prot · FU09140 · 1971-12-31 00:00:00 — Sist men Inte minst gäller det att trygga den ekonomiskastandarden för barnfamiljer, pensionärer och andra Inkomstsvaga grupper. VI vetav erfarenhet att lågkonjunkturen och dess arbetslöshet alltid slår särskilthårt I de grupper I samhället som har de lägsta Inkomsterna. Det gäller Inteminst I dagens situation, när bristen på arbete och nya Inkomstmöj-Ugheterparas med fortsatta prishöjningar. Regeringen har I sin poUtik lagt tonvikten på dearbetsmarknadspolltlska och de punktvisa åtgärderna. Det gäller både om manser till vad som har hänt , sommaren och hösten och om man ser tillde regerings förslag som skall ta ställning till . Tack vare deInsatser som har gjorts har vi också en mycket omfattandearbetsmarknadsverksamhet I gång. De senast tillgängUga siffrorna, frän oktober,visar att närmare 90 000 personer är sysselsatta genom arbetsmarknadspoUtiskaåtgärder. Till detta kommer den sysselsättningseffekt som uppnåtts genomfrisläpp ur Investeringsfonderna och andra åtgärder. Det är väl Inte heller osannoUkt att det kommer attbehövas mer av den sorlens åtgärder . Men vad som därvidlag kommer attkrävas beror delvis på I vilken utsträckning man är beredd att ta till andramedel Jämsides med de här. chef, , har Ju - omtidningsuppgifterna är riktiga - redan varslat om att han räknar med att verket måste komma tillbaka till finansministern med en begäran om ännu mer pengar för den här typen av verksamhet. Han räknar med andra ord med att det som Inryms I proposition nr 140 Inte kommer att räcka till för att bemästra arbetslösheten . Jag vill för min del I det här sammanhanget understrykaatt Jag betraktar det som självklart att arbetsmarknadsverket skall ha de medelsom styrelsen hittUls har begärt och ocksä de ytterUgare medel som man tror sigkunna använda på ett förnuftigt sätt. Men det allvarliga är Ju att det Inuläget går mer än 70 000 registrerade arbetslösa här i landet, trots att dessaresurser har satts In, Och därtill kommer - utöver dessa 70 000 - mångasom Inte gått till arbetsförmedlingen därför att de saknar arbetslöshetsförsäkring och därför att de vet att kön av människor som står och väntar på ett nytt jobb är så lång före dem. Det är väl egentligen Ingen som vantar att antalet arbetslösa skall sjunka . Enbart den säsongmässiga uppgången kommer att leda till att siffran stiger . Jag tycker verkUgen att detta borde övertyga ävenregeringen om att de föreslagna punktinsatserna måste kompletteras med åtgärdersom har Konjunkturstimulerande åtgärder, in. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Det bUr I längden en övermäktig uppgift att ta hand om allaarbetslösa, om man Inte I en kraftig konjunktursvacka är beredd att ocksåanvända generellt verkande medel, medel som kan bromsa friställningarna. Jagmenar att dagens situation är ett talande bevis för detta. Oppositionens förslag omfattar både punktinsatser och meraallmänna åtgärder. Det finns Ingen anledning, tycker jag, att - som man Iblandgör från socialdemokratiskt håll - ställa selektiva och generella åtgärder,punktåtgärder och mera allmänt verkande åtgärder, I motsatsställning tillvarandra. Men nusituationen är som jag ser det ett bra exempel på att det i enallvarlig konjunkturnedgång är nödvändigt att ta åtgärder av båda slagen -därför att de kompletterar varandra. Av de åtgärder med mera aUmän verkan som vi nu föreslårväger slopandet av arbetsgivaravgiften och nedsättningen av mervärdeskattentyngst. Arbetsgivaravgiften är Ju, hur man än resonerar, en löneskatt. På långsikt påverkar den I första hand företagens löneutbetalningsförmäga. Men eftersomden här skatten betalas In av företagen får en tillfällig förändring först ochfrämst betydelse för företagens Ukviditet och lönsamhet. En sådankonJunkturpoUtiskt motiverad ändring av avgiften får därmed också direkt verkanpå företagens investeringar och på deras uthållighet när det gäller attupprätthålla sysselsättningen under en lågkonjunktur. En sänkning avmervärdeskatten