prot · FU0951 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes tUl en början av herr förste vicetalmannen. § 1 Justerades protokollen för den 17 innevarande månad. Om åtgärder för att sänka bostadskostnaden för egnahemoch hyreshus för låginkomsttagare § 2 Meddelande ang. framflyttning av frågesvar Hen FÖRSTE VICE TALMANNEN yttrade; Herr justitieministern , som enUgt dagensföredragningslista skulle besvara fem enkla frågor, nämligen nr 131, 139, 147,151 och 154, är förhindrad att lämna dessa svar vid dagens sammanträde. § 3 Om åtgärder för att sänka bostadskostnaden för egnahem och hyreshus för låginkomsttagare Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 16mars intagna fråga, nr 132, och anförde; har frågat om jag kommer attvidtaga några åtgärder för att sänka bostadskostnaden för egnahem och hyreshusför dem som har låga inkomster. Jag vUl först framhåUa att det pågår arbete ioUka former i syfte att pressa produktionskostnaderna inom byggandet, något somhar stor belydelse för bostadskostnaderna både i nybyggda och, indirekt, även iäldre hus. När del gäUer speciella insatser för att sänkabostadskostnaderna för dem som har låga inkomster vill jag erinra om att förraårets riksdag hemstäUde om en översyn av bestämmelserna om bostadstiUägg tillbarnfamiljer. Översynen skuUe innefatta bl. a. en prövning av möjUgheterna attutvidga bidragssystemet att gäUa även låginkomstgrupper utan barn . Översynen görs av famUjepoUtiska kommittén i samråd medbl. a. den nyUgen tiUsatta boendeulredningen, som har tiU uppgift att uppmärksammabl. a. frågor rörande den aUmänna hyresnivån och möjUgheterna för grupper medsmå ekonomiska resurser att skaffa sig en tillfredsställande bostad.YtterUgare åtgärder i det av angivna syftet får prövas på grundvalav kommitténs överväganden. Jag ber att få tacka inrikesministern försvaret. Om gottgörelse till facklig organisation för utlagda konfliktmedel hoppas atten ändring kommer UU slånd. Det har meddelats alt en länsbostadsnämnd varittvingad att lagsöka cirka 175 låntagare som har eget hus därför att de inte harkunnat klara kostnaderna. Man säger att det beror pä alt byggnadskoslnadernastigit kraftigt de senasie åren. Samma nämnd säger att för att klara ell småhusmåste man ha i årsinkomst. Det var väl ändå inte meningenmed vår bostadspoUtik att bygga för dem som har goda inkomster. Bostadstilläggeträcker inte som tUlskott för dem som har låga inkomster för att klaraårskostnaderna för en hygglig bostad, om de bor i ell eget hus. Det är ävensvårigheter för dem som bor i hyreshus. Mänga av låntagarna har beviljats räntelän, men trotsdetta har de inte kunnat klara förfaUna kostnader. Det är många som hyr ut rumi sin lägenhet för att därigenom klara sina egna boendekostnader. Det innebäratt familjen inte får det utrymme den behöver. Familjen blir därigenom Udande. Det är framför aUt låginkomsttagarna som blir Udande, ochdel är de som behöver en bättre bostad. De skall även ha möjUgheter att väljaom de viU bo i ett eget hus eUer i ett hyreshus. Vi står ju mitt uppe i jämlikhetsdebatten, och boendel ären del av denna. Vi måste kanske återinföra någon sorts bostadssubvention föratt lösa låginkomsttagarnas bostadsproblem. Jag släller den här frägan: Vadanser inrikesministern om detta? Jag refererade i mitt svar UU att denna frägapå önskemål har blivit föremål för utredning. Det finns alltså ingenanledning för mig alt innan denna utredning föreUgger göra något uttalandekring det spörsmål som ställde. Hen (); Jag fär väl återigen betyga att jag faktisktfår tro på del lämnade svaret. Jag önskar själv uppriktigt att det skall bli enpositiv lösning när utredningen lägger fram sitt förslag. Överläggningen var härmed slutad. § 4 Om gottgörelse tiU facklig organisation för utlagdakonfUktmedel ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 17mars intagna fräga, nr 140, tUl herr stalsministern, och anförde: har frågat stalsministern om hananser att facklig organisation, vilken under konfUkt använt hopsparade