prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag förmenar att lånefondensstyrelse helt naturligt måste ta hänsyn också till sådana faktorer. För övrigt framhåller i i sin motion1275 att det bör övervägas om inte spridning inom blockregion bör användas somförstahandskriterium och spridning i kommun komma i andra hand. Jag tror attockså den synpunkten bör beaktas. I anslutning till vår partimotion 1282 ochtill vad jag här anfört ber jag att få yrka bifall till reservationen 2 tillkonstitutionsutskottets betänkande nr 32, Under detta anförande övertog hert tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HenWERNER i (m): SjälvfaUet är det mycket htet stimulerande attta tUl orda i debatten , när finansministem just har förklarat att han haravslutat debatten och gjvit sig i väg. ser jag att också konstitutionsutskottetsordförande ger sig i väg. Det är en underlig debattordning vi har på det härstället. Men jag vUl ändå till det ärende som är före knyta annågra synpunkter som gäller det tryckfrihetsrättsliga i sammankopphngenskattstöd. Jag konstaterar också i förbigående att det är ett underligtsamhällsstöd - ordet har använts i denna debatt som man här viUge dagspressen. Det torde vara helt uppenbart, hur mycket man än talar om attskatten läggs på konsumenten eller annonsören, att det är tidningarna som bhrekonomiskt lidande. Deras annonsintäkter måste ju drabbas. Att förneka det äratt tala mot bättre vetande. Från alla andra områden har vi ju den erfarenhetenatt skatt dämpar konsumtion. På vissa områden använder vi beskattningen i justden avsikten. Här har sålunda anförts vad tobaksskatten har betytt förkonsumtionsdämpningen på det området. Varför skulle inte införandet avannonsskatt ha samma effekt? Därför kan man med fog påstå att det proponeradepresstödet alls inte är något samhällsstöd. I den mån det är något stöd aUs, ärdet vissa tidningars stöd till -vissa andra tidningar. Ett samhäUsstöd är det barai den meningen att pressen stöder samhället; det bhr ju 15 mUjoner kronor överför staten att disponera. Men när det gäller tryckfrihetsaspekten på kombineradefördyrande åtgärder och subventionering rymmer dessa handlingar en mängd stoffÄven om inte det stoffet har övertygat socialdemokrater och centerpartister,så borde utskottsmajoritetema i varje fall ha bhvit mindre tvärsäkra i sin tropå förslagens otadlighet. tycker jag ändå är mera hovsamt i sinskrivning än . ger tiU känna åtminstonenågon liten tveksamhet och säger; "Det kan knappast göras gällande att enbeskattning som endast indirekt kan tänkas få vissanegativa effekter för de ekonomiskt mest bärkraftiga tidningarna skulle kunnautgöra något hot mot den fria åsiktsbUdningen," Man talar aUtså om att det"knappast" skuUe behöva befaras och man talar om "vissa däremot är helt kategoriskt i Nr 93 sittpåstående att man "ej kunnat finna det föreslagna stödet oförenligt Tisdaeen den med------- tryckfrihetsförordningensbestämmelser". Konstitutionsutskottethar egentligen bara två, därtUl svaga, argument. För detförsta säger man att eftersom syftet är positivt att Presstöd och vidmakthåUaoch vidga en fri debatt måste åtgärdema vara godtagbara annonsskatt också ur tryckfrihetsrättslig aspekt. Denargumenteringen är klassisk den stammar från medeltiden - och den har vi förlänge, länge sedan lämnat i kyrkohistorien. Den är hka klassisk som ohållbar.Det positiva syftet är inte tiU fyUest. Det hänger på medlen. Även om syftet ärgott, eUer som hovrättspresidenten uttrycker sig, även om sinnets renhetfinns hos finansministem - han uttalar sig helt principieUt, förmodar jag - kani efterhand ett sekundärt syfte inläggas och blotta möjhgheten härtill göråtgärden tvivelaktig. För det andra hänvisar tihTidningsutgivareföreningens yttrande, där man säger att man är angelägen omatt presstödjande åtgärder vidtas utan dröjsmål. Det är ju inte unikt förutskottsmajoriteten att anföra de orden. Men det är det enda i TUs yttrande mankan plocka fram och hänvisa till Regeringen har