får en hknande verkan även om effekten här är Indirekt. Dessa risker för att en sänkning inte skulle slå Igenomtyckte jag dementerades rätt kategoriskt av den avgående KF-chefen gårkväU. Det var Ju hans mycket bestämda mening att konkurrensen var så hård attett borttagande av prisstoppet icke skulle leda till någon allmän prishöjning.Samma konkunensförhållande borde Ju rimligen leda till att denna sänkning slogIgenom ur konsumentsynpunkt. har man från regeringshåU och frän socialdemokratin härI - och även utanför försökt stämpla oppositionenssamlade förslag som överbud eller rent av som ett hot mot den svenska ekonomin.Resonemangen går därvidlag ut från mer eller mindre fantasifulla beräkningar avvilka verkningar förslaget har på statsbudgeten. Däremot är man uppenbarUgenmindre benägen att diskutera de samhällsekonomiska verkningarna I stort. Den enUgt min mening viktigaste frågan är Inte om vi harråd att i dagens läge ta ett budgetunderskott av större eller mindreomfattning. Den förbättrade valutasituationen och den åtminstone för tillfälletförbättrade handelsbalansen har gjort att vi Inte är Uka bundna på den punktensom . Det förtjänar också framhållas att enbart de åtgärder somregeringen redan vidtagit kommer att medföra ett ganska stort budgetunderskott.Den intressantaste frågan bUr emellertid I stället om vi har råd att låta 70000 eUer fler människor gå arbetslösa . Vi har redan sett hurdet förhållandet - utöver de rent personliga tråkigheter och I vissa falltragedier som arbetslösheten för med sig för alla dem som berörs - lett atttillväxten I den svenska ekonomin kan sägas ha stagnerat. Det är en lägre siffra än för nägot av1960-talets lågkonjunkturår.Det är denna stagnation som utgör ett hot mot den svenska ekonomin, motmöjUgheterna till inkomstförbättringar och fortsatt reformpoUtlk. Det är Inteen tillfällig underbalansering av statsbudgeten som Innebär ett sådant hot. Oppositionens förslag är ett uttryck för en I verkUgmening aktiv konjunkturpoUtik. Jag har sagt det här i kammaren redan tidigaremen vill gärna upprepa det: Jag ser moderata samlingspartiets klara uppslutningpå denna Unje som ett steg framåt i svensk poUtik. Det är beklaghgtatt få se socialdemokraterna så tveksamma och räddhågsna när det gäller att ståI första ledet och gripa sig an med sysselsättningsproblemen som man varitdenna höst. Detta avsteg från det socialdemokratiska partiets bästa traditionerbetraktar Jag som en förlust och en svaghet i det svenska samhället. Problemen i etl längre perspektiv när det gällernäringspohtiken, sysselsättningsfrågorna och situationen på arbetsmarknadenpräglas I hög grad av strukturomvandlingen. Det är ett beklaghgt och oroandefaktum att sektor efter sektor av svenskt näringshv får allt svårare att klaraInternationell konkurrens. De traditionella exportvarorna - t. ex. papper ochmassa, stål och Järn samt verkstadsprodukter - hävdar sig visserhgen relativtväl I den InternationeUa konkunensen. Investeringarna har varit goda, och manhar undan för undan kunnat öka sin effektivitet I dessa Industrisektorer.Samtidigt har emellertid företag som producerar för Inhemskt behov men arbetarI konkurrens med Import fått det allt svårare. Det måste enhgt min uppfattning vidtas särskilda åtgärderI fråga om vissa branscher, bl, a, därför att vi av beredskapsskäl, avsäkerhetspohtiska skäl, måste garantera oss en viss Inhemsk produktlon.Samtidigt måste vi vara medvetna om de ökade krav som utveckUngen ställer på deexpansiva branscherna. Deras produktlon och exportvolym skall delsväga upp ett ständigt växande minus när det gäller turlst-och tjänstenettot,dels väga upp exportminskningar och Importökningar på andra sektorer. Det ärdet stora problemet. En fråga som vi verkUgen har skäl att ställa oss är om deexpansiva sektorerna kommer att ha denna styrka. Vi vet att det är ihandelsbalansen - dvs. I varuutbytet som vi pä sikt måste ha en stor pluspostför att klara bytesbalansen totalt. VI står Ju tämUgen maktlösa mot