prot · FU0989 · 1971-12-31 00:00:00 — Därförär det enligt utskottets mening befogat att på sätt som föreslås ipropositionen införa en särskild bestämmelse om straff för kapning avluftfartyg. Utskottet är alltså helt enigt I denna fråga. Den punkt där våra meningar skiljer sig är hur lagteknikenskall byggas upp. Propositionen innebär att det lindrigare brottet kommer förstoch att det grövre brottet kommer som ett andra stycke I lagtexten. Vi reservanter anser emellertid att brottet olagaflygplanskapning regelmässigt är att betrakta som ett grovt brott och att detdärför är naturligt att det är det grova brottet som bör betraktas somnormalbrott. Vi har därför, med instämmande i lagrådets synpunkter, ansett attdet första stycket i lagtexten borde innefatta normalbrottet och då omfattafängelsestraff med lägst ett och högst . Vi ansluter oss därvid tUl denteknik som man i i övrigt använder när det gäUer mord, människorovoch olaga frihetsberövande. Vi tycker att det är paragrafer som man analogt kanjämföra med. Jag skulle också, herr talman,vilja säga att propositionens förslag är litet egendomligt även på det visetatt där särskUt anmärks att man, för att ett brott skall betraktas som grovt,genom detta skall ha framkallat fara för flera människoliv. I och för sigtycker jag att fara för ett människohv är tiUräckligt för att man skall anseatt brottet är grovt. Jag viU därför,_herr talman, yrka bifall tUl denreservation som är fogad till utskottets betänkande. FrökenMATTSON (s): Låt mig få stryka under vad sade från talarstolen: utskottet är helt enigt när det gällerprinciperna. Vi finner det angeläget att vårt land aktivt deltar i deansträngningar som gjorts på det internationella planet för att bekämpa de alltoftare förekommande kapningarna. Den föreliggande konventionen och denproposition som föreligger till kammarens bedömande är konkreta uttryck fördessa ansträngningar. Vi är däremot oeniga när det gäller lagtekniken. Det finnsingen skillnad när det gäller bedömningen av straffsatserna. Vi inom utskottsmajoritetenhar, i Ukhet med departementschefen, stannat för att man, när man skall föra indessa bestämmelser som en ny paragraf i 13 kap., Nr 89 logiskt bör följa de uppställningar som finns i förevarande kapitel av brottsbalken.Där sätts den lindrigare straffsatsen först och den grövre straffsatsen och de grövre brotten . Vi har ställt oss bakomdepartementschefens bedömande just därför Lagstiftningom j tycker att det finns andra brottsom det här kan jämställas med, kapning avluft- nämligen olaga tvång, rån ochsabotage. Vi är väl medvetna om att det fartyg, m.m. finns mycket som talar för en annanordning - den som lagrådet har förordat.Men med tanke på logUcen I uppställningen i 13 kap. I ochjämförelsen med brotten olaga tvång, rån och sabotage har utskottsmajoritetenstannat för att helt ställa sig bakom propositionen. Jag ber att med det anförda fä yrka bifalltill justitieutskottets betänkande nr 9 och avslag på den till betänkandetfogade reservationen. När fröken talar om logiken iuppbyggnaden av lagen skulle jag bara vUja framhålla att departementschefen proposition, som vi kommer att behandla litet senare här i kammaren och somgäller skärpta straff för olaga vapeninnehav, föreslår att man, med hänsyn tillbrottets allvarliga karaktär, lagtekniskt skall ta de grova brotten somnormalbrott och alltså börja med dem. Jag kan således med samma rätt som frökenMattson hävda att reservanternas förslag till lagteknisk uppbyggnad i vart fallstämmer med den logik som justitieministern förordar i propositionen om olagavapeninnehav. Dessutom tycker vi, som jag sade tidigare, att flygplanskapningär ett brott som med fuU rätt kan jämföras med mord, människorov och olagafrihetsberövande, där man använder samma lagteknik. