prot · FU09151 · 1971-12-31 00:00:00 — RISK var nämhgenen arbetsgrupp som var tillsatt av institutionskollegiet vid statistiskainstitutionen i med uppgift att utarbeta och efter godkännandegenomföra ett system som skuUe täcka just de här kraven från den lokala nivån. Från början sattes detta i gång var man frånuniversitetskanslersämbetets och departementets sida ganska generös. Man gavgmppen och också tUlstånd att använda datortid. Just detta kravnär det gäUer studievägledning innebar att man måste få tillgång till en lokaloch individuell uppföljning av studieresultat, tentamina osv. fungerar inte RISK-gruppen, men vad som fungerar äratt de studievägledare som talade om sitter och bläddrar iregistreringskort på våra universitet och i bästa faU söker hitta en och annanstuderande för vUken deras praktiska rådgivning skulle kunna fungera. Vad jag ville säga om RISK-gruppen var alt den lade framresultat som möjligtvis, om man körde deras system, skulle kunna vara poUtisktinte aUdeles acceptabla i , eftersom det ju ofta är såalt regeringen har en målsättning och tih varje pris skaU driva igenomutbUdningen för att täcka den målsättningen, även om de som så att säga ärmedverkande de studerande går i en annan riktning. De uppgifter jag har fått tyder på alt man genom RISKsstudier och uppdatering skuUe kunna få resultat som inte vore särskilt angenämaför dem som med sådan kraft har drivit igenom PUKAS-systemel. Jag vUl ställa en fråga liU statsrådet beträffandedet stora material som RISK har. RISK drevs förut på tre institutioner: denföretagsekonomiska, den nationalekonomiska och den statistiska institutionen.1 och med atl anslagen upphörde har den nationalekonomiska institutionen backatut, vUkel är beklagUgt eftersom utbildningsUnje nr 6 hade varit intressant allfölja. Men den företagsekonomiska och den statistiska institutionen harfortfarande materialet, och när det finns 1 000 elever i en nybörjarärskurs ärdet ganska tillfredsställande atl man åtminstone kan sköta registreringen pådetta sätt. håUer på att få en helt nydatamaskin i 370-serien. Detta innebär alt hela del stora programarbete mangjort i vad gäller de studerande vid de här institutionerna inte går attanvända utan en viss konvertering. Jag vUl fråga; Kommer medel atl stäUas tiUförfogande så att åtminstone de data som RISK-gruppen har arbetat fram kananvändas när den nya datamaskinen tas i bruk? Annars är detta bara, som jag serdet, ett exempel , på goda försök från dem som arbetat meddet, men totalt utan värde för den framlida administrationen ochregistreringen vid våra universitet. Det gör, herr talman, att jag ställer mig ytterligtskeptisk tiU den positiva aning som hgger i statsrådets svar på . Hert (); De här synpunkterna påregistreringssystemets teknik när del gäUer PUKAS-studenterna kan kanske varaav intresse, men de får Ang. undervisningen vid universiteten väl ändåsägas vara en smula marginella när PUKAS-systemel är på väg atl kapsejsa. Jag hade en interpeUationsdebatt med statsrådetMoberg där jag frarnhöU att enhgt min mening var PUKAS just på väg attkapsejsa. Jag pekade på genomströmningshastigheten, där resultatet blev attmindre än hälften av de studerande klarade sig på två terminer. Jag pekade påatt de fasta studiegångarna inte hade lyckats göra studenternas ämnesval merayrkesinriktat, eftersom andelen studenter som valde s. k. särskildutbildningslinje var högre än beräknat och i stigande. Jag pekade på denofömtsedda tolkningen ute på lärosätena av avstängningsbestämmelsen, som hadelett till alt nästan inga studenter blev utspärrade. Jag pekade pä att denavsedda kostnadsminskningen av de här skälen hade utebhvit. De här påpekandena föranledde statsrådet till tvåsynpunkter. Den första var att det här var fråga om"igångsättningssvårigheler", som senare skuUe försvinna och att detdärför var för tidigt att göra en utvärdering. Den andra synpunkten var attigångsätlningssvårigheterna hade bhvit värre än vad de behövde bh på grund