prot · FU0987 · 1971-12-31 00:00:00 — Utskottet skriver på s, 18 1 betänkandet fötiande: "Förutom de uppenbara olägenheterna för de enskUda riksdagsledamö terna ----- kan även i detta sammanhang framhållas svårigheterna att få entillfredsställande redovisning i massmedia av en stor mängd ochkoncentrerat behandlade frågor av allmänt intresse," Utskottet drar häravföljande slutsats: "Angivna förhållande är enligtutskottet otillfredsställande. Det är därför av stor vikt att undersöka vilkamöjligheter som står till buds för att åstadkomma en jämnare belastning iriksdagsarbetet. Det torde enligt utskottet kunna förutsättas attgrundlagberedningen kommer att ägna hithörande spörsmål erforderliguppmärksamhet under sitt fortsatta arbete." 1 avvaktan på en eventuellnyordning från grundlagberedningens sida måste emellertid enligt minmening kräva att regeringen planerar sitt arbete på sådant sätt att dennaanhopning av propositioner till kan undvikas. Så långt är alltså utskottetglädjande nog helt enigt. Utskottet skriver vidare, också i full enighet, attdet kunnat ifrågasättas om viljeyttringar alltid har blivitvederbörligen beaktade, men detta har inte i och för sig föranlett någotsärskilt uttalande av utskottet, I ett särskilt yttrande av herrAhlmark och mig har vi tagit fram ett exempel på en riksdagsskrivelse, somenligt vår mening inte har blivit vederbörligen beaktad. Det gäller riksdagenskrav på en utredning om rökningen, där regeringen trots viljeyttringar frånriksdagen både 1968 och 1970 ansåg sig kunna meddela attfrågan om en speciell tobaksutredning nu var utagerad. Även om det i speciellafall kan vara försvarbart av regeringen att inte tUlsätta en begärd utredningmåste detta dock vara undantag, och vi kan inte i detta fall se att det finnsnågra speciella, sakliga skäl för att låta bli att tillsätta den av riksdagenbegärda utredningen. Rent principiellt vUl jag säga, att eftersom jui så hög grad måste låta sina meningsyttringar ta formen av utredningskrav, såmåste det vara ett rimligt krav på en god administrativ praxis att dessautredningar också kommer till stånd. Naturligtvis är det för den politiskaoppositionen av särskild betydelse att man tillämpar en sådan praxis, och motden bakgrunden blev jag ganska förvånad över de synpunkter som företrädaren fördet största oppositionspartiet hade på denna punkt. Jag tycker nog att han varväl lakonisk. YtterUgare en punkt som berör ställning ochrättigheter är Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. reservationenD, som rör ett beslut av Kungl, om en begränsning i ämbetsverkens rätt attutfärda tUlämpningsföreskrifter, Vi anser att beslutet om en generellunderställningsplikt skulle ha förelagts , inte minst med hänsyn tillfrågans vikt. Det gemensamma för de påpekanden som jag här har refererattill både de påpekanden gjort i full enighet och denreservation och det särskilda yttrande som jag här har berört är att de gäUerriksdagens handlingsmöjligheter. Det är inte legaliteten i handlandet som harifrågasatts utan den administrativa praxis som har tUlämpats och som i de avmig här berörda fallen missgynnat . Jag tror att det bör vara enhuvuduppgift för att genom sin granskning avstatsrådsprotokollen beivra sådan administrativ praxis inom kanslihuset sommissgynnar . Jag hoppas, herr talman, att vi i enighet skall kunnalåta den principen vara vägledande för det nya dechargearbetet. HerrHERNELIUS (m): Innan jag går in på vad som är syftet med min återkomst italarstolen, nämligen reservationen A, skall jag bara tiU säga atthan kanske hörde litet slarvigt vad jag sade. Jag sade "magert om armaroch hals". Det är en viss skillnad. skall jag emellertid gå in på reservationen A. Jag beratt få hänvisa till vad som där anförs. Det är i korthet följande: Underförarbetena tUl gällande fullmaktslag var man överens om att prisreglering vidsidan av krigs- och krigsfarefallen förutsätter ett påtagligt krisläge medotvetydig fara för en inflationistisk prisstegring. Man underströk också i sådana