prot · FU09120 · 1971-12-31 00:00:00 — Har det nuvarande regeringspartiet mod att ta den eventuellaprestigeförlust som initiativet till bildandet av en samlingsregering skulleinnebära? Fröken (): Jag ber om tillgift för att jag står italarstolen nu I stället för tidigare. Det kan måhända bero på attarbetet här i huset ger oss något fördröjda reflexer. 1 vatie fall bordeJag ha begärt replik när stod upp här Inför kammaren ochförklarade att det främst är de borgerliga partierna som har visat positivtintresse för daghemsfrågan och att det är de borgerliga partierna som hardrivit på. Å andra sidan vill jag verkligen säga att hade detta yttrande fälltsi fullmäktige, så hade kanske Inte minst de socialdemokratiskafuUmäktlgeledamöterna och förtroendemännen av pur häpnad varit utsatta församma sena reflexer som jag. Den stad som vi båda representerar är verkhgen ettdrastiskt exempel på hur man I en kommun med långvarigt borgerhgt styre harfrusit ner daghemsbyggandet, hur man har hindrat oppositionens - I detta fallsocialdemokraternas - mer långtlående utbyggnadsprogram från att gå igenom, 1dagens ekonomiska läge kan den borgerhga regeringen i tvingas att ickeens öppna de daghem som redan är byggda. Jag lägger i Ukhet med en mycket stor vikt vid daghemsfrågan. Och jag tror att man, när mandiskuterar den kvinnhga sysselsättningen, bör föra in i bUden - det har Ickenämnts tidigare under debatten atl tUlgång tlU daghem kan för många kvinnorvara inte bara en möjlighet att ta arbete, utan del kan också vara en möjlighetatt bevara det självförtroende som en människa ändock får, när hon kan ettarbete och vet att hon kan utöva det, 1 vissa situationer tvingas de nu attleva på socialunderstöd. Det finns runt om I landet exempel på kommuner somkräver kvinnlig arbetskraft och som efterlyser kvinnor men där kvinnorna intekan gå ut och ta det arbete som de annars skulle kunna få på grund av alt detInte finns platser på daghem. Jag vill aUtså i debatten om den kvinnligasysselsättningen ytterligare understryka vad tidigarehar sagt från denna talarstol vad daghemsfrågan beträffar. Att jag begärt ordet beror annars pä att jag med stortintresse lyssnade Inte minst på i går. Jag representerar , VI hade en ordförandekonferens I ,där samtliga våra 27 distriktsordförande en hel dag resonerade med inrikesministerHolmqvist om sysselsättningsfrågorna I stort och självfalletsysselsättningspolitiken för den grupp som vi representerar, VI antog ettuttalande, och det har här och var framskymtat att man trott att och har anlagt hka kritiskasynpunkter på de förslag i fråga om arbetslösheten och sysselsättningsfrågornasom regeringen har lagt fram. Jag kan Inte - I varje fall när jag försökeranalysera anförande - se att del stämmer på någon punkt, VI uttaladetvärtom vår tillfredsställelse med det punktprogram som lades fram. VI krävde,eftersom vi verkligen prioriterar daghemmen, att det i det pågåendebudgetarbetet också skulle övervägas en höjning av driftbidragen "för att,på kort sikt, ge kvinnorna möjligheter att ta arbete, och på lång sikt beredadem den valfrihet, som de i dagdessvärre inte har". Det är med stor glädje som vi nu konstaterat att denåtgärden redan är vidtagen. Vi har i vårt uttalande velat understryka "attkommunerna vid användandet av statsbidragen till beredskapsarbeten börprioritera den socialasektorn.---- För det första har i budgetdiskussionerna ute I koinmuneimasparsamhet visats gentemot den sociala sektorn, t, ex, social hemtjänst,barntillsyn och hemvårdarinnor. För det andra är det en stor grupp kvinnorsom är arbetslösa. De måste beredas sysselsättning. Genom att satsa på densociala sektorn återfår många kvinnor de jobb från vilka de ärfriställda." Det äralltså ett citat ur det uttalande som vi antog. När man diskuterar den kvinnUga arbetslösheten talar manom att hälften av kvinnorna är arbetslösa. Det stämmer måhända, men det finnsdock många sätt att mäta det. Det är emeUertid en skUlnad mellan tillarbetsförmedhngen anmälda arbetlösa och