avdel krypskytte som hade bedrivits av studenter och lärare ute på universiteten. När vi nu har fakta på bordet för ytterhgaretvå terminer och när dessa fakta visar att den beskrivning i fråga om studieresultat,hnjeval och utspärrning som jag gav stämmer med verkhgheten, så vUl jagStäUa två frågor till statsrådet. Den första frågan är: Anser statsrådetfortfarande att det faktum alt PUKAS inte har nått den avsedda effekten berorpå "igångsättningssvårigheler", som har förstärkts av ett sådant härkrypskytte ute pä lärosätena, eller anser statsrådet att man kan säga attPUKAS inte har lyckats? Min andra fråga är denna; Om statsrådet nu inteanser att man ännu på det tredje året kan tala om"igångsättningsvårigheter", ulan att del finns verkliga problem pådel här området, vilka modifieringar av PUKAS-systemet vill statsrådet dä vidtaför att förbättra läget vid universiteten? Jag har räknat till ett 30-tal specifikafrågor, och jag skall försöka svara på några av dem. Låt mig då först svara i . Jagbeklagar att jag uppenbarhgen har tolkat frågan pä etl helt annat sätt än denskulle tolkas. Anledningen till att jag tog med den här var att formuleringen,avstängning från undervisningen vid hög läroanstalt, har hänförts i så hög gradtill just debatten om avstängningsreglerna vid de fUosofiska fakulteterna. Denhar diskuterats ofta i samband med frågan hur personer med handikapp av ohkaslag skulle klara sig. Därför gav jag i interpellationssvaret några synpunkterpå detta; de finns i tredje stycket från slutet på s. 3. Jag anser mig från denutgångspunkten ha besvarat fråga. Jag vill gärna, herr talman, säga ett ord om den frågaherr egentligen viUe ha svar på. Det gäller de konsekvenser som denuvarande hälsobestämmelserna vid lärarhögskolorna olyckUgtvis då och då fårför de intagna. Det är så att det finns vissa ganska hårda bestämmelser omframför aUt syn- och hörselegenskaper hos bUvande lärare. med enpreUminär uppgift om hälsotillståndet. Somliga upptäcker först när de genomgården definitiva hälsoundersökningen, sedan de börjat sina studier, att de harett syn- eller hörselhandikapp som de inte känt till men som den hårdabestämmelsen, i tolkning av den, leder till sådana beklaghgasituationer som här nämndes exempel på och som medför alt de måste sluta. Vi har haft åtskUUga överklagningar i sådana här frågor,och jag har nästan i aUa fall försökt att tillgodose de handikappades önskemål.Jag har bedömt del som en personhg situation, och dessutom har jag denuppfattningen att de nuvarande bestämmelserna är föråldrade. Vi har därför förungefär gett och tillsammans ettuppdrag att se över nu gällande bestämmelser, särskUt vad gäller kraven i frågaom syn- och hörselegenskaper för de som tas in i lärarhögskolorna, ochdirektiven är så utformade att de pekar fram emot en generösare behandhng avden här typen av handikappade personer. Det har ännu inte kommit något förslag från de tvåmyndigheterna, men min förhoppning är att förslaget skall få en sådanutformning att vi i varje fall skaU kunna undvika en del av de mycketbesvärande pei-sonhga situationer som uppkommit vid den i och för sig korrektatiUämpning av nu gällande bestämmelser som myndigheterna funnit sig nödsakadeatt genomföra. Lät mig så gå över till den egentliga debatten, den somgäller systemet vid de fUosofiska fakulteterna, studieordning. Jag viUdå, herr talman, för att om möjligt något förenkla diskussionen börja med denproblematik som hert tog upp i sin interpeUation och som sedan fruSundberg i ett så intensivt inlägg också berörde. Till viU jag sägaatl den försöksverksamhet jag åsyftar bedrivs, som även framgick av fruSundbergs inlägg, i . När den försöksverksamheten kan vara färdig för enutprovning som i sin tur kan leda lUl förslag från kanslersämbetets sida kanjag för dagen inte ge någon uppgift om. Min förhoppning är, inte minst motbakgrund av den analys kanslersämbetets gör i sin senaste rapport om det sättvarpå systemet fungerar, att förslaget tiU detta