prot · FU09122 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . Gudstjänstgemenskap mellan och andra kristna samfund, m. m. § 2 Föredrogs oeh hänvisades Kungl. Maj:tsproposition nr 148 tlU § 3 Föredrogs och bifölls InterpeUationsframstäUningarnanr 195197. § 4 Gudstjänstgemenskap mellan och andra kristna samfund, m, m. Föredrogs kuUurutskottetsbetänkande nr 20 i anledning av motion om gudstjänstgemenskap mellan och andra kristna samfund, m, m. Hen KÄLLSTAD (fp): För någon vecka sedan utkom en hten skriftmed professorn i teologi i som författare. Skriften heterFram emot en enad kyrka, I den skriften hävdar professor att densvenska kyrkans hv och verksamhet kommer att I långt högre grad än någonsintidigare byggas på fria Initiativ och fria arbetsinsatser som människor ISverige frivilligt väljer. På så sätt, menar han, kommer folkkyrkans ochfrikyrkornas verksamhetsformer att mer och mer hkna varandra. Professor slutsatser av sitt resonemang och de blir föhande. På grund av nya lagar och förordningar som stiftas ochutfärdas i samhället drivs folkkyrkan från sitt håll att bh mer frikyrklig ochfrikyrkorna från sitt håll att bh mera folkkyrkliga. Det är alltså en rörelseav konvergerande linjer, som rör sig mot varandra. Jag tror det ligger mycken riktighet i vad professorWingren här har sagt. Det blir större och större Hkhet mellan frikyrkorna ochsvenska kyrkan när det gäller arbetsformer och verksamhetsformer. Även Ilärofrågor kanske man kan säga att de närmar sig varandra I hög grad. Detbetyder att vi får en situation där den ekumeniska tendensen blir starkare.Samarbetsviljan och förståelsen samfunden emellan blir förstärkt och det är juenbart glädjande. Jag har fattat det så att när kyrkomötet mot bakgrundav en motion av m, fl,, som föreslog att kyrkomötet måtte hos Kungl,Maj:t anhålla om en utredning av möjligheterna till gemensamnattvardsdistribution för präster från och frikyrkopräster,uttalade sig positivt om detta och antog ett förslag till lag om vissgudstjänstgemenskap och nattvardsgemenskap så var detta ett uttryck för enväxande ekumenisk förståelse. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. Kyrkolagsutskottel sade I sitt betänkande att ekumeniskasamtal och överiäggnlngar förekommit meUan ochandra kristna samfund i vårt land. Men utskottet betonade också att det finnsen viss otåUghet som gjort sig gällande ute I församUngarna särskilt när detgäUer möjligheterna tiU gemensamt nattvardsfirande och så ville man markerasamhörigheten genom att låta företrädare för olika samfund gemensamtdistribuera nattvarden. Man viUe komma fram till i varje faU en provisorisklösning av denna fråga, som skuUe innebära att i vissutsträckning och för begränsad tid skuUe kunna låta sina präster samverka somofflclanter med präster från frikyrkliga samfund speciellt i samband mednattvardsfirande, dvs, vid ekumeniska nattvardsgångar. Jag fattade detta så att man viUe öppna en möjlighet försvenska kyrkans präster att dels inbjuda andra samfunds sakramentsförvaltaretUl ritus, dels själva få rätt att medverka som medofficianteryid andra samfunds nattvardsgångar när dessa samfunds församhngar inbjudersvenska kyrkans präster därtill. Man vill alltså öppna en möjlighet tUl det som teknisktsett kallas för intercelebratlon. Präster från olika samfund officierarsamtidigt vid en nattvardsgång enUgt ett visst samfunds ritual. Det är alltsåinte bara fråga om s, k, interkommunion, som innebär att medlemmar från oUkasamfund ges rätt att besöka varandras nattvardsgångar. Jag uppfattar detta kyrkomötesbeslut som något positivtoch värdefullt. Jag viU också tiUägga att man inom flera frikyrkosamfundbetraktar en sådan här utveckling som naturlig. Flera frikyrkosamfund haruttryckUgt givit besked om att man gärna ser representanter för andra kyrkor,t, ex, prästerskap, som medverkande vid ifrågavarandefrikyrkosamfunds nattvardsgång. Själv var jag inbjuden till en församling i stiftför att predika vid en högmässa där, och jag gavs alltsårätt