prot · FU09139 · 1971-12-31 00:00:00 — Vid den senare fattades bara en enda röst för att erforderhg två tredjedelsmajoritet skuhe nås kring ett förslag om 6 sjömils terrltorialhavsbredd med enhka bred fiskezon utanför. Tiden har karakteriserats av att mångakuststater vidgat sin fiskerijurisdiktion. 1 hksom i harutveckhngen skett successivt och inom rimhga gränser, i flertalet fall i närasamråd meUan berörda stater. Som exempel på sådant samråd kan nämnas denkonferens i meUan 17 europeiska stater som ledde fram tUl 1964 årsfiskerikonvention. Ingen stat i hävdar ensamrätt tUl fisket längreut än från kusten, I andra delar av världen, främst , harmånga stater däremot förbehåUit sig fisket ända ut tUl från kusten. Ang. fiskegränsema vid , m. m. Ang. fiskegränsema vid , m. m. I det rådande läget måste man hälsa med tUlfredsstäUelseFörenta nationemas generalförsamUngs beslut att tiU 1973 inkalla en nyhavsrättskonferens som bl. a. skaU ta stäUning till frågan om fisket på detfria havet. Lösningar på dessa problem som vinner en bred uppslutning blandFN:s medlemsstater är den bästa garantin mot att den rådande situationenförsämras som följd av att allt flera kuststater tar avgörandet i sina egnahänder genom ensidiga beslut. Frågan om kuststaternas särskildafiskerättigheter rör aUa de stater som fiskar 1 området och bör därför lösas isamförstånd mellan berörda stater. Vi är i väl medvetna om hur beroende är avsitt fiske och -vi har fuU förståelse för den oro man i hyser för denminskade tUlgången på fisk. Vi tar emeUertid avstånd från ensidiga åtgärder avden natur som övervägs i . Det finns tyvärr exempel i det förgångna påatt ett sådant tUlvägagångssätt kan skapa internationella spänningstillståndoch konfhkter. Enhgt vår uppfattning bör dessa problem lösas vid den stundandehavsrättskonferensen, inom ramen för den nordostatlantiska fiskerikonventionenoch genom bUaterala kontakter med de närmast berörda statema. I detta sammanhang kan det vara värt att fästauppmärksamheten på att förslag om att ge kuststaterna särskUda fiskerättigheterväckts 1 under förberedelserna för den bhvandehavsrättskonferensen. En tanke som framkastats är att varje kuststat i principskaU ha rätt tiU så stor del av den med hänsyn tUl fiskbeståndet godtagbarafångsten i havsområdena utanför kuststaten som dess fiskefartyg kan fånga. Frånsvensk sida ser vi positi-vt på propåer i denna riktning. Detta är, hen talman, det svar som för dagen kan ges påinterpellantens frågor. Det finns bara en sak att tlUägga. ellerannat land ensidigt skuUe utvidga sin fiskerijurisdiktion på ett sätt som kanvara tUl nackdel för svenskt fiske, då kommer regeringen att ta kontakt medföreträdarna för den svenska fiskerinäringen för att gemensamt med dem dryftavad som bör göras för att skydda våra nationeUa Intressen. kan viinte göra annat än ge vårt stöd åt ohka intemationella strävanden att få tUlstånd lösningar förhandhngsvägen. Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min interpellation. Jag konstaterar att svaret andas ungefär samma oro som jaghar gett uttryck för 1 interpeUationen, och jag känner tUlfredsställelse överatt vi har förståelse från regeringens sida på den här punkten och att manklart säger ifrån att man tar avstånd från sådana unUaterala åtgärder somIsland här tycks gå tn för. Det är emeUertid ett par funderingar som jag intekan underlåta att ge uttryck åt efter att ha hört svaret. Hen statsrådet pekar med aU rätt på hur man i ohkaländer har ohka motiveringar för sådana här utflyttningar av fiskegränserna.Det kan vara att det är ont om fisk, men det kan också vara övertygelsen attkuststaterna har större rätt tUl havets levande tUlgångar utanför kustema än delångdistansfiskande statema. Om man serdetta I samband med vad som också sades I svaret att under förberedelserna för den bUvande havsrättskonferensenhar framkastat en tanke "att varje kuststat i princip skall ha rätt tih såstor del av den med hänsyn till fiskbeståndet godtagbara fångsten 