system skaU komma relativtsnart. Jag är nämligen övertygad om att en hel del av de administrativasvårigheter som föreUgger och som otvivelaktigt leder tiU att mycket av denarbetsinsats, som hindrar studievägledarna atl fullgöra direkt studievägledandefunktioner, skall kunna överföras tiU maskinerna. inlägg var tiU en början, som jag uppfattadedet, i och för sig mycket välgörande. Hon intog den ståndpunkten atl det är ensjälvklarhet, som hon ser det, att vi skall få till stånd ett registreringssystemsom kan tUlgodose båda de huvudfunktioner som ett registreringssystem börtillgodose, nämUgen att dels ge material till den offentliga statistiken omhögre undervisning och dess detaljer - det som haransvar för -, dels ge underlag för lösandel av de pedagogiska ochadministrativa problem som institutionerna och universiteten själva har attklara, bl. a. enligt bestämmelserna studieordning. Jag tiUhör dem som beklagar atl den registreringsapparatenännu inte är uppbyggd. Redan i slutet av 1 950-talet tog vi, i samband med Ang. undervisningen vid universiteten infördeden s. k. automatiken, upp frågan om atl åstadkomma ett effektivareregistreringssystem än del som den gången fanns. Alltsedan de debatterna medden dåvarande universitetskanslern professor , med universiletsrektorer,med professorer och andra universitetsföreträdare har gällt och gäUerfortfarande, om än i mindre omfattning gudskelov, atl det finns enmisstänksamhet, ett motstånd mot en ingående registrering av verksamheten i deohka ämnena. Det ser jag ytterst som orsaken till att arbetet gått så oerhörtlångsamt under de man försökt komma fram tiU ett acceptabelt systemmen ännu inte lyckats. I och för sig lyssnade jag sedan med stort intresse tiUfru beskrivning av vad hon fått ut om h2T de ohka arbetsgruppernaarbetar och vUka resultat de nått fram tiU. Jag blev något förvånad, kanskeockså en aning betänksam, när här begärde svar av mig på frågorsom vet att jag inte kan - och inte bör kunna besvara. FrågornagäUde hur långt kanslersämbetet och dess arbetsgrupper har kommit. Men, fruSundberg, det är inte praxis vare sig i det här huset eUer i kansUhuset attunder pågående arbete mer eller mindre inkvisilo-riskt eUer hur man nu vUluttrycka del - begära lägesrapporter och utvärderingar i förväg. Ty det är judet Ni begär. Ni vet Uka väl som jag att vi med det här husets instämmande ochkanske också pådrivande i huvudsak har decentrahserat aktiviteterna i universitetssystemet.På den punkten har vi låtit kanslersämbetet på ett allmänt uppdrag agera efterbästa förstånd i samråd med universitetsförvaltningen och institutionerna. Jag ser ingen anledning att föra de frågor omtekniska detaljer, som stäUde tiU mig, vidare till kanslersämbetelför att få en rapport. Det skulle bara vara att göra ont värre. Jag harförtroende för kanslersämbetet och för dess arbete, och jag utgår från alt mandär genomför sitt utredningsarbete i detta fall på bästa möjliga och snabbastmöjUga sätt. Däremot föranleder fm frågor mig att senare taen aUmän diskussion om situationen med universitetskanslern, därför atl fruSundberg insinuerade att det antingen i kanslihuset eller i kanslersämbetetskulle ha gjorts ingrepp i ett arbete i syfte att undertrycka obehaghga fakta om jag förstod rätt. Det är en oerhört obehaglig insinuation. Jagkommer att närmare studera protokoUet på den punkten. Vidare föranleder de aUmänna bekymmer som uttryckteför arbetskapaciteten och arbetsintensiteten hos arbetsgrupperna ett allmäntsamtal med kanslern om den saken, och jag skall gärna vid ett senare tUlfällepå en i förväg ställd fråga eUer interpellation redovisa den allmänna bilden.Men det är helt orimUgt att till det ansvariga statsrådet ställa frågor omdetaljer, som ämbetsverket självt ännu inte har tagit ställning liU. För att inget missförstånd skall uppstå upprepar jag, atljag är bekymrad för att vi inte har kommit längre. Som jag svarat hert Nygrenhyser jag dock förhoppningar om att vi skaU nå resultat. Det