prot · FU09137 · 1971-12-31 00:00:00 — Regeringen har tvingats slå tUl en vissreträtt, men sä fort läget medger det tänker den fortsätta sina ansträngningaratt nå ett intimt samarbete med EEC, Det finns enligt vår uppfattning andra målsättningar i detinternationella ekonomiska samarbetet, som är betydUgt mera både riktiga ochviktiga. De avgörande frågorna på handelspolitikens område är att söka få tUlstånd ett annat mönster i den internationella handeln så att för det förstau-länderna får en gynnad ställning, medan de nu har en missgynnad och ärföremål för utplundring, för det andra handeln mellan kapitahs- Ang. förhandlingarna mellan och EEC Ang. förhandlingarna mellan och EEC tiskaländer och socialistiska länder, som är onormalt hten, snabbt kan ökas. Attlösa dessa stora probelm på ett positivt sätt är enhgt vår mening av oändligtmycket större betydelse såväl från aUmän internationeU synpunkt som med hänsyntill svenska folkets intressen än varje tänkbar lösnig av den s, k, EEC-frågan, Hen (): Den som alldeles lyssnade till herrHermansson och lyssnar på mitt anförande kommer med säkerhet att tro att -viinte talar om samma sak. De två anförandena Illustrerar de gamla kändaversraderna: "Detsom är sanning i och , Är baradåhgt skämt i ," må förlåta mig att jag inte kommer attuppehålla mig vid skämt. "Med beslut om inträde isexstatsmark-naden, EEC, vänds ett nytt blad i ekonomiskahistoria", skriver en tidigare kollega tiU många av oss här i ,, i Veckans Affärers senaste nummer. Han tiUägger; "Brittiskcommon sense gör sitt inträde i korridorer ochsammanträdesrum och kommer för att stanna. Detta är chansen till utveckling motett större , som också innefattar de neutrala staterna och möjliggör ettintimare samarbete meUan och ," och jag har ofta haft delade meningar ochkommer säkert att ha det även i fortsättningen. Våra förhoppningar om vad EECpohtiskt kommer att innebära är säkerligen inte alls identiska. Just därförfinns det desto större skäl att stryka under den gemenskap som uppenbarligenföreUgger meUan honom och mig, då det gäller att bedöma både vinsterna med ettfullvärdigt deltagande i samarbetet och riskerna vid ett svensktutanförstående, I sistnämnda hänseende då det gäller riskerna har NilsKellgren i en utkommen skrift gjortnågra uttalanden som inte kan missförstås. Han angriper sphttringen IEEC-frågan Inom de socialdemokratiska partierna i västvärlden. Ställer sig säger han - idérörelsen, den demokratiska sociahsmen, vid sidan av deneuropeiska utveckUngen och klamrar sig fast vid det gamla, då kommer den attdö. Den dömer sig själv tiU passivitet och borttynande. Människorna kommer attvända sig ifrån den. Den fyUer inte sin historiska uppgift. Vägen gårinte över "nationeU självtUlräckhghet och egoism utan över ett program förInternationeU samverkan", Vähes den nationella vägen, då hamnar "densvenska socialdemokratin i ett tillstånd av isolationism och provinsiahsm sombara leder till missanpassning, kverulans och avundsjuka". Symtom på dettUlståndet finns redan. Detta är slutsats. Den debatt, fru talman, som vi lyssnat till har istor utsträckning uppehålht sig vid ekonorruska och konkreta problem. Det ärnaturhgt att vi , då en viktig förhandhngsfas på shngrande väg tillEEC passerats, försöker bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av denlösning som ter sig sannolik. Men det är också naturhgt att försökaavrunda debatten med några mera ideologiskt-poUtiska betraktel- ser övervad som skett och över vad som kan komma att ske om dagens begränsadesvensk-europeiska samarbete Inte fördjupas. Vad beror det på att så mycket gått snett I våra kontaktermed ? Vad är den egenthga orsaken till alla de vanföreställningar och denskrämselpropaganda som blomstrat och bedrivits under det tiotal år dåEuropadebatter förts I vårt land? Hur kan det komma sig, att förvrängdaföreställningar om som en sammanslutning av katolska, kapitalistiska,reaktionära och antl-sociala stater kunnat slå rot? Är det Fältskärnsberättelser som alltjämt