de siffror som man fått fram genommetoderna för arbetskraftsundersökningarna. Jag tycker att båda metoderna pekarpå nödvändigheten av att man håller dessa problem under sträng uppsikt. Stockholmskorn mitten för kvinnofrågor har konstaterat attantalet arbetslösa I var 4 016; av dem var 980kvinnor, dvs, . Arbetskraftsundersökningen i årredovisar 8 100 arbetslösa, varav 4 800 kvinnor, alltså . TUl dettakommer siffrorna för antalet latent arbetssökanden, vUka i undertredje kvartalet var närmare 8 000, av vilka 5 000 var kvinnor, dvs. Dessa frågor är oerhört viktiga. Det är nödvändigt att manäven på kommunalt håll tänker över vad man skaU använda de 500 mUjonerna tillnär det gäller beredskapsarbeten. AUtför Utet, säger man I utlåtande, har lagts på kontors- och förvaltningsområdet,StorhushåU, barnavård, social service och hantverk. Detta är någonting somkommunalt ansvariga måste håUa i minnet. Men jag tycker också att det finns något positivt även iden rådande situationen. I varje faU om man ser det på Utet . Det nämndes tidigare i debatten att kvinnorna är enreservarbetskraft, och tyvärr blir konklusionerna sådana. Vad jag nu läste upp var ett citat - med ett stort frågetecken efter. Jag kan emeUertid inte uppfatta saken så. Jag tror att vi nu har fått nägot av en ny epok i svenskt arbetsUv. Kvinnorna nöjer sig inte längre med att vara en regulator på arbetsmark naden, som de har varit . Även under en lågkonjunktur tränger kvinnorna på och kräver sin rätt till arbete och utbildning för ett kommande arbete. Jag vill här citera vad som står i ledaren I senaste numret av tidningen , eftersom jag tycker den är ganska väsentlig. Där säger man: "Men en stor del av de arbetslösa kvinnorna är på väg ut på arbetsmarknaden eUer har ännu inte fått ordentligt fotfäste där. Många av dem har bara en kort grundutbild ning bakom sig,---- Även när konjunkturen vänt får de hålla till godo med oftalågt betalda arbeten på traditioneUa kvinnUga områden och med fortsatt relativtstor risk för arbetslöshet. För dem ärdet betydligt bättre att använda arbetslöshetstiden tiU utbUdningsom på förbättrar deras stäUning på arbetsmarkna den. ---- Det finns ännu 7 000 lediga platser I kurser vidomskolningscentra runt om i landet och det finns god tUlgång påarbetsmarknadsutbUdnlng även I andra former. Bl, a, finns det minst 2000 platser lediga I utbUdningar för arbeten Inom verkstadsindustrin, där mankan börja ," I den debatt som föht på låginkomstutredningens senastebetänkande, där man belyser den poUtiska fattigdomen, oförmågan att riktigtkunna finna sin väg, sin formulering och sina kommunikationsmöjligheter, trorjag utbUdnlngsaspekten är någonting som också måste komma In I bUden när mandiskuterar kvinnoarbetslösheten. Inte minst med tanke på att kvinnorna är denstörsta gruppen som enligt utredningen verkligen hder under den politiskafattigdomen, hör dessa synpunkter hit. Där finns en möjhghet att på lång siktunderlätta den tendens som har uppstått, där kvinnorna utgjorthela nytillskottet på arbetsmarknaden och där kvinnorna också mitt i enlågkonjunktur är beredda att hålla sig kvar eller förbereder sitt inträde genomatt skaffa sig utbUdning, omskolning, bereder sig för en fortsatt verksamhet påfältet. Jag vill tlU sist bara helt kort beröra den uppvaktningsom gjorde tUlarbetsmarknadsstyrelsen, där man har tagit upp förslaget om att användaarbetslösa ungdomar som ungdomsledare. De skuUe kunna fungera som ungdomsledaretUlsammans med en heltidsanstäUd Instruktör I en , SSU harpekat på att de praktlkanttiänster som ungdomsorganisa-tonerna därvid kan stäUatill arbetsförmedlingarnas förfogande bör kunna organiseras somberedskapsarbeten I vanlig ordning eUer någon form av arbetsmarknadsutbUdnlng.Då bör för dem gäUa ordinarie villkor när det gäUer ersättnmg. Det kan på goda grunder Ifrågasättas - det bör I varje faUenligt min uppfattning övervägas om Inte en del av de kvinnor som bliranmälda som arbetslösa eller som söker vidareutbUdning skulle kunna föras övertUl