det växandetjänstenettominuset, och det Innebär svårigheter då det gäller våra möjUgheteratt klara balansproblemen mot omvärlden. Men det är Inte bara detta. De enskilda människornadrabbas också hårt av sädana här omställningar, även om det sker I en hög ochgod konjunktur. Det har t. ex. erfarenheterna visat med deföretagsnedläggningar vi då hade. Det gör det också mer och mer påkallat attsörja bättre för dem som ställs utan arbete, bl. a. genom en utvidgning avarbetslöshetsskyddet till en allmän arbetslöshetsförsäkring. I många faU är det besvärligt, I synnerhet för de äldreoch andra som har svårt att flytta på sig, att i vilken konjunktur som än råderInom rlmUg tid finna möjligheter till ett nytt arbete. Personhgen har jag denuppfattningen att strukturomvandhngen har gått så snabbt och går så snabbt attvi håller på att tappa greppet om utveckhngen. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. 3 protokoU 1971. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Ingettvivel om att de pohtiska åtgärderna ofta har varit ägnade att påskynda dennaomvandhng. VI har enhgt min mening helt enkelt inte råd att fortsätta på detviset. Vi får i stället anstränga oss att hitta metoder för att minska takten istrukturomvandlingen med hänsyn både de enskilda Individerna ochbalansproblemen. VI kan Inte heher fortsätta med att I stort sett baraarbeta med punktinsatser I takt med att problemen dyker upp. Samhället måste som vi I ofta understuklt - skaffa sig ett näringspoUtiskt program, dären målsättning läggs fast och där delåtgärderna är inriktade på attnå den målsättning som är uppsatt. Det borde vara Uka självklart med ettnäringspoUtiskt program som att det finns program för bostadsproduktionen, förjordbruket, för skolan och för andra sektorer I samhället. Det gäller ju att tatill vara så rationeUt som möJUgt de totala resurser som vi har I vårt land. När det gäller resursanvändningen vill Jag särskiltunderstryka den betydelse som de mindre och medelstora företagen har. Dessa harlänge haft en utsatt position. Det har också funnits en benägenhet attundervärdera de mindre och medelstora företagens betydelse, och detta har sattsina spår i den näringspolitik som socialdemokraterna fört. Det är hög tid atttänka om I vad gäller småföretagens betydelse för sysselsättning,varuförsörjning och service, för vi behöver många småföretag även Imorgondagens samhälle. Jag vill också gärna säga att den här Inriktningen frånregeringens sida tycker Jag kommer till uttryck även i regeringens förslag tillåtgärder mot arbetslösheten. De punktåtgärder som regeringen föreslår är Ju Ihuvudsak sådana UU sin natur och sin konstruktion att de är åtkomUga baraför de större företagen, under det att det inte finns något motsvarandetillskott till de mindre företagen. En annan fråga som kräver stor uppmärksamhet framöver ärbehovet av förbättrade arbetsmUjöer, särskilt Inom industrin. Vi vet alla attden tekniska och den ekonomiska utveckUngen I stor utsträckning fört fram tillotillfredsställande arbetsmiljöer både fysiskt och psykiskt. Det har bl. a.resulterat I fler yrkesskador, I stress och psykiska besvär. Bristerna IarbetsmUjön leder både till Udanden för Individen och till stora förluster förproduktion och samhällsekonomi. Om Industrin skall kunna klara rekryteringen av arbetskraftmåste den kunna erbjuda arbetsmiljöer som ger tillfredsställelse med arbetetoch som Inte uppfattas som ett latent hot mot hälsan. Industriarbetet måstegöras mer stimulerande och attraktivt. Inte minst gäller det då att tillvaratade möjligheter som finns att nu under lågkonjunkturen utföra sådanaInvesteringar som kan ge bättre förhåUanden på arbetsplatsen. VI har I enmotion pekat på en väg att stimulera en sådan utveckUng, nämUgen att låta demedel som står tlU förfogande för vatten- och luftvårdande åtgärder InomIndustrin utnyttjas också för åtgärder för en bättre arbetsmiljö. Detta är sämycket mer befogat som de medel som anslagits Inte har utnyttjats iden utsträckning