prot · FU09137 · 1971-12-31 00:00:00 — Anledningen tiU min fråga är den utredning som publiceratsi en artikel i angående lönsamheten på Fryksdalsbanan och somgjorts av två av SJ:s egna experter. Enligt utredningen skulle den nuredovisade förlusten på bandelen genom en teknisk upprustning kunna bytas Ullvinst. Artikeln har väckt ett mycket stort uppseende i såväl press som radiooch TV, och i den bygd som jag representerar har de här uppgifterna förklarhgtnog mottagits med det aUra största intresse, hksom de kanske också väcktförväntan och optimism. Resultatförbättringen skuUe framför för allt åstadkommasgenom att byta ut de nuvarande motorvagnarna mot nya och moderna, vilket bl. a.skulle minska underhållskostnaden från nuvarande per km till perkm. Rationaliseringar och automatiseringar är andra vägar somartikelförfattaren visar för att få ned kostnaderna, och Fryksdalsbanansekonomi skulle med de här åtgärderna förbättras med . Därmed skulleden nuvarande förlusten vändas tlU en vinst på . De I utredningen gjorda kalkylerna godtas Inte - enligtvad jag erfarit av SJ, som avfärdar dem som helt oreahstiska. a. ansespriset för nya motorvagnar alldeles för lågt tilltaget. Artikelförfattaren harangivit per styck under det att man från SJ :s sida harangivit summan till 1,21,5 mUjoner kronor. Vid kontakt med artikelförfattarenhar denne ånyo granskat och kollat upp sina uppgifter, varvid han vidhåller demsom reaUstiska under förutsättning att vagnarna byggs i en hyggligt storserie. Utgångspunkten för artikelförfattarens kalkyler har ju varit att helagamla motorvagnsbeståndet byts ut och ersätts med nya och moderna och därmed påsikt billigare vagnar. Han tycker å sin sida att SJ:s uppgift på 1,2-1,5mihoner kronor verkar orealistisk. En landsvägsbuss kostar 150 000 kronoroch varför skah då en buss som går på räls behöva kosta tio gånger så mycket? Artikelförfattaren anklagar också i en ledare i sammatidskrift för att använda sina nedläggningskalkyler och utredningar sommedel för att genomföra en av SJ uppsatt målsättning, nämligen att få bortpersontrafiken på mindre järnvägar. Detta är ju en synnerhgen grav anklagelse,framför aUt mot den bakgrunden att han har haft två av SJ:s egna experter vidsin sida. Det bevisar ju att det inom SJ finns delade meningar om den fördaSJ-politiken och att det tydhgen finns alternativa lösningar. Här står expertermot experter, vilket jag betecknar som allvarhgt. Min föhdfråga till kommunikationsministern bhr om detfinns förutsättningar för att låta en opartisk expertgrupp gå in och granska såväl denhär åberopade utredningen som de kalkyler och utredningar som SJ för närvarandeanvänder sig av vid nedläggningar av järnvägar. Det är inte möjligt för mig - och det hoppasjag att i förstår att inom ramen för en rephk under enfrågestund gå in på någon diskussion om detaher i den här åberopadetidskriftsartikeln. Jag vih bara säga ett par ord om den. De problemställningar som redovisats och derationahseringsåtgärder som föreslås I den artikel som i Sunnehänvisar tih är väl kända för alla som sysslar med planering av järnvägsdriftoch därför för SJ-ledningen i synnerhet. SJ prövar fortlöpande ohkarationahseringsåtgärder, vilket bl. a. lett att man imder senare år i allthögre grad mekaniserat exempel-vis banunderhåUet och infört olika former avautomatisk tågdrift. har genom SJ;s Insatser på det här området i fleraavseenden blivit något av ett föregångsland. Detta var bara något om formerna för hur man skaU bedrivadenna verksamhet. Men sedan tillbaka tiU mitt svar. En nylönsamhetsundersökning av trafiken på Fryksdalsbanan har, som jag sade i mittsvar, påbörjats och beräknas vara klar j mitten av 1972. Resultatet avdriftdistriktets undersökning kommer att redovisas tUl SJ:s