1havsområdena utanför kuststaten som dess fiskefartyg kan fånga", måsteman stäUa sig en fråga: Vad är "utanför kuststaten"? Vad menas meddet? Jag stäUer den frågan speciellt därför att statsrådet sade att man frånsvensk sida ser positivt på propåer i den riktningen. Jag vet att frågan ärsvår att besvara, men det vore av stort intresse att få höra hur man iregeringen ser på vad som där kan anses lämphgt. Sedan konstaterar jag av svaret att regeringen vill stödjade internationella strävanden som går ut på att förhandhngsvägen nå lösningarpå dessa problem. Det är givetvis helt riktigt att gå den vägen. Jag kan i detsammanhanget meddela att det förekommer ett visst samarbete mellanfiskarorganisationerna i . VI har en konferens vid vilken-vi dryftar gemensamma frågor, och sammanträffade vii , då just denna fråga var den kanske aUra viktigaste på dagordningen.Vid den konferensen antogs också en resolution som innebar att man var överensom att göra respektive länders regeringar uppmärksamma på vilka stora riskerIslands nuvarande planer för med sig, EnUgt meddelande som jag fått från vissaandra länder har man också, kanske särskUt inom EEC-länderna, tryckt på hossina respektive regeringar om att man kanske bör ta tUl rent handelspohtiskaåtgärder vid förhandhngar i samband med EEC. Jag viU nu fråga: VUka möjhgheter anser regeringatt vi har att på det handelspohtiska planet i sådana internationellaförhandhngar förmå islänningama att inte gå -vidare i sina planer utan a-waktavad som kommer att hända vid havsrättskonferensen ? Slutligen vUl jag också peka på att vi 1969 från IslandImporterade för 39,2 mUjoner, varav 34,5 mihoner kronor kom på fisket. År 1970var motsvarande totalsiffra 51,7 miljoner, därav 40,3 mihoner från fisket.Därvid är att märka att de siffrorna uppnåddes trots den stora bristen påislandssUl, var siffroma betydhgt högre, när det fanns gott omislandssUl. Jag skuUe sätta stort värde på om herr statsrådet kunde gemig ett svar på de funderingar som jag här har givit uttryck åt. Ang. fiskegränserna vid , tn. Det finns två saker som jag kanske här skall försökautveckla något mera. I mitt interpeUationssvar har jag framhålht att vi serpositivt på en del propåer som under förberedelserna till 1973 årshavsrättskonferens har gjorts om att ge kuststaterna större rätt tUl fisket.Det är idéer som kan utformas på ohka sätt, med utsräckta fiskegränser iabsoluta mUtal eUer på annat vis. Bakom vår InstäUning Ugger naturUgtvis att viär väl medvetna om att en del kuststater är mycket beroende av fisket. DetgäUer ju inte minst . Vi anser att det är sakligt motiverat att behjärtaislänningamas trängda situation när det gäller tUlgången på fiske och det storaberoendet för dem att också kunna fånga htet fisk. Det är det ena. Ang. fiskegränsema vid , m. m. Men hur långt vi kan gå i tUlmötesgående och -vilkenpoUtik vi kommer att lägga upp exakt i samband med havsrättskonferensär för tidigt att säga . Detta är ju en komphcerad materia, och vår pohtikär icke slutgiltigt definierad. Den propå jag har nämnt i InterpeUationssvaret är bara enav flera propåer. Jag talar om att propåer i den riktningen behjärtar vi, ochdet gör vi, därför att vi förstår vissa kuststaters, bl. a, , svåraläge. Det andra är att som -vi har denna förståelseför isläniungar-nas beträngda situation vUl vi tUl det yttersta värna principenom att land skaU med lag byggas även när det gäUer de Internationella fälten,således också i fråga om världshaven. VI inriktar aUa våra ansträngningar påatt få största möjUga respekt och förståelse för den grundtanken. Det är klartatt det kan se dystert ut just nu med tanke på de ensidiga beslut som denisländska regeringen har fattat, beslut som dock ännu inte är verkställda. Menvi kan väl ändå hoppas att islänningarna skaU påminna sig vad derasjustitieminister sade 1961, när man hade den stora konfhktenmed engelsmännen om fiskegränsen den gången. Då kom man fram tUl enförhandhngsuppgörelse, och den förhandhngsuppgörelsen