spökar? I varje fall tycks ha tagitIntryck av pater , Vad Ugger ytterst bakom den påfallandeunderskattning som många i vårt land gör sig skyldiga UU rörande Sverigesmöjligheter att som medlem I Europagemenskapen påverka utvecklingen och attfullföha den fördelnings- och jämUkhetspolitik som många ehuru medstörre tvekan än tidigare anser vara en förutsättning för morgondagenslyckorike? En orsak kan vara bristen på kunskaper om gemenskapenmellan vårt land och det övriga i historiskt, ekonomiskt, kulturellt ochideologiskt hänseende. Även under århundraden fyllda av politiska motsättningaroch krig har folk på olika sätt ständigt vävts samman. Ideologiskt varEuropa redan i slutet av medeltiden i viktiga hänseenden mer homogent än i dag.Den ekonomiska enhetligheten kulminerade, skulle man kunna göra gällande, underde första årtiondena av innevarande århundrade. Den i nationalstater splittradekontinenten har alltid varit omspunnen av ett nät av kommersiella ochkulturella kontakter. De svenska bondestudenterna fick under 1500-, 1600- och1700-talen sina kunskaper och sin kontakt med kulturvärlden vid de kontinentalauniversiteten - i , , och , Som vandrande gesäller fickskråtidens hantverksmästare sina yrkeskunskaper där ute. Holländare, tyskar,britter och italienare knöt Ihop de ekonomiska kontakthnjerna. Penninginstituti och finansierade investeringsprojekt, och även - det skah gärnamedges -militanta furstars krig. Hur många av dagens generation - den generation som tar såaktiv del i Europadebatten - känner tiU att vi i fram tiU förstavärldskriget kunde över gränserna utnyttja varandras myntenheter, attskolningen av en stor del av våra företagare, tekniker och studenter skedde ikontinentens handelshus, högskolor och universitet samt att man kunde resapassfritt i flertalet av länder? Hur många har klart för sig attmellan- och efterkrigstidens protektionlsm och skyddsbarriärer är att betraktasom avvikelser i ett dynamiskt utveckhngsföriopp? Det är fel att betraktaEuropasamarbetet som någonting nytt. Formerna är visserhgen nya. Syftet är meramålmedvetet, aktiviteten mera styrd, men Integrationen som sådan är fastförankrad I europeiska historiska traditioner. Och behovet av ett samarbete över gränserna är Intemindre utan större än förut. Som påvisar i den skrift jagciterade ur, kan de starka krafter som driver den tekniska, ekonomiska ochsociala utvecklingen vidare Inte I längden tolerera de murar som staterna fortfarandehar försökt bygga upp. Dessa krafter kommer att visa sig vara starkareän tull- och handelsbarriärer. Den som tror sig kunna I Ang. förhandlingarna mellan och EEC Nr 137 förUtan på sådana hinder ellerpå den egna ekonomiska pohtikens Torsdaeenden överlägsenhet leva Inom de nationeUa bopålarna obekymrad om det 2 december1971 internationella skeendets dynamik, den kommer verkhgen att möta Ang.förhandlingar- är man från de EEC-negativasflockar skjuter in sig framför aUt på de na mellanSverige fna kapitalrörelserna och den fria arbetsmarknaden, sker dettaantingen I och EEC okunnighet om eUer I medvetenavsikt att fördöha den betydelse som arbetskraftensoch kapitalets rörhghet har haft för det svenska välstånd som just dessakrafter nu åberopar som motiv för att stäUa sig utanför skeendet. Det äreuropéer - tyskar, holländare, valloner och engelsmän -som har försett Sverigemed den sakkunskap och den teknik som vi sedan har kunnat vidareutveckla ochnyttiggöra. Det är växelspelet mellan idérika européer, som har strömmat Inöver våra gränser under århundraden, och vår egen yrkesskicklighet, som harskapat det moderna Industrisamhället , Det är utländskt kapital som harfinansierat våra järnvägar, en stor del av vår trävaruindustri och våra gruvor.Och utbytet på kapital- och arbetskraftsområdena kommer tUl konkret uttryck Idet förhåUandet bl, a, att svenska multinationella företag sysselsättertre gånger så mycket folk utomlands som utländska företag ger arbete i vårtland - 200 000 mot i runt tal 70 000 anställda. Det ekonomiska samspelet