medelför att hävda sina medlemmars intressen, bör kunna komma i åtnjutande avgottgörelse från staten för utlagda konfliktmedel i del fall staten sätterkonfUktåtgärderna ur spel exempelvis genom lag om tjänsteplikt. Frågan haröverlämnats UU mig för besvarande. Jag harinte för avsikt att ta något initiativ tiU åtgärder för att bereda facklig organisation ersättning i den situation som herrWijkman åsyftar. Jag ber att få lacka statsrådet försvaret pä min fräga. Jag är tyvärr inte nöjd med svarel. Statsrådet har överhuvud tagel inle motiverat silt stäUningstagande, vUket jag finner utomordentUgtmärkUgt. Frågan är självfallet föranledd av den besluladelagen om förnyad gUtighet för vissa kollektivavtal. De organisationer som berörs av lagen har ifuUl legala former använt sig av strejkvapnet. Arbetsgivarparterna har svaratmed lockoutätgärder och flertalet varslade konfliktåtgärder har varit föremålför behandUng i stats- respektive kommunljänslenämnderna. Parterna har i varjedel respekterat de utslag som dessa nämnder kommit UU beträffandekonfUktätgärds samhällsfarUghet. Nämnderna fann aUtså icke anledning UU erinranmot någon av de konfliktåtgärder som togs i bruk. Icke heUer fann nämnderna delpäkaUat under konfUktens gäng att ånyo pröva samhäUsfarUgheten. I 1965 ärsproposilion spikades mycket klart hur man skulle förfara om samhäUsfarUgkonfUkt var alt vänta. Ett statsingripande skulle vara den absolut sistaåtgärden. och SR handlade följaktligen i den tron atttvångsingripanden frän statens sida var uteslutna - dessulom förstärkta i dennatro av åtskiUiga statsrädsuttalanden veckorna innan tvångslagen aktuaUserades.Del förefaUer helt självklart all organisaiionerna aldrig hade gått ut i legalakonfliktåtgärder om de hade kunnai förutse ell statsingripande i de härformerna. När ingripandet kom framstår det dessutom som regeringenssätt att krångla sig ur den aviserade officerslockouten, vilken om den fältträda i kraft verkUgen hade hotat vitala samhällsintressen. Man måste ju annarsfråga sig varför tvängsingripandel kom precis dagen före officerslockouten.Regeringens eget konfUktvarsel upplevdes efter hand som sä förhastat all manför att liindra en utestängning av landets officerare valde all sätta helaförhandUngsmaskineriet ur spel. Regeringen har genom åtgärden förändrat deallmänna fömtsättningar på vilka förhandUngsrätten byggde. Man har tillfogatSACO och SR avsevärd skada. Man kan, herr talman, med aU rätt fråga sig vad de fackUgaorganisaiionerna i fortsättningen har alt rätta sig efter. och SR haranvänt hopsparade medel för att hävda sina medlemmars iniressen för SACOs delhar enligt uppgifl 40 mUjoner kronor lagls ut fram liU tvångslagen. Del ärmycket pengar! Staten har genom tvångsingripandet satt konfliktåtgärdernaur spel, och den pätryckningseffekl som de var avsedda att utgöra påarbetsgivarparten har helt förlorat sin verkan. Tvångslagen är ett faklum, herr lalman. Berördaorganisationer måste dock på något sätt kompenseras för den otvivelaktigaekonomiska skada de Udit. Jag finner det för rrun del hell oacceptabelt attregeringen pä sätt som skett förändrar speUegler under förhandlingarnas gängoch sedan inte ens är beredd la konsekvenserna av detta handlande ochåtminstone ekonomiskt återställa berörda organisationer UU del utgångslägesom Om gottgörelse till facklig organisation för utlagda konfliktmedel Om gottgörelse tiU facklig organisation för utlagda konfliktmedel Om man inte är beredd alt göra delta har man inte bara för attanvända ord - tagit regeringen icke behagUga organisationer i öratulan rent av slagit dessa organisationer ekonomiskt knockout! har tagit tUlfället i akt atthälla ett anförande som kanske lämpUgen kunde ha hållits när vi diskuteradeinförandet av den speciella lagstiftningen. Jag viU dock erinra om en sak sompåpekades i den debatten och som jag antar att flertalet kammarledamöterobserverade. Det erinrades från flera håU alt när denna lagstiftning infördes1965 uttalades del myckel klart att Kungl. Maj;t