prot · FU09143 · 1971-12-31 00:00:00 — Det undantag som görs i propositionen om särskildersättning för fastighet, som i huvudsak nyttias för att bereda bostad åtägaren och denne närstående, bör I princip godtas. Det är ett rimUgt krav atten enskild villaägare vid expropriation får en ersättning som möjliggör förvederbörande att skaffa hkvärdlg bostad. Denna ersättning bör inte betraktassom markersättning utan som en social kostnad. Undantag bör givetvis i dettasammanhang göras för ersättning för stora lyxvillor. Genom att bestämma markersättningen vid expropriation så,att den markvärdestegring som Inträffat efter och som ärberoende av samhällets åtgärder - dras Ifrån vld värderingen öppnas bättremöjligheter att uppfylla målsättningen att överföra marken I kommunernas ägo,TUlsammans med kreditstyrning och väsenthgt ökade anslag till länefonden förkommunala markförvärv samt en plan för tätbebyggelsemarkens och de privataflerfamiljshusens successiva överförande I kommunernas ägo öppnas möjlighetatt inom överskådhg tid förverkliga de målsättningar som stäUdes upp redan Iarbetarrörelsens efterkrigsprogram. Jag ber att få yrka bifall till de vld utskottetsbetänkande nr 27 fogade reservationerna 8 b och 1 1 av HenBERGMAN (s): Jag är väldigt tacksam för att så många av dem som hartalat före mig och pläderat för reservanternas synpunkter direkt har vänt sigUll de två statsråd som finns här och som har var och en sin proposition tillbehandling. Det gör det lättare för mig, eftersom den materia som vi behandlarär besvärhg. De lagtekniska termer som den uttrycks I är svårhanterhga, och detär Inte lätt att hitta rätt I alla labyrinterna. Jag bortser då från herrGrebäcks och förmåga, som ju är oomtvistad I det sammanhanget. Dehar speciella kunskaper som vi andra Inte har och som gör det lätt för dem menså mycket svårare för oss andra. Därför är man tacksam att det finns statsrådtlU hands som kan hjälpa oss lekmän att klara ut begreppen. Det är också skönt att notera att vi nu har återvänt tillgammal mUjö. med helt andra konstellationer här I huset kommer vinu tUlbaka till de trygga och lugna förhåUanden som rådde förr, där moderatasamlingspartiet har sin ståndpunkt och mittenpartierna tillsammans ärtveksamma. UtskottsbehandUngen av propositionerna 1 18 och 122 haralltså haft det goda med sig att vi fått en viss klarhet om var partierna stårnär det gäller att använda våra markresurser. Kraven på att markutnyttjandetplaneras bättre, så att vi Inte gör oss av med oersättliga värden, bliregentligen Intressanta först när vi får se vilka planerlngsbefogenheter som manvill ge samhället. En del av bilden är klar: har ställt sig heltutanför de framåtsyftande bedömningarna och fortsätter att konserveravärderingar som allt färre ansluter sig . Den enda trösten är väl att tänkasig hur några decennier framåt I tiden här i kammaren om vi då ärhär eller på - kommer att kämpa för att behålla resultatet avde reformer som vi , hoppas Jag, skall genomföra. beslutade utan större våndor attsamhället skulle bestämma var och I vilken tidsordning tätbebyggelse skulle fåske. Då civilministern föreslår att tätbebyggelsebegreppet skaU preciseraspå ett sätt som ger det större räckvidd blir det annat hud I skällan frånmoderaternas sida. Man nedkallar soclahseringsspöken, hämtade ur det förgångna,man målar upp bilder av hur det grymma samhället roffar åt sig sparmedel frånsträvsamma medborgare. Vad är det egentligen fråga om? Vad är det som har gjortatt har fått I gång en så hård agitation Just i markfrågan? Svaret är egentligen givet; det framgår alldeles klart avde konkreta ställningstaganden som har gjorts. Det vore rätt märkligt omsocialdemokraterna I utskottet I det här sammanhanget också tUlsammans meden kommunist skulle viha socialisera marken med hjälp av center- ochfolkpartiröster. Detta är nämligen en bild av verkligheten, om man får tromoderaternas argumentering. Det egentUgen slår vakt om ärmarkvärdena vilka de än är