centralförvaltning,där ärendet bereds vidare, om man finner anledning tUl det. Någon framställning tlU regeringen om driftförändring vidFryksdalsbanan föreUgger alltså inte och är inte heher av alltatt döma att vänta . Men om en sådan framställning bliraktueU kommer den att inom departementet behandlas på sedvanligtgrundligt sätt. Det betyder bl. a. att kompletterande utredningar ochundersökningar kommer att göras eller initieras av kommunikationsdepartementet.Och vid regeringens bedömningar av eventuellt inkommande ärenden omjärnvägsnedläggningar får vi, som jag tidigare vid flera tiUfällen har haftanledning framhålla här I kammaren, ta viss hänsyn också till den igångsattaregionala trafikplaneringen och tiU de möjliga återverkningar som den kan få påolika bandelar. Sedan ställde en direkt fråga huruvida man härkunde ha anledning att I detta faU tUlsätta en opartisk grupp med uppgift attstudera just den problematik som här föreligger. Jag viU då gärna ta dettatillfälle I akt att konstatera, att med den erfarenhet som SJ:s egen personalhar och med de möjligheter man där har att gå ut och söka diskutera med utanförverket stående experter på rationahseringsområ-det, enkannerligenjärnvägsrationahserlngar, anser jag det icke vara nödvändigt med en sådankompletterande opartisk utredning. Ang. lönsamhetsberäkningen beträffande Fryksdalsbanan FruNILSSON i (s); Det är väl närmast förutsättningarna fördessa utredningar som har varit anledningen UU att denna tidningsartikel hartiUkommit, och det förehgger ju de facto inom SJ delade meningar om hurlönsamhetsberäkningar skall göras. Låt migförtydliga artikelförfattarens argument när det gäller anklagel- Ang. lönsamhetsberäkningen beträffande Fryksdalsbanan sen att SJanvänder nedläggningskalkyler för att uppfyUa målsättningen att få bortpersontrafiken på de mindre järnvägarna. Argumenten bygger på ett citat ur endriftorder som chefen för driftavdelningen vid SJ:s centralförvaltning gav ut1969 och som står under rubriken . Där står föhande:"Persontrafiken på järnväg skaU på de för sådan trafik långsiktigtkvarblivande linjerna successivt Inriktas på snabba, säkra och bekväma tågmellan viktigare tätorter i en väl avvägd tågplan, därutöver på denförortstrafik kring vissa storstäder, som i varje särskilt faU bedömsföretagsekonomiskt motiverad. Regional persontrafik på järnväg, som betjänar ickesärskilt transport-krävande områden, skall successivt utgå urjärnvägstransportservicen." Nedläggningen är en målsättning i sig själv, menarartikelförfattaren, som anför att SJ använder sina nedläggningskalkyler ochutrednmgar som medel för att genomföra sin målsättning. Han skriver i detsammanhanget föhande: "Med en smula letande I kalkylerna kan man finnadhekta fel, grova antaganden och sifferuppgifter som används långt utöver vadnoggrannheten i beräkningarna bakom uppgifterna tUlåter." SJ:s nedläggningskalkylerär tydUgen gjorda på sådant sätt att det är mycket svårt att kontroUerariktigheten. En mera öppen redovisning torde vara angelägen för att därmedavfärda misstankar om att mer eller mindre godtyckUga kalkyler ochredovisningar används som motiveringar för nedläggning. Det är ett krav som kanställas av aUa som är berörda av en nedläggningshotad bandel. har uppdrag avstatsmakterna att från tid tUl annan undersöka järnvägsUnjerna över hela sittnät och därefter för sin huvudman redovisa hurdan situationen är. Detta verketsuppdrag kan man givetvis Inte förmena SJ att utföra. har emellertidregeringen som bekant beslutat om en landsomfattande regional trafikplanering,under vilken vi, som regeringen har sagt, skall iaktta en viss återhåUsamhetnär det gäller nya beslut om järnvägsnedläggningar. säger nu att SJ i någon form har gjortveterhgt att man skall undersöka