och hade möjUghetatt göra en självständig bedömning av samhäUs-skadUgheten och alt ingripa föratt stoppa en konflikt. tycks inte ha observerat att det pä denpunkten förelåg enhällighet i bedömningen från alla partier. Med den utgångspunkten förefaller del ju märkvärdigt altherr lar upp frägan om ersättning i det här sammanhanget. Den fräganhar ju, sävitt jag vet, inte varil pä lal i något sammanhang när man haft attbedöma på vUka områden staten har skyldighet att ge ersältning åt medborgarna. Jag kan därför inle uppfatta anförande somnågot annat än etl propagandainlägg i eflerhand. Hen (); Jag är självfallet medveten om, statsrådetHolmqvist, alt det enligt de tankegångar som lag bygger på finns enmöjUghet för samhällel att ingripa. Jag har också framhåUit i mitt förstainlägg att den möjligheten aUtid måste finnas. Men jag anser all de allmännaprinciper och tankegångar som lag bygger pä icke har tUlämpats i dethär fallel. Där spikades mycket klart alt först skulle det upptas förhandUngarmeUan parterna om man bedömde en konfliktåtgärd samhällsfarlig. Därefler skuUetjänstenämnderna la upp saken, och om del icke ledde till resultat fanns aUlsåmöjlighet för Kungl. Maj;l all ingripa. För övrigl säger statsrådet alt kravet pågottgörelse inte har framförts någonstans lidigare. 1 moderala samUngspartietsparlimotion fanns ett resonemang om just den här frägan. Enligl mitt sätt attse har man förändrat förutsättningarna under konfliktens gång. Konfliktåtgärdernasom och SR i det här fallel använt sig av har ju prövats i stats-respektive kommuntjänstenämnden och icke befunnits samhällsfarUga. Dessutomgäller att tjänstenämnderna skaU följa utvecklingen, och då finns ju aUmöjUghet för part i nämnden att ta upp frågan tiU förnyad prövning. Det harinte skett, men det hade avtalsverket mycket väl kunnat göra. Dessutom gjordesstatsrådsuttalanden under hela konfUktens gång som tydde på att regeringenicke i det läget, innan man hade vidtagil aUa andra förberedelser, skulleingripa med en tvångslag. Låt mig ta upp den här frågeställningen, herr talman, uren delvis annan synvinkel. I förarbetena tiU statstjänstemannalagtalas om Kungl,Maj;ts rätt att tUlgripa tvängslagstiftning till skydd för vitalasamhällsintressen, I den proposition som framlades finns inte dennamotivering med. I propositionen heter det i stäUet att regeringen skall kunnaingripa för så vitt väsentUga medborgarintressen hotas. Statsministern anfördei debatten att någon egentUg skillnad mellan begreppen ickeföreUgger. Han sade; "Man kan gott säga att detta lagförslag principielltsjälvfallet bygger på de tankegångar som låg tUl grund årslagstiftning." , ocksä socialdemokrat, yttrade dock i sammadebatt att begreppet medborgarintresse står i propositionen för att undvika skuUe komma tUl elt annat StäUningstagande än tjänslenämnderna. Hur man än vrider på terminologin, herr lalman, kvarstårju huvudintrycket att "vitala samhäUsintressen" bytts ut mot"väsentUga medborgarintressen" just för att undvika en diskussion ifrägan huruvida tjänstenämnderna har varil kompetenta att bedömakonniktätgärderna eUer ej. Mot bakgrund av vad jag anfört i mitt tidigare inlägg stårkritiken fast. Hur tror statsrådet att alla de medlemmar som tUlhörorganisationerna känner och upplever den ekonomiska uppoffring de gjort?Förutsättningarna för förhandlingsspelet har förändrats under konfliktensgång, och SR har agerat efter förutsättningar som efler hand bytts ut. Delär StäUt utom allt tvivel att man aldrig hade gätt ut i dessa legala konfUklätgärder,om tvängsingripandel hade kunnat förutses. Skall vi vara formeUa, finns aUtsådessutom den terminologiska problematiken med i bilden som ytterUgare ettargument för påståendet att staten under spelets gång radikalt förändratförutsättningarna för den fria förhandUngsrätten, Herr statsrådet kallade mitl förra anförande ettpropagandainlägg. Jag delar inte den uppfattningen. Jag vidhåller och vUl ännuen gång undersiryka att regeringens attityd UU rrun frågeställning