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 9 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav föhande resultat: Ja - 161 100 Nej - 150 Punkterna 2 och 3 Kammarenbiföll vad utskottet I dessa punkter hemställt. § 29 Föredrogs justitieutskottets betänkanden; Nr 10 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition med förslagtUl lag om fortsatt giltighet av lagen (1969:36) om telefonavlyssning vidförundersökning angående grovt narkotikabrott m. m. Nr 11 i anledning av Kungl. Maj :ts proposition medförslag tUl lag om ändring i m. m. (ang. åtalsunderlåtelse m.m.) Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 30Vissa intemationella sanktioner Föredrogs utrikesutskottets betänkandenr 11 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om vissaInternationella sanktioner jämte motioner. Maj:t hade I proposition1971:77 dagtecknad under åberopande av utdrag avstatsrådsprotokoUet över justitieärenden och lagrådets protokoll föreslagitriksdagen att dels antaga vid propositionen fogat förslag till lag omvissa InternationeUa sanktioner, dels godkänna att Kungl. förordnade om tillämpning av3 §, 4 § 1, 3 och 4, 5-8 §§ samt 15 § den föreslagna lagen med anledning av deresolutioner som antagit i frågan om den 12 och 20november 1965, den 9 aprU och , och den 18 mars1970. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "I propositionen läggs fram förslag till lag om vissainternationella sanktioner. Den föreslagna lagen är avsedd att utgöragrundvalen för en tillämpning från svensk sida av resolutioner om icke-mUitärasanktioner som antas av säkerhetsråd. Lagen, som är avfullmaktskaraktär, ger Kungl. Maj:t befogenhet att meddela förbud i vissa ilagen angivna hänseenden i den mån det påkallas av ett bindande beslut eller enrekommendation av säkerhetsrådet. Maj:ts förordnande om tillämpning avlagen skall underställas prövning. De förfaranden som skall kunna förbjudas med stöd av denföreslagna lagen är I stort sett av samma slag som dem som omfattas av dennuvarande lagen om vissa sanktioner mot . En nyhet i förhåUande tillvad som gäUer enUgt Rliodesialagen är att Kungl. enligt den föreslagnalagen får möjUghet att för särskilda fall medge dispens från sanktionsförbud. Den föreslagna lagen avses träda I kraft den I juli 1971.Samtidigt upphävs Rhodesialagen. I propositionen hemställer Kungl. Maj:tvidare, att godkänner tillämpning av fullmaktslagen för genomförandeav de resolutioner om sanktioner mot som säkerhetsrådet harantagit." I motionen 1971:1432 av herrar och hadehemställts att vid behandlingen av propositionen 77 angående vissainternationella sanktioner beslutade dels att sanktioner utan hörande ficktillgripas efter beslut av och Inte enbart på grund avrekommendation från rådet, dels att I lagen Infördes uttrycklig föreskrift ommöjlighet till ersättning för enskilda vid förlust på grund av lagenstillämpning. I motionen 1971:1433 av herr tredjevice talmannen och i hade hemställts att riksdagenskulle besluta att samtycke skulle inhämtas innan beslutfattades om sanktioner, föranledda av rekommendation, att av statsmedel skulle kunna utgå ersättning tUl den somutan eget vållande åsamkats skada på grund av förbud enligt lagen om vissainternationella sanktioner. 1. att riksdagenmed avslag på motionerna 1971:1432 och 1971:1433 skulle antaga det vidpropositionen 1971:77 fogade förslaget till lag om vissa internationellasanktioner, 2. att riksdagenskulle godkänna att Kungl förordnade om tillämpning av 3 §, 4 § 1,3 och 4,5-8 §§ samt 15 § den föreslagna lagen med anledning av de resolutioner som FN;ssäkerhetsråd antagit i fråga om , den 9april och , och . Reservation hade avgivits av herrarDahlén (fp), (), (), i (c), (),Hernehus (m) och (), som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, att i anledning avmotionerna 1971:1432 och 1971:1433 dels skulle antaga det vid propositionen1971:77 fogade förslaget till lag om vissa internationella sanktioner, dels hosKungl. Maj:t skulle hemställa att Kungl. Maj:t höstsessionframlade förslag tlU ändrad lydelse av lagen