är också beroende av sociala,poUtiska och kultureUa Inflytelser från vårt gemensamma , Det svenskapartiväsendet, våra partiblldnlngar och inte minst vårt största demokratiskaparti har som bekant i allra högsta grad fått de ideologiska grundstenarnainmurade av engelska och tyska tänkare. Vår generella syn på pohtiken, vår synpå människan och människornas samspel inom den samhälleliga gemenskapen byggerpå värderingar som är de europeiska demokratiernas hävdandet av människornaslika värde, tankens obegränsade frihet och rätten som grundval församhäUsverksamheten, Okunnighet om vad europeisk gemenskap Inneburit ochalltjämt Innebär kan alltså menar jag - vara en av orsakerna UU den brist påinlevelse och förståelse och tiU det motstånd mot som kommit tUl uttrycki den poUtiska debatten här hemma och som också i alltför hög grad kommit attprägla regeringens EEC-handlande. En annan orsak, fru talman, till vår brist påhandlingsberedskap och engagemang kan vara att tUl en början varkenförstod eller trodde på möjligheterna att förverkliga de europeiska strävandensom började växa fram . Man var på något sätt så fångad idet förflutnas motsättningar och utgick i så hög grad ifrån ythga nationellaintressekonflikter att man länge betraktade det europeiska samarbetet somverkUghetsfrämmande och utopiskt. Man tog det inte på allvar. Det angick inteoss, VI svenskar med högstavälstånd kunde i varje faU stå utanför, präglades i höggrad av denna grundsyn och den nationeUa självtUlräckUghet som låg bakom den. Och entredje orsak som naturhgtvis sammanhänger med de två av mig nämnda är att helst velat lyfta blicken över horisonten för att få ge uttryck för det svenska verksamhetsbegäret på det internationel la området inom FN eller bland konflikthärdar långt utanför den 54 europeiska närheten. Styrkan 1 vårautrikespolitiska engagemang har stått i omväntförhållande avstånden. 1 de utrikespohtiska debatterna har Europapohtlkenspelat en undanskymd roll trots att den I så hög grad påverkar våra egnaekonomiska och politiska arbetsbetingelser. Jag har, fru talman, här I kammaren tidigare åberopatdåvarande ledamoten av den . , som enropandes röst I den socialdemokratiska öknen. Jag har hänvisat till hansbekännelse till den europeiska identiteten i en uppsats i år1951, där han på ett Uka entusiastiskt som förutseende sätt skUdrar Europasframtid och förhållande till den. Han förmedlar I sin artikel en djupkänsla för de europeiska folkens ansvar "för den livsform och det andligaoch kulturella arv som gör dessa folk till medlemmar av ett särskilt nationernassamfund inom ramen av de vidare kretsar som den västUga världen och FNutgöra". Ett djupt svalg skiher från denfuttiga och krassa EuropapoUtik som hans sentida efterträdare I densocialdemokratiska regeringen har fullföljt. Det finns en känd europeisk tidskrift, som bär det isvenska regeringskretsar säkerligen gångbara namnet "Vision".Tidskriften analyserar I sitt senaste nummer det Just nu aktueUaförhandhngsläget. På omslaget ser man hur de nya sameuropeiska banden stickasihop av de ohka staternas garn. Omslagssidans rubrik är "Knitting the newEuropé together" vi stickar ihop det nya . Betecknande nog saknasde svenska färgerna 1 väven. Det är inte bara I "Vision" utan även påandra håU runt om i , där Europasamarbetet diskuteras i litteraturen, imassmedia och i sammanslutningar av olika slag - som numera ställsutanför den europeiska gemenskapen i vidsträckt mening. Det är inte, frutalman, blott ett uttryck för europeisk sentimentalitet om jag nu gör gällande,att det känns både vemodigt och djupt oroande att finna att vårt land plötsligtstår utanför ett händelseförlopp med det historiska förflutna som det här ärfråga om. Vart kommer, fru talman, denna nya svenska isolationismatt föra oss? Har vi spelat ut vår roll I det europeiska samarbetet? Ellerkommer det trots allt ändå att bli möjligt för oss att fylla en uppgift och attbidraga till vår gamla världsdels framtida utveckling? VI kommer allt tyder på det att