att förvalta ordets nådemedel att predika men när vi vid sammagudstjänst kom tUl nattvardsgången hade jag inte rätt att vara med om attförvalta nattvardens nådemedel. Det framstår ju på något sätt ologiskt när manges rätt att vara med om att utdela det ena nådemedlet men inte det andra. Det var detta förhållande som kyrkomöte viUerätta till genom det beslut som innebar, att man ville ge svenska kyrkanspräster rätt att inbjuda andra samfunds företrädare tiU gemensamt nattvardsfirande.Men efter kyrkomötets beslut i frågan har utbUdningsdepartementet Inteframlagt någon proposition i denna fråga, 1 stäUet har det motionsledes väcktsförslag om att kyrkomötets lagförslag också skuUe accepteras av . Manhar hänvisat till kyrkomötes uttalande om att själv börklara sina egna inre angelägenheter och att andra institutioner och organ isamhäUet inte bör lägga sig i detta. Jag har också hel och full förståelse för denna synpunkt.Rent principieUt har jag nämligen den uppfattningen att självskall sköta sina egna inre angelägenheter. Men måste jag konstateraatt vi fortfarande i vårt land har en ordning som innebär att riksdagoeh regering fattar beslut om angelägenheter. I det nu aktuellafallet är det Ju Inte heUer fråga om att skulle sätta sig påkyrkomötet eller söka styra kyrkomötet i en för detta icke acceptabel riktningutan vad det gäUer är att bekräfta vad kyrkomötet självt har sagt och beslutat.Men då tiger . Det är mot bakgrunden av detta som Jag har skrivit mittsärskilda yttrande, där jag har framhåUit att det hade varit lämpligt oehönskvärt att kulturutskottet, även om förslaget till lag om vissgudstiänstgemenskap Inte förelägges och oberoende avstat-kyrka-berednlngens arbete, hade uttalat att det med stor tUlfredsstäUelseser den vilja till samverkan meUan och de fria kristnatrossamfunden som kommer till uttryck I kyrkomötets beslut. skulleåtminstone kunna säga att detta är en bra ordning. Jag skulle Inte ha uppfattatett sådant uttalande som att man lade sig I Inre angelägenheter.Det vore ju bara alt bekräfta vad kyrkan själv har uttalat. Med dessa ord har jag endast velat understryka vad Jagsagt I milt särskilda yttrande I denna fråga. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. I detta anförande Instämde herrNelander (fp), () samt herrar Henmark (fp) oeh (). Jag hade Inte tänkt ta till orda, när den härmotionen behandlades dels har jag ålagt mig den disciplin som alla s, k,avstyrkta motionärer borde gå in under, nämligen att Inte tala för en avstyrktmotion, dels har Jag givit kulturutskottet sä mycket arbete, vilket syns I trehär på varandra följande betänkanden, att det borde vara tillräckligt. Men närdet nu blev en debatt, så vill Jag givetvis gärna yttra mig. Jag tycker att utskottets stäUningstagande är beklagligt.Utskottets ställningstagande är delvis grundat på felaktiga argument. Man borderimligen ha tillgodosett en önskan som uttalats av kyrkomötet, som Ju är enInstans med sakkunskap I den här frågan. Jag vill dels hänvisa till vad herrKäUstad sade, dels anföra vad som står i utskottsbetänkandet, där man erinrarom att kyrkomöte uttalat sig för all kyrkans Inre verksamhet i framtidenskall regleras genom bestämmelser som kyrkomötet självt utfärdar. uttalande är naturligtvis riktigt i och för sig, men det har Juingen relevans i det här sammanhanget. Kyrkan kan Inte själv ändrabestämmelserna, utan här krävs medverkan. Då är det orimligt attföra ett sådant resonemang som utskottet gör. redogjorde för gången av det här ärendet vidkyrkomötet. Jag vill bara komplettera med att säga att förutom min motion, somendast begärde utredning och som icke hade något förslag till lag, förelågockså en motion med många namnunderskrifter och med biskop somförsta namn, och den motionen begärde förutom utredning också en provisorisklagstiftning. Det framkom under kyrkomötet att det verkligen förelåg ett behovav en provisorisk lagstiftning, och Jag anslöt mig därför till biskop när det gällde frågan om en provisorisk lag. 1* protokoU 1971. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. Man kan fråga sig varför kyrkomötet antog ett förslag tillprovisorisk lag om en viss gudstjänstgemenskap vid ekumeniska tillfäUen. Ja,förhällandet är Ju det att gäUande lag befinner sig i mycket skarp motsättningtill en praxis som enskUda människor har gått in för. Det finns regler påpapperet, men sanningen är att människor Inte bryr sig om dem. Det t'örekomniers. k. vUda nattvardsgångar, där man tillämpar Intercelebratlon. Det gör attsituationen egentligen är ohållbar. Domkapitlen kan Inte I längden låta bliatt ingripa. De kan inte i längden tillåta att föreskriven ordning negligeras.Därför behövdes enhgt kyrkomötets uppfattning en provisorisk lag som snabbtkunde träda I funktion och som kunde ge möjlighet till denna Intercelebratlon. Det går genom våra samfund en våg av ekumenisk aktivitet,och det finns en vilja både inom folkkyrkan och frikyrkan tUl enhet och tUlgemenskap. Enligt min uppfattning låser utskottet genom sitt stäUningstagandeutvecklingen. Jag tror att det också framöver kommer att finnas människor som iövertygelse och tro och viha tUl närmande och enhet mellan samfunden kommer attfortsätta att bryta gällande lagar, och det är naturiigtvis Ingen önskvärdsituation. Här hade det varit på sin plats med en ändring av lagen,så att den bättre stämde överens med praxis bland enskUda människor. Det ärnaturligtvis positivt i och för sig att Kungl, MaJ:t har biträtt kyrkomötetsbeslut och önskan om utredning, men det löser aUtså Inte de problem som vi harI dag. Jagställer emellertid Intet yrkande. HerrZACHRISSON (s): Som det står i utskottets betänkande framhöll1968 års kyrkomöte att det såg på kyrkans Inre angelägenheter som något somkyrkan själv skulle ta ställning till. Kyrka-stat-beredningen arbetar förnärvarande för att lägga fram förslag, och man behöver Inte varasärskilt klärvoajant för att förstå i vUken riktning det kommer att gä. Att idet läget kräva ytterligare lagstiftning från sida i någonting som iså kvalificerad mening är kyrkans inre angelägenheter som nattvardsgemenskapbetraktar jag som verkligt orimligt. Detta är i djupaste mening kyrkans egeninre angelägenhet. Varför är så defaitistisk? Vem I aU sin darskuUe kunna förbjuda biskopar och präster att fira nattvard tillsammans medandra samfund om de vUl? Det förekommer redan i mycket stor utsträckning iolika församhngar I detta land, men som alla vet finns det en polemisksituation i kyrkan själv kring dessa frågor, och det är, ,anledningen till att jag tycker att hite skall uttala sig alls idenna fråga, eftersom det skuUe Innebära att rUcsdagen toge ställning I vad mankan uppfatta som en teologisk tvistefråga I kyrkan, och det är sannerligen Intevår uppgift. Där skaU vi vara neutrala. Sedan kan vi som enskUda, jag, tycka att det är en mycket önskvärd utveckling att det ekumeniskaarbetet stimuleras, och det kan vi personhgen på ohka sätt uttrycka, menriksdagen skaU I en fråga av denna karaktär vara neutral. Jag ber att få yrka bifaU till utskottets hemställan. () kort genmäle; När det gäller att skall varaneutral kan man bara konstatera att kyrkomötet här tagit ställning oeh antagitoch begärt ett provisoriskt lagförslag och en utredning. Detta lagförslag kaninte genomföras utan medverkan. Vad säger är heltorimligt, när han talar om vad kyrkomötet sagt 1968 om kyrkans Inre verksamhet.Den situationen föreligger Inte . Kyrkan har Inte denna möjlighet utan haratl tillsammans med fatta dessa beslut. Utskottets uttalande som herrZachrisson ansluter sig till är Inte relevant I detta sammanhang. När det sedan gäller kyrka-stat-berednlngen är det riktigtatt den kommer med betänkande , men där måste vi också veta attregleringen av förhållandet meUan kyrka och stal Inte kommer att i praktikenske nästa är. Vad som än händer kommer det I varje fall inte alt ske någonreglering av förhållandet förrän kanske I slutet av detta årtionde. Det betyderatt vi ända tUl dess kommer att ha en ohållbar situation. Jag måste mycket kraftigt reagera mot . Som lagstiftare kan vi Inte acceptera att biskopar oeh prästeröverträder gällande regler och förordningar, och det var Innebörden I vad herrZachrisson sade om att biskopar och präster har möjlighet till dennaIntercelebratlon, Det har de emellertid Inte utan att överträda gällande lagar,och det kan I varje faU jag som ledamot av inte under någraförhållanden acceptera. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. () kort genmäle: stäUde frågan: Vem kanförbjuda biskopar och präster att fira nattvard? Jag förmodar att han dåsyftade pä alt fira nattvard tillsammans med andra samfunds företrädare-pastorer och präster. Vid den högmässa som jag var Inbjuden tUl för några veckorsedan i stift, där jag skulle predika, fick jag en tillfällig venia avbiskopen I ifrågavarande stift. Det var sä att säga en punktuell venia förifrågavarande tillfälle - tillåtelse att predika. Men det stod uttryckligen idenna handling att jag var förbjuden att deltaga i natlvardsfirandet såsom offlcianttillsammans med den präster. Jag var naturligtvis välkommenatt fira nattvard som alla andra nattvardsgäster, vilket var en självklarhetför min del, men Inte I medofflclants ställning. Det går alltså Inte om man skall hålla pä de regler somgäller. Alt det sedan finns sådana som bryter mot dem beror väl på den känslasom finns hos många att här är det något fel; kristna människor skall kunna gåtiUsammans till bord. Vad Jag ville säga med mitt särskilda yttrande varföljande. Vad kyrkomötet har uttalat I denna fråga skall väl ändå riksdagenkunna tycka är bra. skall väl kunna tycka någonting om denna sak ochanse att det är ett värderfullt ekumeniskt Initiativ som har tagits avkyrkomötet. Men Inte ens så långt har alltså kulturutskottets ledamöter velatgå. Det är den marketingen som Jag har velat göra I mitt särskilda yttrande. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. HerrZACHRISSON (s) kort genmäle: Jag tycker, , att denna debatt hörhemma i ekumeniska nämnden och Inte I . Jag hoppas att den utredningsom Kungl. Maj:t har givit ärkebiskopen pengar till via kyrkofonden skallövertyga också om att det är på det sättet. skaU Inte, , tycka någonting omtrossamfundens inre angelägenheter, även om vi som enskilda personer kan lyckaatl ett initiativ som kyrkomötet har tagit är bra. () kort genmäle: Det är klart att ett sådant här samtal skallföras ocksä I ekumeniska nämnden. Men det är självklart att det hör hemma ocksåhär i - I vatie fall så länge kyrkolag stiftas av kyrkomöte, riksdagoch regering tillsammans. i Agnas (m): Den fråga som kulturutskottets betänkande nr20 behandlar är av stor principiell betydelse. Jag kan instämma i en del av vadsom har sagts här - har en uppfattning som jag delar. Meneftersom Jag som lekman i ett misslonssällskap Inom i mer än ettkvarts .sekel har re.st i kyrkliga kretsar - lågkyrkliga kretsar oehmissionskretsar - har Jag fält en hel del erfarenhet av hur man kan se på dessafrågor. Jag vill därför gärna säga några ord. I det särskUda yttrandet framförs en önskan om att vi fränriksdagens sida skall uttrycka tillfredsställelse. Jag för min del anser attriksdagen inte skall tycka alls när det gäller kyrkan . Jag ser i den föreliggandeframställningen ell uttryck för det mest avancerade statskyrkotänkande. Attstödja den begärda lagstiftningen vore atl arbeta baklänges, att främja enantikverad syn på staten - nämligen att den skall bestämma om kyrkan t. o. m.då det gäller dennas Inre förhållanden. Som det har sagts har ju Kungl. Maj:l avstått från attvidtaga åtgärder efter kyrkomötets behandling av lagförslaget, oeh ärkebiskopenhar fått medel till förfogande för utredning i frågan. Då upplever jag det såsom om den här motionen i vore onödig. Det är Kungl. MaJ:tsuppfattning; - och här har Kungl. Maj:t förmodligen majoriteten av människorbakom sig - atl man inte skall lagstifta I frågor av detta slag. Detpiigår samtal - oeh här måste samfunden samtala inbördes och finna