i det läget en underhg sits:man vill ge pressen stöd, men , som verkligen mer änandra representerar pressen, betackar sig för den konstruktion som stödet harfått och använder enligt finansminlstems mening väl helt Bohmanskauttryckssätt; man talar om att det är "frånstötande" och man talar om"en orimlig ordning". Det är rätt kraftfuUt, I det av skatteutskottet begärda yttrandet frånkonstitutionsutskottet har majoriteten uppenbarligen haft svårt att finna kötttill benen. Man går tiUbaka tiU tryckfrihetssakkunnigas förslag ochuppehåller sig vid vad boktryckare får göra och vad tidningsförsähare fårföreta sig ganska ovidkommande i sammanhanget, synes det mig. Mot slutet avcitatet stöter man på patrall Där framhåUs det; "Vidare måste, även omåtgärden icke omöjliggör den verksamhet varom är fråga, de ekonomiskaåterverkningarna tilläggas betydelse," Vad man anför ur diskussionen kring oms och moms är interelevant. Den gången gällde det en enhethg grupp dagstidningar som föreslogs enenhetlig behandling. är det som bekant annorlunda. gäller detkombinationen av den differentierade annonsskatten och det selektiva stödet. Ur den rika flora av varnande mementon från rättslärda påtryckfrihetsfältet som jag nämnde ligger det nära till hands att citera detuttalande hovrätten i gjorde I samband med pressutredningen det stämmerrätt väl in på situationen ; "Genom en sådan kombination avfördyrande åtgärder och en statlig subventionering av vissa skrifter kan mantydhgen nå just den effekt som bestämmelsema i tryckfrihetsförordningen riktarsig mot," Uttalanden som dessa borde i varje fall givitutskotts majoriteten anledning att tillmötesgå minoritetens önskan att tiU utskottet inkalla tryckfrihetsexpertis. Eftersom det nu inte finns någon ting i propositionen om denna sida av saken, hade det väl varit ett 85 Nr 93 utmärkt tillfäUe att kompletteraframställningen på detta sätt. Tisdaeen den '"* "" tanke på det uttalande, somkonstitutionsutskottet hade 25 mai1971 att avlåta tiU skatteutskottet,utan också för egen ------------------- del, I andra utskott drar man sig inte för det, I näringsutskottet har man Presstödoch haft en mängd föredragningar avexperter från skilda håll i det bekanta Och tänk vad viskulle ha sparat mycken tid , om detta hadestökats undan I utskottet och om man där hade hört expertis som sagtsin mening! Den har ju gått åt just till att VI har aldrig fått någon egenthg förklaring till attcentern och socialdemokraterna inte velat inkalla tryckfrihetsexpertis. Man harbara sagt: Vi anser att här uppstår ingen kollision. Det är klart att det finns insiktsfulla utskottsledamöter.Men meningarna var ju delade, och det hade varit ett utsökt tillfälle förutskottsmajoriteten att visa att den hade expertisen på sin sida. Vet man har rätt behöver man väl inte hesitera inför att höra sakkunskapen. Jag tUlät mig i utskottet säga att det är i två fall manhar anledning att inkalla expertis. Den ena fallet är när man är tveksam ochbehöver klarhet - då rådför man sig med sakkunskapen. Det andra fallet är närman är säker på att man har rätt men inte kan övertyga motståndarsidan då ärdet också klokt att inkaUa expertis. Men när man vet att man har fel försökerman självfaUet undvika expertutlåtanden. Mina ärade utskottskamrater måsteförstå att sådana slutsatser kommer att dragas. Med tanke på att den socialdemokratiska pressen ochcenterpressen kommer att få av det samlade stödet, trots att dennapress bara representerar en tredjedel av tidningsfloran, hade det varit välbetänktatt underbygga förslaget med direkta uttalanden från de rättslärda också påtryckfrihetens fält. Det måste framstå som egendomligt för alla att just de tvåpartier som står bakom förslaget blir mest gynnade av detsamma. Det är inteunderhgt om man får den uppfattningen att detta är en händelse som ser ut somen tanke. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillreservationen 1 vid betänkande nr 32. i (c) I det här skedet av debatten viU jaginskränka mig till att i stort sett bara kommentera det särskilda yttrande somherr och jag fogat tih skatteutskottets betänkande omannonsskatten. Det särskilda yttrandet avser den ändring av propositionensom skatteutskottet stannat för när det gäller själva redovisningssystemet. säger "att vissa tidningar fårmöjhghet att antingen debitera annonsörerna en skatt, som aldrig behöverinlevereras tih statsverket, eller att bedriva en priskonkurrens med detidningar som får betala in huvuddelen av den debiterade skatten". Det finnsanledning att hålla med om att det är något stötande i om tidningamahöjer priset på annonser med hänvisning tiU annonsskatten, som mandärefter inte behöver svara för. Det kan bh fallet på grund av 86 bottenavdraget på 3 mUjoner kronor, där man således får tillbaka EnUgt min uppfattning är det inte särskilt sannolikt med detta förslag kommer till rätta med de nackdelar som har angivits avutskottet i varje fall inte helt och hållet. Det enskilda tidningsföretaget vet naturligtvis, att manså småningom kan disponera en viss restitution. Det kan man ta hänsyn till, omlikviditeten medger det, redan när man sätter priset på annonsen. Nackdelen med det föreslagna systemet är det merarbete somrestitutionsmetoden innebär både för tidningama och för myndighetema. Vi anseremellertid att man kan acceptera restltutionssystemet, eftersom det är ettprovisorium som gäUer i awaktan på reklamskatten. Men jag tror det vore kloktatt så snart som möjhgt försöka att ompröva annonsskatten just på denna punkt. Jag skall bara ta upp något om den diskussion som -vidflera tUlfäUen har förts om övervältring av annonsskatt och annat. I princip är det naturligtvis så, som bl. a,finansministem har sagt, att annonsskatten övervältras på annonsörerna och frånannonsörema på konsumenterna. Men i varje led påverkar naturhgtvis respektiveföretags konkurrenssituation och annonsköparens priskänshghet slutresultatet.Där kan det alltså bli vissa avvikelser från principen om total övervältring. Om vi sedan tar branschen såsom helhet och ser den iförhållande till andra branscher, i den mån tidningama inte bär kostnademasjälva, finner man att tidningsbranschens tjänster på detta område blirrelativt sett dyrare än tjänstema inom andra branscher som inte är föremål förmotsvarande beskattning. Det är helt enkelt fråga om förändrade prisrelationer. Det är klart att detta kan i någon mån också påverkaannonseringsviljan, för att uttrycka det enkelt. Men vad som här kommer attske vet vi naturhgtvis inte exakt. VI vet dock att priskänsligheten inte harvarit särskilt stor hittUls i och med att vi under en ganska har haftden snabba kostnadsutveckling inom tidningsbranschen som har redovisats ibetänkandena. Denna kostnadsutveckling har i och för sig inte påverkat dennabransch i förhållande tUl andra branscher särskilt anmärkningsvärt. Skulle enprishöjning på långt , vilket det ju måste bli fråga omeftersom vi har ett bottenavdrag, plötsligt få avgörande betydelse så attannonseringen skulle börja att minska avsevärt då är det en förändring av helapressens situation som rimligen inte kan ha särskUt mycket med annonsskattenatt göra. Reservanterna har här mycket vältahgt utvecklat attsocialdemokratisk och centerpolitisk press får stöd. Det har upprepats i varjeanförande, och det är väl möjligt att reservantema ser det som sin främstauppgift att vidarebefordra den informationen. Men man missar poängen. Därmederkänner man nämligen den skevhet som existerar i den svenska pressen, ivarje fall om man har läst kriteriema för hur man skall fördela presstödet ochkriteriema för uttaget av annonsskatten. Kriteriema för presstöd och annonsskatt är ju utformademed sikte på att hjälpa de svaga i detta sammanhang. Slutsatsen blir alltså attde ekonomiskt svaga pressorganen finns bland de tidningar somföreträdesvis innehåller centerpolitiska eller socialdemokratiska åsikter. Sedan ärdet fråga om vilken ambitionsnivå man egentligen har när Nr 93 man går tih verket med att försökabryta