våra kvinnoorganisationer. Vi måste som politiska organ och somrepresentanter för väsentliga grupper bötia en utåtriktad uppsökandeverksamhet, TUl detta behöver vi skolade krafter. Det finns med andra ord paralleUitet meUan möjligheterna inom de politiska ungdomsorganisationernaoch de politiska kvinnoförbunden. HerrKRISTIANSSON i Harphnge (c): Den samhällsekonomiska debatten i vårt landhar ju dominerats av situationen på arbetsmarknaden, den ökadearbetslösheten, driftsinskränkningar, företagsnedläggningar o. d. Heltnaturligt har detta också varit det genomgående temat för den allmänpolitiskadebatt som har förts här i . Jag hör tUl dem -det var flera somuttalade sig I den riktningen också under gårdagens debatt - som menar att detinte finns nägon anledning att överdramatisera läget. De jämförelser som påsina håU görs med 1930-talets kris är enligt mitt sätt att se icke riktiga, Äandra sidan finns det inte heller någon anledning att förringa eUer Uksom gåförbi den situation vi har . När vi gör en jämförelse meUan de härtidsskedena skall vi komma ihåg attvi befinner oss I en situation där, som någon talare sade tidigare,oerhört stora satsningar har gjorts för att hålla arbetslösheten tillbaka tillskUlnad från vad som skedde . Man kan fråga sig hurarbetsmarknadssituationen skuUe ha varit de sakerna förutan. Jag tror att man kan säga att situationen sådan den är förnärvarande är djupt OtUlfredsställande I ett land där målsättningen är fullsysselsättning och trygghet för medborgarna. Det måste enligt mitt sätt att sevara ett klart besked om ett misslyckande för regeringens ekonomiska politik,så mycket mera som man väl ändå Inte kan säga att den nuvarande situationen tlUskillnad kan skyUas på den Internationella konjunkturen. Jag skall inte göra någon bedömning av debatten undergårdagen, men jag vill ändå säga att den kanske I alldeles för hög gradkretsade kring ett konstaterande av förhåUandena och kring de krisåtgärder somman från olika håll vill föreslå. Vad jag saknade I den debatten var egentligenen analys av orsakssammanhangen och även eri diskussion om hur man på lång siktskaU komma ur den situationen. Det är möjligt att det är saker som man :intekan ta upp I en sådan här akut situation, men Jag tror ändå att det ärväsentligt att vi som politiker kommer In på dessa frågor. Enligt senaste rapport skymtar nu enkonjunkturuppgång . Det är glädjande. Inte minst måste det varaglädjande för finansministern, och han har ju också uttryckt den glädjen.Effekten |3å sysselsättningen bhr enligt rapporten och som jag ser det mycketbegränsad. Vad som bör anföras I detta sammanhang är att effekten fullt utligger på den offentliga sektorn. Industrin och näringslivet i övrigt har envikande sysselsättning. När man gläder sig åt den efterfrågeöknlng som dettaInnebär, är det att konstatera att efterfrågeökningen uppkommit på grund av attsvenska folket I gemen avstått från ett visst mått av efterfrågan som måstevara minst lika stort. Man kan således inte pä något sätt säga att läget enligtrapporten kommer att normaliseras. Tvärtom kan man väl påstå att förhållandenaalltjämt är otUlfredställande och att läget är kärvt. Framför aUt gäller dettaInom vissa yrkesområden och til syvende og sidst för grupper av människor somhar svårt att anpassa sig i den strukturella förändring som sker I vårt land.Jag tänker närmast på den äldre arbetskraften, på människor kanske något under60 år oeh framför allt på människor mellan och pensionsåldern. VI skallkomma ihåg att man inom dessa åldersgrupper hade påtagliga problem att skaffaarbete redan före denna konjunkturavmattnlng. Som jag ser det är det alltsåInte enbart ett konjunkturspörsmål, utan det är till synes ett beståendearbetsmarknadsproblem, oavsett konjunkturerna. Ifrågavarande problem har också beaktats, och riksdagenhade under vårsessionen att ta ställning till förslag om skärpta bestämmelserbeträffande uppsägning, permitterlng och avgångsvederlag då det gäller dessaåldersgrupper. Del är ännu för tidigt