och hur de än har uppkommit. Markäganderätten ärfrån deras synpunkt helig och given av någon aUsmäktig Instans Innan demokratinvar införd i det här landet. Med en sådan utgångspunkt kan man göra affärer ImUjö och I naturvärd. Den som har lagfart på en fastighet bör kunna få göra vadhan vill med den. Om de andra allmänheten alltsä - också vUl komma fram badstrand. en vacker utsikt, till ett fritidsområde, så kan denmöjligheten vara salu - marknadsmässiga priser. Det Ugger, tycker jag, något av en motsägelse I attmoderaterna inte protesterade då man antog planeringsrätten för tätbebyggelseår . Dagens aktivitet i en uppföhnlngsfråga tycks tyda på att moderaternahar ghdit mer tUl höger. Hur som helst - har bekant färg, ochdärmed har de låst sina positioner också I den allmänna mUjödebatten.Moderaternas krav I den debatten bUr då en läpparnas bekännelse. Det vi nu har att votera om i anledning av propositionen118 är om vi inom ramen för den nuvarande lagstiftningen skah söka oss enprovisorisk lösning, som ger samhället planeringsbefogenheter i något störreutsträck- Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Alla partier utom är alltsä ense om att vi måste göradet och att vi mäste göra det . Den fysiska rlksplanerlngen behöver - somcivilministern vld något tillfälle har sagt - ett skyddsnät för att hindrafortsatt markspekulation. Det är tvä delförslag det gäller: Vidgningen avtätbebyggelsebegreppet och provisoriska strandskyddsförordnanden. På helahuvudhnjen står emot alla övriga partier. När söker efter omskrivningar av sina verkligaskäl att säga nej till de partiella reformerna säger de också att en partiellreform mäste Ugga I linje med en mer total reform. Ja, det var just vad vityckte när vi hade frågan uppe I utskottet, och det har vi givit uttryck åt Iutskottsmajoritetens stäUningstagande. Alla kan vi väl vara överens om attproposition nr 11 8 ligger I linje med beslut. Det är Ju fråga om enkomplettering. Och Inte som naturligtvis inycket skämtsamt -uttryckte, ett försök frän utskottels socialdemokrater att mästra vår I hansoch även mina ögon mycket snälle, kunnige och skicklige civilminister, som idessa frågor har synpunkter vilka tydligen röner rätt allmän sympati. Utskottsmajoriteten slår fast att de konflikter som 1947ansågs ha betydelse endast I fråga om tätbebyggelse nu också mäste gällaglesbebyggelse. 1 själva sakfrågan får man Instämmande från mittenpartiernassida. När majoriteten sedan drar den logiska slutsatsen av detta och beställeren lagstiftning riksdag vill mittenpartierna Inte vara med, dåskjuter de den kalken Ifrån sig och hänvisar bygglagutrednlngen. Det ärklart att ett rent besked Inte kan serveras de halvmoderata väljarna och delär Ju finnas - inom och . Man tvår sina händer och sätterkanske I många fall sitt hopp till att reservationen I b kommer att falla Ivoteringen. Jag skaU för min del Inte vara sä hård mot mittenpartierna för denhär balansaktens skull. I StäUet sätter jag - tlUs vidare I vatie fall,eftersom Jag tycker mig ha anledning till det - ett visst hopp till att i varjefall med det fortsatta miljöengagemang som man har visat skall fåtillräckhgt självförtroende så att man kanske törs ansluta sigUll de förslag som vi , hoppas Jag, kommer att beställa av regeringen. Iannat fall framstår Ju argumenteringen I miljövårdsfrågorna I rätt konstigdager. Detaljreservationerna betänkandet nr 26 fordrar Intenägra särskUda kommentarer från min sida, som Jag tidigare sade. Möjligen kannågra ord sägas om reservationen 4, som tycks bygga pä ett missförstånd. Om mandelar den mening som uttrycks i reservationen, nämligen att byggnadsnämndernabedömer det nya tätbebyggelsebegreppet riktigt, så kan det knappast vara någotfel om man för ordningens skull ocksä skulle slå fast att tillkommande bebyggelseInom ett visst område måste anses som tätbebyggelse, DlspensmöjUgheterna finnsju kvar. Bedömningen har Inte skärpts. Det man vinner är att sökanden påförhand vet att han