prot · FU0984 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är svårt att hysa en sådan känsla i en ständigt pågåendenedrustning, det vet jag av personlig erfarenhet , närvår förra stora nedrustningsperiod pågick. Arbetsmiljön påverkas också i hög grad av det stöd somstatsmakterna ger försvarets befattningshavare vid fullgörandet av deras oftabesvärliga och otacksamma uppgifter. Om försvaret skaU kunna väcka förtroende,såväl inom som utom landets gränser, så måste disciplin och håUning krävas avall militär personal Det är regeringens skyldighet att se tiU att de mUitäramyndigheterna ges möjlighet tiU och avkräves skyldighet att, i den mån bristeri de här avseendena föreligger, reparera dem. I det arbetet, som verkligen inteär lätt i dagens situation, krävs det stöd av regeringen inte minst i form avklara direktiv och vilja att ta ansvar för att dessa direktiv följs. Det är också regeringens skyldighet att se tUl attpropaganda med direkt syftning tUl att omintetgöra eller försvåra genomförandetav beslut som statsmakterna fattar inte bedrivs i otUlåtna former eller får ståoemotsagd. Det är slutligen regeringens skyldighet att avhålla sigfrån åtgärder som försvarets företrädare måste uppfatta som direkt fientligamot dem och mot det som de är ålagda att arbeta för; jag tänker på jippon sominställandet av repetitionsövningar och lockout av officerare. Det har redovisats undersökningar, somhar visat en ganska starkt sjunkande försvarsvilja. Kanske inte alarmerandesiffror, men väl värda att observera. Försvarsviljan beror på många faktorer,men den är också i hög grad en funktion av tiUtron tiU försvarets förmåga attverkligen skydda det svenska folket. Den tUltron vinnes genom undervisning ochupplysning, men självfallet bara om denna undervisning och upplysning kangrunda sig på en verklighet som innebär att arbetet inom försvarsmakten bedrivseffektivt och att försvaret ges tUlräckliga resurser för att kunna uppnå detsom man säger sig eftersträva. Jag återgår så till försvarsbeslut.De farhågor som uttalades av de borgerliga partierna, när detta beslut för treår sedan påtvingades oss, har blivit mer än besannade.pet finns mångavittnesbörd om detta. I en intervju uttalade chefen för armén,förutvarande försvarsstabschefen, att den kvaUtativa urholkningen inom armén ärallvarlig. Förbandens rörlighet/är lägre än önskvärt. Motorise-ringen, somborde ha varit genomförd , har inte kunnat ske. Det finns fortfarandepansarförband som åker i terrängbilar i stället för i pansrade fordon.Bristerna är ett faktum oavsett vad man gör under framöver. Detta är precis vad vi sade skuUe komma att ske. Denkritik som vi från borgerligt håll riktade mot försvarsbeslutet har visatsig väl motiverad. När fattade det beslutet avgav vi gemensamt löftetatt för varje nytt år söka återvinna en trygghetsskapandeförsvarspolitik. Det är mot denna bakgrund tragiskt, tycker jag, attmoderata samUngspartiet nu står ensamt om förslag som skulle förbättra situationenomedelbart men S' n framför allt skuUe ge bättre utgångspunkter och störrehandlingsfrihet inför det kommande försvarsbeslutet. Ingen motion har väckts av mittenpartierna, och inte ettord av kritik har av dem fogats tUl utskottsbetänkandet. Jag har emeUertidsvårt att tro att detta beror på att man totalt har ändrat mening. Jag kan intetänka mig att den motvilja mot försvarsbeslutet som var så stor att samtligaborgerliga ledamöter lämnade den dåvarande försvarsutredningen nu kan ha väntsi ett accepterande av någonting som är ännu sämre. Det är säkert inte så, ochjag skuUe därför vilja efterlysa klara deklarationer härom frånmittenpartiernas sida. Låt mig så redogöra för moderatasamUngspartiets alternativ tiU regeringsförslaget. Vi har krävtatt inriktningen av planering och anskaffning skall ske mot tänkta framtidaramar, som beräknas öka i fast penningvärde. Detta är nödvändigt föratt planeringen skaU kunna grunda sig på en någorlunda bibehållen försvarseffektoch framför aUt för att långsiktiga och