vägar. Härskall frivilllgheten oeh friheten vara ledstjärnan. Del måste vara Inkonsekventatt ett samfund, , skall påtvingas det som andra samfund sinsemellan i fria samtal kommer överens om. säger naturligtvis motionären oehandra alt man inte alls tänker tvinga någon, men de facto är det Ju så, atl närriksdagen säger någonting är det nägot som kommer uppifrån, som Uknar ettultimatum. Därnäst vill jag gärna betona att den föreslagna lagtextenmilt sagt Inte är lyckad. Det måste tvärtom hävdas att den är oklar i mycket.Det som är klart är att den kommer atl främja inre strid i församlingarna, närkyrkoråden skall dryfta frågan om gudsyänsten I delta faU. Och hur gårförsamlingsprästens samråd med övriga präster i församlingen lill, somon-italas I lagtexten? Hur skall en biskop kunna avgöra vad som är lämpligt?Hur svårt måste det inte vara för honom, som kanske har långt till enförsamling där det snart måste beslutas I en sådan här fråga? 2 S I lagförslaget är ännu otydligare vad beträffarInnebörden av ordet nattvardsgudstjänst. Man får Inte Veta om det också ärhögmässa. Domkapltelsprövnlngen förefaller praktiskt besvärlig. DärtUl kommeratt något skriande behov av en ändring inte föreligger, sä att man måste skyndatill med lagparagrafer . talade här om att förhållandet är ohållbart ilängden, som hon uttryckte det. Del är en överdriven betoning, för även om detskulle dröja till slutet av det här årtiondet innan problemet är helt löst, ärdet inte någon jämfört med kyrkans historia. Dessutom vet vi Ju om attden utredning som arbetar för alt lösa frågan om förhållandet mellan kyrka ochstat kommer med sitt betänkande redan före nästa kvartals slut. Jag har därförutan tvekan kunnat ansluta mig till kulturutskottets hemställan. Delta betyder emellertid Inte att jag eller majoriteten iutskottet vill främja splittring eller motverka gemenskap. Vi måste fråga: Vadär gemenskap? Tar den sig uttryck I att alla gudstiänster likformas? Skall deskillnader i församlingssyn oeh läror som lett till olika kyrkoblldningar heltförbises? Oeh är en gemensam nattvardsgång, intereelebration. detsamma somfulländad gemenskap? Jag är av annan uppfattning. sanna kyrka är en, haralltid varit en. Det är faktum. Inom samfunden har den medlemmar i olikasynliga fållor, till synes skilda men förenade i samma hjord, I kärleken ochsanningen. De kan alltså mötas som fränder och vänner, som kristna, ulan atlframtvinga den Intercelebratlon som det här talas om. Det finns Ju sä olika synpå nattvarden. Ja, vä.senthga skillnader i uppfattning. Jag betraktar kyrkansom ett hem och samfunden är en stor släkts olika hem, där inte alla måltidermåste likformas, inte allt behöver vara lika, och ändå finns den viktigaste oehinnerligaste gemenskapen. Kommer den dug på då de kristna i olika kyrkor harsamtalat färdigt oeh fäll klarhet, sä att bara ett nattvardsbord finns,uppfattar jag del som gott. Men sker det inte, är del ingen kalastrof förkyrkan. Dess medlemmar skall slutligen mötas i den stora måltid självtalade om vid nattvardens instiftande, och under tjänsten i tidensfcirhållanden finns trots allt den inre sanna enheten. Jag ser för min del fram emot den dag när kyrkan skallslippa det djupa beroendet av staten oeh tror att den fria kyrkan myeket snartskall lösa mänga problem på det fäll som vi talar om . Därför menar jagalt inte bör säga till. Jag tror del var som sade all manläser utvecklingen. Jag menar all ell riksdagsutlalande skulle vara atl låsautvecklingen. kommer jag till det sista oeh del kanske allraviktigaste. har talat om vad kyrkomötet självt sagt. Jag har lästkyrkomötets protokoll, oeh Jag har här kyrkolagsutskotlets betänkande.Kyrko-lagsiitskollel var inte enigt vul behandlingen av denna fråga, ulan delforeligger en reservation som oekså är värd studium. Ilade det varit enighet ikyrkomötet, hade del kanske varit i viss mån annorlunda. Men kyrkomötet var inte enigt. Under den senaste liden har Jag noga läst Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. Gudstjänstgemenskap