fick Benedlktssonförsvara 1 det isländska aUtinget, Han sade då föhande; Mest betydelsefuUt ärdock att fortsätter att vara en rättsstat. Därav avhänger dess välfärdoch därpå kan dess självständighet komma att bero. Detta tryggas genom samtycketih det förehggande förslaget. En är slagen om den isländskanationens hvsintressen och lagens och rättens, frihetens och suveränitetensfana hissad. VI hoppas att islänningarna fortfarande skall ha dennahögtidliga och stathga bekännelse tUl en internationeU rättsordning i minnet,när vi får tiUfälle att i oUka sammanhang diskutera fiskegränsfrågor med dem 1framtiden. Hen (): I likhet med statsrådet hoppas jagockså att islänningarna har det här i minnet, men det finns så mycket nu somtalar för att islänningarna har glömt bort vad som sades 1961. Om vi ser på vad som har hänt den aUra ,kan man ju inte komma ifrån att i Nordisk Kontakt, den tidskrift som vi får ochsom är mycket intressant, står i nr 13 för ett referat av ett förslagsom regeringen lägger fram för aUtinget bl. a. så här: "Retten tUutnyttelse av rikdommene i havbunnen og I sjöen over den lar seg ikkeatskUle." Alltså, om jag får säga det på svenska: Rätten tiU utnyttjandeav rikedomarna på havsbottnen och i sjön däröver kan inte åtskiljas. Detta står, så långt jag ser det, klart i strid mot vad1958 års konvention kom fram tiU. har jag inte texten tUlgängUg, men jag vetatt där står det ungefär i den stUen att konventionen tog sikte bara på vad somfanns i och på havsbotten. Fisken däröver togs icke med i konventionen. Nusäger isländska regeringen 1 ett förslag tUl alltinget att de här bägge sakema,vad som finns på havsbotten och vad som finns däröver i havet, är samma sak.Klart 1 strid med vad justitieminister själv sade tycks mantiU och med strunta i sådana konventioner, vilket är ganska skrämmande. När mandå har sett hur harbetett sig under den senast förflutna tiden bUr man betänksam. har besökt och bearbetat den sovjetiska regeringen för att iförväg försöka få tUl stånd ett godkännande av krav på att få flytta utfiskerigränsen från 12 tUl . Den sovjetiska regeringen gick emellertidinte med på dessa förslag utan uppmanade närmast islänningama att lugna ned signågot, men islänningarna tror Uka väl att de skaU kunna erhållastöd från sida i denna fråga, Enhgt uppgifter i den isländska pressenär även på väg att godkänna de isländska planerna. Vad som kanske är mycket aUvarligare i detta sammanhang äratt isländska altingsmän och andra isländska representanter reser runt och iförväg jag ber om ursäkt för att jag kommer att använda starka ord försökersabotera havsrättskonferens innan planerna på denna ens tagit fastareformer. Sålunda deltog altingsmän i afrikanska mötei för endast . Vid detta möte redogjorde han delsför ståndpunkt; dels uppmanade han mer eller mindre de afrikanskastatema att upprätta en 200-mllsgräns på samma sätt som många latinamerikanskastater har. När den isländske statsministems presschef, ,i redogjorde för detta, ansåg han det vara fuUt riktigt att de 41 statersaken gäUer också hade fått dessa upplysningar av altingsmän , Hanpåpekade att hen uppmanat tiU samarbete mellan och deafrikanska staterna för att hjälpa de europeiska staterna att förstå detorimUga i att fasthåUa vid sina föråldrade åsikter. Man måste betrakta detta som ett fuUständigt destruktivtarbete för att i förväg torpedera den tUltänkta havsrättskonferensen. Man måstedå fråga sig hur detta rimmar med aUt vackert tal om nordiskt samarbete. PåoUka sätt har -vi fått veta hur arbetar. VI sätter värde på dessarbete. VI fick en skrift föna året som kortfattat men ändå mycket översikthgtredogör för detta arbete. Det finns en del saker i denna skrift som 1 det härsammmanhanget får sin aktuahtet. Där sägs exempelvis: "Den samhäUeUga gemenskapens viktigaste beståndsdelar är samhällsstrukturen, det demokratiska tänke sättet, rättssystemet-- ", etc. Det är just I fråga om den sistnämnda punktenjag är rädd för att man nu bara rör sig med