kortsiktiga insatser skaU kunnajämföras med varandra och balanseras mot varandra. Det är fel att, som man nugör, planera mot en försvagning som blir allt påtagligare ju längre perspektivetsträcker sig. Det är fel alldeles oavsett på vilken nivå man läggerförsvarskostnaden. Det är en generell företeelse. Vi vidhåller yrkandet även iår och föreslår som huvudinriktning kostnadsramar som ökar med 100miljoner kronor. Under förra budgetåret blev den av anslagnautgiftsramen för försvaret inte helt utnyttjad. Detta berodde i första hand påatt avlöningsanslagen från början hade upptagits med större belopp än somsedermera visade sig vara erforderliga. När försvarets myndigheter underbudgetåret konstaterade att så skuUe bli fallet, gjorde de framställning tillregeringen om att få omdisponera medlen, men denna anhållan bifölls icke. Nuföreslår regeringen att av de belopp som blev över bara en liten del skall fåöverföras tUl utgiftsramen och att resten alltså skall indragastill statskassan. Som motiv åberopas samhällsekonomiska skäl. Moderata samlingspartiet kan inte finna ett sådanthandlande lämpligt. Om man av de militära myndigheterna kräver bästa planeringoch bästa hushållning med tiUdelade medel och det skaU man göra med all kraft- då bör också ramarna få fuUt utnyttjas och begärda överflyttningar mellananslag få ske. Vi kan godtaga samhäUsekonomiska skäl som motiv förförskjutningar mellan oUka år när så kan ske utan aUtför stora skador, men vikan inte godta dem som skäl för indragningar. Försvaret skall dimensionerasefter behovet av försvar och får inte bU en restpost i samhällsekonomin. Ramberäkningar nt m. Ramberäkningar m m. Vi yrkar därför att underutnyttjandet från förrabudgetåret, , skall tillgodoföras ramen /72. Däremot menar vi att samhällsekonomiska skäl kan tala föratt återtagandet delvis uppskjutes. Om inte utvecklingen visar sig medge annat,viU vi för nästa budgetår begränsa utgiftsökningen till drygt 33 mUjonerkronor. Det är enligt vår mening principiellt godtagbart attinfoga även försvarsverksamheten i en effektiv konjunkturpolitik.Förutsättningen är dock att det sker med balans åt båda hållen och att det inteär andra syften som man är ute efter, så att det i verkligheten bara leder tillindragning av anslag. När försvarsministern i statsverkspropositionen föreslåratt av anslagsramarna för nästa budgetår tUlfälligt skallInnehållas av samhällsekonomiska skäl, så har vi alltså i princip intet attinvända. Försvarsministern förklarar uttryckligen att åtgärden inte skall fåmedföra ändringar av den ekonomiska ramen enligt försvarsbeslut.Beloppet skall få disponeras senare, när det samhällsekonomiska läget såmedger. Men vi har faktiskt svårt att tro på den goda viljanhärvidlag. Åtgärden har en alltför obehaglig likhet med handUngssättet år 1967.Det gäUde också då i ett försvarsbeslut. Den gången drog man nerramen med nära under bestämda försäkringar att beloppetsenare skulle återhämtas. gäller det ett mindre belopp, men det berorsäkerligen på att det inte går att minska mera i dagens mycket kärvareekonomiska läge för försvaret. Löftet om återtagning är föga förpliktande, eftersom detinte finns några kostnader fastställda för den tid då man tänker sig att återtagningenskall ske. Förra gången fick den ingå i ramar som knappast i alla fall hadekunnat göras lägre. blir löftet ännu tunnare genom att uppskjutandet tarsig form av ökade reservationer på materielanslagen, och dessa reservationerskaU enligt beslut som redan har fattat dras in till statskassan närdet nya planeringssystemet träder i kraft om Utet . Vi har därför från moderata samlingspartiets sida framförtett krav i sammanhanget, att skaU göra ett bestämt uttalande om attdet tUlfäUiga uppskjutandet skall inräknas i ramen /72, då den ramen iframtiden tas tUl utgångspunkt för jämförelser. Det kan tyckas vara ettegendomligt krav, och jag håller med om att det är egendomligt att det skallbehöva stäUas. Vi gör det emeUertid på grund av erfarenheterna från