ärprincipiellt förkastlig. Om gottgörelse till facklig organisation för utlagda konfliktmedel har inte kunnat åberopa någrasom helsl rättsliga grunder för det anspråk som han här stäUer. Det är ganskabetecknande att hans intresse enbart rör sig kring den grupp medborgare ochderas förhållanden, som orsakade denna strejk. Jag hade mer kunnai förstå honomom han hade frågat om samhället skulle ge ersättning åt de medborgaresom alldeles oförskyllt som tredje man kommii att drabbas av dessa åtgärder.Det fanns i så fall minst Uka stora eller ännu större skäl för alt hävda att deegentUgen borde hållas skadeslösa. Jag tycker i varje fall att det borde finnasminst lika stor anledning för om han inte var ute i ettspeciellt syfte med sin fråga att tänka igenom det hela och kanske då vidgasin frågestäUning. Jag konstaterar alt nägon rättslig grund för elt sådanthär krav inle föreligger. En sådan åtgärd som efterlyser haraldrig varit ifrågasatt, och då finns det ingen som helst anledning att manskulle vänta sig alt med en sådan här fråga kunna vinna nägonväsentlig 1* protokoll 1971. Ang. invandringen av zigenare framgångför sina slrävanden. Herr förste vice talmannen anmäldeatt anhålUt att till protokoUet fä antecknat att han inte ägde rälttUl ytterligare anförande i denna debatl. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. invandringen av zigenare Herr inrikesministem HOLMQVISTerhöU ordet för att besvara (vpk) i kammarens prolokoU för den 19mars intagna fräga, nr 152, och anförde: har frägai mig om anledningen tiUatt fastställd kvot för invandring av zigenare lUl inte är utnyttjadsett mot bakgrunden av tiUämnade utvisningar ur . Pä regeringens förslag beslutade riksdag attslälla medel till förfogande för en kollektiv överföring tUl av vissasocialt handikappade zigenare samt för deras mottagande och utbildning här ilandet. godtog därvid departementschefens ståndpunkt att erfarenheternafick läggas lill grund för bedömningen av överföringens omfattning. I ettinledningsskede kunde 4050 vuxna zigenare jämte deras barn vara ett lämpUgtriktmärke. Mot denna bakgrund är det inte riktigt att tala om att enkvot för invandringen av zigenare UU har faststäUts. I sammanhangei viUjag understryka att enskUd invandring av zigenare, utöver denna kollektivaöverföring, Uksom skall bedömas efter samma principer som gäUer förövriga invandrare. En särskild expertgrupp har på regeringens uppdragkartlagt utbildnings- och levnadsförhållandena för de ca 400 ulomnordiskazigenare som hittUls fält tUlstånd att stanna i landet. Sedan hösten1970 pågår en försöksverksamhet med en kombinerad praktisk-leoreliskanpassningsundervisning för etl antal vuxna inom denna grupp. Planeringen av den kommandeöverföringen har emellertid av oUka skäl kommii att ta än vad somkunnai förutses. Expertgruppen har emeUertid forcerat sitt arbete och enligtvad jag erfarii kommer den att endera dagen lägga fram förslag bl. a. om enförsta uttagning och överföring av zigenare. (vpk); Jag vUl tacka för svaret på min enkla fråga.I gårdagens mänga tidningar kunde vi alla läsa mer eller mindre skakandeskUdringar om vad som hände dä 14 zigenare motades ul ur värl landliU slumförhållanden i . Jag hinner här pä dessa få minuler inte mednågon historieskrivning över den bedrövliga handläggningen, men elt står klart;Dessa familjer skulle inte ha behövt utvisas ur landel. Med stöd av bestämmelser som finns och med hjälp av demedel som vi anslagit och som det också talas om i svaret skulle de ha kunnatfå slanna iSverige, om del inle olyckligtvis nära nog hade blivit en presligefråga avdetta ärende. Regeringens försvar när zigenare lidigare förpassades UUFrankrike var all de skulle få bra förhållanden där bosläder, sjukvård osv.Men allt blev vid del gamla. Några sökte sig dä i desperation lillbaka UUSverige, Men varför, statsrådet , fick dessa famUjer inte slanna inomden ram som allmänt benämnes kvotpolitik säger visserUgen altdel är felaktigl alt tala om en kvot, utan man skall i stället