vackra ord i stäUet för medreaUteter, Det sägs också i denna skrift: "DagUgen försiggår per telefonoch brev ett omfattande nordiskt samarbete direkt mellan myndigheter inom snartsagt aUa fackområden i de ohka länderna. Ministerierna har specieUa kontaktmänför handläggning av nordiska frågor." Det är riktigt att man har det även på fiskets område. Dethar tUlskapats något som heter Nordiska kontaktorganet för fiskerifrågor. Jaghar haft förtroendet att få sitta med i det organet sedan det startades, menjag kan intyga att islänningama inte har gjort sig något som helst besvär medatt ta upp dessa frågor i det Nordiska kontaktorganet. Däremot reser de tUlAfrika, och tUl andra länder för att försöka påverka utveckhngenframöver. I , där det talas omHelsingforsavtalet av är 1962, sägs att den konvention som då blev skriven gervissa garantier Ang. fiskegränsema vid , m. m. Ang. fiskegränserna vid , m. m. för attett samarbete som en gång etablerats inte utan vidare bryts upp igen.Konventionen ger också, framhåUes det, uttryck för en aUmän strävan att stärkaoch utvidga samverkan inom , När det gäUer de fiskeripohtiska aspektema har jag mycketsvårt att se hur det skaU bU möjligt att arbeta i anda omman ser på det som sker. Jag vet att någon kan tänka att ju Inte harsärskUt stort fiske vid och att dessa frågor därför kanske inte bordeoroa mig så mycket. Men efter att ha föht dessa frågor måste jagkonstatera hur fruktansvärt smittsamma dyhka ting är. Vi vet att det efter demisslyckade konferenserna , som statsrådet nämnde, intedröjde länge förrän det som då ansågs vara någorlunda rimhgt, dvs. 12 sjönul,var antaget av en stor del stater runt . Allting talar för att enutflyttning för del tUl 50 sjömU kommer att föhas av samma utflyttninginte bara av de nordiska länderna utan även av de övriga länderna rantNordsjön. Vi vet att man i redan leker med tanken därpå. Låt mig för att IUustrera läget på en karta rita in engräns från , , , och Storbritannienskuster. Mellan och ungefär i höjd med är det 165 sjömil.Tar man på vardera sidan bhr det kvar en korridor förvåra fiskare att håha tUl i. En stor del av vårt Nordsjöfiske bedrivs nordväst omBergen, dvs. innanför de som kan bU aktueUa. Likaså bedrivs en stordel av vårt sillfiske väster om . Med andra ord skuUestörre delen av dessa fisken gå förlorade för oss. Lägg därtiU att man mitt utei det resterande området har torn för ohebonning. Det betyder att storaområden, ganska viktiga fiskefält i den del av som trots aUt skulle bUfria för fiske, redan är förstörda genom oheborrningar. För att vara ännu mer pessimistisk, vUket jag tyvärr haranledning att vara när det gäher sådana här saker, går det inte att komma ifrånatt man på isländsk sida också i det här sammanhanget mycket starkt harpoängterat att man räknar med en isländsk jurisdiktion som sträcker sig ut tUl100 sjömU. EnUgt rrun uppfattning är det poängterandet närmast avsett att bäddaför nästa utflyttning . Det går lätt att räkna ut vad som skuUebh kvar av det fria Nordsjöfisket om den utveckhngen skiUle sprida sig ocksåtUl Nordsjöstaterna. Redan en utflyttning tih är ett dråpslag mot svensktNordsjöfiske, och givetvis skuUe en utflyttning tUl bU ännu väne. I det sammanhanget vUI jag än en gång rikta ett tack tUlstatsrådet för svaret och inte minst för löftet att regeringen, om viråkar i svårigheter på de här områdena, skah ta upp ett resonemang med fisketsorganisationer, med företrädare för fisket på oUka håU, för att försöka minskaskadeverkningarna. Jag är tacksam för detta, men jag vore mer tacksam omregeringen gör allt vad som göras kan för att i förväg förhindra den utveckhngatt äga rum som islänningama har skisserat. Överläggningen var härmed slutad. tillstånd för interkontinentala charterflygresor Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara () den 16 novemberframstäUda interpellation, nr 211, och anförde: har frågat mig, om jag är bereddatt redovisa dels vilka lättnader i nuvarande tUlståndsgivning för