förraförsvarsbeslutet. Då gjorde regeringen alltså ett s. k. uppskjutande sistaåret på en kvarts miljard kronor och så tog man den sålunda reducerade ramensom utgångspunkt för sina jämförelser mellan det gamla försvarsbeslutet och detnya. Man påstod så att det nya inte alls innebar någon ändring iförsvarspolitiken utan bara att ökningstakten något hade dämpats. Enfelaktigare beskrivning får man leta efter, och vi tycker att bordeundanröja risken för en upprepning av sådant missbruk av ett sakligt underlag. Vi tyckerockså att om regeringen menar allvar med beslutet om återtagningså snart som samhällsekonomin detta medger borde den yttre förutsättningenhärför ha skapats genom att regeringen hade begärt behövligabeställningsbemyndiganden. Så har inte skett. Regeringen har minskat beloppenav sådana bemyndiganden med i förhållande tiU vadmyndigheterna hade föreslagit. Vi i moderata samlingspartiet yrkar därför påatt bemyndigandena ökas med sammanlagt för att gemöjlighet tUl återhämtning av uppskjutna anslag och tUl de förbättringar iövrigt i olika avseenden som vi förordar. Det belopp som begärt för underhåUav de tre försvarsgrenarnas materiel har av regeringen nedräknats med drygt 30miljoner kronor. Detta förefaller oss föga välbetänkt. Det är på försvaretsområde liksom på alla områden i regel mycket dålig ekonomi att spara påunderhållskostnader. När det gäUer försvarsmaterielen finns det också andraskäl för att inte eftersätta underhållet. Vårt värnpliktssystem innebär att verksamheten i fred heltkoncentreras på utbildning av värnpUktiga till krigsbefattningar, varvid baraen mindre del av materielbeståndet användes. Resten skall hållas klar förbemanning och funktion vid mobilisering eller beredskapsförstärkning. Det är avalldeles avgörande betydelse att den förrådshåUna materielen är i fullgottskick, så att den med kortaste varsel kan fungera och fullt utnyttias. Det kaninte tUlåtas att t. ex. ett örlogsfartyg skall behöva undergå reparationereller kräva lång intrimning innan det efter mobiUse-ring kan användas för sinkrigsuppgift. Materielunderhållet är också en fråga om personalenssäkerhet. Detta gäller aU materiel, men det är särskUt uttalat i fråga omflygmaterielen. Där utgör säkerhetskravet enbart ett absolut hinder för enreducering av underhållsvolymen. De av föreslagna kostnadernakan mte nedbringas utan de allvarligaste konsekvenser. Försvarets myndigheterkan därför heller inte låta reduceringen ske. De måste begära att tUl anslagenfå överföra medel från de belopp som var avsedda för materielanskaffning. Ochså blir denna ytterUgare beskuren. Moderata samlingspartiet kan inte accepteraen sådan metod. Vi yrkar att underhållsanslagen skall ökas till avmaterielverket föreslagna belopp. Den försvarsvUja och känsla av ansvar för detsvenska samhällets säkerhet som tar sig i uttryck i frivilligt försvarsarbeteär en mycket stor tillgång för vårt land. Den är inte bara av värde som uttryckför beslutsamhet och vilja att stå emot angrepp, den har också ett värde genomdet direkta tillskott till försvarseffekten som den skänker. Det är tUlskottsom är av extra vikt under den försvagning som försvaret nu undergår. Dettagäller i hög grad hemvärnet. Det kan avlasta linjeförbanden en del av dessasuppgifter, och det kan genom sin spridning över landets yta i någon liten månkompensera de brister i rörligheten för infanteribrigaderna som den nyaförsvarspolitiken gjort det omöjligt att förbättra på det sätt som vartänkt. Regeringen har inte helt velat tUlgodose myndigheternasförslag om anslag åt hemvärnet. Detta gäller i fråga om både övningar ochintendenturmateriel. Övningarna har av myndigheterna beräknats kräva någotstörre kostnader än tidigare på grund av det nya värnpliktssyste- Ramberäkningar m m. 6* protokoU 1971. beräkn ingår nt m. Ifråga om intendenturmaterielen har materielverket föreslagit anskaffning undernästa budgetår av hela det resterande behovet av regnplagg tUl hemvärnsmännen.Moderata samlingspartiet anser att det är