tala om eltlämpligl riklmärke av 4050 vuxna zigenare i ell inledningsskede, såsomriksdagen fattade beslul om ? är del kvar påinnevarande budgeiår, och inle en enda zigenare har vi lagil emol under denliden. Det är alldeles riktigt all det är en styggelse alt talaom kvolpoUtik eUer lämpligt riklmärke för jusl gruppen zigenare, men del hinnerjag inle gä in pä . Gällande lagbestämmelser och även svarel talar omsocialt handikappade. Dessa famUjer var analfabeter, stalslösa, icke yrkesulbildadeoch bostadslösa. Anser inte inrikesministern att de var socialt handikappade?Varför kunde man inle lämna uppehällslillstånd av humanitära skäl? Fanns det idella fall inle nägra humanitära skäl, ? Dessulom hade dessafamiljer nära släktanknylning i , Varför tog man inte hänsyn lill denregeln? Del kunde finnas mycket mer att anföra. Jag tror alt delskulle vara av slort värde för hela svenska folkel om det kunde ges klarlbesked om hur överföringen av zigenare i realiteten skall ske och varför de nuaktueUa familjerna motades borl. Man sade alt de var välkomna lUlbaka medarbetstUlständ och bostad. Men della fick de inte efter sädan ansökan, tySverige sade sig vara ointresserat av alt la emol outbildad arbetskraft. Del hela är myckel pinsamt, och det vore bra om statsrådetHolmqvist vUle komplettera sitt svar. Kanske är det pä tiden alt erkännamisslyckandet och ompröva hela problemkomplexet. Är del, , ettförslag i den riktningen som kommer "endera dagen", som det talas omi slutet av svaret? Ang. invandringen av zigenare Med del resonemang som för kan mannaturligtvis om man sä vill ulgå från all alla zigenare är socialthandikappade. Del kan Ugga åtskilligt i elt sådant påstående om man jämför demmed andra grupper. Dä skulle man i och för sig ha anledning alt ta emot aUa ochenvar. Men del är naturligtvis inle så del är tänkt, I det förslag somregeringen presenterade för var tanken alt man skuUe hjälpa degrupper zigenare som hade särskUt svårl de mesl nödlidande skulle komma ifräga för en aktion av detta slag. har kanske inte haft lillfälle att läsaprotokollen sä ingående, men jag har i svarat pä Uknandefrågor. Jag har inte ändrat utgångspunkt när jag nu svarat , Vi måsle hålla isär dessa begrepp. En sak är att vi prövaransökningarna frän dem som själva spontant söker sig hil för alt arbeia eUersiudera här, eUer vilka motiv de nu kan ha, och bedömer vars och ens möjUgheler att fåslanna i landet. Då finns det angivet under vilka förutsättningar man har attbevilja uppehåUstiUständ. En annan sak är den humanitärt motiverade intagningen avflyktingar i vårt land. borde känna tUl hur den går tUl, ty den harpågått tUlbaka. Tiotusentals människor har under den lidenfält en i genom dessa hjälpaktioner. Men dessa människor hartagits ut i flyktingläger - det har varit människor som befunnit sig i en särskUtsvär situation. gäUer det aUtså för expertgruppen att föreslå hur dennahumanitärt motiverade uttagning och invandring av zigenare skall ske. Jag hartalat om att det väntas etl förslag inom de närmasle dagarna. fårlåla sig nöja med det beskedet tUls vidare - sedan får vi se vad förslagetinnebär. (vpk): Jag vet mycket väl att frägan har varit uppeflera gånger, men det beror nog på att den är så Ula skött att det behövs enändring. Och det där lämpUga riktmärket, som det i alla fall talas om i svaret,skulle väl inte bara vara en fin garnering utan ocksä ha ett reellt innehåll.EnUgt min uppfattning skuUe det vara att man använde några av de 4050i dessa ömmande fall som det nu gäller, dvs. för de famUjer som bortmotades itisdags. sade också att jagfår ge mig tUl tåls , för endera dagen kommer expertgruppen att lägga framsitt förslag. Vissl kan jag ge mig UU tåls, men vore det inte bättre attmyndigheterna hade gelt sig tUl tåls och inle utvisat dessa familjer ,när man ändå visste att endera dagen kommer det en utredning? Man borde kunnatpröva deras situation efter de, som jag hoppas, mera positiva riktlinjer somdenna expertgrupp skaU lägga fram. Jag tycker alt