prot · FU0953 · 1971-12-31 00:00:00 — Företagets verkställande ledning fortsatte verksamhetenoch uppgav utåt, att Fabriksverken hade skjutit tUl pengar och att planer fannsatt överlåta aktiemajoriteten tUl detta statUga företag. 1 god tro fortsatteolika företag sina leveranser tUl det här bolaget. Men beslötslutligen styrelsen att instäUa betalningarna sedan den nya styrelsen alltsåvarit i farten några månader. Vid det laget var Fabriksverkens fordran ungefär2,3 rrUljoner kronor. Konkursförvaltaren skriver i sin berättelse, som varitkällan för vad jag angivit hittUls, att Ka-Fa Kyls övriga leverantörer"anser sig vUseförda genom vad som förekommit i fråga om FFV;sengagemang". Jag harett annat citat; "De omnänmda faUen------ är konkreta exempel pähurusom konkursbolagets ledning låtit fortsätta rörelsen under förbrukande avavsevärda medel utan motsvarande nytta för rörelsen, vUket ger anledning tUlantagande att konkursgäldenären gjort sig skyldig tUl vårdslöshet motborgenärer" enligt . Ytterligare ett citat; "Slutligen är att antaga attgäldenären gjort sig skyldig tUl sädan påföljd som omförmäles iUppbördsförordningen" ------ "för det alt han uraktlåtit att inom föreskriven tid tUl uppbördsmyndighetinbetala av gäldenären innehållna källskattemedel med" ett par . Dessa förhållanden som Fabriksverken varilinvecklade i är anmärkningsvärda i så hög grad att de undersöksav åklagarmyndigheterna. Formerna för Fabriksverkens försäljningar UU Ka-Fa Kylär också förvånande. Fabriksverken levererade kylutrustning inte direkt utanvia ett företag som hette Termofrost. De upplysningar som jag nu citerar kommerfrån en tidningsartikel. De har inte dementerats, och de försök som jag gjortatt få dem belagda antyder att de är helt riktiga. Termofrost ägdes och sköttesav en anställd på Fabriksverken. Vederbörande hade provision på allt som hansålde, men han stod inte någon kreditrisk. Den vUade helt på Fabriksverken.Termofrost hade aUlså inget annat intresse än att leveranserna blev de störstamöjUga och inget intresse av att Fabriksverken fick betalt för vad Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den StatUgaföretagsamheten Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den StatUgaföretagsamheten Del är ett mycket underUgt arrangemang som borde bli föremål förgranskning. Men, herr talman, min egentUga anledning att föra det härbolaget på tal är en annan. Under valrörelsen hade och jag endebatt i utanför . Jag frågade dä om han hadenägra kommentarer tUl Fabriksverkens affärer med Ka-Fa Kyl. Statsrådet gav detsvaret på min fråga att "en industrirrUnister kan inte känna lill allastatsägda företag". Det kan Ugga något i det svaret även om en benägenhet att använda det alltför ofta. Men, herr talman, i det härspeciella faUet var det ett helt orimligt svar på min fråga i . Den ", aUtså knappt en månaddessförinnan, var hen pä besök i , där Ka-Fa Kyl Ugger. Hanhöll föredrag där, och vad mera är, han befann sig i någon eUer några timmarssamtal med företrädare för kommunen om Ka-Fa Kyl. Det svar som Ni gav mig iNjurunda och som finns belagt i både Svenska Dagbladets och SundsvaUstidningensreferat från vår debatt är mycket förvänande, , Jag undrar om Nidrar nägon slutsats av hur Ni, som så ofta talar om insyn, kan förledas tUl attuppträda sä. För att studera en annan sida av statlig företagsamhet vUljag vända rrug mot norr, mot Stekenjokk. Med utgångspunkt i Ert interpellationssvarundrar jag om Ni inte drar några slutsatser av vad som hänt där. Regeringen har som bekant fält uppbära mycken kritik föratt funnit lämpligt att under valrörelsen sprida föreställningar omatt allt nu var klart för den gruvdrift som man så länge talat om - och som manfortfarande talar om. Industridepartementet har bemött kritiken med attförklara att de ekonomiska viUkoren för gruvdriften i Stekenjokk beklagligtvisförändrats. Nuvärdet av förlusterna har i beräkningarna stigit från 6 miljonerkronor tUl . Den senare beräkningen -ärgjord . De orsaker som dä angavs