är utomordentligtangeläget att en sådan registrering myckel snabbt kan Ang. undervisningen vid universiteten komma tiUstånd att framför aUt den pedagogiska och administrativa Nr 151 verksamhetenvid universiteten kan genomföras på ett mera rimhgt sätt, inte minst med hänsyntill studievägledarnas och andras arbetskapacitet, som verkhgen bör utnyttjasför andra ändamål än vad de uppenbarligen nu i hög grad används till. Så var det många frågor. Jag räknade försttill åtta i en omgång, och sedan fick jag tio tiU. Jag skall försöka att inågon mån kommentera de tio sista frågorna. Låt mig då först säga att om jag fattade de tio sistformulerade frågoma rätt, så var de delvis av den karaktären atl de inte harnågot egentligt samband med frågan om de fasta studiegångarna. Det var tre,eventuellt fyra frågor som gällde den s. k. kvaUtelen iuniversitetsutbUd-ningen vid de filosofiska fakulteterna; det gällde standardeni språk, det gällde frågan om bristande förkunskaper, del gäUde deuppfattningar som förts tiU torgs här och där, att tre betyg urforskarutbildningssynpunkt tidigare var betydhgt bättre än 60 poäng . Jag vUl om de frågor som inte berör systemet med de fastastudiegångarna aUmänl säga att den typ av standardbegrepp, det mått som i daggäUer, utgår från den tidsrymd utbildningen omfattar. Måttet utformas så altdel är tiUämpbart på en majoritet av de studerande. Del mått vi nu använder hartillämpats ända sedan 1953 års studieordning för de filosofiska fakulteternagenomfördes. Det har ständigt pågått diskussion om huruvida detta är vettigametoder alt mäta standard, vettiga metoder all bedöma om studieresultaten i ettämne på en ort är acceptabla eUer ej. Mig veterUgt har ännu ingen kunnat angeett alternativ tiU dessa praktiskt användbara och nödvändigavärderingsinstrumenl och normer. Den dag vi får ett förslag till en nyvärderingsnorm som är användbar för alla eller flertalet ämnen, den dagen ärjag beredd atl mycket noga pröva det. Det har i en rad länder gjorts försök att finna nyaformer. Men ännu har ingen i något land föreslagit etl alternativ som äranvändbart - jag förutsätter, hert och , att ni inte viU haen sådan situation atl man helt är utlämnad ål instilutionsprefektens godtycke.Någon form av normer måste vi ha, och de normer som gäller är de enda vihittUls funnit praktiskt användbara. Visst är de i många situationer grova ochvisst kan de diskuteras. Men kom med ett alternativ! Pohtik gäUer all väljameUan oUka alternativ; det gäUer inte bara att kritisera. Mer skaU jag inte säga om standarddiskussionen. I och försig kunde den föranleda några timmars debatt, men jag skaU inte säga mer i detämnet; det har i och för sig inte med studieordning att göra. Ett par andra av hert frågor: Vad är det sommotiverar avstängningen? Jag tror han sade: Exakt vilken funktion fylleravspärrningsreglerna? Jag förmodar att åsyftaravstängningsbe-slämmelserna. gav delvis själv svaret i sitt inlägg iinterpellationsdebatten. Han konstaterade att man 1969 var överens om, att närnu de filosofiska fakulteterna har tagit en sådan omfattning som de gjort, vardet inte längre möjhgt att behåUa den totala brist på kontroll, den totala Ang. undervisningen vid universiteten brist påstyrning som karakteriserat flertalet ämnen i de fakulteterna ända sedan de komtiU - i vissa fall , 1965 hade man bestämt sig för attnär man ändå var ense om att hålla de fria fakulteterna öppna även fortsättningsvisborde man av ekonomiska, men även i hög grad av studiesociala skäl införa någonform av styrning. Då införde man de I 7 utbUdningshnjerna och systemet attställa vissa krav på prestationer från studenterna. Man var så generös att mansade atl först när du har tagit på dig än normalt gripersamhället in i utbildningsnämndens skepnad och ställer dig inför frågan: Är duinne på rätt väg, är det lämpUgt att du fortsätter? - Och om svaret på fråganefter den debatten och den diskussionen mellan nämnden och den enskUdestudenten ur nämndens synpunkt