angeläget att hemvärnets övningar fårbedrivas enligt planerna, och vi anser det skäligt att frivUlig personal - inteaUtid så ung - som kommenderas ut i ur och skur skall förses med regnplagg. Viyrkar att myndigheternas önskemål på dessa punkter bUr tUlgodosedda. Jag vill slutligen gärna säga att jagpersonligen är djupt bekymrad över den nu förda försvarspoUtiken. Dess följderblir undan för undan allt allvarligare och alltmera oundvikUga. Vad som är såskrämmande är att den inte stöder sig på några påståenden om att läget för vårdel skulle ha blivit så mycket mindre riskfullt. Tvärtom säger försvarsministerni årets statsverksproposition följande, och det är inga överord: "Detgångna årets säkerhetspolitiska händelser ger intryck av ökad politiskavspänning i . Jag vill dock understryka att detta förhållande fåravgörande betydelse endast om det också ger upphov tUl rustningsbegränsningar.Så har inte blivit fallet. Supermakterna har inte inskränkt eller aviseratbegränsningar i sina planer på utveckling och anskaffning av avanceradevapensystem. De konventionella styrkorna i är i stort sett oförändrade.Beredskapen är fortfarande hög och övningsverksamheten intensiv även i vårtnärområde." Nej, regeringens försvarspolitik stöder sig på påståendetatt ingenting egentligen har hänt eller händer inom det svenska försvaret, attallt är i stort sett som förut och att handlingsfriheten ärobeskuren. Det är detta som är så alarmerande, därför att det är så felaktigt. Moderata samlingspartiet har inte medverkat tUl den nyaförsvarspolitiken. Vi har varie år framlagt förslag, som skulle vändautvecklingen åt rätt håll. Vi gör detta också . Jag ber att få yrka bifall till reservationen1 i försvarsutskottets betänkande nr 9. I detta anförande under vilket herr förste vicetalmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar instämde herrPetersson i Gäddvik (m). FruTHEORIN (s): TUlsammans med tio andra socialdemokrater harjag i motion 699 begärt att tUläggsdirektiv skall ges tUl försvarsutredningenom att formulera och analysera olika former av icke-mUitära försvarsmetodersom en del i det långsiktiga planeringsarbetet inom utredningen. Låt mig bara helt kort teckna bakgrunden tUl motionen.Rustningsutvecklingen runt om i världen sväljer mer än 1 000 miljarder kronorvarje år. Detta anslås för rent destruktiva ändamål. Nya vapen framställs atomvapen, biologiska och kemiska vapen. Dessa vapen prövas, lagras och t. o.m. De riktar sig framför aUt mot civilbefolkningen. med dentekniska utvecklingen av vapnen har en total omkastning av den moraliskabedömningen av konflikter och regler för krigföring skett. Strategerna bedömercivilbefolkningen som ett betydel- De biologiska vapnen är de enda vapen som någonsin har uppfunnitsuteslutande i syfte att decimera civilbefolkningen! Kemisk krigföring via växtförstörelsemedel har använts iVietnam och fått fruktansvärda följder med missfall, fosterskador, missbildningaroch långsiktiga kanske ohjälpliga skador på naturen. Är 1925 förbjöds iGenéveavtalet användandet av biologiska stridsmedel. Först nu har efterstarka påtryckningar från övriga stater sagt ifrån att man är vUlig attavskaffa sina biologiska vapen. Men motivet för är att de inte är särskUtanvändbara! De kemiska vapen som bl. a. använts i tänker man ha kvar,vapen som kan användas att uthungra hela befolkningar med. Utrikesministernkallade i utrikesdebatten detta för "en form av krigföring medsina anonyma stryphänder som väcker avsky och indignation över helavärlden". En växande grupp människor är tveksam inte bara tUl dennautveckling utan också tUl möjUgheterna att med traditioneUa mUitära metoderåstadkomma fred mellan nationer. Allt fler menar att andra vägar tUl försvarför väsentliga värden bör prövas. åtnjuter omfattande internationellgoodwUl. Det bör vara möjUgt för att i konsekvens med sitt aktivafredsarbete vinna förståelse för en medverkan till att finna andraförsvarstekniska lösningar än de mUitära. Med denna bakgrund har vi i motionen