skulle kunna selogiken i det här. Eljest skulle vUken utländsk medborgare som helst kunnakomma tUl och säga: Jag lever i svär misär i milt hemland. Jag ber allfä åberopa det förhällandet alt har en humanitärt motiverad invandring.Det sker en uttagning i flyktingläger, men eftersom man där inte har tagit ulsä många som man gjorde så skaU jag be alt få stanna här, för jagavser att hjälpa lill alt fyUa den här kvoten. Sä gär del naturUgtvis inte tUl, utan vi måsle vidhållaatt en zigenare mäste behandlas utifrån samma förutsättningar som andra när hankommer hil, och därför finns del inle anledning att göra nägra undantag. Jagförstår inle pä den punkten. Kanske jag skall ytterligare understryka jag har gjortdet redan i frågesvaret att del här all ordna etl ordentligt mottagande fördem som kommer hil, all ge dem en meningsfylld ulbildning med utsikter att deskaU kunna inlemmas i det svenska samhället, är en väldigt svår uppgift. Detförslag som kommittén har lagt fram och den försöksverksamhet som man har satti gång ser jag som något synnerligen värdefullt. för man ju verkligen, imotsats UU vad som har gällt utbUdning av de svenskazigenarna, också in utbildningsmoment som har med yrkeslivet att skaffa och sombör kunna leda tiU ökade förutsättningar att inpassa zigenarna i det svenskasamhäUet med möjUghet för dem att genom arbete försörja sig och sina familjer.Men det är en ganska svär uppgift. har man först förberett sättet förmottagandel och sedan kommer näsla moment, dä vi fär se till alt programmeireaUseras. Herr förste vice talmannen anmäldeatt anhåUit att till protokoUet få antecknat att hon inte ägde rällUU ytterligare anförande i denna debatt. handläggningen av framställningar om uppehållstillstånd Överläggningenvar härmed slutad. § 6 Ang. handläggningen av framställningar omuppehållstillstånd Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 19mars intagna fråga, nr 155, och anförde; har frågat mig om jag anser,att det i samband med handläggning av ansökan om uppehållstUlslånd i Sverigeföretas en tUlfredsställande kontroll av om det skäligen kan befaras att densökande här i riket kan komma att bedriva brottslig verksamhet. Vidare har herrOskarson frågat om jag anser att handläggningen sker med tUlräcklig snabbhetoch att de sökande - innan ställning tagils står under erforderUg uppsikt. Innan uppehållstiUstånd ges prövas utlänningens personligaförhållanden, bl. a. hans förmåga och vilja att försörja sig ärligt ochriskerna för att han kommer all bedriva brottsUg verksamhet här. Prövningengrundas på en av polismyndigheten förelagen utredning, vari ingår förhör medutlänningen om hans levnadsomständigheter och andra förhåUanden som kan habetydelse i sammanhanget. MöjUgheterna att vid denna prövning fä vetskap omvilka utlänningar som kommer hit med ett direkt eller eventueUt uppsåt alt begåbrott är självfallet begränsade. Denna brist synes ä andra sidan knappast inämnvärd utsträckning kunna botas genom ytterligare kontrollåtgärder, såvidainte dessa görs synnerligen rigorösa. En sådan ändring av kontroUen anser jaginte lämplig. Den tid som i ärenden om uppehållstUlständ i aUmänhet gåråt för att göra de undersökningar som jag här har redovisat, 12 månader, anserjag kunna godtas, om man lar hänsyn lill den stora invandringsom belastar både polisens och invandrarverkets personal hårt. DUekta frihelsinskränkande åtgärder mot utlänning färvidlas endast som ell led i ett förfarande för utlänningens avlägsnande urlandet. Någon genereU uppsikt över utlänningar, som söker uppehållstUlständ,med hänsyn tiU risken för att de skall begå brott utövas inte. Detsamma gällerviseringsfria utlänningar som vistas här under den uppehållslill-ståndsfriatremånaderstiden och nordbor som ju inte behöver uppehälls-tUlslånd. En sådankontroll anser jag inte heUer befogad. Ang. handläggningen av framställningar om uppehållstUlständ HenOSKARSON (m): Jag ber att få tacka inrikesministern för svarel. Vi tillämpar ju i värl land en ganska härdinvandrarpoUlik.