prot · FU09145 · 1971-12-31 00:00:00 — Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. efterlyste jag i en debatt meddåvarande jordbruksministern åtgärder för att uppnå internationellaöverenskommelser om begränsning av svavelutsläpp. Såvitt jag vet, har inte såmycket åstadkommits i den vägen. Men har, som jordbruksministernpåpekade, onekhgen saker börjat hända här . Jag tänker då i förstahand på den svenska rapporten inför FN s miljövårdskonferens i nästaår. Den har som bekant avgivits av en expertkommitté under professor , och den åberopas såväl ö interpeUationerna som i jordbruksministernssvar. Det är naturUgtvis allas vår förhoppning att bl. a. den rapporten skaUkunna Ugga till grund för fruktbärande överläggningar vid ochatt resultatet skaU bU internationeUa överenskommelser med bindandeverkan. Rapporten visar att om de nuvarande svavelutsläppen fårfortsätta, blir skadeverkningarna mycket allvarUga. Det gäUer människorshälsotillstånd, stora materiella förluster främst genom ökade rostangrepp -,försämrade produktionsförhållanden för jord- och skogsbruket och allvarhgastörningar i djurUvet med bl. a. omfattande fiskdöd. En sådan UtveckUng kannaturhgtvis inte accepteras. har också framlagt ett förslag omfortsatt sänkning av svavelhalten i eldningsolja, vilket omnämns iinterpeUationssvaret. Vi får däremot inte någon reaktion på hurjordbruksministern själv ser på förslaget. Regeringen skaU ta stäUning inom dennärmaste tiden, heter det. Det skuUe naturUgtvis vara av intresse attåtminstone få veta vUket tidsmått som avses med uttrycket "den närmastetiden". Motivet till att den här interpeUationenstäUdes var närmast att få diskutera förslag innan regeringenfattade sitt beslut. förslag utgår i sittnedtrappningsprogram från svavelmängden ö oljan. Det vore, tror jag, riktigareatt utgå från mängden svaveldioxid som släpps ut i luften. Förhållandet är judet att medan det totala svaveldioxidutsläppet i var 685 000 tonså var det 1970 uppe i , dvs. Så kandet naturhgtvis inte få fortsätta. De två vägar som då står tiU buds att väljameUan för att minska den här luftföroreningen är dels att använda lågsvavUgtbränsle, dels att åstadkomma en effektiv rökgasrening. har valt att föreslå reglering av svavelhalteni oljan. 1979 får enUgt förslaget ingen använda olja som innehåller mer än enprocent svavel. Den som viU använda sig av den andra metoden alltsårökgasrening får begära dispens. har motiverat den härensidiga framgångsvägen med att rökgasreningstekniken ännu är tUlräckUg ochalltför kostsam. Det är säkert riktigt att åtskUIiga problem återstår - t. ex.avfaUsproblemet - innan man kan tillämpa TÖkgasrening generellt, men det är Ukaklart att rökgasreningen är ett reaUstiskt alternativ. Det visar väl bl. a.anläggningen vid här i , den som någon tidningsmankallat för en tvättmaskin för smutsig luft. Reningseffekten är mycket god.Rökutsläppen innehåller väsenthgt mindre svaveldioxid än vad som släpps ut videldning med en procent svavel i olja. DärtiU kommer att också andraluftföroreningar eUmineras,och det är en väsenthg synpunkt. säger jordbruksministern att han ärmedveten om att rökgasrening kan få stor betydelse för att minska utsläpp avföroreningar och att ett visst utveckUngsarbete pågår i . Vidare sägs isvaret att ett omfattande internationeUt utveck Ungsarbete pågår. Det leder tiUfrågan: Är det inte motiverat med ett omfattande utveckUngsarbete i Sverigeockså? Jag tycker att det finns många skäl som talar för det: Med program kommer de totalasvaveldioxidut släppen 1980 att Ugga års värden. Men det innebär ändå en lägre ambitionsnivå än vad expertkommittén anser krävs. Man kan alltså ifrågasätta om programmet är tillräckUgtlångtgående. Det förefaUer därför vara viktigt att man kombinerar åtgärderna.Utöver nedtrappningsprogrammet för svavlet i oljan behövs också rökgasreningen. Jag vill gärna erinra om att jordbruksministern självuttalat att vi borde nå målet att använda olja med endast en procent svavel vidmitten