bl. pekat pågrundprinciperna för civilt motstånd och menat att man här skuUe kunna finnaanvändbara former av icke-miUtära försvarsmetoder. Detta är inte motionärernaensamma om. Även den socialdemokratiska partikongressen 1969 diskuteradefrågan om prövning av icke-miUtära försvarsformer och anslöt sig tiU ettyrkande om att förutsättningslösa studier av alternativa försvarsformer skullegenomföras. Utskottet har i positiva ordalag avvisat motionen underhänvisning till att försvarsutredningen genom försvarsministerns försorg kommeratt få särskilt underlag för en bedömning av frågan om och i vilken måncivUmotståndets principer kan tillämpas i vårt land. Man säger vidare iutskottets utlåtande att försvarsutredningen härvid även torde överväga behovetav särskild forskning rörande icke-militära försvarsmetoder. Önskemålet om ettnärmare studium av försvarsmetoder som inte förutsätter våld blir enligtutskottet därmed tillgodosett, och något rUcsdagens uttalande är intepåkallat. Såvitt jag förstår är det första gången det klart sagts utatt ett sådant närmare studium av försvarsmetoder utan våld skaU ingå iförsvarsutredningens arbete, och detta noterar vi motionärer som ett stortframsteg. De särskUda studier som försvarsministern initierat om civUmotståndmen som ännu inte pubUcerats är vi självfallet intresserade av att få ta delav. Vi förutsätter naturligtvis att det motionen åsyftat att formulera ochanalysera olika former av icke-militära försvarsmetoder som en del i detlångsiktiga planeringsarbetet inom utredningen inte kan anses tUlgodosettmed denna studie, hur intressant och givande den än kan vara. Långsiktigtanalys- och forskningsarbete är säkerligen nödvändigt innan vi har tUlräckligkunskap om dessa metoders förutsättningar och konsekven- beräkn ingår m m. Från avdelningen för freds- och konfliktforskning vid Ramberäkningar m m. universitethar ansökts om för /72 för ettforskningsprogram om icke-militära kampformer. Forskningsprogrammet beräknasvara avslutat . Både försvarsministerns visade intresse och, som jagtolkar det, den positiva skrivningen i utskottsbetänkandet ger anledning atträkna med att en sådan framstäUning säkerligen kommer att behandlas välvUligt.Jag vill i det här sammanhanget påpeka att vi strax skall fatta beslut om 32miljoner i förslagsanslag tiU FOA för förvaltningskostnader och 52 miljoner ireservationsanslag för forskningsverksamhet vid FOA plus materielanslag omhögst . Utskottet har i sin skrivning understrukit att ett civiltmotstånd endast kan komma i fråga som komplement tUl nuvarande försvarsmetoder.TUl det är att säga att motionärerna har framhållit att en sådan förändrad försvarsforminte kan innebära en abrupt nedtrappning av vårt nuvarande militära försvar.Kunskap om metoderna och deras effektivitet och förutsättningar kräver ettplanmässigt och förutsättningslöst arbete och en betydande insats av bl. a.forskning innan över huvud taget frågan om alternativ eller komplement kanstäUas. Motionärerna har inte heller ställt det kravet. Mot ett enigt utskotts, som jag ser det, positivaskrivning och upplysningen att försvarsutredningen kommer att ta upp frågan omicke-militära försvarsmetoder i sitt arbete kommer jag inte att yrka bifalltill motionen. Jag vill dock avslutningsvis än en gång understryka att enseriös behandUng måste innebära inte bara ett studium av redan initieratmaterial utan också det långsiktiga analys- och forskningsarbete som motionenkrävt och som är nödvändigt om detta "jungfruUga" område någonsinskall kunna tUlmätas värde. Ett sådant arbete bör enligt min mening hajämbördig dignitet med övrigt militärt perspektivarbete. Idetta anförande instämde (). HerrWERNER i (vpk): kommunisterna är anhängare avvarje folks ovillkorliga självbestämmanderätt liksom dess rätt att försvaradensamma. Partiet ansluter sig tiU principen att alla meUanstatligatvistefrågor skall lösas vid förhandUngsbordet och att en utveckUng motavrustning och fred bör främjas med aUa rationeUa medel. 