här sammanhang i första hand borde tillgripa generellt verkandemedel av finans- och penningpolitisk karaktär men att prisreglering vid sidanav dessa var av betydelse. , när valrörelsen började komma in i ettminst sagt intensivt skede, kom då med stöd av denna fullmakt en kungörelse ompartiellt prisstopp. försäkrade emellertid regeringsledamöter ikommentarer tUl just detta att den aUmänna ekonomin utvecklats på etttUlfredsstäUande sätt. Men om så hade varit fallet hade ju förutsättningar fören tiUämpning av kungörelsen inte förelegat. Det hela blev knappast bättre avatt statsminister i ett inlägg i TV helt öppet förklarade:" Vi kan inte uteslutande gå på uttalanden i förarbetena till lagen,utredningar, I propositioner, som skrevs för 1 och som gälldeegentligen en annan situation, nämligen prisreglering som ett varaktigt inslagi den ekonomiska politiken." Jo, det får man nog göra, man får nog gåtillbaka tiU förarbetena när det gäller att bedöma vUka fullmakter man harenligt en given lag. Man kan inte, som skedde i det uttalandet och också iandra, vifta bort det med att det här blir fråga om en poUtisk tolkning somriksdagen sedan får göra och inte något annat. Ett sådant försök att rida påtvå hästar på en gång att dels säga att ekonomin är tUlfredsstäUande, delssäga att den är så dålig att vi med hjälp av denna specialregel måste införaett prisstopp är icke överensstämmande med författningens anda och mening. HenPETTERSSON i (s): Nr 87 Den här frågan behandlade vi , varvidäven frågan Fredaeen den om lagligheten prövades; det var bl. a. bankoutskottet som hade det 14maj 1971 uppdraget. Det finns i handlingarna angivet att de farhågor, som herr ; Herneliushyser, att det skulle vara olagligt, torde vara ogrundade. Hen (): ning m.m. Som betonas ireservationen är det en viss skiUnad på att införa ett prisstopp och att upphävadetsamma när det väl har införts. Då har ju en administrativ apparat satts igång. ÅtskUliga personer har med anledning av detta prisstopp tvingats vidtadispositioner av olika slag, och en möjlighet tiU återgång för dessa finns iflertalet fall inte. Låt mig ta ett mycket enkelt exempel, herr talman! Omriksdagen skulle ge fullmakt åt regeringen att höja priserna på sprit ochregeringen höjde priset på brännvin med per butelj och riksdagenskulle pröva detta är det då troligt att skulleha stora möjligheter att ingripa utan att riskera regresskrav från någon somunder tiden konsumerat brännvin tiU det högre priset? Det väsentliga i denna fråga är det, att om regeringen åena sidan i valrörelsen säger att allt är bra med ekonomin, då kan den intesamtidigt åberopa förefintligheten av ett krisläge som skäl för ingrepp enligtlagar som är tillkomna för krislägen. Det är bakgrunden för anmärkningen ochden kvarstår. Hen (); Två områden växer mycket snabbt i betydelse ivår förvaltning. Det gäller den fysiska planeringen av våra markresurser, hurvi skall skydda miljön vid en tänkt industrialisering. Det gäller också detinternationella samarbetet, vårt ökande beroende av andra länder. I har vi granskat de områdenagenom att tränga in i och diskutera två centrala, konkreta faU, Frånfolkpartiets sida anser vi att de frågorna är oerhört viktiga. Den resigneradeton om dechargearbetet och dess resultat som anlade i början kanvi frän hberalt håU inte förstå. Vi anser det här vara viktigt, och därför harvi reserverat oss på den här punkten. Vad vi däremot anser i sakfrågan i de båda fallen haringen betydelse den här gången. I den ena frågan delar jag regeringens slutligabedömning: det gäller det nej tUl en lag mot s. k. krigspropaganda som tUl sluttvingades fram. I den andra frågan är jag personligen starkt kritisk motregeringens inställning - det gäller planerna på raffinaderi- och oljeindustripå Lysehalvön mitt på . Men vår inställning i sak bör den här gången inte spelanågon roll. Vad vi granskat vid dechargen gäller den formella ochadministrativa handläggningen av frågorna. Reservationen B handlar om planeringen av bl. a.kustområdena, hur