i enlighet med vad reservanternaanfört i detta hänseende. HenHERNELIUS (m): Tillåt mig först att till föredragandestatsrådet uttrycka min tillfredsställelse över hans referat Ipropositionen av de ohka åsikter som har framkommit under förarbetena. Detförefaller mig som om propositionen är skriven på ett mycket objektivt sätt ochsom om det mesta av betydelse från olika ståndpunkter har kommit med. Detgläder mig så mycket mer att kunna ge denna komphmang tiU statsrådet bomsom jag inte är säker på att jag så ofta har tillfälle till det ehest. Eftersomjag också nu sysslar med detta ämne viU jag gärna säga att jag tycker mig idenna proposition ha funnit att juristen har haft övertaget över politikern,och det är också något att glädja sig över. Det är en tillfredsställelse som vikanske Inte upplever i samband med andra propositioner vid denna vårriksdag. Jag vill också uttrycka - och det är viktigare i sak - mintillfredsställelse över att vi får en FN-lag, att vi alltså har möjligheter attpå ett mera allmänt sätt bedöma ingripanden av det slag som kan bli föranleddaoch att vi slipper arbeta oss fram med en lagstiftning skapad för stunden ochför ögonblicket. Det är välkommet. En av lugn förberedd lagstiftning äralltid bättre än en Improviserad, kanske under psykos och tidspress. Vi harsett exempel pä det i denna kammare. Jag är också mycket glad över den form som regeringen harvalt för denna lags konstruktion med dess starka betonande av dispensrätten,vilket ger möjUgheter till ett lagande efter lägllgheten som kan vara viktig iett sådant här fall då man måste transformera InternationeUa uttalanden tillnationella åtgärder och då ohka omständigheter gör att det kan vara ganskabesvärhgt om man inte har tillfälle till en friare bedömning. Allt detta innebär emellertid Inte att man kan vara odelatnöjd med innehåUet i hela lagen. I vissa punkter utöver vad som nämnts i reservationenskulle jag vilja framföra en Uten stilla gensaga. Jag tycker t. ex. attstatsrådets ändring av kommittéförslaget - på den punkten är jag ju inte ojävig i fråga om godtrosförvärven är föga motiverad. Jag kan inte finna annat änatt det därest den tUlämpas kan komma att leda till onödiga rättsförluster förden enskUde. Och även om dispensvapnet där kan användas så är det i alla faUfråga om skador som inte behövt komma tUl stånd om man hade följt kommitténsförslag i den delen. Jag tycker också och det är en principieU anmärkning att det faktum att i en lagstiftning av denna karaktär tUlägger sigdomsrätt inte i sak men på papperet i fråga om utländska medborgare förhandhngar som dessa har begått utomlands, och som kanske inte är straffbaraenligt deras lags rättsregler men enligt vår, inte är särskilt lyckat. Viverkar ju själva mot sådana tendenser när det gäller annan lagstiftning. Jagerinrar om våra uttalanden beträffande viss amerikansk lag i samband medsjöfarten. Låt vara nu att inte möjliggör ett tillrättaförande avsådan utländsk medborgare svensk domstol, men det finns i alla fall ettinstitut i denna lagstiftning, nämligen awisning som dock kommer tUl stånd förbrott som utlänning har begått utomlands. Jag tycker Inte det är bra. Jagtycker det är principiellt felaktigt, även om jag medger att statsrådet imotiven har mjukat upp htet av kommittéförslaget i rätt riktning. Men de två huvudpunkterna som reservationen iutrikesutskottets betänkande främst gäller är frågan om medverkanoch frågan om ersättning I samband med sanktioner och åtgärder enligt dennalag. När en gång anslöt sig till betonades det frånflera håll, särskUt från dåvarande utrikesministern , att detta innebarett klart avsteg från neutraUtetspoUtUcen. Enligt skuUe Sverigekunna vara förpliktat att medverka med sanktioner. Det var alltså ett resultatav vår anslutning till FN. Detta skuUe även gälla om sanktionerna I frågainnebar avsteg från vår neutraUtetspoUtik. Motiveringen för att vi tog detta steg var