monopoliseringstendensema Tisdagenden inom pressen. Jag skulle viljatiUägga att det inte räcker med att bryta 25 mai1971 monopoliseringstendensema; det ärhelt enkelt fråga om att försöka ------------------- vända utveckhngen åt andra hållet. Det kan tyckas utopiskt i den Presstödoch koncentrationsutveckling som pågår,men jag anser ändå att man måste annonsskatt ha den målsättningen. Dessutom ärdet aUdeles klart att svagheten hos de små - iden här branschen hksom i så många andra - tUl en betydande del, naturhgtvisvarierande från fall till fall, är en direkt funktion av de starkatidningarnas, de s. k. välskötta och lönsamma företagen, utveckling mot enalltmer markerad monopolsituation. Men de små tidningarna är ju inte alla dåligt skötta. Deär naturligtvis påverkade av den marknadssituation de befinner sig i, ochdärför pressas de tiUbaka successivt. Det borde inte vara särskilt svårt attförstå en sådan sak. Vi har ju fri marknadsprisbildning på de flesta områden isamhället, och då får man de här följdema. Jag tycker det var ganska avslöjande när vidupprepade tUlfällen här nämner och , som då underförstått i den "politiska kohandeln" har blivit specieUtgynnade. Det är avslöjande därför att det säger precis vad det är fråga om,nämUgen att man på det håUet inte har någon vilja att gå vidare och ändra denrådande situationen, så att de svaga enheterna kan förbättra sin position. Detär självklart att om dessa små pressorgan får bättre resurser, så kommer detockså att bh bättre tidningar, som kan spridas tih fler människor. Det är judetta det gäller. Jag tycker det är insinuant och avslöjande för herrAhlmark att han gång på gång framför denna argumentering. Hur skall man kunnaförbättra opinionsbildningen i samhäUet, om man inte har syftet att stärkapositionerna för de små pressorganen? Den övervägande kritiska tyngdpunkt som reservanterna hargivit debatten gör att jag för min personliga del i varje fall är yttersttveksam, huruvida man egenthgen omfattar ens syftet med presstöd ochannonsskatt, nämhgen att säkra en aUsldig opinionsbildning i samhäUet, eUer som hen sade om det bara är fråga om en läpparnas bekännelse. () kort genmäle: Jag vet inte riktigt om iStockholm har lyssnat på debatten. Vi har sagt att vi är positivatUl ett stöd åt tidningar som har det svårt. Vi har också biträtt propositioneni stora delar, men vi har velat bygga ut den och ta bort en del orättvisor urden. Men vad vi har reagerat emot är att man kombinerar ettutomordenthgt generöst stöd tiU de tidningar som står det egna partiet nära -här finns tidningar som får per tryckt exemplar - med en skatt somslår utomordentligt hårt, och avser att slå utomordentligt hårt, mot främst denhberala och moderata pressen. Det är den kombinationen som vi är emot. Det vore bra om ville motivera varförman måste 88 försvåra situationen för vissatidningar därför att man vill hjälpa andra. Hen OLOFJOHANSSON i (c) kort genmäle: Herr talman! Båda förslagen ärutformade med utgångspunkt i generella kriterier den debatten behöver vi inteupprepa. De är utformade i avsikt att hjälpa de svaga tidningarna och främjasyftet tUl en allsidig opinionsbUdning, Därmed tycker jag det upprepar jag att det Ugger en insinuation i det påstående som här vid upprepadetillfällen har fällt om att det skulle Ugga något specieUt politiskt syftebakom förslaget att ge små tidningar särskilt mycket stöd per nummer räknat.Det är ju detta som har håUlt på att tala om under strängt tagethela eftermiddagen; jag kan försäkra att jag har hört heladebatten. () kort genmäle: Men, , det är inte allsnågon insinuation. Jag talar ju bara om hur det är, (c) får I;per tryckt exemplar, (c) ,(c) . Sörmlandsbygden (c) . (c), aUt betydligt mer än lösnummerpriset. Det är fakta. Då har vi sagt att vi väldigt gäma är med att stärkatidningar som har det svårt. Men -vi reagerar oerhört hårt när detta stödkombineras med en skatt som direkt avser att drabba den liberala och moderatapressen. Därför måste svara på min fråga: Varför måste