som förklaring tUl att mankommit tUl så olika slutsatser var främst två. Dels hade en ny malmberäkninggjorts 1970 och den visade alt brytningsförhällandena var svårare än mantidigare hade tänkt sig, dels hade särskUt lönekostnaderna stigit oväntatkraftigt sedan den tidigare kalkylen gjordes 1969. Men detta är sävitt jag förstår aUs icke hela historien.Det finns ytterligare en kalkyl rörande . Den kalkylen ärdaterad och visar att nuvärdet av förlusten skuUe bli inte 46miljoner kronor utan . Denna beräkning har fått en alltförundanskuffad plats i debatten. Den har dock berörts av , bl, a. iett anförande i . säger, efter att hanämnt majkalkylen, följande jag citerar ur hans eget föredrag:"Statsföretag och är emellertid helt iinställda på att fortsätta medprojektet trots de försämrade kalkylerna. Bolagen är överens om attsjälva" bära eventueUa förluster utöver de medel som bevUjat.Den 25 juni registreras därför '' i patentverket." Men måste man stäUa frågan, hen - en fråga somNi aldrig har blivit avkrävd något svar på: Vad är det som hänt på de fem månadernafrän tUl som gör att den beräknade Nr 53 förlusten stigit så våldsamt? Vad är det som hänt mer än att det var ett val den 20 seplember? I aUa de uttalanden som finns frän regeringen svarar man aldrig pä den frågan, utan man förklarar bara varför kalkylen frän 1969 i så hög grad skUjer sig från kalkylen , Man Ang.erfarenheterna säger, som jag redan har påpekat, att lönerna stigit så kraftigt och att en av försöken att vidga ny malmberäkning pekar nedåt. Men båda dessa ändrade villkor var väl denstatliga företag- kända när majkalkylen gjordes, herr industriminister. 1 sitt anförande i säger följande:"har lönerna för gruvarbetare i emellertidstigit kraftigt frän 11,67 tUl 15,67, vUket innebär en stegring pä över 30procent. Den nya kalkylen tar hänsyn tUl detta." Det är alltså kalkylen ioktober 1970 som lar hänsyn tUl det. har jag undersökt hur gruvarbetarlönernautvecklats och funnit att den stegring som hen Olhede talar om väsentUgeninträffat och under aUa omständigheter borde ha varit känd avgruvföretaget som gjorde majkalkylen. Hänsyn till detta måste därförrimligen ha tagits när man gjorde beräkningarna . Jag har också undersökt, herrtalman, när gjorde den nya malmberäkning som och andra talar om, I en rapport från konstateras det att malmberäkningenredovisats . Alltså var även den väl känd när man gjordesina beräkningar . Industridepartementet har förklarat attStekenjokkgruvan skulle köras i gång trots att majkalkylen visade att nuvärdetav förlusten kunde beräknas tUl . lägger man framen ny kalkyl som visar att förlusten skulle bli . Men mellanmaj och oktober har det inte inträffat någonting av det som anges somförklaring tiU att nuvärdet på de beräknade förlustema springer upp ända tUl 46miljoner kronor. Hur det Ugger UU på den punkten måste förklaras av herrWickman och jag är angelägen om att över huvud taget höra Era slutsatser omStekenjokkprojektet. Vi kommer, hen talman, nu tUl ytterUgare en sida av denstatliga företagsamhelen, där det dock är svårt att dra några slutsatser därföratt sakläget är sä oklart. Men jag antar att har möjlighet atthjälpa tUl här, så alt vi får det bättre klart för oss. Vad jag syftar pä är dekoncernbidrag som har bett sina dotterbolag om, 1 börian av innevarande år skrev Statsföretag tUl sinadotterbolag och anhöU om att dessa bolag skuUe ge Statsföretag koncernbidragoch på det viset inte redovisa nägra egna vinster. Åtnunstone Tobaksbolaget hargivit Statsföretag etl koncernbidrag om 42 rrUljoner kronor. Det innebär alltsåatt Tobaksbolaget redovisar en vinst som är mindre än vadman annars skulle ha gjort. kan man undra; Varför har Statsföretag tUlgripitdenna metod? ViU man kanske ge den ytUge betraktaren intryck av attStatsföretag är mera vinstgivande än man skulle tro? 1 stället för att fäutdelningar om låt mig säga 100 mUjoner kronor i beskattade vinstmedel fråndotterbolagen skulle man på detta säll kunna slollsera i tidningsrabriker medatt man hade 200 mUjoner kronor i egna vinster, som man sedan får betalahälften av i skatt. Det är möjligt att man är hemfaUen ät sä enklatrick-konster, men vi fär väl ändå hoppas att det inte förhåller sig på detviset. Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den statligaföretagsamheten Den andra möjligheten är att Statsföretag vUl hakoncernbidrag för att föra dem vidare tiU förlustgivande dotterbolag och pä detviset täcka förluster. Om det är det man har i sinnet, skuUe det innebära var ute efter att dra skattemässiga fördelar av koncernbidragen. Men då instäUer sig nägra frågor, och jag antar att Nilätt kan besvara dem. Först och främst förlorar staten i skatter, om man gördessa koncernbidrag med den senare tanken i huvudet. Det kan man dock UU nödsacceptera. Men också för vissa kommuner, t. ex för , kan dessatransaktioner innebära att tUlkomsten av Statsföretag medför minskade skatteinkomster.Vinster från Tobaksbolaget, som man har haft goda skatteinkomsterfrån, försvinner nu i förlusttäckning åt ett antal andra bolag, som kan vararegistrerade i och som kanske visar förlust, som man aUtså skullekunna kvitta mot koncernbidragen. kanske därigenom förlorar upp emot10 i skatteinkomster bara på denna manöver från StatsföretagAB. Men ännu mera anmärkningsvärt är att det är högst osäkertom Statsföretag över huvud taget lagUgen fär mottaga koncernbidrag. Enligtlagen fär förvaltningsbolag inte ta emot koncernbidrag. Enligt vad riksdagensupplysningstjänst meddelat rrug har Statsföretag inte heUer begärt någondispens härför hos riksskatteverkel. Och om det skulle vara sä att Statsföretaginte får ta emot koncembidrag, sä har man försatt t. ex. Tobaksbolaget i en delsvårigheter, eftersom det bolaget inte reserverat pengar för att betala skattpå den vinst som man kanske blir tvungen att redovisa. Det finns vissa frågetecken vid dessa transaktioner. HerrHagneU, som är revisor i Tobaksbolaget, har också skrivit ett brev tUl sinuppdragsgivare, , och åtminstone mellan radema i det brevetframfört skarp kritik mot vad som sker. Detta brev är mycket förståeUgt. Likaförståeligt är att enligt uppgift har vägrat att gå med på Statsföretagsförslag om att lämna koncernbidrag. Det kan ocksä nämnas att det ipropositionen om aldrig talades om koncernbidrag tUlmoderbolaget. Vad är fakta, , och vUka slutsatser kan man dra? Som aUa vet finns det en mängd andra mer eUermindre välkända förhållanden som rör fögderi och som pockar päslutsatser. Vilka slutsatser skaU man t. ex. dra av att Ni i debatten iNjurunda vid SundsvaU sade, fortfarande enligt referat, att Allmänna förlagetsmonopol skaU avskaffas, men uttryckte Ni Er i en debatt iriksdagen i helt andra termer? Vidare har det miljövårdande bolaget , som Ni ianföranden ofta har framfört lät mig säga skrytsamma påpekanden om så dåUgaaffärer att det egentligen borde träda i Ukvidation, ochdessutom har det ett föreläggande för egen miljöfarlig verksamhet. EUer låt mig ta ett annat företag. Det företaget har de mest groteska subventioner på sinkartförsäljning frän kartverket men vägrar helt frankt en av slatens egnaoffentUga utredningar att svara på frågor. Anstalten har, skriver man, intepersonal så det räcker för att besvara frågorna, och dessutom är frågorna"av mindre intresse" eftersom "tidigare inga berättigadeanmärkningar riktats". är tvåhelt oriktiga påståenden, och dessutom gjorda i ganska arroganta Nr 53 Tisdaseh den Vi vet ju ocksä aUa det har det talats om att _ Förenade fabriksverken gjort bokföringstransaktioner somgår utanför aktiebolagslagensram, och vi har vidare det bekanta exemplet med Äng. erfarenheterna RationeU planermg, som kommer och som går. Ja, vUka slutsatser kan man egentUgen dra? Namn somNyckeUius och den statliga företag-Crown Air, företeelser som mattfabriker,skidfabriker, skjortfabriker och samheten plastfabriker som flyttat rantlandet och som ger arbetslöshet på ett ställe för att lösa arbetslöshetsfrågorpå ett annat. Statsrådet drar inga slutsatser och