möjhgheterna att satsa på långa, genomgåendehnjer, och jag finner i och för sig inte något märkligt i det. Det är ju så häri landet, vi må tycka bra eller IUa om det, att av 100 personer som i dagbeslutar sig för att resa någonstans använder 90 den egna bUen, Av dessa 100kvarstår alltså inte mer än 10 personer, som skall fördelas meUan tåg, buss ochflyg. Det är naturhgt-vls mänskligt och rent av förståehgt om man från SJ:ssida observerar att det inte är SJ som övergivit de resande, utan att det imånga fah är de resande som övergivit SJ, SJ har därför åtminstone från denutgångspunkten anledning att se över sitt fögderi och undersöka vad detegentligen är man sysslar med när kunderna, den ena efter den andra, lämnarjärnvägen för att i stället använda bU, Jag nämner detta bara därför att man skaU få ett någotstörre perspektiv på frågan om huruvida man skall kunna dra fram tåg i allariktningar som man gjorde utan att då och då gå in ibokföringen och titta efter vad man håller på med. Överläggningen var härmed slutad. § 8 Omåtgärder för att ge folkpensionärer möjlighet att behålla telefon och TV efterföretagna avgiftshöjningar Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 374, till herr socialministern, ochanförde: har frågat chefen försocialdepartementet vilka åtgärder som kommer att vidtagas för att gefolkpensionärer, som har folkpension och hyresbidrag som enda inkomst,möjlighet att behålla sina telefonabonnemang och efter de senasteavgiftshöjningarna på på telefonkvartalsavgiften och 22procent på TV-avgiften. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Såväl aUmän mottagaravglft som telefonavglfter bestämsefter generella bedömningar. Genom de återverkningar på den allmännaprisnivån, som höjningar av dessa avgifter medför, och genom det samband somfinns mellan den allmänna prisnivåns utveckling och folkpensionens storlek fårfolkpensionärerna kompensation för sådana höjningar på samma sätt som för andraprishöjningar. Om åtgärderför att ge folkpensionärer möjlighet attbehål-c la telefon och TV efter företagna avgiftshöjningar Hen ENSKOG(fp); Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min fråga. Anledningen till att jag ställde den var att jag fåttpåstötningar från pensionärer som har enbart folkpension och bostadstiUägg attleva på. De har varit mycket oroade över hur de skah få inkomster och utgifteratt gå ihop. Visserhgen har vi prisstopp, men det tycks inte gälla där statenär inblandad. Speciellt har man påtalat att kvartalsavgiften på telefonökat för områden utanför storstäderna från UU , dvs. TV-avgiften har ökat med . Dessa priser harstigit betydligt snabbare än övriga. Telefon- och TV-avgifterna är dessutomrelativt sett en tyngre post för dessa pensionärers budget än de är förinkomsttagarna i övrigt. Pensionärernas budget är redan tidigare så hårtansträngd, att den inte tål extrabelastningar av detta slag. Visserhgen kommerett extra pensionstillskott på nyåret men, herr talman, de storaavgiftshöjningarna har redan trätt i kraft. Dessa pensionärer har genom de påtalade åtgärderna fått ensänkt standard. Det är också av väsentligt värde för dem att ha tUlgång tillfrämst telefon, så att de kan komma i kontakt med yttervärlden, men också attha TV. Därigenom kan de bo kvar 1 sina hem till fördel för både demsjälva och samhället. De pensionärer av motsvarande kategori som lever påålderdomshem får sin standard höjd. har behandlatpropositionen 121, där det föreslås att kommunerna får ta ut differentieradeavgifter på ålderdomshemmen. I propositionen föreslås ocksä att den del avpensionen som pensionärerna får behåUa som fickpengar ökas från tiU170 kronor beräknat på de pensioner som gällde när propositionen skrevs. Dettaförslag innebär väsenthga förbättringar för