värja, skulle studenten kunna fortsätta. Varsvaret; Nej, du är inne på fel väg, skuUe studenten inte få fortsätta. Funktionen hos dessa krav är alltså att bidra till en vissstabiUtet och styrning i systemet men också att efter tre terminer och senarege en form av mycket handgriplig uppsökande studievägledning och studiebedömning.Jag ser inte atl del finns anledning för samhället att avstå från denprövningen av den enskildes situation. Sedan stäUde några andra frågor, som gäUerdel stora bortfallet. Han lämnade som exempel uppgiften att det efter två läsårär av de heltidsstuderande som klarar 80 poäng och ställde frågan omdet är ett tiUräckUgt gott resultat. För det första skaU man kanske göra klart all alltvå tredjedelar skall klara 40 poäng på två terminer i och för sig inte ledertiU att två tredjedelar skall klara 80 poäng på fyra terminer. Om del är ensådan tolkning av som ligger bakom frågan vill jag tiU atl börja medfastslå atl del är en logisk lapsus atl dra den slutsatsen. Man kan nämligenmycket enkelt konstatera att den här tillämpning studier iextremfallet innebär att den kan vara acceptabel för vartdera året men att dettotala resultatet kan Ugga . I och för sig är ett lågt procenttal för 80poäng på fyra terminer. Emellertid är bilden som ges i kanslersämbetets rapportnågot ljusare om man studerar tabellerna vidare. Av den tabell, som herrWijkman hade läst, framgår att hälften av eleverna på tvä år har klarat ca 60poäng eUer mera. Intressant är att resultatet vid de små filialerna och i Umeågenomsnitthgt sett ligger högre än i de stora, äldre filosofiska fakulteterna. Men jag är Uksom inte nöjd med delresultatet. En fördel med den registrering som sker är att man med ledning avdet siffermaterial, som finns i kanslersämbetets rapport, på universitetsorternakan tidigare än eljest från utbildningsnämndernas och institutionsledarnassida StäUa frågan: Hur kommer det sig, att resultatet i vårt ämne är sämre härän vid grannuniversitetet? Det är en del i bilden av studieresultaten som ärmycket påfallande, att resultaten är så ojämna inom samma ämne på olika orter. Statsmakternas beslut på den här punkten har redan ienlighet med avsikten lett till att man i flera fall gått igenomuppläggningen av studiernaoch rättat till moment där resultaten varit specieUt dåliga, en effekt avregistreringssystemet som var avsedd och som är önskvärd även i fortsättningen. gör stor affär av den bristandeyrkesinriktningen i studierna, fortfarande vid de filosofiska fakulteterna, ochpåstår alt syslem med de sjutton fasta kombinationerna och de särskUdaUtbUdningsUnjerna i och för sig har försvårat, om jag förstod inlägget rätt, ensnabbare inriktning åt yrkeshåUet av utbUdningen vid de fUosofiskafakulteterna. Om det var innebörden i påpekande, bestrider jagriktigheten av del. Gå, , till vilket annat europeiskt land somhelst och studera där hur yrkesinriktade ohka ämnen och ämneskombinationer vidde filosofiska fakulteterna är! Vad som hänt i vårt land och som börjat hända redan föreinförandet av studieordningen var att de gamla ärevördiga filosofiskafakulteterna dels positivt medverkade till att iökad omfattning differentiera kurserna i de oUka ämnena, dels medverkade i delsom intill dess ansågs så väsensfrämmande för de filosofiska fakulteterna,nämUgen att i ämnesfamiljen ta in ämnen som traditionellt inte alls hörde tilluniversiteten, och t. o. m. accepterade att dyhka ämnen och kurser - som nukallas YRK-kurser, tidigare kallades DYRK-kurser och aUra tidigast kalladesKNUFF-kurser får räknas in i examen. Det var etl stort steg mot närmande tiUarbetsmarknaden som våra filosofiska fakulteter tog och som jag upprepar det veterhgen inget annat europeiskt lands filosofiska fakulteter tagit i enstiUnärmelsevis Uka stor omfattning. Jag har gett några exempel på vad som där har skett. Låtmig tillägga följande. Del är i hög grad önskvärt att diskussionerna mellanulbUdningsexperterna och samhällslivet i övrigt intensifieras i