som tidigare beräknats. Om vi har kunnat enas om stödåtgärder för att förbättraomglvnlngs-mUjön kring en Industri, så borde det vara självklart att utvidgadetta stöd tillåtgärder som har betydelse för de anställda, åtgärder som direkt påverkararbetsplatsens mUjö och som påverkar situationen under hela arbetsveckan för deanställda. Jag är verkUgen förvånad över att man på sina håll har velatframställa detta som en ny princip. Det är ju inget annat än att utvidgaprincipen om ett aktivt samhällsengagemang I mUjöarbetet. Det gäller här Intebara omglvnlngsmlljön - som är mycket viktig, det är Inget tvivel om det - ochInte heller är det fråga om ett antingeneller. Det bör rimhgen vara en frågaom både-och. Jag är ytterligt förvånad över att regeringspartiets företrädare,som ändå har goda kontakter med industrins folk, med folket på verkstadsgolvet,har kunnat ställa sig kallsinniga till denna propå. Våra förslag innefattar också en förstärkning avfamUjepoUtlken. Det gäller I första hand en höjning av barnbidragen med 200kronor per barn och år. Barnfamiljerna har drabbats hårt av prishöjningarna. Påväsenthga varor är kostnadsläget så högt att barnfamiljerna drabbas avekonomiska svårigheter. En höjning av barnbidragen, som ju syftar till attutjämna barnkostnaderna mellan dem som har barn och de famUjer som Inte harbarn, är I detta läge ett verksamt medel för att förbättra barnfamUjernassituation. Såväl ur soclalpohtlsk som ur jämhkhetspohtlsk synpunkt är en sådanhöjning angelägen. Om det hade gått att få enighet om en höjning avbarnbidragen, så att höjningen kunde ha trätt I kraft från det fjärde kvartaletI år, skulle den dessutom ha haft en omedelbar konjunkturpohtisk effekt. I vår partlmotlon på höstriksdagens första dag framhöll viatt det för framtiden är viktigt att stödet till barnfamUjerna formas så attdet väsentUgt bättre anpassas efter behovet med hänsyn till InkomstförhåUan-denoch barnantal. VI framhöU att en sådan lösning enligt vår mening borde bhresultatet av famihepohtlska kommitténs prövning. De nuvarandebostadstilläggen är härvidlag otUlräckUga. Sedan den motionen väckts Infordrade regeringen en av depromemorior som famUjepoUtiska kommittén arbetade med, och med den som grundutarbetades propositonen om höjda bostadstiUägg för barnfamUjer. HuvudinriktningenI detta förslag är I överensstämmelse med vad vi anförde i vår motion vidhöstriksdagens början och står också I överensstämmelse med vår jämllkhetssyn.Därför biträder vi huvudförslaget I propostionen I 56 Uksom det särskildastatliga bostadstillägget, som skall utgå till de ekonomiskt sämst ställdafamiljerna redan nu . Men jag vill betona att det är nödvändigt att enförutsättningslös prövning av hela famlljestödet görs när famUjepoUtiskakommittén är färdig med sitt arbete. Den utformning som stödet nu har får Inteanses definitiv. Majoriteten I socialutskottet har tillstyrkt vår motion omhöjning av statsbidragen till kommunerna för kommunala bostadstillägg. Kommunernaskostnader för kommunala bostadstillägg har bUvlt betydhgt större än vad somförutsattes I riksdagsbeslutet då tilläggen Infördes . Deökade bördor som skulle läggas på kommunerna genom de höjda bostadstilläggennästa år föreslås I propositionen kompenserade genom en höjning avstatsbidragsprocenten från 50 tlU samt Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. genomhöjda statsbidrag till driftkostnaderna för daghem och fritidshem. Det ärmycket tiUfredsstäUande att statsbidragen UU daghem och fritidshem höjs, mendetta skall Inte ses I samband med de kommunala bostadstilläggen. Staten skallenligt vår mening kompensera kommunerna för de höjda bostadstUläggen genom enhöjning av statsbidragsprocenten till 75. Dessutom skall bidragen tilltillsynen höjas. VI kan helt enkelt Inte fortsätta med att fatta beslut här iriksdagen om utgifter för kommunerna utan att dessa kompenseras. Om detta fårfortsätta bhr kommunalmännen maktlösa när det gäller att hållakommunalskattehöjnlngarna I schack. Höjda