måste söka dispens. Ett sådant förordnande kanske ocksåpåskyndar en planläggning. Förslagen om ändrad expropriationslagstiftning har -märkligt eller naturligt nog - gett upphov samma åsiktsspektrum hos deborgerUga partierna. Ton I ton om man får säga sä med den mörkblåhorisonten långt borta står och ser marksoclallserlngen komma. centraltplacerade står center och och tvår sina händer I väljarnas åsyn föratt när så behövs kunna säga: "VI har Inte gjort det." Till skulle Jag vilja säga det är kanskeonödigt men jag vill ända göra det - ett tröstens ord, och Jag hoppas att jagbUr trodd. För min del har jag Ingen tanke på att det skall genomföras en totalmarksoclaUserlng fastighetsvis och med hjälp av expropriationslagen. Däremot serjag här möjligheter att ge kommunerna ett bättre utgångsläge för att planeraoch genomföra sin tätortsutbyggnad med hjälp av de nya förslagen. Och så långtär väl också och med. I huvudsak rör debatten om expropriationslagenpropositionen stäUd mot uppskovsyrkanden och avslagsyrkande. Detär I varje fall så yrkandena framställts I motioner och reservationer. Uppskovsyrkandena från och går ut fråntvå påståenden. För det första borde förslaget ha gått ut på remiss. För detandra borde det ha tagits upp först I samband med reglerna om förfarandet -alltså nästa är. Jag kan Inte hjälpa att jag tycker att det här ärundanflykter. När man ser andrahandsyrkanden blir man ännu merstyrkt I en sådan tanke. Det påstås alltså att propositionen borde ha remitteratsdärför att den Innehåller nya förslag. Vad är det som är nytt jämfört medutredningen? Lagrådet ansåg att det var två saker som var nya exproprlatlonsförut-sättningarnaoch presumtionsregeln. Det är svårt att visa att någonting I fråga omförutsättningarna för expropriation kan vara nytt. Reservanterna I denutredning som föregått propositionen - bl. a. -har ju därvältaligt utvecklat sina tankar om hur man borde knyta an förköpslagensbestämmelser. Argumenteringen var tydUgen så bra att t. o. m. propositionenslår fast den anknytningen som en huvudregel. 1 tomträttsfrågan finns det välInte heller någon mer utredning att föra In 1 bilden. Visst är den ett nytt grepp på ämnet. Men - handen påhjärtat: Är det ändå Inte samma gamla fråga om hur man skall undgå att ersättamarkvärdestegring på grund av samhällsutbyggnaden, samma gamla fråga om hurman bär sig åt då ekonomiska Intressen går Isär? För mittenpartiernas delInnebär uppskovsyrkandet konststycket att sitta på två stolar . Då kanman säga att man I och för sig gillar Intentionerna och det har man Ju sagt -men man rår Inte för att markpriserna stiger långsammare än beräknat då mansedan sätts åt av vissa markägande väljare med förväntningsvärde I blick. Sambandet med förfarandereglerna har Inte hellerpreciserats. Propositionen Innebär en delreform av precis samma karaktär somherr Grebäck och Jag tror även var med om att förorda Iexproprla-tlonsutrednlngen. Varför gick det då att föreslå delreformer men Intenu? Snarare borde det gå bättre nu eftersom vi Ju i alla fall har ett förslagatt tillgå I fråga om förfarandereglerna. Och det var Inte av en händelse, , som vi fickdet förslaget på vårt bord. Det var vårt ambitiösa sekretariat som I sammaögonblick som promemorian var offenthg förskaffade oss den och gav ossexemplar. VI fick alltså Inte förslaget "av en händelse" I den meningsom man lägger In I en sådan formulering. VI har Inte haft att behandlaförslaget om förfarandereglerna I och för sig, men vi har haft tillgång tilldet och Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen kunnatsätta oss In I de tankar som där finns. avslagsförslag är mera konsekvent och engiven uppföljning av markspekulatlonslntressena. har också mereller mindre klart påstått att nu sätts rättssäkerheten i fara och attpropositionen går på gränsen vad grundlag och Internationella deklarationertUlåter. Det måste ändå vara ett önsketänkande. Man är så övertygad I sin tropå markäganderättens okränkbarhet att