ju, attstormaktsvetot ansågs omöjliggöra att vi på denna väg skulle bli inblandade Istormaktskonfhk-ter. Det var väl också riktigt på papperet, men utvecklingenhar ju senare visat attdetta inte höll. Genom att en av stormakterna, , inte annat än genom enbuffertregim blev ansluten till FN har stormaktsvetot I den ursprungliga enklalydelsen icke fungerat. Teoretiskt hade det t. o. m. kunnat tänkas att Sverigeskulle ha kunnat bli förpliktat att medverka i sanktioner mot , därestsådana beslutats av säkerhetsrådet och Intet stormaktsveto hade inlagts. Detvar väl knappast troligt att i ett sådant fall skulle ha inlagtett sådant veto. Men detta är, herr talman, lyckligtvis teori och inteverklighet. Det pekar dock på en liten svaghet i sanktionsvapnet, vilken börföranleda en viss observans när det gäller frågor om att sätta sanktioner ikraft. har reservanterna i utrikesutskottet accepterat attriksdagen icke obligatoriskt behöver höras i förväg när det gällerIkraftträdandet av sanktioner som är obligatoriska och som aUtså har ålagts ossav säkerhetsrådet. Däremot har meningarna delat sig om rekommendationer.Rekommendationer av säkerhetsrådet kan visserligen också bh föremål förstormaktsveto, men som mycket riktigt också påpekats i propositionen ärrekommendationerna ofta av en lösare karaktär. De är därjämte ibland tecken påatt det inte funnits någon fast viheyttring hos vederbörande organ eUer hosförslagsställarna, utan man har valt rekommendationens väg I stället för denobhgatoriska vägen därför att det kanske har rått en viss osäkerhet om mål ochmedel. har också handlat på olika sätt i samband medolika rekommendationer. De rekommendationer som beslöts i samband medKoreakriget behandlade på ett sätt, rekommendationer i samband medRhodesia behandlade på ett annat sätt. Reservanterna menar att borde i förväg hörasInnan beslut fattas om sanktioner som är rekommenderade. Det är många skäl fördenna ståndpunkt. Några finns återgivna i reservationen. Andra kan nämnas här,men jag skall Inte fördjupa mig i ämnet. De är också anförda ikommittébetänkandet. Ett av skälen är naturligtvis att sanktionerna över huvudtaget är av mycket genomgripande karaktär för den enskilde och för företag. Debör aUtså föregås av en ingående prövning, som bör vara såväl formell sommateriell formell i fråga om huruvida beslutet är fattat på rätt sätt iFörenta nationerna - det råder ibland en viss löslighet i den församlingen -och materiell i fråga om huruvida de överensstämmer med vad vi enligt svenskrätt kan föha. Jag tror inte att det hade varit någon större risk förtidsutdräkt, om man hade följt reservanterna på detta avsnitt. Vi skulle kanskeinte med samma snabbhet ha kunnat effektuera en rekommendation om sanktioner,men med tanke på hur långsamt det i själva verket gick för andra länder och förflertalet stater I samband med Rhodesiasanktionerna hade det väl Inte varitnågon riksolycka. Den andra stora invändning som reservanterna gör gäUerbehandhngen av ersättningsfrågorna. Reservanterna vill att det I självaFN-lagen skall införas ett stadgande som skapar möjlighet till ersättning förrättsförluster i samband med åtgärd som har föranletts äv sanktionerna. Dettahar tidigare avvisats av kommitténs majoritet och även av departementschefenoch utskottsmajoriteten. Man säger att det inte är nödvändigt med en sådan lag.Det står t. ex.: "Huruvida ett ingripande grundar sig på internationellrättsllgaåtaganden eller på en rent Internrättslig reglering som betingas enbart avhänsyn till nationella intressen bör således inte mverka på ersättningsfrågansbedömning." Jag tycker att det inte är riktigt rätt att resonera så,därför att den internationella solidaritet som kan föranleda betydandeekonomiska förluster I samband med en FN-sanktlon är något annorlunda än demera förutsebara åtgärder som kan Inträffa till följd av exempelvis ettprisstoppsbeslut. Det finns också många andra skäl att åberopa