få lägre tullar på del av vår export och därmed lättare att avsätta varor inom en marknadbestående av nära 300 mihoner konsumenter. Men vi kommer också att öppna våragränser för ett inflöde av varor från konkurrenskraftiga europeiska företag,som är sinsemeUan bundna av konkiurens- och samarbetsregler inom Gemenskapen,vilka stärker deras möjhgheter att bedriva en effektivare konkurrens utanförGemenskapens ram. Vårt jordbruk kommer att stå utanför. För en stor del av dessbearbetade produkter kommer nya hinder att resas emot både och flera avvåra tidigare EFTA-vänner. Vi får inte det medinflytande och medansvar somföher med en fastare anknytning tUl . I ställer kommer vi i det lösUgasamarbete, som ett handelsavtal innebär, att alltid vara den svagare parten. Ilösa förbindelser är det alltid en part som är svagare än den andra och som istor utsträckning bhr beroende av dennes godtycke. Det gäller här som på andraområden I hvet. Vadinnebär det exempelvis - frågan har ställts av både Ang. förhandlingarna mellan och EEC Ang. förhandlingarna mellan och EEC och herrBurenstam - att en marknad på nära 300 mihoner människor, en marknad somtar emot två tredjedelar av vår export, när som helst kan diskriminera svenskavaror för att skydda egna Intressen? Svenska produkter som lyckats komma In påmarknaden och hävda sig löper stora risker för att få handelshinder i sin väg.Detta är innebörden av de skyddsklausuler som motparten vlU att avtalet skahinnehålla. Det har inte talats så mycket om detta, men vi vet att dessaklausuler finns med i bilden som negativa realiteter. Det land inom EEC somkänner sig stört av framgångsrik svensk export skall kunna kräva sådanaskyddsåtgärder av kommissionen I , I trängande fall utan förberedandeprocedurer självt vidtaga sådana. Kommer sådana och andra begränsningar av vårekonomiska självständighet inte att göra det besvärligt för oss, fru talman,att övertyga främmande stormakter om vårt oberoende och vår handlingsfrihet?Kommer vår ekonomi att bh så stark att vi kan betala deförsvarskostnader, som utgör den nödvändiga och helt avgörande förutsättningenför vår alUansfrla utrikespolitik? Sådana aspekter har redan berörts av , Då jag nu behandlar nya situation i - det är en för osshelt ny situation - tänker jag främst på de pohtiska och aUmänna konsekvensernaav vårt avståndstagande från det Integrerade europeiska samarbetet. Man harIbland uppställt ett europeiskt samarbete som ett alternativ tlU den"amerikanska kapitalismen" och den "sovjetiska diktaturen".Det är möjligt att det alternativet hade ett visst fog för sig för låt mig säga20 år sedan, är det andra alternativ som avtecknar sig på denvärldspohtiska scenen, Inträde I FN, ökande ekonomiska och mihtäramakt, som kommer att ge världens folkrikaste nation helt andra möjligheter attspela sin roll i världspohtlken än vad den haft i det förflutna, ger oss en nyvärldsbild, AUt tyder på att kommer att successivt begränsasina internationella åtaganden. Den sovjetiska s, k, avspännlngspolitiken 1Europa får väl, bland andra motiv, antas vara Inriktad på att åstadkomma justden här effekten. Den nya ekonomiska giganten försvårar ytterligaremöjligheterna att bedöma morgondagens utveckling. Det är alltså svårareän att sätta in de aktuella tendenserna i ett längretidsperspektiv, I ett hänseende tror jag ändock man vågar göra det. Jag tror att aldrig tillförne har behovet av ett ekonomiskt ochpohtiskt starkt varit så framträdande som just nu för att balansera destarka krafterna I omvärlden och garantera trygghet och ekonomiskt framåtskridandeI en allt hårdare konkurrerande värld, och när jag använder ordet konkurrerandesyftar jag inte bara på konkurrens i ekonomiskt avseende. Och det är detta , fru talman, som aUtså nukommer att stå utanför. Regeringens motiv har varit, att medlemskap I EEC äroförenligt med svensk alUansfrl poUtik. I motsats tiU det neutrala , somansett sig kunna förena medlemskap och neutrahtet, har det för alltsåvarit fråga om ett antingen-eUer. Regeringen