mellan och andrakristna samfund, m. m. IgenomprotokoUen, och Jag delar den uppfattning som också där framförs - att det voredubbelt olyckUgt med lagstiftning eftersom meningarna så starkt står emotvarandra. sade att det finns en polemisk situationinom kyrkan, och det är otvivelaktigt så. Utan atl förmena någon rätten atl haen annan uppfattning vill Jag här som lågkyrkllg lekmannapredikant i ettkyrkligt misslonssällskap, såsom vän med många frikyrkliga och med fullförståelse för den otålighet som kan finnas på sina häll, ändå säga att det ärlyckligt att vi Inte tycker någonting från sida. () kort genmäle: Med anledning av yttrandevill Jag säga att Jag har här I min hand kyrkolagsutskottets betänkande vid1970 års kyrkomöte med texten till den reservatlon som vann 38 röster vidomröstningen, medan utskottets uttalande fick 59 röster. En medlem lade ned sinröst. Det visar sig då att reservationen, som byggersitt resonemang på, talar väsentligen om överläggningar oeh underhandlingarmellan samfundens ledningar som den enda framkomliga vägen för att nå envaraktig och allmänt acceptabel lösning och betonar att det finns teologiskafrågor som behöver diskuteras. Det är självklart att detta bör ske, och detpågår sådana samtal. Men det är Ju Inte fråga om attpåtvinga präster I något slags beteende. Även om antogdenna lag - ett sådant förslag föreligger Ju egentligen inte på bord- skulle Ingen präst därvidlag tvingas till ett visst beteende. Det är Istället fråga om att öppna en möjlighet för präst I atl medverkavid nattvard i annat samfund och inbjuda annat samfunds pastor att medverka vidsvenska kyrkans nattvardsfirande. Den generositeten, öppenheten och samarbetsviljantycker jag är riktig, oeh vi hade väl oekså kunnat säga all den är värdefull.Samtal oeh överläggningar pågår Ju sä att klarhet också kan vinnasför dem som är tveksamma I denna fräga. () kort genmäle: i Agnas talar om frågor som rörkyrka-stat-förhållandet. Det är verkligen inte plats för diskussion om defrågorna här . Men Jag vill upprepa vad Jag har sagt en gång tidigare -attvi måst(; föha de bestämmelser som gäUer . Vi måste utgå frän defaktiska förhållanden som råder . nämligen att och kyrkomötetlill.sammans beslutarom lag. Man kan verkligen inte tala om atl påtvinga kyrkannägot som kyrkan själv genom sltl kyrkomöte oeh högsta beslutande organ harbegärt att få. Sedan är det riktigt att det förelåg reservation. Meneftersom Jag följde kyrkomötets debatter i denna fräga myeket noga som ledamoti kyrkomötet, vill Jag säga all många av reservanterna - kanske rent av deflesta - uttalade sig myeket positivt för denna gudstiänstgemenskap. De sjghela problemaliken oeh mänga var beredda alt stödja överläggningar i den härfrågan. Det är inte så att en eventuell lagstiftning skulle tvinga nägon människa -någon präst I kyrkan eller pastor i frikyrkan till någonting som vederbörandeInte själv vill. Det är bara det att genom en lagstiftning skulle möjligheternaöppnas till Intercelebratlon för dem som så vill. Det finns kanske och detbeklagar Jag på ett sätt risker för att det här ställningstagandet kanmedverka till en utveckling där vi får fler vilda nattvardsgångar, där manalltså medvetet går in i ett handlande som direkt strider mot gällandeförordning. i Agnas (m) kort genmäle: Ju mer Jag lyssnar här, desto klarare stårdet för mig att inte är rätt forum för frågor av den här arten, ochdärför tycker jag inte att man skaU motionera om detta. har det skett, ochJag tycker att kulturutskottet har behandlat motionen på rätt sätt. nämnde siffrorna från kyrkomötet - 59 mot 38,om jag nu fattade rätt. Det visar ändå att det är stora grupper som serannorlunda på saken, och det är också genast anledning tUl att det inte blh ettfrämjande av gemenskap och sann ekumenik av det här utan någonting annat,särskilt som jag inte uppfattar det som något Uvsbehov för kyrkan attintercelebratlon mellan samfunden kan ske. Man säger att det är inget tvång för någon.