att bedöma effekten därav. Att dessabestämmelser kan vara ett skydd för dem som redan har ett arbete och en länganställningstid bakom sig därom torde inte råda någon diskussion. Men det är juegentligen inte dessa grupper som problemet gäller.Frågan är huruvida åtgärder av detta slag underlättar för dem som bhvitfriställda och skah söka nya arbeten. Sådana frlstäUnlngar sker dagligdags,inte minst i samband med företagsnedläggningar och strukturella förändringar. Jag har själv stått bakom detta förslag och ämnar intekritisera det. Men har det tagits upp en debatt om hur deltaegentligen verkar. Det finns enhgt mitt sätt att se fullgod anledning att frågasig hur det verkar I en ekonomisk situation som den vi är Innei. Det var Ju främst i en sådan situation som man ansåg att dessa bestämmelserskulle vara till nytta. Det har sagts att det sker något av en rullande uppsägningav människor som börjar närma sig den där tidsgränsen för anställningen. Jagvill för mitt vidkommande säga att det är djupt otlllfredstäUande om det är pådet sättet. Om detta konstaterande är riktigt kan man ställa sig frågan omdessa åtgärder räcker. Att den äldre arbetskraften är svåranpassad är ettpåstående man kan göra utan någon diskriminerande värdering. Det finns därföranledning att pröva också andra åtgärder än de av beslutaderestriktionerna. Jag vUl gärna slå ett slag för den av föreslagnaåtgärden med en omfördelning av ATP-avgifterna, så att Inga uttag görs för dehär berörda grupperna. Utan att på något sätt urholka pensionsförmånerna skulleen sådan åtgärd öka de äldres möjligheter att konkurrera om sysselsättningstlUfäUena.Den skuhe också ha en utjämnande effekt på kostnadssidan så till vida, att deföretag - oftast med god lönsamhet och betalningsförmåga som lockar tlU sigett urval av unga och välutbUdade människor får betala något mera, vUket jaganser att de bör göra, medan företag I den motsatta situationen och med kanskehuvudsakligen äldre arbetskraft får lägre kostnader. Det är Ingen överdrift att påstå att ett dylikt förfarandeockså skulle ha en regional effekt så tUl vida, att de områden varifrån de ungamänniskorna i stor utsträckning har flyttat och där det således finns gamlamänniskor kvar skuUe få lägre kostnader för företagsamheten, vUket skulle varagynnsamt från regionalpohtisk synpunkt, Sannohkt skulle en sådan åtgärd i ellläge med kostnadsstegringar och smala marginaler beträffande lönsamheten minskaantalet företagsnedläggningar och därmed också skapa fierasysselsättningstillfällen. Jag vUl i detta sammanhang gärna säga någraord också om jordbrukspoUtiken, enkannerUgen då något om Jordbrukets roll ochbetydelse samhällsekonomiskt. Inte minst med tanke på sysselsättningsfrågan,VI har upplevt en nära nog förnedringens tid, då jordbruket avexperter och vissa politiska bedömare nedvärderats till den grad att det bästaför landet och folket vore att Inget jordbruk fanns. För undvikande avmissförstånd med det sagda och följande vill jag gärna notera den omsvängningsom har förmärkts på högsta ort. Jag vill här gärna också uttala min tiUfredsstäUelse överatt det var möjligt att uppnå en så långsiktig uppgörelsebeträffande jordbruksprissättningen. Med tanke på de smala marginaler som vartill finnandes för Inkomstökningar för alla grupper bör denna uppgörelse -jag har sagt det tidigare accepteras såsom tUlfredsstäUande under Jag tror också att sä är fallet. Därmed är Inte sagt altjordbruket Inte har anledning att pä sikt kräva andra Inkomstrelatloner än demsom för dagen är rådande. Det finns också åtskilligt utöver de renaprissättningsfrågorna .som bör formas annorlunda om jordbruksnäringen på siktskall kunna fungera som en konkurrenskraftig näringsgren med möjligheter nödvändig rekrytering och ett nyskapande, som är de fundamentalaförutsättningarna för ett bestående. Jag tänker här på kapltalfrågorna, som ärytterst betydelsefulla inte minst vid generationsskiften. Deras betydelse ökarför vatie år som går. Jag tänker på strukturfrågorna, där en