man läser grundlag och konventioner påett, modernt uttryck, vinklat sätt. Klart är att expropriation efteraUmänglltlga lagregler är tillåten enligt, såvitt jag begriper, aUajämförelsetexter - både äldre och nyare, både svenska och internationella. I fråga om sakinvändningarna mot förslaget ärtomträttsexpropriatlo-nen först aktueU. Invändningarna går på två Unjer. Denena är att regeln är onödig därför att den ger inget nytt. Den andra är attregeln nu utvidgats och ger möjlighet att t. ex. expropriera mark för kommunalajordbruk på tomträtt. Mot den första huvudinvändningen kan sägas att när nuregeln inte betyder något nytt är den väl inte farlig ens från mittenssynpunkt. Man går ju med på den vidgade huvudregeln med förebild Iförköpslagen. Att regeln finns som självständig expropriationsgrund har denförtjänsten att det framhåller tomträttens fördelar -fördelar som ocksåmittenpartierna har strukit under. Det andra ledet att regeln rent formeUt ger grund förannat än vad den avsetts för - är bemött I propositionen. Detta ger I sin turledning för tillämpningen, ett lagmotiv, och borde därför lugna de oroliga. Sedan bör jag väl också i det här sammanhanget erinra omatt de särskUda förutsättningarna i 111 § för expropriation av tätbebyggd markInskränker också tomträttsexpropriatlonen. Det har sagts I propositionen, ibetänkandet och i många andra sammanhang men måste tydligen upprepas. Kärnfrågan rör självfallet pengar också den här gången,dvs. ersättningsberäkningen enligt presumtionsregeln. Men kärnfrågan gäUerockså, på ett annat sätt uttryckt, hur man skiljer den ena typen avvärdestegring från den andra. har sagt sig kunna godkännaatt värdeökning som beror av samhällsinsatser inte skall ersättas, om man barakan slå fast vad det rör sig om. Poängen i sammanhanget är att hitta en metodsom skUjer de goda pengarna från de dåUga. Det är klart att man i och för sigskulle kunna tänka sig att försöka göra den här särskUda utredningenbeträffande all värdestegring som uppkommer . Det är ocksåpå det sättet som regeln fungerar de första 10-15 åren. Orsaken till att viInte har ansett oss kunna föha kommunisternas princip är självfallet att julängre period man tar upp tUl analys, desto svårare blir det att göra analysen.Det är inte bara tidsavståndet som sådant som är en svårighet, utan ocksåändringarna när det gäller fastighetens skick kan bh många, och de är svåra attbedöma. Å andra sidan gäller det att i analysen också få med värdehöjningenföre expropriatlonsansökan; spekulationerna grundläggs ju ofta på ett tidigarestadium. Den perlod som föreslås 1 propositionen täcker, , bådaönskemålen och tUlstyrks därför av utskottsmajoriteten. Fråncentern och tycks det Inte ha riktats några särskilda anmärkningarmot att parterna som huvudregel hkstäUs I bevishänseende. Det faktum att regelnkallas för presumtlonsregel kan måhända ha Ingivit förestäUningen att kommunenförst skaU sitta passiv i målet och sedan awakta att markägaren fullgör entotal bevisskyldighet för varje öre han vUl ha utöver ingångsvärdet. Det är enmissuppfattning av vad presumtlo-nen gäller. Det sägs också i propositionen attbeviskraven måste anpassas tUl svårigheterna att få fram en utredning.Presumtlonen gäUer det som Inte kunnat utredas med de nämnda beviskraven. Hardet inte utretts att hela värdeökningen beror på annat än förväntningar omändrad markanvändning, så skall resten anses bero på exproprlatlonsföretagetoch sålunda Inte ersättas. Det är visserhgen svårt att på förhand sätta upp enkatalog rhed ohka fakta som kan antas vara orsak tUl en värdeökning.Propositionen innehåUer en del exempel, betänkandet några andra. Såvitt jagförstår blir inte tillämpningen så märkUg som man vUl göra gäUande, om man barahåUer de grundläggande begreppen I minnet. 