isammanhanget, och jag vill peka på att många remissinstanser h.ar särskiltstarkt tryckt på att det borde finnas en möjlighet tUl ersättning i sådana härfall. Frågan aktualiserades ju inte så mycket vid Italiensanktlonerna. När denkom upp i då, hade sanktionerna kvar att leva. Deupphävdes kort efteråt. I Rhodesiafallet är det egentligen bara ett endasvenskt företag, tror jag, som drabbats av större ekonomisk förlust, och någraanspråk på ersättning har inte ställts. Men det kan ju bh helt annorlunda närsanktioner av annat slag eller mot ett annat land kan komma till stånd. säger departementschefen, och utskottet understrykerdet, vilket jag noterar med tillfredsställelse, att Kungl. Maj:t I alla fallhar rätt att ge ersättning. Detta är riktigt, men det är klart att den enskUdeskulle vara tryggare om i själva lagen fanns anvisad en möjlighet tUlersättning. Jag medger att det kan uppkomma svåra avvägningsproblem i mångafall, men värre spörsmål har varit uppe i samband med andra ersättningsfrågor,och i och för sig är detta inget skäl för att gå omkring frågan och inte aUs ilagen ta In någon föreskrift om ersättning. Detta om reservationen. Jag skall bara nu göra någraallmänna reflexioner om sanktioner som sådana och säga att det vore, för atttravestera ett känt uttryck, lätt att skriva en satir om sanktionsvapnet. Ändåvore det felaktigt att så göra, ty man får betrakta detta vapen som ett förstasteg på vägen mot en internationell rättsordning, och vid ett sådant förstasteg måste man finna sig i att det sker misslyckanden, att det händer olyckoroch att resultatet inte bhr det man vUle. Italiensanktionerna var ett klartfiasko . Rhodesiasanktionerna artar sig att gå samma väg. Ganska långtid efter att dessa sanktioner beslutats först rekommenderade, sedanobligatoriska - har icke skadats. Dess handel blomstrar, och I FN harflera av kammarens ledamöter varit i tillfälle att se på tjocka dokument somvisar i vUken utsträckning bedriver handel med FN-stater och ickeFN-stater, med stater i öst och stater i väst. Det inträffade också att den stat som hade begärtsanktionernas genomförande, nämligen , ganska länge gavdispenser, bl a. för ohetransporter till , långt efter det att t. ex.Sverige hade agerat med en viss perfektionism. Vidare Inträffade det attStorbritanniens dåvarande premiärminister förhandlade med rebellledarenpå ett brittiskt krigsfartyg efter det att sanktionerna kommiti gång. Och vi vet att nu pågår sådana förhandlingar Igen mellan den nuvarandebrittiska regeringen och . har det inträffat attsanktioner har föreslagits i säkerhetsrådet av sådan omfattning att , som alltså ursprungligen var 4* protokoU 1971. förslagsställare,måste använda sin vetorätt för att hindra genomförandet av sådana sanktioner. Dessa reflexioner föranleds i någon män av ett uttalandesom finns i en motion av herrar i och Virgin. Motionärernapekar där på att vissa föreslagna sanktionsåtgärder kan bil av ganskainhumani-tär art. Vad de syftar på är förslagen om att man skulle utvidga nugällande sanktioner mot till att gälla även post- och telegrafförbindelser.I motionen antydes att sådant skulle kunna verka ganska brutalt mot enskildamänniskor. Antag att en svensk medborgare av ett eUer annat skäl befinner sig iRhodesia äktenskap, affärsverksamhet eUer annat. Det är hans lagliga rätt.Skulle han då genom att postförbindelserna avbrutits med icke kunnakommunicera med hemlandet om hälsotillstånd etc. och hans anhöriga inte fåkommunicera med honom? Det är ett exempel. Ett annat exempel är att enmissionär som finns på platsen inte skulle kunna få ha kontakt med sitt hemlandom post-och telegrafförbindelserna på detta sätt avbrutits. När genom sin FN-ambassadör den 13oktober uttryckligen betonade önskemål om att utvidga deobligatoriska sanktionerna till att omfatta ytterligare åtgärder som förutsesi stadgan, alltså post och telegraf, finner vi detta mindre välbetänkt. Vifinner också