interkontinentalacharterresor som skuhe vara möjUga utan allvarUga återverkningar för SAS;sverksamhet, dels vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning avnäringsfrihetsombudsmannens skrivelse , Innebörden av de riktlinjer som tUlämpas förchartertrafiken är att dels i rimlig utsträckning tUlgodose aUmänhetensefterfrågan på prisbilhga resor, dels beakta den reguhära luftfartensverksamhetsbetingelser och utvecklingsmöjligheter. Det senare är nödvändigt, omSAS skall kunna i tiUfredsställande omfattning och på försvarhg ekonomiskgrundval fuUgöra de uppgifter som ankommer på företaget i egenskap avkoncessionerat skandinaviskt Unjeföretag. Vad man härvidlag strävar efter äratt säkerstäUa en tiUfredsstäUande och av utlandet i möjlig mån oberoendetrafikförsörjning för de skandinaviska länderna med avseende på internationellregelbunden luftfart, AUmänt gäUer att de skandinaviska länderna sedan längefört en 1 jämförelse med utlandet mycket Uberal charterpohtlk. Chartertrafikenhar bl, a. på grund härav kunnat utveckla sig så att i förhållandetUl folkmängden torde svara för den största charterproduktionen i . Nämnas bör att beteckningen charter Innefattar flera ohkatyper av icke regelbunden kommersiell luftfart. En huvudtyp avser befordran avgrupper som bUdats för annat huvudsakhgt ändamål än själva resan. Ideella och religiösa sammanslutrungar, idrottsföreningar o.d. Detta slags researrangemang s. k. föreningsflygningar skUjer sig från enannan huvudtyp, nämhgen de egenthga sällskapsresorna där det rör sig om resorsom utbjuds tiU aUmänheten över huvud, främst genom resebyråerna. När det gäher föreningsflygningar lämnas regelmässigt sökttillstånd under förutsättning att sökanden uppfyller uppstäUda krav på intressegemenskap.Härvidlag finns inte några begränsningar beträffande interkontinentala resor. Vad beträffar sähskapsreseflygningar prövas ansökan omtillstånd tUl sådana med utgångspunkt i riktUnjer som faststäUs av Kungl.Maj:t. Ansökan om tiUstånd tiU säUskapsreseflygning prövas mot bakgrund av dencharterpohtlk som överenskommits mellan de svenska, danska och norskaregeringarna. I fråga om interkontinentala sähskapsreseflygningar präglas denskandinaviska tUlståndsgivningen liksom i de flesta länder med behov av enomfattande trafikförsötinlng genom regelbunden luftfart av återhållsamhet.Begränsade undantag medges, och dessa undantag kan variera ohka länder emeUan.För de skandinaviska ländernas del har som påpekar undantaggjorts för sådana länder som och . Skälet för återhåUsamhet ifråga Ang. tillstånd för interkontinentala charterflygresor Ang. tillstånd för interkontinentala charterflygresor om deinterkontinentala säUskapsresorna är det nyssnämnda, nämUgen att i erforderUgutsträckning säkerstäUa den reguljära luftfartens verksamhetsbetingelser. är det givetvis här inte fråga om en gång föraUa givna förhåUanden. De skandinaviska regeringarna har möjhghet att från tidtill annan överväga om och när ett visst resmål exempelvis en interkontinentalhnje skall öppnas för säUskapsresecharter, Detta bhr då en awägningsfråga,där hänsyn får tas tUl såväl SAS:s rimUga Intressen som aUmänhetens önskemål. Beträffande hen Whmarks uttalande om vissa östafiikanskastaters intresse av en ökad turism gäUer självfaUet att det är ett intresse somdelas av de alha flesta länder. TUlgodoseendet av angivna staters önskemålhärvidlag får emellertid ske i former som bl. a. beaktar de skandinaviskaländernas luftfartspoUtiska intressen. Vad slutligen gäUer skrivelsehar SAS beretts tUlfäUe att yttra sig över denna, I awaktan på att yttrandeinkommer ser jag ingen anledning att närmare kommentera skrivelsen. HenWIRMARK (fp); Jag tackar kommunikationsrrunistern för svaret men viUsamtidigt genast säga att jag tycker innehållet är magert. Kommunikationsministern har beskrivit förhållanden som förnärvarande råder och anstränger därvid fakta tycker jag, för att kunna ge enså positiv bUd som möjhgt när det gäUer dagens charterflygning tiUinterkontinentala