kommunalskatter drabbar Ju aUtldlåginkomsttagarna hårdast. Ur såväl jämhkhetspoUtisk som konjunktur- ochsysselsättnlngspohtlsk synpunkt är det angeläget att de grupper som drabbashårt och har svårt att kompensera sig för prisstegringar ges förbättradevillkor. Det är framför allt pensionärerna och barnfamiljerna. Genom detsärskilda tillägget till folkpensionärerna ökas pensionärernas köpkraft. Enhöjning av barnbidragen kan tillsammans med förbättrade bostadstillägg utgöraen verksam förbättring för barnfamiljerna. De lägsta Inkomsttagarnas ekonomiska förhållanden harockså påverkats negativt av skatteutveckhngen. Redan när skattereformengenomfördes pekade vi på att den hade åtskilliga skönhetsfläckar. a. skatteuttaget från de allra lägsta inkomsttagarna ochstraffbeskattningen av äkta makar, som driver eget företag. somhar gått sedan fattade sitt beslut har skatteförhållandena för dessaInkomsttagargrupper ytterUgare försämrats bl. a. genom de kraftiga höjningarnaav kommunalskatterna och . Även om det Inte har gått mer än omkring ett och ett halvtår sedan vi fattade beslutet om skattereformen finns det därför anledning atfse över skattesystemet Igen. Det bör naturhgtvis ske med sikte på att I förstahand rätta till de brister som föht med fjolårets reform. Jag tror emellertidsamtidigt att det vore oklokt att binda en kommande skatteutredning enbartdessa frågor. Det ligger stora fördelar i att ge en sådan utredning tämligenfria händer så att den exempelvis Inte bara behöver ta hänsyn tlU den direktaskatten utan också kan ta upp andra skatteformer till prövning. Ett speciellt problem utgör Inflationens verkningar påskatterna. Som jag tidigare redovisat I flera oUka sammanhang är det Inteacceptabelt att en ren penningvärdeförsämring får påverka skatteuttaget på detsätt som sker. Med Utet god viha bör det vara möjligt att få en ändring UUstånd på den punkten. Det har gått närmare sedan de ursprungligaförslagen i den fråga som vi nu behandlar kom på bord. Det skedde påhöstsessionens första dag i form av partimotioner från alla fyraoppositionspartierna. KonjunkturbUden är I långa stycken densamma nu som då.Arbetslösheten har ökat, delvis säsongmässigt. I flera av våra viktigasteexportländer avtar den ekonomiska aktiviteten fortfarande. Det verkar därföratt dröja åtsklUlg tid till Innan man kan räkna med en mera påtaghg ekonomiskuppgång här hemma. KonjunkturpohtikInnebär emellertid aUtld en kapplöpning . Regeringenssenfärdighet har medfört en onödig försening av åtgärder som länge tett signödvändiga. Jag beklagar än en gång att det Inte gått att uppnå enighet om attbehandla åtminstone en del av motionsförslagen för sig, när det visade sigdröja så länge Innan regeringen fick fram sina förslag, hksom attregeringspartiet - trots sin mlnorltetsställning - så kategoriskt avvisat aUasträvanden att nå fram till lösningar på grundval av förslagen i motionerna. Hen (): har gjort en rejäl genomgång avvår gemensamma bedömning av de förslag som behövs för att minskaarbetslösheten. Jag Instämmer I den bedömningen, och jag gör det bl. a. för attundvika upprepningar och spara tid här i kammaren. Den här debatten, hen talman, handlar om hur vi skallvrida svensk ekonomi rätt igen. Den som har förlorat sitt jobb eller upplever att jobbetär hotat menar nog att debatten helt borde handla om honom eller henne detgäller Inte minst de många kvinnor som beredskapsarbeten eller omskolning Intenår. Många har i sin otrygghet den här hösten vänt sig mot pohtikerna med enanklagande bhck och frågat: Vet Ni egenthgen hur svår vår situation är? Vet Niegenthgen hur det känns att söka jobb på jobb och få svaret: NI behövs Inte.Att det tär på självförtroendet mer än vad några förhoppningar om en aldrig såsnabb konjunkturuppgång kan reparera? I brev, I samtal kommer det här Igen. Det är Intestatistik och prognoser, det är människor det gäller. Ja, i de siffror som vi anser oss tvingade att använda föratt få en överblick finns det risk att de enskUda människorna känner