1968 lade vi fram en motion med förslag att en ny försvarsutredningskuUe pröva förutsättningarna för en rekonstruktion av försvaret, ägnad atttiUmötesgå tre väsentliga önskemål. Dessa tre önskemål för det svenskaförsvarets uppbyggnad var att göra det arbetsdugUgt även inför risken av svårarekrigsvUlkor än de av mUitärledningen hittUls förutsatta, atteUminera dess karaktär av hinder för nedrustning, och attavsevärt nedbringa dess kostnader. Denna motion, Uksom motioner 1969 och 1970 i sammariktning, avslogs av . EmeUertid anser vi att vad som anfördes i dessamotioner fortfarande äger gUtighet egentligen har utvecklingen bekräftat detmotiverade i våra synpunkter, varför vi återkommer även . Vi anser att om skall ha ett militärt försvar, såmåste detta vara arbetsdugUgt, inte endast vid ett visst, i förväg utfunderatkrigsfall, utan också vid olika alternativ, inklusive möjligheten att ensamtstå emot en mycket överlägsen angripare. Vi anser det vara en illusion att ensmåstat som skaU kunna bjuda en stormakt spetsen på dennas vUlkor meden försvarsorganisation av i princip samma struktur. Inte ens stormakterna idet senaste världskriget lyckades stäUa upp något effektivt invasionsförsvar. Den nuvarande försvarsordningen, dess omfattning ochmålsättning, går tiUbaka tiU en internationeU situation då världsläget varytterst spänt och då militärpolitiska doktrin utgick från vad dessdåvarande utrikesminister betecknade som en politik på randen av ettvärldskrig. Denna miUtärpolitiska doktrin dominerade det mUitärpolitiskatänkandet i en rad västländer, också i vårt land, men var starktomtvistad av den progressiva opinionen i alla länder, och av många var den heltunderkänd. är den internationeUa situationen helt annorlunda i fleraavseenden. Den moderna vapentekniken har givit mänsklighetenmöjligheter att begå kollektivt självmord. Förekomsten av atom- och kärnvapen,interkontinentala robotar samt biologiska och kemiska stridsmedel har skapat enhelt ny vapenteknisk och militärstrategisk situation. Befintliga kärnvapenlager är tillräckliga för attutplåna den moderna civilisationen . I ett framtidakärnvapenkrig kommer det inte att finnas några segrare utan bara förlorare. Stormaktskoncentrationen i tiUsammans medvärldsdelens tekniska och ekonomiska kapacitet omöjliggör en i geografisk ochvapenteknisk mening begränsad konflikt i vår del av världen. Oavsett hur vi utformar vårt försvar finnsingen betryggande garanti mot att vi dras in i miUtära konflikter. Det finnsmot bakgrund av den aktuella situationen ingen garanti mot terrorbombning ochmot ockupation av vårt land. Denna bUd förändras inte heller om vi fördubblareUer tredubblar vår miUtära kapacitet. Den svenska debatten i försvarsfrågan har tyvärrhuvudsakligen berört den militära formen av försvar. Det militära försvaret äremellertid endast en del i en större helhet. Till ett lands försvars- ochsäkerhetspoUtik hör bl. a. utrikespolitiskt agerande, internationellahjälpinsatser, mellanfolk-Ugt samarbete samt ekonomiskt och psykologisktförsvar. Vår målsättning är total avrustning efter världsmåttstock.Men denna målsättning förutsätter en rad sociala och ekonomiska betingelser somför närvarande ej föreligger. Såväl global som geografiskt begränsad avrustningmåste genomföras steg för steg och troligtvis under ganska . Trotsatt dessa förutsättningar inte föreligger har vi ändå aUa vår del av ansvaretför att få tUl stånd sådan mUitär avspänning. Steg på vägen mot avrustning är rustningsbegränsandeåtgärder, effektiva provstoppsavtal, nedrustade zoner, atomvapenfria områden,neutralitetsförbund och militärblockens gradvisa avveckling. Vi anser att det finns tillräckliga skäl för en etappvismilitär nedrustning i en stegvis nedrustning som skulle frigöraekonomiska resurser för sociala ändamål, byggande av bostäder, utbUd- Ramberäkningar m m. Ramberäkningar m m. ning,kulturutveckling, cancerforskning och annan forskning, möjlighet tiU ökadfritid genom arbetstidsförkortning och för ett ökat u-landsbi-stånd.