mål. Bilden bUr aUtför glättad, som kommunikationsministerni verkUgheten inte ger något svar på mina frågor. Min förstafråga löd; Är statsrådet beredd att utreda och för redovisavilka lättnader i nuvarande restriktiva tUlståndsgivning för interkontinentalacharterresor som skuUe vara möjUga utan aUvarhga återverkningar för SAS;sverksamhet? Frågan har inte av kommunikationsministern rättåtergivits. Beträffande frågan om utredning tiger statsrådet, och hanrefererar bara det andra ledet i min fråga. Min fråga syftade framåt mot enutredning tUl större frihet i fråga om charterflygning tUl utomeuropeiska mål.Jag vUle veta om kommunikationsministern var beredd att utreda möjUgheterna tUllättnader för resor och redovisa sina slutsatser för . Om detta får viinget besked. Som interpeUant tycker jag givet-vis det är nedslående, och jaghoppas att det inte skah tolkas som brist på förståelse för de skäl för enUberalare tUlståndsgivning, som jag har redovisat i interpeUationen. På min andra fråga, där jag efterlyser besked om vilkaåtgärder kommunikationsministern är beredd att vidtaga med anledning avnäringsfrihetsombudsmannens uppseendeväckande skrivelse, avböjerkommunikationsministern även formeUt att svara. Ändå är det så, herr talman,att den mycket restriktiva tUlståndsgivningen för charterflygnhig tUl resmålutanför och representerar ett aUt större problem. Det finns ett växande intresse bland semesterresenärer,ett uppdämt behov av att kunna resa tUl nya turistmål som erbjuder sol, bad ochandra kanskemera exotiska turistattraktioner. Detta gäher speciellt vintersäsongen, somockså stått för den procentuellt större ökningen av antaletresenärer. Här finns alltså ett klart konsumentintresse, men när svenskaresearrangörer försöker tUlgodose detta bUr det konsekvent avslag på nyaansökningar. Såvitt jag förstår är det ett totalt stopp i tUlståndsgivningenför andra mål än just och . Läget är alltså inte att undantag dåoch då medges för andra, längre bort hggande färdmål, som interpellationssvaretkanske kan ge intryck av. Ett av de mål, som svenska reseanangörer gärna skuUearrangera charterresor tUl, är . Där kan SAS erbjudaresearrangemang från irka enhgt vad man kan utläsaav tidningsannonserna. Med charterflyg skuhe säkerUgen priset sjunka tillomkring eUer något däröver. Här skuUe turistema kunna få se detfinaste av djurvärld, uppleva intressanta u-landsmUjöer och naturhgtvissola och bada. Men för att göra det bhr man hänvisad tUl att antingen accepteraSAS-anangemangets högre pris eUer också att använda charterflyg från andraländer som är mer Uberala i sin tlUståndsgivning, t. ex. eUerSchweiz. Också 1 det senare faUet bUr det en onödig kostnadsökning och ävensämre konsumentskydd ur reklama-tionssynpimkt. Det är detta förhåUande som är grundproblemet och som jaghar rest i interpeUationen. För att svara på det räcker det inte, herrkommunikationsminister, med att hänvisa tlU att vi för en Uberal charterpoUtlki aUmänhet; detta gäller ju oh , inte de destinationersom jag har velat diskutera. Vad det gäUer dessa destinationer är det inte såatt vi på något sätt är mer hberala än omvärlden. Tvärtom kan man säga att bådeVästtyskland, HoUand, , och tiUämpar en mer UberalpoUtik. Att vi har en större charterproduktion i förhåUande tUl folkmängden änandra länder, vilket väl mer beror på levnadsstandarden än att -vi är speciellthberala, visar bara omfattningen av det problem som jag rest här. Inte heUer förstår jag riktigt varför statsrådet berör des. k. föreningsflygningarna, om det inte är för att förgylla upp en annarsdyster bUd av restriktivitet. Det är ju inte här fråga om charterflygningar,riktade tiU allmänheten, utan flygningar för föreningar som måste uppfyllamycket speciella villkor; att inte vara alltför stora i fråga om medlemsantal,att medlemmarna skall ha tUlhört föreningen i förväg, attföreningen inte har bUdats för att just anordna resor etc. Det är något heltannat än det turlstmålsbehov som jag har beskrivit.