man extrabeskatta vissa tidningar därför att man hjälper andra? i (c) kort genmäle: Herrtalman! Det är inte särskilt meningsfullt att föra debatten om övervälttingenytterhgare en gång. Eftersom både hert och jag följt debatten vet viatt det här finns olika uppfattningar. Det är inte fråga om att beskatta denliberala pressen, Utgiftema kommer i mycket stor utsträckning att bäras avannonsörerna-konsumenterna, och därmed faUer det argumentet. Min fråga kvarstår: Är att medverka tiU att stärka de små tidningamas situation? Det förefaUerinte vara så, när han kritiserar det stöd som här utgår. Fakta när det gäUerpresstödets omfattning har inte heller jag bestritt. HerrMÖLLER i (s): De frågor vi diskuterar har stor räckviddför den svenska pressen och har, inte oväntat, vållat en hetsig debatt. Det ärkontroversiella frågor, kontroversiella intressen icke minst inom pressen ochmeUan tidningama, som berörs och som bidrar tUl hettan. Vad gäller presstödet betraktar jag det som en mycketkonstruktiv händelse för den svenska pressen. Det är ett konkret uttryck förprincipen att samhället har ett särskilt ansvar för att trygga existensen av enfri, oberoende och mångsidig tidningspress. Den principen fastslogs redan idirektiven tiU pressutredning, när departementschefen talade omkonsekvensema av tidningsdöden. Han påpekade att den kunde medföra allvarligaföljder för tryckfrihetens praktiska utnyttjande. Hanfortsatte; "Med hänsyn härtill måste de svårigheter, som tidningspressennu befinner sig i, betraktas som en samhällsangelägenhet." Denna principiella uppfattning har mött resonans i vidakretsar, också bland pressens folk, som betygat att samhäUsåtgärder ärpåkallade för att trygga en aUsidig nyhetsförmedling och opinionsbildning. Menvi ser i dagens debatt och i tidigare förda debatter att en hård strid kanuppkomma när det gäller att omsätta den principen i praktisk tillämpning.Vikten av att sådana åtgärder vidtas understrykes av den koncentration som hargått fram över svensk press särskilt och starktreducerat antalet dagstidningar, från ca 175 tUl ca 100 , har vibara ett 20-tal platser i vårt land som har mer än en tidning men över 60platser som bara har en tidning. Det är en koncentrationstendens som vi kännerväl igen från , I själva verket är det dessa 20 utgivningsorter,som berörs av det presstöd vi diskuterar. Vi har sett regionala monopolbli allt flera monopol när det gäller annonsering och läsekrets, monopol påprissättning. Vi har funnit att detta är en olycklig utveckling som gör attnyhetsförmedhngen bhr ensidigare. Riskema för riktat urval och underlåtenhetatt publicera vad som inte passar ökar. Det känner -vi igen från andra länder,där motsvarande koncentrationstendens har grasserat. Det är konstruktivt närsamhället nu sätter in åtgärder för att bevara mångsidigheten och klara ettantal andratidningar i svensk press. Menar man allvar med talet om allsidignyhetsförmedling och opinionsbUdning måste man också bejaka sådana åtgärder ihuvudsak och i princip, om än delade meningar kan råda om detaljema. Jag anser att det är särskilt konstraktivt att presstödetfår selektiv karaktär, ja i själva verket är detta en avgörande faktor om manvill uppnå syftet. har man, både i och pressen, skyggat fören sådan uppläggning, vilket vi väl känner till från tidigare pressdebatter iriksdagen. Motståndet har varit mycket starkt mot de selektiva åtgärderna, ochfortfarande finner vi i nu föreliggande reservationer, i TUs yttrande och i destora tidningarnas presskommentarer i första hand förord för generella åtgärderoch i andra hand ett motstånd mot de selektiva åtgärdema. Jag medger gäma attgenerella åtgärder ser mer tilltalande ut. Det skulle vara lyckligt i och försig om vi hade kunnat komma fram på den vägen. Men vi förstår också att degenereUa åtgärderna är otiUräckliga om man viU uppnå syftet att tryggaandratidnlngama. Det skulle rent av kunna motverka syftet om man uteslutandesatsade på generella åtgärder. Då skulle de s, k, ftia