1 den framför aUt moderat pressdebatten haregnahemsägarna-villaägarna skjutits i förgrunden. Det är klart att det ärtacksamt. De är så många att det taktiskt lönar sig bäst om man kan sprida oroI de leden. Det har man tydligen tidigare erfarenheter av. Det sägs att nulever man otryggt I vlUaområdena; om kommunen viU socialisera vUlorna ochupplåta dem med tomträtt, så är det bara att säga tUl, Jag vlU därför ta ompåpekandet att inom tätbebyggt område räcker Inte grundkraven. Kommunen måstemer konkret ange vad det är för åtgärder man vill genomföra och visa att de Iprincip är aktuella inom de närmaste två decennierna. Inom tätbebyggt områdehar det dessutom förutsatts att kommunerna som undviker attexpropriera egnahemsfastigheter, om det finns andra alternativ. På den punkten serjag ingen skillnad, , mellan utskottsmajoritetens förslag ochreservationen 3 i civUutskottets betänkande nr 27. Reservationen är alltsåöverflödig. I fråga om ersättningarna har egnahemsägarna dessutom fått ensärskild garanti för att ersättningen skall ge möjUghet tUl Ukvärdig bostad.Denna del av skrämselpropagandan tycks ha skändUgen misslyckats, om man får trode senaste yttringarna av den. Reservationen 2 i civUutskottets betänkande nr 27 ärfolkpartisterna ensamma om, och den gäller frågan om markägarens rätt atthindra exproptiatlon genom att erbjuda sig att bygga enhgt plan. Såvitt jagförstår är reservationen med de inskränkningar som görs inte så skUd frånmajoritetens förslag. Det bör dock göras helt klart, som också sker i majoritetensskrivning, att kommunens förtursrätt är obetingad och att kommunen inte skaUbehöva förhandla sig Igenom det övertag I fråga om bygg- ochförvaltningsvillkor som markägandet Innebär, Det är ett övertag som kommunenhar och måste ha, om den skall kunna genomföra saneringsprogram och andrastörre företag. Slutligen tar kommunisterna i en reservation uppexproprlatlonen I ett mera totalt sammanhang. Mycket som sägs ärsjälvklarheter. Det behövs pengar för att expropriera och de allmänna målenduger inte som handhngsprogram. Det ärändå inte särskilt menlngsfuUt att här och konstatera detta Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen på nytt.Pengarna måste under alla omständigheter sättas In I ett budgetsammanhang,konkreta program måste i konkurrens med andra anspråk byggas upp utifrån deförvärvsbehov som av kommunerna anses mest aktuella. Kommunernas egnaambitioner måste bil avgörande och stimuleras I stället för att ledas In iklart preciserade krav. Sådana krav kan knappast utformas helt hka för deskilda orter som finns i landet. Det finns därför inte anledning nu förriksdagen att ansluta sig tUl reservationen 11 sådana som yrkandena därpreciseras. Jag tror att jag har talat som jag hade föravsikt trots att det stod 30 på hstan. Men det var en sak som som gjorde mig kolossalt förbryUad, och jag ber honom därför försökaförklara det. Det var det han sade om lagrådet som hade fått eller haft 14dagar tih förfogande för att behandla det här. Var det att betrakta som enkritik mot lagrådet, att det har slarvat med behandligen, att det har baratagit på sig, eller vad var det menar? Det var mteexakt det antalet dagar, men det må vara hur det vill med det. Det voreemeUertid intressant att få veta av , om han är kritisk motlagrådets sätt att sköta sitt värv. Med det anförda vlU jag, herr talman, yrka bifall tihcivilutskottets hemställan I dess betänkanden nr 26 och 27, HerrWENNERFORS (m) kött genmäle: När vi från moderata samhngspartiet beskyllersocialdemokraterna för att socialisera får vi tillrättavisningar. Man säger:"Det här är inte alls frågan om sociaUserlng utan det här är ju en rentpraktisk fråga, som vi håller på med, NI har alldeles missuppfattat dethär," Man glömmer plötshgt vad som står I partiprogrammet. HerrBergman gör även detta . Han talar vidare om att -vi försöker nedkallasoclahseringsspöken och hknande. Men, , vi uppfattar verkhgen dethär som ett ytterligare steg I sociahstisk riktning, och vi uppfattar dettavara ett rätt stort steg. Att sedan anser att det är etthtet steg förstår jag fuller väl. Han skulle vUja ta utomordentligt mycketlängre och mera genomgripande