av . TUlgången på lågsvavlig olja är begränsad.Naturvårdsverket anger i sin skrivelse att det behövs en ökning av den århga tiUförseln med lågsvavUg olja om inte en ökning av svaveldioxiden skaU ske. Det är enUgt möjligt att öka införseln av sådan olja med högst en miljon kubikmeter. Man måste därför, som påpekar, Uta tUl avsvavUng vid raffinaderier na. Det framstår klart, tycker jag, att lågsvavUg eldningsolja bUr en knapphetsvara med de följder det sannohkt får i form av prishöjningar. Detta har gjort att kostnadskalkyl sattsi fråga. har exempelvis i sitt remissvar menat att årskostnadenår för program kan bU upp emot istället för av verket beräknade . Jordbruksministern är isitt svar medveten om de uppenbara riskerna för prisstegringar på grund avbristsituationen men menar att några säkra beräkningar knappast kan göras. De här och en del andra skäl talar för att det ärnödvändigt att stor energi läggs ner på alternativa lösningar. En kraftig satsning- betydhgt större än hittiUs - måste därför göras på rökgasreningen. Jag hoppasatt regeringen kommer att dra den slutsatsen när den tar ställning i den härfrågan. En tredje väg för att undvika svaveldioxidutsläppen är atti ökad omfattning använda gas som energikäUa. Jag har i min interpellationpåpekat också det och frågat vad regeringen ämnar göra för att få tiU stånd enökad införsel av naturgas. Till svar har jag fått en hänvisning till ett svarsom industriministern lämnade . Av det framgår att utredningpågår om de här möjligheterna. Det förefaller naturligt att försöka koppla pådet avtal som har slutit med om gasunder . Det bUr särskUt intressant med tanke på de möjUgheter somsynes föreligga att utnyttja och förlänga den rörledning som skaU transporteragasen till och vara klar . Det ärvisserhgen bara det här svaret gavs, så man Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. Omåtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. kan kanskeinte vänta sig att få fram något nytt . Men det finns en mening i svaretsom jag vill peka på. Den lyder: "Frågan om eventueUa sovjetiskaleveranser till kommer att beröras vid ettmöte med den blandade kommissionen ." En överläggning har aUtså ägt rum efter det industriministernssvar lämnades, och jag ber därför jordbruksministern att om möjUgt lyfta påförlåten och något redovisa hur förhandhngarna fortlöper. Även jag ber att få tacka jordbruksministernför svaret. Jag är rädd för att jag kommer att ha något mer kritiska synpunkterpå det än vad hade. Först och främst har jag inte fått något svarpå min fråga nr 1. Jordbruksministern erinrar i interpellationssvaret om vadsom har kommit fram vid utskottsbehandlingen av jordbruksutskottets betänkandenr 59 som skall behandlas i . Av det framgår vad angår denhär frågan mycket riktigt att utskottet prioriterar svaveldioxidfrågan myckethögt. Det är en sak. Men har regeringen en långsiktig prioriteringsplan när mannu skaU ta ställning tiU ett långtgående program för nedtrappning avsvavelhalten i eldningsolja? Det är bara att konstatera att den trohga orsakentill att jag inte får svar pä den frågan är att man inte har någon sådan plan. I motioner har miljövårdens behov avplanering och samordning tagits upp och i samband därmed behovet av utredningom kostnadsfördelningen. betonade 1969 i anledning av ensådan motion att med ökade insatser från samhället pä miljövårdens område följerökade krav på noggrann planering och en väl genomförd samordning av ohkaåtgärder. Vad utskottet anfört gavs Kungl. Maj:t tiU känna. En moderat motion vid årets riksdag krävde utredning avkostnadsfördelningen för miljövårdande åtgärder. Den motionen bifölls avriksdagen. Socialdemokraterna reserverade sig i utskottet med motiveringen kunde utgå från att Kungl. Maj:t och berörda myndigheter och organ meduppmärksamhet följer de här frågorna och vidtar de åtgärder som kan befinnaserforderliga. Jag antar att också jordbruksministern röstade emot utredningenoch alltså då hade fullt förtroende för Kungl. har