att det är ett utslag av en viss svensk beskäftighet isammanhanget. Jag ber att få yrka bifall till reservationen. HenDAHLEN (fp): FN är ju historiskt sett en mycket ung organisation, ochdet är inte så underligt om den som sådan har en hel del svårigheter när det gälleratt använda sina potentiella möjligheter. Vi tycker nämligen alla att det bordevara möjligt för FN att göra väsentliga saker, och mycket har man uträttat. Mennär man kommer in på det område som propositionen behandlar, är det ytterst fåresurser som FN har tUl sitt förfogande om man inte vill använda våld, ochdet skall i det längsta undvikas. Det är klart att man får se med, som sade,något av förståelse på det förhållandet att FN inte har funnit sina former. Manvet inte riktigt hur man skall agera. Detta är en av anledningarna till attjust sunktionsmedlet ofta I debatten kring FN-lngrlpanden fått en så central pl;ils. Tyvärr har det, som påpekade, när detanvänts i;r,i;iiiliKcn inte gett något resultat alls, i varje fall Inte någotsom påverkat ijiv(:(.l:l);)«L-n i den riktning som avsett. Irilc, lifller när del gäller kan man Iakttanågra nämnvärda n-.MiliMi J;iK skulle, herr talman, vilja gå ännu längre ochsäga att riii.wlyt kiil iiriviinilinde av sanktioner givetvis är en allvarliguppmaning lill j-N ;iM hiriduf.-! |i;i "in man skall använda sanktionerinnan man fått cii s.ikcrlK-i l M.-m sk;ill v;ir;i p;i del klai;i med att det är ytterstsvårt att i förväg ha en absolut säkerlicl om dclla, och vissa risker får manta. nästa gång i säkerhetsrådet står inför frågan huruvida ettbeslut om sanktioner skall fattas, är det verkligen nödvändigt att ha störresäkerhet för att det kan bli effektivt än vad man hade i Rhodesiafallet. Jag kritiserar inte att man beslöt detta, men erfarenhetenav Rhodeslafallet måste ändå tyda på att man bör vara försiktig. Om ett vapenanvänds nästan det enda vapen vid sidan av våld som FN har att använda - ochdetta inte leder tUl resultat, är det ett allvarligt bakslag förvärldsorganisationen. Många har diskuterat vad man skulle kunna göra för atteffektivisera sanktionsvapnet och många har också diskuterat andra metoder. Jagskall inte gå in på detta. Jag skall fatta mig mycket kort. Min slutsats är alltså att FN får vara försiktigt med attanvända sanktionsvapnet, eftersom det hittUldags misslyckats. Jag kan i stortsett instämma i en del av de synpunkter som framförde. Det är bra att vi nu får en permanent FN-lag, och i stortsett är utrikesutskottet överens om hur den skall utformas. Det är bara på tvåpunkter som reservanterna anför avvikande meningar. För mig är det ganska väsentligt att regeringen måste hörariksdagen när säkerhetsrådet inte har kunnat ena sig om ett bindande beslut attanvända sanktionsvapnet utan endast gör en rekommendation. Det är mycketosannolikt att det bara blir rekommendationer men, herr statsråd,lagen avses ju att bli permanent, och då skall den såvitt möjligt gälla I deflesta förutsebara situationer. Om det läget Inträffar att säkerhetsrådet intekan ena sig I ett bindande beslut om sanktioner utan endast om enrekommendation, då måste det vara några väsentliga orsaker som ligger bakom.Det är knappast troligt att anledningen är att man har svårt att samla sig tillett beslut utan det måste finnas några allvarliga invändningar av saklig ellerpoUtlsk karaktär. Med politisk menar jag då givetvis att någon av stormakternahelt enkelt är emot att sanktioner tillgrips men avstår från att rösta ellerkanske Inte - som fallet var en gång är närvarande diskuterar saken. Med tanke på att det gäller en permanent FN-lag tycker jagdet är litet egendomligt att statsrådet inte går på den linjen att ifråga om rekommendationer skall höras. Jag hade haft störreförståelse för inställning om sanktionsvapnet varit ett effektivtoch snabbt verkande vapen, men vi har ju sett att det är det inte. Vi vet attnär staterna fattar beslut blir det först genomfört.