khv. Men, , taktiken är ju gammal. hka väl som Jag hur Per som handelsminister sade att"så genomförs sociahsmen stegvis utan att man tänker därpå", 1 entidskriftsartikel 1942 skrev : "Låt oss genomföra socialiseringpå en omväg utan att alls röra vid äganderättens yttre skal,Av gammalthar jag den uppfattningen att man skaU socialisera när det är nödvändigt attgöra det, men man skall inte prata om det på gator och torg," Det är väldetsamma som nu försöker. Man skall Inte prata för högt. Det ärbara en fråga om det praktiska. När talar om den mark som markägaren förfogaröver säger , att denne kan göra vad han vUl med den. Ja, det är judet som ligger 1 själva markägandeprlncipen. Men om vi utvecklar resonemangetoch ser på den markägare som vill hjälpa tUl med bebyggelsen I kommunen, finnervi att han plötshgt får veta att nu skall kommunen expropriera marken. Hansäger; "Ja, men jag tänker ju bygga exaktefter era intentioner och era planer," Då svarar kommunen: "Det bryrvi oss Inte om; vi skall ur principiell synpunkt ha den här marken,"Detta, , är Inte bara en markpolltlsk fråga, utan det är även ennäringspolitisk fråga. NI går In och ändrar konkurrensförhållanden. Det ärutomordentligt allvarligt, och det skapar osäkerhet för dem som vUl hjälpa tillatt bygga ut I samhället. (vpk) kort genmäle: Bara ett par ord till ! säger att expropriation som ett aUmänt mål Iett mer totalt sammanhang Inte räcker eller ett handlingsprogram; pengarnamåste komma fram, och det måste sättas In I sitt rätta sammanhang. Det är Justdet vi vill, och det var därför Jag hänvisade tUl vad man sade Iarbetarrörelsens efterkrigsprogram 1944. Jag hävdar att regeringen gjortväldigt Ute för att nalkas dessa mål. Gällande expropriationslagstiftning går tlUbaka till 1949.Den socialdemokratiska tidskriften skrev I nummer 4 1949:"Enskilda fastighetsägare har kunnat bromsa upp en rationell utvidgning avbebyggelsen och spekulanter har genom markköp I områden, som närmast syns kommaI fråga för tätbebyggelse, gjort utvidgningen onödigt kostsam. "Tidskriften fortsatte: "Det verktyg, som kommunerna behöver för att kunnarå på dessa bekymmer har åstadkommits genom den nyaexpropriationslagstiftningen, som höstriksdag behandlade som sittsista stora ärende." är väl alla - kanske t. o. m. I denna kammare -överens om att ändring I expropriationslagen Inte blev något vapen förkommunerna att rå på de stora spekulanterna vare sig dessa redan var markägareeller köpte mark mitt framför näsan på kommunerna. Jag sade att en svaghet I regeringens förslag är att mantycks utgå från att kommunerna i huvudsak skall nöja sig med att förvärva markför kommande tätbebyggelse. Man kringgår hela den stora frågan om de högamarkvärdena I tätorternas, främst storstädernas, centrala delar. Vad vi vill ha, , när vi talar om det storaklivet, är en lagstiftning som blir ett hjälpmedel att förverkliga demålsättningar som uppsattes I arbetarrörelsens efterkrigsprogram. Det räckerdärvid Inte med exproplatlonslagstiftning. Ett överförande av tätbebyggelsemarkoch privata flerfamlhshus i kommunernas ägo fordrar naturligtvis betydandeInsatser. VI har föreslagit att skall uttala sig för att all mark förtätbebyggelse och alla privata flerfamiljshus skall överföras I kommunernasägo, att skall begära en plan för ett successivt genomförande häravoch uttala sig för en sådan styrning av kreditgivningen och en ökning avlånefonden för kommunala markförvärv att de målsättningar vi angett kanuppfyllas. Ändringar i byggnads- och expropriations-lagstiftnirigen () kort genmäle: Jag förmodar att det skall bil en sakbehandUngav frågan efter statsrådens Inträde I debatten. Till vill jag nubara säga föhande. Hans försvar för att tomträtt skall vara en självständigexproprlatlonsgrundval är att det skulle Innebära ett visst reklamvärde att Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Tomträtten skulle alltså omnämnas därför att den är ett mycket braInstrument. Det tycker jag också att den är.