vi fått en utredning om kostnadsfördelningen.Behovet av noggrann planering har omsider gått upp för jordbruksministern, idet han anför följande i direktiven: Kraven pä ökade resurser för miljövård ochde därmed sammanhängande prioriteringsproblemen samt frågan om fördelningen avkostnadsansvaret måste utredas. Det är angeläget att miljövårdsinsatsernasekonomiska förutsättningar och konsekvenser i skilda avseenden närmareundersöks. Frågor som rör avvägning och prioritering mellan ohka åtgärder börbelysas. Detta innebär att inte bara kostnaderna utan också effekten av ohkainsatser behöver studeras. Ja, herr statsråd, det är kloka ord. Men det synsättetmåste naturUgtvis efter förmåga användas också innan utredningen slutfört sittuppdrag. Det är nu en gång ytterUgt svårt att vara poUtiker ochfatta beslut på ett tiUräckUgt tiUförUtUgt beslutsunderlag, med hänsyn tiU dekonsekven- ser inteminst ekonomiska - som besluten t. ex. här i kammaren har. Man är för det mestahänvisad till expertutlåtanden, ofta av en utvald expertis. AUdeles särskUtbesvärUg är miljövården. Det är kanske svårt att vara jordbruks- ochmiljöminister också? Bakgrunden tiU min interpeUation är, som jag angett, dendebatt som uppstått kring nedtrappningsprogram och kring densvenska arbetsgruppens case study tiU FNs miljövårdskonferens . Jag tycktedet var alarmerande att finna att så mycket i den här frågan ifrågasattes ochkritiserades, och jag har därför efter bästa förmåga försökt sätta mig in iärendet, med särskUd hänsyn till de faktorer som nämns i jordbruksministernsdirektiv, nämligen avvägning och prioritering, ekonomiska förutsättningar,konsekvenser och effekter. En avvägning meUan olika miljövårdande åtgärder och därmeden prioritering förutsätter kunskap. Det kan därför finnas skäl att fråga: Vadvet vi egenthgen? Är för det första luftföroreningarna farUgare än t. ex. olikagifter i vår miljö, är de angelägnare att åtgärda än vattenföroreningen ellerän arbetsmiljön med alla dess hälsorisker? Vi vet inte det. Men det förefallerväl troUgt att det viktigaste av aUt är den luft vi andas och att alltså storaansträngningar bör göras för att håUa luften människovänUg. Vet vi för det andra vad det är som gör luften förorenad?Ja, vi vet att bilavgaser är farUga. anser t. o. m. koloxiden farUgare förmänniskan än svaveldioxiden. BUavgaserna viU vi i angripa medavgasrening efter mönster av , men dess värre har vi stött på motstånd ute iEuropa, där man t. o. m. hotar med handelssanktioner om vi ensidigt antar sålångtgående förslag. Jag frågar: Är vi då beredda att genomföra de strängabestämmelser som vi vill ha och ta de ekonomiska konsekvenserna? Och hur storaär de konsekvenserna? Däremot lägger vi ned alltför Uten ansträngning ochalltför Utet resurser på att söka kompletterande lösningar, t. ex. bättretrafik-föring, trots att naturresursutredning rekommenderade åtgärderav trafikteknisk natur och trots att vi vet att koloxidutsläppet är dubbelt såstort vid en medelhastighet av jämfört med denförstnämnda hastigheten torde vara ungefär den som förekommer i städer medmånga trafikljus; på i är den förmodh-gen ännu lägre. I har vi i luftvården mest koncentrerat oss påsvaveldioxiden, och tänker sig tydUgen att vi skall fortsätta påden vägen. Det är nu och det viU jag verkUgen betona inte diskussion om attsvavlet skall bort frågan är bara i vilken takt. Och måste man fråga: Hurfarhgt är svavlet? Svaveldioxidhalten i luften är ett lokalt problem avlägsnakällor spelar här ingen roll. Skadeverkningar av dessa lokala utsläpp kanförmodas drabba människor kunskapsunderlaget är dock osäkert, som bl. Skador uppkommer också på vegetationeni närheten av stora utsläpp och korrosionen är besvärande. Men är det bara svavlet som är boven? Vet vi ens omsvavlet spelar huvudrollen? I luftföroreringar ingår många ohka substanser,inte minst sot som förvärrar offekten av svaveldioxidutsläppet. Om åtgätdema mot svavelföroreningar i luften, m. m. 4 protokoll 1971. Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. 1968,organiserat av Folkhälsan, poängterades att andra luftföroreningssubstanser,t. ex. aUergener, kanske var ett väl så stort problem som svaveldioxiden. Vad sedan beträffar svavelnedfallet över ärexperterna tydUgen ytterst osäkra om vilka effekter detta har. Vi vet heUerinte hur mycket om det som kommer tUl utifrån luften över Sverigebyts i medeltal . Ja, ger oss detta kunskapsunderlag anledning attprioritera åtgärder mot svavlet i oljan före många andra angelägna åtgärder?Det förefaUer mig tveksamt, tUls jag får höra en övertygande argumentering föratt det är den rätta vägen, inte bara den enklaste vägen, utåt sett. Trots bristfälUgt kunskapsunderlag och kontroversieUaforskningsresultat måste vi vidtaga åtgärder för en bättre luft - vid sidanav, vUket jag särskilt viU betona, en ökad satsning på forskning. Ja, vad det nu än är som är farUgt av det som släpps ut i luften fråneldningsanläggningar och industrier, så är det uppenbart att det är självautsläppet som måste angripas. Därvidlag ansluter jag mig alltså till herrWirténs uppfattning. En väg är att minska utsläppet av rökgaser, vilket kanåstadkommas genom att begränsa eller stoppa ökningen av energikonsumtionen ochanvända normer som bättre tillgodoser behovet av värmeisolering. Enligt uppgifteldar vi här i landet för kråkorna för 500 mUjoner kronor och skullekunna minska svaveldioxidutsläppet motsvarande svavel i oljan medbättre värmeisolering. Om jag tolkar jordbruksministerns något dunkla svar pådenna punkt rätt, så skaU ett projekt för detta nu startas, men enhgt deefterforskningar jag gjort sedan jag fått svaret kan de dock intekarakteriseras som ett särskUt omfattande projekt. En annan väg är centraUsering av uppvärmningen, något somjag vet diskuteras inom , även om jag inte tror att vi har fåttnågra stora förslag om detta . En väsenthg anledning till att föroreningar över huvudtaget uppkommer är bristfälUg förbränning. En tredje väg är därför att angripaförbränningstekniken jordbruksministern anger ju nu också att forskning pågårpå detta område. Möjligheterna att minska luftföroreningar som är en följdav stoftemissioner genom att ändra bränslets sammansättning har alltför Utetbeaktats - svensk oljestandard anses föråldrad. är det t. ex. så att manvid övergång till lågsvavUg olja anser sig kunna acceptera en lägreskorstenshöjd, vUket ur stoftsynpunkt är mycket allvarligt. har i sin interpeUation och i sitt inlägg härtagit upp naturgas och alternativet rökgasrening. Genom att knyta föreskrifterna för eldning tiU målen, dvs,utsläppen, och inte ett medel, dvs. lågsvavhg olja, stimuleras utveckUngen avoUka tekniska möjUgheter på ohka nivåer - inte nödvändigtvis bara centralt och den lågsvavUga oljan, som det kommer att vara brist på ,kan användas där den bäst behövs. Vi har i andra sammanhang här i kammaren haft hetsigadiskussioner om generella åtgärder contra selektiva. I fråga om luftvården ärdet aUdeles uppenbart att föroreningssammansättningen och hkaså förore- ningsgradenär så varierande på ohka orter att man borde tillgripa selektiva åtgärder. IUSA tycks man gå den vägen. Men aUa de oUka tänkbara åtgärder som jag harräknat upp - det finns förmodligen fler kräver pengar. Har regeringen en planför hur pengar ska tillföras aUa dessa angelägna projekt. Räcker pengarna tiU?Eller anser jordbruksministern att det är rimUgt och rikrigt att läggamiljonbelopp, kanske miljarder, på en åtgärd, dvs. nedtrappning av svavelhalteni eldningsoljor, när kanske de andra åtgärderna kommer att visa sig vara långtmer nödvändiga? Och så tiU kostnadsberäkningar. Det ärnu inte jag, herr statsråd, som ifrågasätter verkets beräkningar - det är jagsannerUgen inte kompetent tUl utan en hel rad kunniga personer och tydUgenockså institutioner. anger andrakommer till en siffra någonstans meUan och I miljard perår. Det är ju en betydande skillnad, inte minst mot den bakgrunden att cirkahälften av summan försvinner ur landet. SkUlnaden i