omfattandestorieksratlonahserlng alltjämt behöver ske, men där jag också tror att vibehöver en mer optimal Inriktning än den ohämmadestorleksratlonallse-ringen. Det finns också flera frågor av betydelse som jagemellertid Inte här skall gå In på. Jag vill , herr talman, i stället säga några ord omJordbrukets roll som sysselsättningsskapande näring, en betydelse som väl ivarje faU Inte inrikesminister i nuvarande situation borde förringa,även om han i sitt tidigare departement inte vUle lägga några sådanavärderingar. Jordbruket har enUgt min mening alltjämt en mycket stor betydelsesåsom sysselsättningsskapande näring, men jag skall komma till detta senare.Jag vill poängtera att jordbruket Just i dagens situation, då vi söker efterarbetsobjekt som snabbt kan sättas I gång och som framför allt är fördeladeöver hela landet, enhgt mitt sätt att se ger rlkUga möjligheter om man viUbeakta dem. Jag beklagar att delta Inte har beaktats I den proposition somregeringen har framlagt. Det finns mängder av arbeten som med de regionalaorganen lantbruksnämnderna - som projektorer skulle kunna sättas I gång mycketsnabbt, om en viss stimulans kunde ges. Jag tror att det vore riktigt att göraen katalog över sådana arbetsuppgifter. Jag har ofta förvånat mig över jag vill nästan sägaretat mig över - att man jämt oeh ständigt talar om industrins investeringar såsomväsentliga för sysselsättning och framåtskridande. Varför säger man inte"näringslivets investeringar", däri ocksä inkluderande Jordbruk oehannan näringsverk;;amhet? Jag anser att det vore rikligt att ändra på denterminologin. Den I jordbruket direkt sysselsatta oeh aktivabefolkningen har som känt är starkt minskat . Den procentuella andelenhar sjunkit mycket starkt , och vi är väl där, om Intevärldsbäst, så I vatie fall näst därlntUl, Procenttalet svänger kring 5 å 6procent. I absoluta tal är antalet sysselsatta ca 250 000. Enligtberäkningar skall siffran vara 190 000. Inom parentes skuUe jag viljasäga att för några är sedan de största optimisterna gjorde en prognos överJordbrukets minskning här i landet. Man sade att antalet sysselsatta vid dettillfället skulle vara nere I mellan 80 000 och 90 000. Skulle de prognosernavara riktiga, kan man, om man vUl förringa Jordbrukets situation i dettaavseende, säga atl det inte är så mycket att tala om; då är det ju mindre ändagens arbetslöshetssiffra och Inte mycket mer än vad den offentUga sektorn kanabsorbera på ett eller annat är. trorJag emellertid att vi kan lämna dessa senare prognoser åt sidan - den jagförst angav är nog den mest sannolika. Från de bedömnings- Nr 120 grunderna menar Jag att jordbruket alltjämt har en inte oväsentlig Torsdaeen den Men det märks kanske då inte i första hand pä de här procenttalen,utan det är Jordbruksnäringens indirekta effekter som har---------- ---- denstörsta betydelsen, oeh det förbigås ganska ofta. JordbruksnäringenAUmänpoUtisk är i mycket hög grad en köpare av industrins produkter. De årligadebatt maskininvesteringama rör sig om 600 ä . Densven.sklillverkade delen härav är myeket stor och den ger Inte barasysselsättning för industrin, utan den är ock.så sannolikt den grund på vilkenen del av verkstadsindustrin utvecklas till en exportindustri, något som jagtycker är väsentligt i det här sammanhanget. Ocksä på andra områden skaparJordbrukets behov av service och förnödenheter sysselsättning. Förmodligenkommer detta atl göra sig gällande Inte minst mom byggnadsbransehen, enärunderhållet av Jordbrukets byggnadsbestånd är starkt eftersatt. Den största sysselsällningseffekten ligger sannollkl päförädllngssldan i livsmedelsindustrin med svensk jordbruksproduktlon somlävara. Förmodligen skulle en inycket stor del av denna förädlingsprocessligga utanför vart lands gränser, om inte råvarorna producerades Inom landet.Helt naturligt skulle exempelvis den svenska sockerindustrin,potatisin-duslrin, den vegetabiUska konservinduslrin oeh mejeriindustrin, somär helt beroende av svensk rävarutlllförsel, vara borta, men