har påstått och påstårfortfarande, att ledande företrädare för medlemsstaterna har gjort sålångtgående uttalanden om behovet att integrera politik, ekonomi och försvaroch att Werner- och Davignonrapporternas målsättning i så hög gradbegränsar vår utrikespolitiska rörelsefrihet, att en självständig svenskneutrahtetspohtik inte skulle kunna fuUföhas. Det parti jag tiUhör har hävdat,att regeringens påståenden inte är bestyrkta, eftersom inte velatslutföra några medlemskapsförhandlingar och därmed inte heher kunnat fåklarlagt, i vad mån är beredda att ge vårt land de garantier förutrikespohtiskt oberoende som självt anser nödvändiga. Det är vi självasom ställer upp de förbehåll som vi anser nödvändiga. Vad emeUertid den socialdemokratiska regeringen inte tycksha tagit hänsyn tih är att dess ståndpunktstagande - i varje fall - kanbefaras få en effekt som är motsatt den som man eftersträvar. Jag ifrågasätternämligen om inte de förändringar 1 världsbilden som börjar kunna skönjas kankomma att leda UU jag säger kan komma att leda tUl att en liten isoleradnordeuropeisk stat de facto kan få svårt att hävda sin egen utrikespohtiskahandhngsfrihet. Finns det frågar jag med andra ord inte risk för att detsom nu sker ute i , i och med att , och det neutrala Irlandsamt inte längre står utanför och balanserar EEC utan i stäUetger EEC förstärkt auktoritet och slagkraft, kan medföra isolering för vårt landoch därmed ökat beroende av andra än vad fallet skulle ha blivit, om vi aktivtmedverkat i Europasamarbetet och själva fått påverka dess inriktning mednödvändiga neutralitetsgarantier? De europeiska nationernas bedömning av vårtland - att -vi alltså står utanför det samverkande är inte aUdelesbetydelselös. De upprepade och alltjämt och med rätta vidhållna kraven på"nära, varaktiga och omfattande förbindelser" med vittnar omatt även regeringen är medveten härom. Men så länge inte är vUligt attpåtaga sig de förphktelser nationer anser att den europeiskasolidariteten kräver, föreligger påtaghga risker för att kommer attalltmer isoleras ekonomiskt, kulturellt och pohtiskt, risker aUtså för attockså vår nationeUa handlingsfrihet kan komma att successivt begränsas, I ettlängre perspektiv kan frestelsen för utomstående makter att utövapåtryckningar på oss öka i takt med vår europeiska avstängning. Jag är, fru talman, självfallet medveten om att vi I daginte kan vara bergfast övertygade om att och kommer med isamarbetet. De synpunkter som jag har framfört är aUtså delvis hypotetiska.Personligen tror jag att det är ett klart svenskt intresse att våranärmaste grannar som medlemmar deltar i Europasamarbetet och utövar inflytandepå det europeiska handlandet. Det torde långt ifrån sakna betydelse för vårteget förhandhngsläge, om och vinner medlemskap eher inte. Dekoncessioner EEC är vllUgt att ge oss är, såvitt jag förstår, i hög gradberoende på EEC:s önskemål att få med de här båda länderna 1 Gemenskapen, Mende slutsatser och farhågor som jag har fört fram skulle självfallet ha kommittiU uttryck på ett annat sätt, om jag hade varit övertygad om att norsktmedlemskap kommer att falla på EEC:s fiskeripoUtik och att drar med sigDanmark i faUet, Men jag vlU inte - jag anser att det vore felaktigt attgöra det -spekulera om konsekvenserna inom den nordiska regionen av en sådanolycklig utveckling. Ang. förhandlingarna mellan och EEC Ang. förhandlingarna mellan och EEC Men den frågan kvarstår under alla förhållanden, vadSverige nu bör och vad nu kan göra mot bakgrunden av dethändelseförlopp som ter sig mest sannolikt, Regermgen har stängt dörren förmedlemskap. Den har inte heher fört fram associeringsalternatlvet på ett såtidigt stadium, att en saklig prövning kunnat ske avassociationsbestämmelsernas tillämplighet på en ekonomiskt högtståendeindustrination som som av utrikespohtiska skäl icke anser sig kunnaacceptera medlemskap, återstår därför egentligen Ingenting annat fören oppositionspoh-tlker än att uttrycka en förhoppning om att förhandlingarnaom det bhvande