beräkningarna tycks ligga iatt utgår från kostnaden för avsvavUng, medan oljeproducenteroch andra hävdar att den kostnaden är av mindre intresse: priset kommer attbetingas av efterfrågan, och då efterfrågan kan beräknas stiga fortare äntillgången, kommer priset att bli högt. Jordbruksministern uppger att verketssiffror bygger på beräkningar inom , vilket ju inte nödvändigtvis gör demriktiga. är förhållandet det att uttryckUgen anger kostnaden föravsvavUng. Den högre beräkningen, mellan 500 miljoner och I miljard kronor,stöds enligt min mening av det faktum att när vi 1970 fick en påtaghg knapphetpå tjockoljor - jag tror att man kan bortse från orsakerna härtill så mer änfördubblades priset. Vem som har rätt kan inte jag bedöma, men jag anser attjordbruksministern bör titta Utet närmare på det hela, och jag hade faktiskthoppats att få ja på min tredje fråga. De lägsta kostnaderna för bättre luftfår man naturUgtvis om oUka metoder utvecklas och tillåts konkurrera. Det har pä senare tid på sina håll hävdats att luftvårdspoUtiken svensk miljövärds flaggskepp skulle vara feUnriktad. Det finns ingenanledning att här gå in på de skäl som har angivits till detta förhåUande. Jaghar emeUertid konsumerat avsevärda mängder material och kontaktat mångaexperter på ohka områden för att utan förutfattade meningar försöka bUda mig enegen uppfattning i frågan. Detta gör mig ingalunda till någon expert, men jagmåste konstatera, fru talman, att jag bara funnit fler och fler frågeteckenkring den ensidiga inriktningen på lågsvavUga oljor. Jag vore tacksam omjordbruksministern kunde räta ut några av dem. Statsrådet vill visserUgen intenu kommentera förslag utan ber oss interpeUanter vänta päregeringens ställnings tagande. Men eftersom det stäUningstagandet inte kommeratt behandlas av har jag och tydUgen också tyckt det varabefogat att ta upp kammarens tid för att få diskutera en fråga som jagåtminstone finner ytterst allvarUg. Låt mig så tiU sist något beröra den internationeUaaspekten. Det är säkert riktigt att kan innebära en skjutsframåt mot internationella lösningar av föroreningsproblemen. Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. Om åtgärderna mot svavelföroreningar i luften, m. m. ministernhänvisar - hksom - tUl den rapport över nederbördens försurningsom utarbetats till denna konferens. känner säkert tiU att denrapportens resultat och slutsatser starkt ifrågasatts av expertis här i landet.Som exempel kan bara nämnas att gruppen gör detaljerade uppskattningar av ohkakäUors bidrag tUl svavelnedfallet, och det har väckt förvåning, eftersom maninom Nordforsk just startat ett forskningsprojekt beträffande transporten avsvavlet och - som statsrådet nämner inom håller på att planlägga ettarbete i samma syfte. De jag talat med - och det är klart att jag inteutesluter att jag har missat dem som möjligen hade en annan uppfattning anserdet inte möjhgt att påstå mer än att svavlet onekhgen transporterasomkring i luften. Det vore naturhgtvis förmätet av mig att komma med ett rådtill jordbruksministern, men låt mig åtminstone uttala den uppfattningen attdet vore klokt om jordbruksministern gjorde vad han kunde för att få den, somjag bedömer det, oundvikhga diskussionen inom landet kring denna rapport urvärlden före . Jag är nämligen övertygad om, att om debrister som sagts vidlåda rapporten är riktiga, så kommer den att mera skadainternationellt samarbete mot luftföroreningar än motsatsen. Jag tackar alltså för jordbruksministerns svar men anserdet långt ifrån uttömmande i förhållande till de frågor jag stäUt. Jag hoppasdärför att jordbruksministern vill komplettera svaret. fäste uppmärksamheten på att mantrots trots brister i kunskapsunderlaget ändå måste fatta vissa beslut även pådetta område. Det är alldeles riktigt. Men jag fick en känsla av att färdiga uppfattningar om det mesta i dessa frågor, och det är inte möjligtför mig att ta upp aUa punkter i hennes anförande. Jag skall emellertid göradet så långt det är