man skaU skydda dem och hur man delvis skaU kunna använda demför vissa slag av industrier. Flera lagar reglerar handläggningen av sådanaplanfrågor. Två av dem viU jag här peka på. Byggnadslagenbestämmer reglerna för hur en stadsplan skall antas, 13 Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. hur den skall beslutas i en kommun och faststäUas avlänsstyrelse och ibland av regeringen. Miljöskyddslagen visar hur förorenandeindustri måste prövas bl. a. av och hur mankan överklaga koncessionsnämndens beslut hos regeringen. I båda dessa fall är alltså regeringen sista instans.Risken finns då naturligtvis att regeringen först tar ställning med anledningav den ena lagen så hårt att den sedan bundit sitt ställningstagande då ettärende enUgt den andra lagen kommer på dess bord. Det finns, såvitt jag vet,inga regler om hur man skall samordna behandlingen av ärenden som följerbyggnadslag och miljöskyddslag. Desto viktigare är därför att regeringen nu ide fall som kommer att forma en praxis handlar på ett rimligt sätt. Fallet är en av de viktigastelokaliseringsfrågor som en svensk regering har tagit ställning till. Det ärockså den hittUls största frågan för . Menregeringen har redan, långt innan koncessionsnämnden är klar med sitt utslag,bundit sig i ett bestämt ställningstagande. Regeringens kommuniké den 25november börjar så här: "Regeringen kommer att medgelokalisering tUl Lysehalvön av det av OK planerade oljeraffinaderiet." Då hade ännu inte OK lagt in sin ansökan tillkoncessionsnämnden. Det skedde först vid årets början. Därför hade heller ingainstanser tagit ställning i skrivelser till koncessionsnämnden. Det hardärefter, den här våren, skett från bl. a. och har ännu inte fattat sitt beslut och ärendet harföljaktligen ännu inte gått till Kungl. för ett eventueUt slutgiltigtavgörande. har vi genom koncessionsnämndens behandling av fråganfått fram ett antal viktiga fakta, som inte var kända då regeringen togställning. Vi har bl, a, fått veta att OK har tänkt sig att använda en olja meden svavelhalt på . Det betyder att varje timme skall raffinaderiet iluften spruta ut svaveldioxid; vid driftsstörningar kan mängden ökatill omkring svaveldioxid . Det betyder en allvarlig ökning avsvavelutsläppen på , och har i sin rerruss begärtatt svavelhalten i oljan skall skäras ned till hälften eller . Antag då, att OK inte godtar det kravet! Eller antag attkoncessionsnämnden skärper kravet ytterligare och medger högst en svavelhaltpå 1/för raffinaderiet och att OK inte går med på det! överklaga hos regeringen enligt § 6 i miljöskyddslagen vars andrastycke lyder så här: "Innebär den befarade olägenheten att ett stort antalmänniskor får sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade eller attbetydande förlust från naturvårdssynpunkt uppkommer eller att Uknande allmäntintresse skadas avsevärt, får verksamheten ej utövas. Konungen kan dock lämnatillstånd enligt denna lag, om verksamheten är av synnerlig betydelse förnäringslivet eller för orten eller eljest från aUmän synpunkt." Det betyder alltså att regeringen kan upphävakoncessionsnämndens beslut. Och eftersom regeringen i förväg bundit sig så hårti ett utomordentligt uppmärksammat stäUningstagande för OK-raffinaderiet, såkommer regeringen troligen att känna sig tvingad att mUdra eventueUa krav somOK upplever som oantagbara. Genom att fatta ett beslut i stadsplanefrågan1970 och då vidga beslutets innebörd i en hård plädering för ett raffinaderi påLysehalvön har man låst sig inför ett eventuellt överklagande 1971 motkoncessionsnämndens senare ställningstagande. På så sätt harkoncessionsnämndens prövning minskat i betydelse och målsättningen imiljöskyddslagen har svikits. Oavsett vilken inställning vi har i sak tiUOK-raffinaderiet så viU jag därför påstå att tidpunkten för regeringens beslutvar illa vald och står i strid med andan i den miljöskyddslag som riksdagenantog för några är sedan. Mot det här resonemanget kan man rikta två invändningar jag hoppas att utskottets socialdemokrater och centerpartister inte gör deteftersom båda invändningarna är ohållbara. För det första skulle man kunna säga att det varnödvändigt att fastställa stadsplanen för det här industriområdet innan mangick tUl koncessionsnämnden. Någon kan tiUägga att det bara gällde en stadsplanmen inget slutligt ställningstagande i frågan om raffinaderiet. Så är det inte. Formellt var det ett stadsplanebeslut.Reellt var det, som civilministern uttryckligt påpekade, ett avgörande som varmycket större och mer genomgripande. 