syfte att finnaännu fler varianter, ännu fler möjhgheter tiU alternativa ämnesinriktningaroch tiU nya ämnen som kan vara av värde för dem som går igenom denna utbildningoch söker sig ul till den offentUga sektorn, tiU servicesektorn i övrigt eUertiU näringslivet, både del offenlUgägda och det privata. Trögheten har varit större på arbetsmarknadssidanän på universitelssidan, men det finns tecken som tyder på all beredvilUghelenökar både på den offentUga sektorn och på den privata sektorn när det gälleratt få fram underlag för utbildningsexperterna atl göra nya kurser och skapanya alternativ. Men delta är en väg som inte är särskUt lätt att gå några mycket snabba resultat tror jag inte på; det visar all erfarenhet. Jag ärdock uppriktigt sagt inte hka skräckslagen som uppenbarhgen ochnågra av hans själsfränder inför tanken atl vi nu under 1970-talel får ettsnabbt ökande antal ungdomar som har en utbildning vid filosofisk fakultet ibagaget när de ger sig ut på arbetsmarknaden. Jag tror inte atl det här landetär så htet utveckUngsbart atl det inte skall kunna ta hand om alla utbildadeoch ge vettig sysselsättning åt dessa av ungdomsgenerationen i2530-årsåldern. All erfarenhet visaratt del inte är de unga med god utbildningsom ställs inför de svåra problemen för den enskUde liU följd avStrukturomvandUngen, utan att det är de äldre. Ang. undervisningen vid universiteten 7 protokoll 19 71. de meddåUg utbildning som får svårigheterna. Men självfallet finns del anledning atl energiskt drivaden verksamhet vidare som går ut på att ytterUgare yrkesinrikta utbildningeninom de ämnen som finns och i nya ämnen vid de filosofiska fakultetema. SlutUgen frågade , och även , när jagfinner det möjhgt att göra en mer slutUg utvärdering av studieordning.Jag kan, herr talman, inte underlåta att svara tiU en början ungefär så som jagsvarade hert Mohn vid vår hlla kontrovers . Är det, och , reaUstiskt att tala omen definitiv utvärdering av ett syslem innan den förste PUKAS-kandidaten harproducerats? Det sker inte förtån tiU våren då vi får den första gruppen avungdomar som har sina 1 20 poäng. Sedan tar det ytterligare ett eller två årinnan hela den första intagningsgeneralionen kan bedömas. Jag kan med denträning jag försökte skaffa mig i den här samhällsvetenskaphgametodiken inte begripa hur man på allvar skaU göra utvärderingen av systemet idess hethet innan man sett de första produkterna av systemet, vilket kommer attdröja ytterUgare en lid. Sedan är det självklart att det finns anledning atl idetaljer göra förändringar och systemet är så konstruerat att successivajusteringar sker. Jag har givit exempel därpå i själva interpellationssvaret. Men jag kan inte underlåta atl till slut beröra en fråga idel här sammanhanget. Delvis kan den sägas vara ny med hänsyn till den debattom de fria fakulteternas framtid som ägt rum den senaste månaden. uppenbarUgen inte tagit särskilt djupt intryck av den debatten, när han isitt inlägg säger alt vi skaU avskaffa avstängningsprövningen. Hur är situationen allmänt sett? Jo, den utmärkes avatt våra utbUdningsexperter och utbildningspoUtiker i ökad omfattning börjarresonera om en hårdare styrning av universitetssystemet, vilket uppenbarUgen ihög grad måste gälla de fria fakulteterna. och andra har redan talat omatt vi måste införa spärr vid dem. I och för sig finns en del argumentför spärr vid de fria fakulteterna, vilka inte fanns när senastprövade den frågan 1965. Till dessa kan man räkna vuxenutbUdrungsproblematikenoch en del andra ting. Men vad betyder en spärr när det gäller de friafakulteterna? Betyder inte detta, hur än spärren i detalj utformas, att vimåste få en ännu hårdare kontroll? Det är väl ganska orimUgt att tänka sig först skaU hindra personer, som kan komma in vid filosofisk fakultet,att komma in, och sedan enUgt hert minska kraven på de lyckhga som kommerin. Är det ideal? Jag finner anledning att stäUa den frågan i en diskussionom utvärderingen av avstängningssystemel.