möjUgt. lovade att anlägga kritiska synpunkter på mittsvar, men jag tyckte inte att de var så kritiska att det var oroande. De var omfattandemen inte direkt kritiska. Den röda tråden i anförande var huruvidaåtgärderna i förslag var effektiva och om förslaget intekostar för mycket att förverkhga. När det gäller kostnadsfrågan är det med densom med alla andra frågor i verkets förslag, nämUgen att den är föremål förremissbehandhng. Det är det som är orsaken till att jag inte är beredd att geherr eller några uttömmande svar på hur jag kommer att stäUamig tiU detaljutformningen av förslaget. Det har kritiskt granskats av en helrad remissinstanser, som förfogar över expertis både då det gäller föroreningari luften och de kostnader som kan uppkomma för att avhjälpa dem. Regeringen har helt enkelt fått fuUmakt av attfatta beslut om nedtrappningen av svavelhalten i eldningsoljan, och då måsteregeringen besluta om ett program som är ekonomiskt försvarbart och praktisktmöjligt att genomföra. Och det kan göras först sedan de remissmyndigheter fått yttra sig som förfogar över den erforderhga Det intressanta i detta sammanhang är emeUertid, om jag nuhåller mig till förslag, att fruktar det, medanherr uppskattar det högt. Han har själv skrivit till mig och sagt atthan tillmäter de miljövårdsåtgärder som här är i fråga en hög angelägenhetsgrad.Han ser gärna att alla möjligheter att påskynda nedtrappningen blirtUlvaratagna och skulle sålunda i och för sig hälsa med tillfredsstäUelse om enminskning av svavelhalten kunde åstadkommas snabbare än vad naturvårdsverkethar antagit. Men givetvis, tiUägger han, inom ramen för vad som är ekonomisktförsvarbart och praktiskt möjUgt. Ja, det rådet kommer jag antagUgen att få avhela . Därmed har givit regeringenfuUmakt att fatta beslut i denna fråga och ger den väl också en ytterhgarerekommendation att om möjligt gå längre än vad har föreslagit. Vad sedan gäller rapporten till FN, vår case study, skullejag vilja be att vara en smula försiktig. Hon sade att den rapportenhar starkt ifrågasatts av experter. Jag tror man skaU vara Utet försiktig närman bedömer den saken. Jag är inte själv i stånd att kritiskt granska varjepåstående som med ledning av den forskning som bedrivits görs i nämnda rapport,men jag har talat med vetenskapsmän både i och i utlandet, somuppskattar denna case study-rapport mycket högt och betraktar den som ettmycket värdefuUt bidrag tiU förberedelsearbetet inom FN. Om det sedan finns endel forskare här hemma i som är kritiska mot den, så kan vi inte göranågonting åt det. Det är forskarnas rättighet att ha kritiska uppfattningar.Men på det hela taget har den mottagits mycket positivt. En annan synpunkt som anförde var att vi i vårtland eldar för kråkorna. Jag tror att hon har rätt i det. Jag har iinterpeUationssvaret sagt att det säkert finns mycket att göra när det gäUeratt åstadkomma energibesparingar. är inkopplat påIngenjörsvetenskap sakademiens projekt om energibesparande åtgärder. Det gälleri första hand en utredning om lokaluppvärmning ur miljö- och energibesparingssynpunktmed hänsyn till de oUka systemens kostnader och den tekniska UtveckUngen. Nuhar man en hel del erfarenhet, och den skall man i första hand ta vara på.Verket är berett att bidra till förstudier genom att anstäha en person som fårägna sig helt åt den. Vi gör aUtså en hel del. Det är så på varje område som fruMogård tog upp i sitt anförande: vi håller på med ohka åtgärder, undersökningaroch forskning. Man får inte glömma att vi i har byggt upp en stormiljövårdsadministration som har till uppgift att kontinuerUgt följamiljövården, bedöma vUka behov som föreUgger och föreslå åtgärder. På denpunkten har vi kommit långt jämfört med andra länder. Sedan en hten kommentar tiU den utredning jag har tiUsattom miljövårdskostnadema. Det är riktigt att fattade ett beslut, somjag röstade emot. Men vi lever i ett demokratiskt land, och har riksdagenbegärt en utredning tycker jag man skaU tUlgodose det önskemålet.