jagpåtalat i min moiion, följer den här sakrosankta redaklionsprincipen, anser jagalt sädana principer skaU överges då de leder tUl olämpliga och opraktiskaresullal och när detla blir päpekal i moiioner. Jag ber att få betyga kammaren - ochjustitiedeparlemenlel också, för den delen - alt min aktion i det här ärendelenbart har tUlkommit för att göra jordabalken ännu bällre än den är.Självfallei tänker jag inte i det uppkomna läget, mot ett hell oförståendelagutskott, yrka bifall lill motionen. Jag har alltså, herr lalman, ingetyrkande. Viss ändring i Jordabalken Hen i (fp); Helt oförstående ärväl ändå inte utskottet. Vi har låtit göra en mycket utförlig föredragningrörande motionen och har sedan ocksä i betänkandet givit en utförUg redovisningav motionsyrkandets närmare innebörd ur olika synpunkter och dess tidigarehandläggning. Det rör sig ju, som kammarens ledamöter lätt kan övertygasig om, om det i och för sig inte oviktiga spörsmålet huruvida vissabeslämmelser skall vara placerade i jordabalken eller om de skall finnas i desspromulgationslag ett lagsliftningskomplex som antogs och träder ikraft försl . Den i molionen upptagna frägan prövades redanunder riksdagsbehandlingen av della komplex. En omredigering eller omplacering av bestämmelserna skullekunna ha en viss betydelse för lagtillämpningen, det inser säkert ävenulskottet. Men tiUämparna av denna lagsliflning är oflast ytterst kvalificeradespecialister, och därtUl utges och har redan utgivits lagkommenlarer medframstående experter som författare. Vi har alldeles lyssnat tUl en sådanframstående expert på den här lagstiftningen. Vad som stär i promulgalionslagenblir därför säkert lika uppmärksammat vid lagtUlämp-ningen som vad som stär ijordabalken. 1 ulskottet dryftade vi ingäende en remiss av molionen tUllämpliga instanser, men sade oss att en remiss av ett ändringsyrkande rörandeen lagstiftning, när del har den här karaktären och lagsliflningen ännu intehar trätt i kraft, knappast kunde anses behövlig eller lämplig. Det är ju inlefräga om en Mändring i lagstiftningen utan om en redaktionell ändring. Detta är, herr lalman, våra motivför att avstyrka motionen. Jag yrkar bifall liU utskottels hemställan. HerrTOBE(fp): > När man som motiv för ett avstyrkande anföratt lagen inte trätt i kraft , vill jag säga att det aldrig skuUe falla migin att försöka göra en sädan här ändring i en lag som har trätt i krafl. Men vihar ju ett är pä oss att göra denna UUa ändring. Det är inte fräga om att ändra eltenda ord. Det är fråga om alt flytta en paragraf från promulgalionslagen och geden en större tyngd genom att föra in den i balken. Jag tycker verkligen skall försöka rätta till ett misstag som har begåtts under utredigeringen islutomgången. Att lagen inte trätt i kraft anser jag aUlsä inte vara något skälalls. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 8 Översyn av bouppteckningsplikten Föredrogs lagutskottets belänkandenr 3 i anledning av motion om översyn av bouppteckningspUkten. I motionen nr 56 av hemställdes att i skrivelse tUl Kungl. Maj:l skulleanhålla om översyn av bouppleckningsplikten i syfte att fä tUl stånd enförenkling och uppmjukning av densamma i enlighet med vad i motionen anförts. Utskottet hemställde att motionennr 56 inte föranledde nägon åtgärd. Reservation hade avgivils av herrarSvanström (c), () och () samt (), vilka ansettatt utskottet bort hemställa, att i anledning av molionen nr 56 skulle iskrivelse tiU Kungl. Maj:t anhåUa om ulredning rörande viss uppmjukning avbouppteckningsplikten i enUghet med vad reservanterna anfört. i (c): I anslutning tUl behandlingen avlagutskottets betänkande nr 3 vill jag i korthet anföra några synpunkter. Ulskottsmajoriteten har inte funnit skäl alt bifallamolionen 56, syftande tUl all skulle ge tUl känna önskvärdheten av enöversyn av bouppleckningspliklen i syfle all få till stånd en förenkling ochuppmjukning av bouppleckningsskyldighelen i sådana fall där den avlidnestUlgängar är sä ringa att icke boets tUlgängar täcker dess skulder. Enligt bestämmelser skall bouppteckning efleravliden alltid upprättas och inges liU rällen, I mänga fall synes inte någrabärande skäl tala för att man skall upprätta bouppteckning. Jag avser dånärmast de faU där den avlidne är medellös eller i del närmaste medellös ochutan kända arvingar eller då del gäller ett avlidet bam som icke efterlämnatnägra tUlgångar och vars föräldrar är i livet, 1 sådana och Uknande fall bordebouppteckningen kunna ersättas med en skriftlig anmälan rätten, som i sintur får avgöra huruvida en fullständig bouppteckning är nödvändig. Blankettenmed uppgifter kunde undertecknas under edlig förpliktelse av någon tUl denbortgångne närstående, som är väl förtrogen med vad som efterlämnats. Likasåskulle man kunna länka sig all denna skriftliga förbindelse, som skall inlämnastill rätten, skulle undertecknas av en eUer tvä personer. Genom ell dylikt förfarande skulle man bespara dödsboet extra koslnaderoch bespara tingsrätten arbete och därmed även kostnader, Utskottsmajoriteten anser Uksom försia lagutskottet, närdetta tidigare behandlat Ukalydande moiioner, att några särskildaomständigheter ej kan förebringas som kan giva skäl till en ändring avbouppteckningsplikten. Man gör gällande att ifrågavarande bouppteckningar iallmänhet fordrar föga omfattande uiredningar och ofta kunde avfattas jämliktförefintliga blankettformulär och det kunde antagas att det ifrågasatta förfarandeti många fall ej skulle medföra någon egentlig förenkling. Detta resonemang är inte helt med sanningenöverensstämmande. Det är nog sä riktigt att det finns tryckta blanketter atttUlgå som hjälp vid upprättandel av bouppteckningar, men det är kanske inte detväsentliga i sammanhanget. Det är ju sä att två gode män skaU uppteckna boetstiUgångar och skulder, och dödsbodelägarna skall kaUas, vUket ofla sker irekommenderade försändelser. Det här förfarandet skaU tillämpas oavsett om denavlidne är medeUös eller ej, om boets tillgångar räcker lUl för täckandel avdess skulder. Det bör i sädana fall, när den avUdne är medellös eller när t,ex, ett bam avlider och egentUgen inte efterlämnar nägra tiUgångar, kunna räckamed att man till rätlen inkommer med en anmälan, och denna anmälan kan ske påett enkelt formulär under edlig förpliktelse. Man skulle därmed kunna bespara rätten mycket arbete. Denbehöver inte göra några egentliga utredningar om ett sådant här förfarandeskulle tUlämpas, Givetvis fick rätten förlila sig pä att de uppgifter, som ärlämnade under edlig förpliktelse, överensstämmer med verkliga förhållandet.Det får rätten även göra när del gäller uppgifler i inlämnade bouppteckningar. är del på det sättet att inregistrering av enbouppteckning kräver lika mycket arbete oavsell om dödsboetstUlgångar är av den storleksordning att arvsskatt utgår eller ej. Jag tror -och detta har jag fält styrkt genom samtal som jag haft med tjänstemän påtingsrätterna - alt för lingsrälterna skulle del vara en besparing av arbete,om etl sådanl här förfarande kunde fä tUlämpas,