1 regeringens kommuniké visar man att detgällde både raffinaderiet och öppnandet av ett nytt industriområde.Statsministern har t. o. m. gett detta avgörande karaktären av ett riksplanebeslut. Man behövde heller inte ha faststäUt stadsplanen för attge koncessionsnämnden möjlighet att behandla ärendet. Just nu har gått in tUl koncessionsnämnden med en ansökan om ett värmekraftverki Hogdalsområdet norr om . Men någon stadsplan för det området är intefaststäUd och inte ens, såvitt jag vet, antagen av kommunfullmäktige iStrömstad. har gjort en utredning i denhär saken och nått följande slutsats enligt en promemoria som jag fick i går.Jag citerar direkt ur den: "Medan gången i Hogdalsärendet varit den attkoncessionsansökan ingivits innan stadsplanen för området antagits avStrömstads kommunfullmäktige var förhållandet det motsatta iBrofjor-denärendet. Några bestämmelser som föreskriver att ärenden av dettaslag skall prövas av olika instanser i en viss tågordning finns ej och enligtvad uppger skulle således regeringen ha kunnat awaktakoncessionsnämndens prövning av Brofjordenärendet innan stadsplanen förindustriområdet på Lysehalvön faststäUdes." Man kunde alltså ha avvaktat koncessionsnämndensställningstagande. Enligt vår mening borde man ha gjort det för att inte iförväg binda sig i en fråga som man senare eventuellt skulle få pröva som besvärsinstansöver koncessionsnämnden. Den andra invändningen skulle vara att regeringen redanvisste allting i ärendet, att inga nya fakta kunde läggas på bordet. En bok somkom ut i går, "Fallet på osäkert vatten" avavdelningsdirektör vid statens planverk visar hur fel ettsådant påstående är. Går vi till koncessionsansökan, finner vi att man varken idebatten eller hos myndigheterna kände tiU den svavelhalt och desvaveldioxidutsläpp som skulle bli följden av det raffinaderi som OK planerade.Den debatten har främst pågått . Den fick infe påverka Granskning m' statsrådens ämbetsutövning m. m. Nr 87 regeringens beslut, eftersomregeringen vägrade att avvakta behandUngen Fredaeenden inför koncessionsnämnden. 14 mai1971 '8 finner därför att regeringen,och främst civilministern, handlagt --------- -_ ärendet om på ett frånadministrativ och principiell synpunkt Granskningav stats- g pg gtbör regeringen kritiseras, och jag beklagar att en majoritet i slår vakt om regeringenpå den här ning m. m. punkten. Hert i (m): Det torde vara en god regel vid alltbeslutsfattande att man först har alla nödvändiga papper på bordet innan mantar ställning i annat fall kan man i efterhand övenaskas av stora streck iräkningen, oförutsedda kostnader och många andra besvärligheter. Maj:ts behandling av Brofjordenfrågan frångickman denna kloka administrativa praxis. När regeringen den 27 november 1970fastställde det stadsplaneärende i LysekU som avsåg etablerandet av OKsoljeraffinaderi vid och som enligt den citeraderegeringskommunikén - realiter innebar medgivande tUllokalisering tUl Lysehalvön av det planerade raffinaderiet, hade man ännu intenågot utlåtande från eller från . Även om betydande naturvårds- och miljövärden står på spelär det klart att Kungl. Maj:t kan dispensera sig själv från koncessionsnämndensprövning och utlåtande och även från ett eventueUt förbud, bara det förhåUersig så, att den planerade verksamheten är av stor betydelse för näringsUvet,för orten eller sett från aUmän synpunkt. Regeringen tog följaktUgen saken iegna händer och hänvisade tiU att prövningen i efterhand enhgt vattenlagen