gör inga erfarenheter.Men svenska folket måste ändå dra slutsatser, för det är det som får betala deslutsatser som borde ha dragit. Den slutsats jag drar här är att statUg företagsamhetförvisso behövs på vissa håU för att lösa särskUda uppgifter men inte ärlämplig som princip. Den viktigaste anledningen tUl att statUg företagsamhetsom princip är förkastUg Ugger i risken för vad man kan kaUa funktionssammanblandning.När staten skaU uppträda både som statsmakt och som företagare kommer den lättatt missköta båda uppgifterna. Den kommer att bli dålig företagare därför attden kan komma att ta partipoUtiska hänsyn. Omvänt kommer kanske staten inte attfylla sina uppgifter som myndighet så väl när den har sina egna företagshänsynatt ta. Som jag poängterade redan i min inledning är det ingen somsäger att företag och företagare är utan varje fel. De har sina svagheter varesig de är privata eller statUga. Men det är därför det behövs en statsmakt somkan utöva en lagstiftande och kontrollerande uppgifl och företag som verkarinom ramar utan kortsiktiga partipoUtiska hänsyn. De svagheter i de statliga företag som man har blivitvarse har emeUertid också en annan förklaring. En viktiganledning är att socialdemokraterna underskattar svårigheterna att skötaföretag. Ni gär omkring och tycks tro, i enUghet med den sociaUstiska läran,att företag skär guld med täljknivar. Om man tror att det är sä det går tUl, ärdet sannolikt att man själv som företagare uppträder lättvindigt. Man fattarbeslut på lösa grander, skriver propositioner som är slarviga och ytUga ochköper enskUda företag aUdeles för dyrt. Man råkar ut för våldsamma svårigheter,som skulle synas ännu bättre om man inte hade möjUghet att på olUca sättutnyttja statsmakten tUl att kamouflera verkligheten. Jag tror att det finns ytterUgare en anledning tUl demisslyckanden som inträffat. Den anledningen är att själv inte visat tiUräcklig kompetens. Det duger inte att demonstrera en så stor okunnighet, att sä ofta faUa tiUbaka pä argumentet att ett statsråd inte kan känna UU alla de olika statUga företagen! Det duger inte att, så som gjort i ett brev tUl , visa sig okunnig om att staten äger och industridepartementet förvaltar ett visst företag. Kanske har det föresvävat Er att i statUg regi bygga upp en företagsgrupp som i vissa avseenden Uknar den som henama namn ofta förenas med. WaUenbergs valspråk lär vara: "Att vara, inte synas", men Ni tycks ha vänt pä det: "Att synas, inte vara", harbUvit Ert motto. Ang. erfarenhetema avförsöken att vidga den statligaföretagsamheten Jag är beredd att dra slutsatser om vad somhänt i sak. Jag avser inte att dra några slutsatser om person. Men jag vUlavsluta med att fråga, om drar någon slutsats för egen del av detstora avstånd som finns mellan verkligheten och de utfästelser som gjorts. Man kan som kammarens ledamöter inte gärna kan haundgått att lägga märke UU diskutera statliga företag på mycket oUka sätt.Herr har deltagit i den debatten i ungefär , och underden tiden har han sammanställt uppgifter om statliga företag, som syftar tUlatt bevisa att dessa bedrivs inte bara ineffektivt och inkompetent utandessutom att de styrs av en ägare - regeringen - som avsiktUgt försökervUseleda aUmänheten, som ger företagen orättmätiga förmåner och som genom sitthanterande av de statliga företagen sätter statens objektivitet och auktoriteti fara och naturligtvis i sista hand hela rättssamhäUet. Det bUr anledning,herr talman, att återkomma tUl detta i den följande debatten och tUl de exempelsom nämnt och över huvud taget tUl den metodik som herrBurenstam använder för att bevisa sina teser. När jag säger detta är jag, herr talman och äradeledamöter av kammaren, medveten om att jag också annonserar att detta bUr enlång debatt. Men dess bättre har vi god tid pä oss, och jag är personligenberedd att häUa på så som herr talmannen och kammarens ledamöter ärberedda att låta debatten pågå. De attacker, som man frän borgerligt häll under densenaste tiden har riktat mot