sigbortglömda. Men siffrorna behövs just för att man skah kunna se sammanhangenoch få en överbhck av dagsläget. Också de hårdast drabbade måste förstå, attbakom de ekonomiska analyserna och de politiska kraven Ugger ett medvetande omden hårda verklighet, som en lågkonjunktur skapar för människor, för famiher.Målet är det viktiga: att stoppa arbetslösheten. Situationen är allvarlig. Det tog tid Innan regeringengick med på det. EnUgt den senaste arbetskraftsundersökningen är antaletarbetslösa uppe 1116 av arbetskraften. Det är enfördubbling mot föregående år. Nästan hälften av de arbetslösa är kvinnor.Cirka en tredjedel av de I arbetsförmedUngen registrerade arbetslösa äroförsäkrade. Ser man det totala antalet arbetslösa, aUtså också demsom Inte är registrerade vid arbetsförmedling, är andelen oförsäkrade ändåhögre. Den innefattar inte minst ungdom och kvinnor, som skulle tillförasamhället stora värden om de fick arbete. Antalet varsel om personalinskränkningar är ovanhgt högt.Det gäller också antalet anställda vilkas sysselsättning kommer att avbrytasefter varsel. De tre månaderna mellan septembernovember var de som berördes avvarsel 13 500 mot 7 200 . Det är nästan dubbelt mot dehöga siffror som gäUde redan då. Den kraftigaste uppgången kommer påverkstadsindustrin - 3 400 under de tre månader- Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. na I årmot 700 . En Uten husgUmt är att antalet varsel minskadenågot. har emellertid varsel för korttidsarbete ökat, och att företagger arbete tre eller har I varje fall tidigarefackföreningsrörelsen och arbetsmarknadsorganen kraftigt protesterat emot.Enbart berördes 1 400 personer av sådana varsel. En ny allvarUgfaktor är att antalet långtidsarbetslösa tjänstemän har ökat. Vardagen bakom alla de här siffrorna är dyster. Det ärhundratusentals människor som direkt eller Indirekt berörs av arbetslöshetenoch svårigheterna. Debatten tidigare här har klart visat att regeringspartiet idet längsta försökt att dimensionera ner svårigheterna och låta bh att tala omdem. Även när man tUl sist tvingades till handhng genom oppositionensInitiativ, fortsatte man av bara vanan på den linjen. Jag skulle vilja uppehålla mig vid ett av de allramärkUgaste argumenten som både statsministern och finansministern har varitInne på. Man säger att så många fler räknas som arbetskraft nu än . Dåskulle det inte vara så konstigt, menar man, om det bUr svårigheter.Tankegången tycks vara ungefär den här: En orsak till att vi har så mångaarbetslösa är att vi vlU skaffa så många arbete. Det är onekUgen något förvånande. Det är ju självklart attvåra ambitioner är och skall vara mycket högre än för t. ex. . VIhar nästan alla här i haft som riktpunkt att erbjuda så många sommöjligt ett fullgott arbete. Socialdemokraterna har varitIvriga att säga att de har särskUt stora ambitioner, att bara de och deensamma - kan trygga full sysselsättning i ordets vidaste mening. Men när manså misslyckas med detta, trots allt vad man sagt och lovat, då skaU de högamålen tjäna som ursäkter. Så använder man t. ex. siffrorna i det senaste numretav den socialdemokratiska partitidningen . Det låter som ett skämt, mendet är allvarUgt, eftersom det gäller hela frågan om syftet medarbetsmarknadspoUtiken och vad vi menar med full sysselsättning. Fler grupper än förr räknas alltså tillarbetskraften. VI vill hålla fast vid det. Det gäller kvinnor, undersysselsattaI glesbygden, äldre och många andra kategorier som hittiUs haft det svårt attfå Jobb eher som helt enkelt Inte gått ut på arbetsmarknaden. I samband meddiskussionerna om långtidsutredningen var det många kritiker inte minst på LO-sidan - som sade att man borde kunna göra mycket mer för attbekämpa den dolda arbetslösheten. Man menade att utredningen hade imderskattatstorleken av den dolda arbetskraftsreserven. Den borde I första hand kunnaaktiveras för att täcka det arbetskraftsunderskott som långtidsutredningenförutsåg. 1 den andan har reformarbetet i stort sett drivits.