ochmiljövårdslagen skulle precisera vilka krav på åtgärder som bör stäUas för attmotverka föroreningar från den planerade industriella verksamheten. Det är gottoch väl. Men dessa krav, om vUka man nu vet att de kommer att bU mycketomfattande, hade självfaUet varit värda att veta innan beslutet fattades. Dettaså mycket mer som bland andra institutioner på ett tidigtstadium i remissutlåtande avstyrkte stadsplaneförslaget. Också med hänsyn tilldet faktum att Brofjordenfrågan animerat en mycket engagerande miljövårdsdebatthade det varit välbetänkt att invänta koncessionsnämndens prövning. framhåller man visserligen att åtskilligtutredningsarbete återstår innan ett slutgiltigt stäUningstagande tillBrofjordenprojektet kan göras. Man menar att regeringskommunikén harformulerats endast som ett medgivande i princip till lokaUsering av detplanerade oljeraffinaderiet tUl . FormeUt skulle det endast varafråga om beslut i en till Kungl. Majts prövning understäUd stadsplanefråga. Attdet skulle röra sig om en sådan rent principiell och formell handläggning frånKungl. Majts sida jävas av den första meningen i regeringskommurukén av den 25november, som också jag viU citera: "Regeringen kommer att medgelokaUsering tiU Lysehalvön av det av OK planerade oljeraffinaderiet," Det synes mig vara klara verba rakt på sak. Det gäUer välom detta 16 ärende liksom det om prisstoppetatt en sak är att initiera en åtgärd och en helt annan sak att dra den tiUbaka, Här äruppenbarligen Kungl, så bunden vid projektet att det inte finns någon vägtUlbaka vad än koncessionsnämnden och kommer att anföra. Med detta, herr talman, har jag ytterligare velat motiveraatt vi från moderata samlingspartiet ställer oss bakom reservationen B. Hen i TroUhättan (s): Även jag vUl markera att det här gällerhandläggningen av Brofjordenärendet från regeringens sida. Det intressanta äratt man har ansett sig kunna rikta kritik bara på en enda punkt. Efter all denkritik som har förekommit utanför detta hus och med det engagemang motregeringens Brofjordenpolitik som har lagt , är det mycketintressant att nu konstatera att han bara på en punkt har ansett sig kunnaanföra kritik. Man har inte haft något att erinra ur juridisk synpunktmot handläggningen. Kritiken gäUer tidpunkten för beslutets fattande. Härhävdar att regeringen skulle ha inväntat koncessionsnämndensStäUningstagande. På denna linje har han lyckats få med sig en partikamrat inomkonstitutionsutskottet samt den moderate representanten . Övrigahar inte kunnat dela ens denna kritik mot regering3n. När jag lyssnade tUl fick jag ettintryck av att det var en ganska pliktskyldig uppslutning kring som han gjorde. Han ansåg det väl vara sin plikt somoppositionsman att stödja all den kritik som kan komma fram från annat håU motregeringen. Låt mig närmare ta upp synpunkter. Här villjag nog gärna säga att jag inte är beredd att diskutera på . Han förklarade i sitt anförande att man kan rikta två invändningar mothans resonemang men, tillade han, de är ohåUbara. Jag tror inte att skall avgöra argumentensvärde annat än ur sin egen synpunkt. Han skall inte försöka mästra kammarengenom att förklara på förhand att vissa argument är ohåUbara, Det torde denenskilde själv få avgöra. Men låtmig gå in på sakfrågan, och låt mig börja med tidsplanen här. Jag kan konstatera att den I juU 1969 antogstadsfuUmäktige i ett förslag tUl stadsplan för ett industriområde vidBrofjorden, Sjöbol-Humlekärrområdet. överlämnade länsstyrelseni detta förslag tUl Kungl. Maj t för prövning ochfastställelse. Sedan avgjordes detta stadsplaneärende av Kungl. den 27november 1970 jämlikt 26 § byggnadslagen. Möjligen hade jag kunnat tänka mig att man ikonstitutionsutskottet skuUe anmärkt på att det förflöt så mellan dentidpunkt då i O-län anhängiggjort ärendet och den tidpunkt då detblev föremål för konselj. Denna tidsutdräkt berodde emellertid på de grundligaundersökningar som företogs innan beslut fattades. Emellertid är att man avgjorde ärendet för fort. Då kommer in denna