de statUga företagen, kan inte ha sitt primärasyfte i att man känner nägon speciell omsorg om dessa företag och därförallvarligt vUl diskutera dessa företags problem, för självfaUet har de problem.I tal och tidningsartiklar har man från borgerligt håll i stäUet hittUls ägnatsig ät att svärta ned de statUga företagen, och icke ett enda konstraktivtförslag har komrrut fram. Detta bevisas pä nytt - jag vet inte för vUken gång iordningen av framträdande i denna talarstol. Nej, herr talman, de borgerligas attacker är i självaverket ett angrepp på den socialdemokratiska näringspolitiken, som man sä hårtopponerade emot när arbetarrörelsen lade fast rUctUnjema för den politiken. DeStatUga företagen är ett instrument i den poUtiken. Denna politiks främstasyfte är att trygga sysselsättningen, att skapa förutsättningar för en expansivindustrieU utveckUng i vårt land och därmed självfallet att fullfölja vårstora, grundläggande målsättning att öka jämlikheten meUan människorna. Det är den politiken som de borgerUga partierna nuattackerar genom att skjuta Ln sig pä enskUda misslyckanden inom den statUgaföretagssektorn. Jag tror att det är viktigt att slå fast detta redan iinledningen av den här debatten. Vi får tUlfäUe att återkomma tUl den fråganoch den aspekten längre fram. Pä detta stadium av debatten vUl jag ta upp vissaprincipieUa frågor om det statliga företagandet, för det är bara en sådandebatt som kan fixera var vi står i den här frägan. En redovisning avutveckUngen i oUka här och i andra sammanhang diskuteradestatliga företag kommer altlämnas av ordföranden i , som har begärt ordet och slär påtalarlistan. Eftersom de statUga företagen är ulsatla för en ovanligtettrig kampanj, har jag utgått från att det är flera av kammarens ledamöier änherr Burenslam som önskar della i debatten. Denna förmodan har ocksäblivit bekräftad. Därför läl jag i går som en serviceåtgärd distribuera mittinterpeUationssvar inte bara till inlerpeUanlen utan ocksä lill de olikapartiernas riksdagskanslier. På det stadium av debatten där vi just nu befinner oss viUjag ange vissa principiella ställningstaganden som jag tror att det är viktigtall vi preciserar, om vi över huvud taget skaU kunna föra en meningsfull debatlmed varandra. Läl mig ocksä, herr lalman, uttrycka den förhoppningen att denhär debatten skaU färgas av att samtliga som deltar i deballen i detla husdirekl representerar ägaren av dessa företag och att vi alltså därmed alla idenna kammare utövar elt ägaransvar. Och lät oss också besinna alt de anstäUdai våra statUga förelag, som följer denna debatt, avlyssnar en debatt jusl blanddem som har ägaransvaret för de förelag de anslällda jobbar i. När för drygt ett är sedan fattade beslut om attinrätta ett förvallningsbolag för flertalet av de statUga aktiebolagen vardetta det viU jag erinra om - ett beslut som fattades i stor enighet. HerrBurenstam eget moderata samlingsparti gick visserligen emol förslaget iden utformning del hade men anslöt sig i aUa fall i princip UU tanken på etlförvaltningsbolag och lalade om behovet av en samordning av de statligaföretagen för alt man skulle kunna uppnå större effektivitet. Den enighetenmeUan partierna i i denna fråga finner jag i och för sig alldelesnaturUg. Den är naturUg därför att den direkta kontroUen av förvaltningen av deolika bolagen - självfaUet inom ramen för de av ägaren, dvs. regering ochriksdag, angivna mälsättningarna otvivelaktigt utföres pä ett effektivare ochmera kompetent sätt genom ett förvaltningsbolag än genom ett eller fleradepartement. Vi borde ocksä kunna vara eniga om betydelsen av att deldirekta ansvaret för etl enskUt statUgt företags skötsel skaU ligga hosförelagets verkstäUande ledning och styrelse. Det är inte bara i överensstämmelsemed aktiebolagslagen som det bör förhålla sig sä, ulan del är ocksä del endarimliga sältel att bedriva stallig företagsamhet på. All ålägga och utkrävaansvar hos regeringen för de statliga företagens konkrela beslut i oUka