marknadskrafterna kunnafortsätta sitt verk och främja regionalmonopolen. Tidningen är ingen vanhg marknadsvara icke att jämföramed skokräm eUer andra mer prosaiska produkter. Det är inte läsekretsensstorlek som avgör en tidnings öde, utan med den inkomstfördelning vi har inomsvensk dagspress är det i första hand annonsörema och de marknadskrafter somhär gäher som avgör detta. Det är bra att principen om det selektiva stödet godtas Iså pass vidsträckt omfattning som sker i Kungl. Majts proposition och iutskottets tillstyrkande. Det föreslagna systemet är bättre än tidigare Men det finns - och kommer alltid att finnas - vissatröskelproblem. Gävlefallet är ett sådant, och det har erinrats härom Idebatten upprepade gånger hksom tidigare i pressdiskussionen. Det upprepas ochframhåUes också i reservation. Jag är part i målet, men låt migsäga några ord om detta. Vi har en unik konkurrenssituation I , Närmastdärefter kommer och , har för tillfället 700exemplar mer än min tidning. , sedan i tjugo års tidhaft den största upplagan. Annonsvolymen är ganska likartad. Vi ser attfolkpartiet har förordat ett annat system än Kungl, Maj:t, men konstitutionsutskottetsmajoritet har avböjt att redan nu ändra förslaget. Låt mig framhålla att får ett presstöd på200 för sin avläggare Tidning - det har inte framgått avinläggen och framgår inte så klart av propositionen, men så ligger det tih, GDfår alltså plus rätt att enligt § 7 söka presstöd.Konstitutionsutskottet har uttalat att regeln i § 7 bör tillämpas generöst avden styrelse som skall handha frågan. Jag har självfallet ingenting att erinraemot en sådan generös tUlämpning, eftersom det vUl jagsäga situationen inteär aUdeles lustbetonad för , som jag representerar. Det har sagts att presstödet i kombination medannonsskatten avsikthgt har utformats för att man skall komma åt den regeringskritiskadelen av svensk press. Det är särskilt som har hävdat denna hnjeunder senare tid och ståndpunkten har upprepats här . Stödet skullealltså vara upplagt för att ensidigt gynna socialdemokratisk och centerpartietspress. De som kritiserar regeringen skuUe däremot klämmas åt. Detta är ettalldeles ogrundat tal och ligger helt vid sidan av sanningen. Det finns ingenoppositionstidning i vårt land som är mera kritisk mot regeringen, som är merakonsekvent, mera målmedveten I sin kritik av regeringen än ,moderatemas huvudtidning i vårt land, och ,folkpartistisk. De får vardera ett maximalt presstöd med 3,5 mihoner. Enbartdetta vederlägger ju detta tal som här har flödat om att stödet skulle vara"strömlinjeformat" för att missgynna regeringskritiska organ. , en annan kritisk röst i vår presskör, fårlikaledes 3,5 miljoner. Genom presstödet får dessa tre tidningar för attenbart nämna dem eftersom de är storstadstidningar så värdefulla, såuppskattade i svensk pressdebatt och nyhetsförmedling, nya chanser tillfortsatt vitalt hv. Låt mig beröra annonsskatten som utsatts för frän kritiknu och tidigare. Det är självklart att pressen värjer sig mot att få enekonomisk pålaga även om den bara är på brutto och har karaktär avövervältringsskatt. Jag skulle gärna sett att presstödet och annonsskatten hadefrikopplats från varandra. Det hade varit mycket mera tUltalande. Det hadevarit så mycket lämphgare som den allmänna reklamskatten bebådats att kommanästa år och dagspressens beskattning då mera osökt kunde infogats däri.Annonsskatten kommer med andra ord än denna allmännareklamskatt. Den kommer därtill olyckligt nog I av vikandeannonskonjunktur, vikande på grund av den aUmännaavmattningen i den ekonomiska konjunkturen. Jag utgår ifrån att dennaavmattning i annonskonjunkturen också är tillfällig och att den när denekonomiska konjunkturen vänder uppåt också skall avspeglas på traditionelltsätt I tidningamas annonsvolym. Men om nu presstödet och annonsskatten skulle införas och vad presstödet beträffar så hade av dröjsmål varit olyckhgt ärdet mer logik i att man tar pengama till stödet ifrån annonsreklamen än frånciganettrökarna.