handelsavtalets innehåll skaU föras med större skickUghet,målmedvetenhet och verklighetssinne än vad fallet har varit fram tUl . OchdärtUl kan fogas en förväntan, att det handelsavtal som växer fram inteskall bU slutgiltigt. Att det med andra ord skaU bli möjligt att på områdeefter område finna vägar att utveckla, fördjupa och permanenta det samarbetesom avtalet inbjuder till. Och dörren till medlemskap får inte slås Igen föralla tider. Statsminister har själv nyhgen i en artikelförklarat, att ett lands utrikespolitik inte är "oföränderlig". Denpåverkas förklarade statsministern "av skeendet ute i världen, avförändringar i den inhemska opinionen, av nödvändigheten tiU konkretaställningstaganden tiU utrikespolitiska problem, där tidigare erfarenheterhite kan ge fullödig vägledning". Även om regeringens 18-marsförklaringär ett utrikespohtiskt faktum baserat på den bedömning regeringen gjorde avmedlemskapets oförenhghet med de då aktuella strävandena inomEuropagemenskapen, bör utveckhngen, menar jag, fortlöpande följas upp. Enomprövning bör ske, så snart en förnyad analys av såväl Europasamarbetetsinriktning och innehåll som det allmänna utrikespohtiska läget gör det möjUgt, Och som avslutning, fru talman, vill jag än en gångansluta mig till uttalande, att Europamarknadens föreståendeutvidgning ger förhoppningar om en utveckling mot ett större som ocksåinnefattar de neutrala staterna, en utveckhng också mot ett som kanmöjUggöra ett intimare samarbete mellan och . Och såtiUägger jag för egen del; tUl gagn för ekonomisk utveckling och fred. Jag har med intresse lyssnat till Inläggen, Dehar föht ett vanligt mönster, har diskuteratEEC-frågan, Under i stort sett hela har folkpartister och moderaterhäftigt angripit regeringen och målat ut de skräckinjagande konsekvenserna avdess pohtik. Under hela har också socialdemokraterna och centerpartiethaft en sinsemellan Ukartad bedömning av frågan. Det mönstret går igen också . Jag tycker det var välgörande att höra klara deklarationeri dag. Jag vill genast säga till hen att jag bedömer enutveckhng och en fördjupning av det nordiska samarbetet som en utomordentligtviktig målsättning för vår politik. För naturligtvis kan olika anknytningsformerinnebära risker för detta samarbete. Vi bör begagna aha möjUgheter att utveckladet. Det är i dagens skede, när två av våra grannländerbefinner sig i det absoluta slutskedet av sina förhandUngar, inte mycket annatatt göra än att avvakta utveckUngen, och när de vunnit klarhet får vi ta uppproblematiken. Men jag vill säga till och även till herrHermansson i att när den för sin del har förordattullunion har det delvis skett utav rent ekonomiskt rationeUa skäl. En sådansamarbetsform skulle fungera bättre, I princip finns det sympatier i EEC förden tanken. Men skillnaden mellan en tullunion och ett vidsträcktfrihandelsavtal är icke särskUt stor. Det har emellertid funnits ytterhgare ettargument som åtminstone för mig haft stor betydelse, nämhgen att detförhåUandet att -vi är med i en tullunion med EEC skuUe kunna förverkUga mycket långt åtminstone tanken på den nordiska tuUunion som har varit ett målför nordisk poUtik . När säger att styrkan i vårt internationellaengagemang växer med avståndet är det en ren oförsynthet. Jag sade en gång attinternationahsmen börjar vid Kölen, och , och det har aUtidvarit och det kommer att förbh så att det nordiska samarbetet är ett huvudmålför den svenska utrikespohtiken. Men vad har varit det utmärkande i regeringens EEC-pohtikunder hela denna långa tid, för vilket vi blivit så häftigt angripna avmoderaterna och i långa skeden även av ? Jag vill påstå att det ärden konsekventa vakthållningen kring neutrahtetspohtiken. Det har varitsocialdemokratin och som i alla faser av EEC-frågans utvekUng orubbUgthålht fast vid att vi inte skaU företa oss något som skuUe kunna äventyraneutraUtetspolitiken, VI harockså aUtid varit på det klara med att det är vi själva som måste avgöra vadneutraUtetspohtiken kräver och ta ansvar för det.