frågor,t. ex. investeringar, produktutveckling, marknadsföring eUer marknadsbedömning var i sin detaljerade genomgång av distributionsbUenTjorvens olika för- och nackdelar mycket långt inne på den Unjen skuUe intebara förutsätta ett ministerstyre, som vi pä goda grunder har awisat i värtland. Det skulle också och ur de olika förelagens och deras anställdassynpunkt skulle det vara väl sä allvarUgt - förutsätta, om ansvaret skuUe hanågon materieU mening, att aUa sådana beslut skulle underställas departementet,industriminislern och i sisla hand regeringen. Det är självklarl att en sådan ansvarsutlunning hos deolika företagen skulle innebära en tröghet i beslutsfattandet, elt dödande avföretagens irutiativkraft och en byräkratisering som mycket snart skulle gå utöver företagens utveckUng och livskraft. Regeringens ansvar gäller därför Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den statligaföretagsamheten 2 protokoU 1971. Ang. erfarenheterna avförsöken att vidga den statligaföretagsamheten målsättningenför företagen och kontroUen av målsättningens uppfyUan-de, inte de enskUda företagsbesluten.Jag tror det kan vara viktigt att erinra om detta i den nu pågående debatten omolUta statliga företag. Så längt tror jag faktiskt också att det råder allmänenighet här i . Det är när vi kommer in på målen för de statligaföretagens verksamhet som vi skUjer oss åt. De målen faststäUdes ipropositionen om bildandet av förvaltningsbolagel, alltså vid höstriksdagen1969, och de är i korthet följande; attstimulera sysselsättningen i arbetslöshetshotade regioner, att främja teknisk utveckUng och industrieU verksamhetinom produktionsområden som är speciellt krävande pä grund av satsningensstorlek, risk eUer längsiklighet, att vidga möjligheterna tUl initiativ för all åstadkommaen mer rationeU företagsstruktur, och att med företagsnämndsavtalets formulering "nå aUtstörre arbetstUlfredsstäUelse för de anstäUda". Om de statliga företagen skall uppnå de målen niåste de haen inneboende expansionskraft, och därför uppställdes ocksä, som kammarensledamöter kommer ihäg, för förvaltningsbolagel den aUmänna övergripandemålsättningen att under krav på lönsamhet uppnå största möjliga expansion. Detsistnämnda är en viktig punkt. Låt mig understryka att den inte innebär attexpansion skulle vara ett mål i sig självt, utan expansionen är förutsättningenför att de statliga företagen skall kunna göra t. ex. en effektivlokaliseringspolitisk insals. Den utgör ocksä förutsättningen för att lösa desysselsättningsproblem som annars skuUe uppstå i sådana statUga företag inomgruppen som arbetar i branscher med en krympande marknad. Regeringen betraktar, som jag särskilt framhöll i mittinterpellationssvar, de statliga företagen som en del av näringspolitiken, ochde är verkligen inte det enda och inte heUer det viktigaste instrumentet. Näringspolitikens syfte är alt möla människornas krav pätrygghet i sysselsättning, att åstadkomma en bättre balans mellan oUka regioneri vårt land, att förstärka del svenska näringslivets konkurrenskraft i en alltsvårare period, så alt nya arbetstillfällen skapas i stäUet för dem som slås utav UtveckUngen, och alt förbättra arbetsmiljön och arbetsvillkoren inom svenskindustri. Med den målsättningen för näringspolitiken och den bör vara rättvälkänd - är del alldeles uppenbarl att den statUga förelagssektorn, som svararför av vår industri, inte kan vara del huvudsakliga instmmentet föratt nä målet. Alt påverka utvecklingen inom den privata industrin, somdisponerar av de industriella resursema i detta land, måstesjälvfaUet vara huvuduppgiften för näringspolitiken. Men som ett element idenna politik spelar de statsägda företagen en roll, och del är för osssjälvklart all möjligheten att genom statliga företag bidra UU sysselsättningenoch utveckUngsmöj-ligheterna skaU utnyttjas varhelst detta är tekniskt ochekonomiskt genomförbart. Denna grundsyn pä de statliga företagen har jag oftautvecklat här i , i propositionen om Statsföretag och i anföranden påandra häU.