ytterligareprövning som han talar om. Här skullejag då vilja erinra om två saker. Den första är att vid Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. tidpunktenför stadsplaneärendets avgörande var ärendet anhängiggjort hos vattendomstolen.Målet gäUde kajer, sötvattensintag och avloppsutsläpp i havet. Som bekant företräds staten i sådana mål avkammarkollegiet. När stadsplanefrågan blev aktuell, begärde kammarkollegiet attmålet skulle förklaras vilande i avvaktan på utgången av stadsplaneärendet.Denna begäran villfors av . Två instanser, kammarkollegiet och , ansågsålunda att man skuUe invänta avgörandet av planärendet innan man tog upp detmål som var anhängiggjort hos domstolen. Det förefaUer mig helt omöjligt attregeringen då skuUe kunna förklara att detta var fel, att domstolen skuUe kunnaklara upp målet innan stadsplanen fastställts. Det andra gäller behandlingen inom koncessionsnämnden.Herr har rätt: när ärendet avgjordes var det inte föremål för någonprövning inom koncessionsnämnden. Man hade inte begärt något tillstånd avkoncessionsnämnden. Jag har antecknat vissa data. Jag vill erinra om attbeslutet fattades . sökte OK tillståndhos koncessionsnämnden. Men då bör man ha i minnet att vi fick enmiljöskyddslag som trädde i kraft den 1 juU 1969. OK hade före detåret fört ärendet till hälsovårdsnämnden i LysekU. Det finns en övergångsbestämmelse i denna lag, som säkertherr är väl förtrogen med, som gör att föroreningsfrågan, dvs, den somgäller avloppsutsläppet, kunde få Ugga kvar hos . För närvarandeär det endast frågan om luftföroreningar och buller som prövas inomkoncessionsnämnden. Övriga delar prövas inom . Att detta ärende kom att gå till koncessionsnämnden beroddepå OK, Man hade kunnat följa den gamla ordningen och låta ärendet gå tillhälsovårdsnämnden, och regeringsrätten, men man valde attåterkaUa ansökan hos hälsovårdsnämnden och i stället lägga in denna ansökan hoskoncessionsnämnden. Det förefaller mig helt omöjligt att kritisera regeringenför att den inte avvaktade ärendets behandling och avgörande inomkoncessionsnämnden. Regeringen visste ju inte ens om OK kommer att sökatillstånd hos koncessionsnämnden. Man får betrakta detta som ett stadsplaneärende. Menregeringen var helt medveten om att ärendet fick en fortsättning, att det fannsandra sidor som måste behandlas . Här har de två föregående talarna citerat ur den kommunikésom utfärdades . Jag skall inte trötta herr talmannen med attläsa upp samma passus, men jag vUl gärna fästa uppmärksamheten på ett annatuttalande. Det står "prövning enligt vattenlagen och miljöskyddslagenåterstår". Detta var regeringen medveten om. Det kan, som , bli så att frågan kommer tUlbaka tUl regeringen. Men det är väl heltnaturligt att med den behandUngsgång som vi har på detta område så blir det pådet sättet. Det finns ingen lagstiftning som preciserar vilka metoder man skaUanvända. Såvitt jag förstår är det också riktigt vad har berättatom . Visserligen får var och en stå för sina uppfattningar här jag har ingen anledning att betvivlade uppgifter som upplysningstjänsten har lämnat tUl men det ärklart att i och med att de har framförts här i talarstolen av såär det han som har lämnat dessa upplysningar tiU kammaren. Företaget har gått den vägen att man har sökt koncessionföre stadsplanen, men det finns ingen lagbestämmelse som säger att man måste gåden vägen, utan här kan man välja den ena eller den andra. Därför anser jag detvara felaktigt att på denna punkt rikta någon kritik mot regeringen. För min del har jag inget annat yrkande än det som herrGeorg redan har ställt, nämligen att betänkandet från konstitutionsutskottetskall läggas till handlingarna. Jag noterade också att inte hadenågot yrkande. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. HenAHLMARK (fp): Först bara ett litet påpekande till hur . Om jag säger att vissa argument är "ohållbara" så är detsjälvklart min egen bedömning att de är ohållbara. Det är inte att "mästrakammaren" att göra en sådan bedömning.