sannolikt skulleoekså slora delar av övrig förädlingsindustri vara borta frän värt land, områvaror inte funnes inom landet. Med hög teknik i förädlingsledet oeh medhögklassiga jordbruksprodukter som råvaror är del kanske Inte heller uteslutetalt vi oekså här kan vinna en marknad utomlands. Med både direkta oeh Indirektaeffekter sysselsätter således jordbruket, herr talman, ea avbefolkningen. De indirekta ettekterna är de sti")rsl;i. vilket är enföljd av den strukturella omvandlingen inom såväl jordbruket som näringslivet iövrigt. Jag har, herr talman, velat anföra detta för alt bidra till enrättvisande bild av jordbrukets betydelse oeksa i en vad vi brukar kalla modernindiistristat, där människorna kanske ändå är mer beroende av varandra än i ettsamhälle av gammalt snitt. HerrI.ÖF(;(tp): Denna debatt kallas allmänpolitisk. Vi hördenyss att fröken beklagade att deballordningen var sädan atl hon intehade haft tillfälle atl bemöta lierr i . Hennes anförandeformade sig sedan till ett slags anklagelse mot de borgerliga i , somskulle ha haft ringa inlresse tor byggandet av barndaghem, och hon sade all deti skulle vara dåligt ställt pa grund av alt styrelsen där varborgerlig. Jag beklagar atl fröken nu inte är närvarande häri kammaren sa att hon kan ta del av de faktauppgifter Jag nu ämnar lämnaangående törhällandena i , men jag är tvungen atl göra del i alla fall.Det är lydliyen bäst alt vi pä iimse hall l;ilai till protokollet, sä att ingafekiktiga beskyllningar framkoiiiiner. När deborgerliga fiek majoritet i Ciöteborgs stadsfullmäktipe 19(i7. fanns I600 daghemsplatser i . fördubblades antaletplatser till 3 200. Denna ökning var fem gånger så stor som under den tidigaremandatperioden, då socialdemokraterna hade majoritet. Under innevarandefyraårsperiod 1971-1974 kommer antalet på nytt att fördubblas. Därmed skuUeantalet daghemsplalser ha fyrdubblats. Det är en kolossal skUlnad iutbyggnadstakt under de är då socialdemokraterna hade majoriteten mot årenefter 1967, då haft en liberal ledning. Jag har haft anledning att lämna dessa faktaoch de är baserade på uppgifter som lämnats av ledamoten av kammaren herrMolin, Jag är helt övertygad om att dessa uppgifter är riktiga. Jag skall härefter övergå tUl vad Jag egentligen begärtordet för att säga här I kammaren. Det har sagts mycket, och jag skall Inteförlänga debatten i onödan, men vi kan gärna konstatera att läget på arbetsmarknadenär ytterst bekymmersamt. Jag behöver inte upprepa några siffror omarbetslösheten eller anföra några uppgifterom beslutade företagsnedläggelseroch meddelanden om varsel för friställningar. VI är överens om att det måstevidtagas exceptionella åtgärder, men inte om omfattningen och arten. Enligt minuppfattning ger inte ens de i oeh för sig allvarliga arbetslöshetssiffrorna entillräckligt tydlig bild av läget. Det har sagts att Inom de flesta företag råder fullsysselsättning. Den som har praktisk erfarenhet från mindre oeh medelstoraföretag vet att Inom många företag är sysselsättningen I verkligheten svag medotillfredsställande orderingång. Trots detta behåUer man I allmänhetarbetsstyrkan intakt, även om man måste producera på lager och betala väntetiderutan utfört arbete. Att då säga att det råder full sysselsättning ger ofta enfelaktig bild av verkligheten. På grund av ansvarskänsla för de anställda ochsamhällets situation undviker man friställningar. För många företag är det en brännande fräga hurlänge del skall vara möjligt att fortsätta denna samhällsansvarigaföretagspoliey. Man väntar oeh väntar på ett konjunkturomslag. Man är klartmedveten om att personalen är en värdefull tillgång som man sannerligen intevill avhända sig utan absolut tvingande skäl. Men för allt flera mindre oehmedelstora företag är dagens allvarligaste överväganden förknippade med fråganom huruvida det inte trots allt måste varslas om friställningar. Jag kanförsäkra kammarens ledamöter att sådana överväganden är de svåraste och mestbekymmersamma som vårt lands företagare har att göra.