flertalet pensionärer som bor påålderdomshem och som där för avgiften får såväl mat som husrum, vård, m. m.Tyvärr verkar det som om vi i vårt Om åtgärder för att ge folkpensionärer möjlighet att behållatelefon och TV efter företagna avgiftshöjningar landförsökt lyfta oss själva i håret , och det får en del lida för nu.Det är dock synd att det är just de grupper som har det sämst stäUt redan förutsom nu drabbas hårdast. Jag konstaterar med tillfredsställelse attherr Enskog inte bestred uppgiften i mitt svar, att genom de återverkningar påden aUmänna prisnivån som höjningarna av avgifterna haft och genom sambandetmeUan den allmänna prisnivåns utveckling och folkpensionens storlek, så fårfolkpensionärerna kompensation för sådana höjningar på samma sätt som för andraprishöjningar. Jag är glad att vi är överens om det. Sedan vih jag bara tiUägga att på förslag avutbildningsministern höjdes den allmänna mottagaravgiften den 1 juU 1971 från45 tUl per kvartal. Varken tiUäggsavgiften för färg-T V eUer densärskilda radioavgiften höjdes vid det tillfäUet. höjdeskvartalsavgiften för telefonabonnemang med i storstadsområdena och 10kronor i övriga delar av landet. Men det är att märka när det gäller den senarehöjningen att kvartalsavgiften då i princip hade legat på oförändrad nivå sedanår 1952, alltså i nära tiugo år. De av nämnda höjningarna innebär 6å i merkostnad , beroende på var I landet man bor. Utvecklingen av det s. k. basbeloppet som hgger tih grundför beräkningen av pensionerna och som fastställs av Kungl. Maj.t för varjemånad på grundval av det allmänna prisläget, varvid som jag tidigareframhålht ändringar i avgifterna vägs in, påverkar direkt storleken av bl. Basbeloppet till början av detta år var . Genom beslutI konsehen faställdes basbeloppet för december tlU ,vilket innebar en höjning med av det belopp som gällde närmastdessförinnan. Denna höjning baseras på det rådande prisläget, vilketpåverkades bl, a. av de höjda telefonavgifterna, och innebär en höjning avfolkpensionen för en ensamstående med . Höjningen avbasbeloppet tUl december i kombination med pensionstillskottet den1 juh innebär att en ensamstående folkpensionär nu har mer 1månaden än i början av detta år. Hen ENSKOG(fp): Jag underströk i mitt första anförande attavgifterna för just telefon och TV har stigit betydligt snabbare än andrapriser. Eftersom just dessa höjiungar inverkar relativt sett hårdare på folkpensionärernasbudget än på andras, drabbar det folkpensionärerna hårdare. De får alltså intekompensation i samma takt som dessa avgifter stiger. Det är också eneftersläpnmg. Avgifterna stiger först, och sedan kommer ökningen av pensionen iefterskott. De som lever enbart på folkpension plus hyresbidrag har redantidigare sin budget så hårt ansträngd att det blir mycket besvärhgt att fådebet och kredit att gå ihop. Det är aUdeles riktigt som kommunikationsministern säger att grundavgiftenför telefon legat stilla . Men den rörUga avgiften församtalsmarkeringar har stigit desto snabbare. Vid den senaste höjningen räcktedet inte med att kvartalsavgiften höjdes med 10 respektive , utanavgiften på samtalsmarkeringarna höjdes från 11 tUl . Förra gången denavgiften höjdes - då var höjningen viU jag minnas att det medförde eninkomstökning på 125 mihoner kronor. Det är alltså mycket stora belopp det helagäller. Ang. servicen vul järnvägsstationer kring veckosluten För att ingen skall kunna gå ifrån den härdiskussionen med den uppfattningen, att man höjer telefonavgiften och andraavgifter bara för höjandets egen skull måste det naturhgtvis tUläggas, attdessa höjningar måste vidtas bl, a, för att man skuhe kunna betala ut de lönersom faststäUts vid förhandlingarna meUan de statsanstäUda och deras motpart.Detta är alltså en ganska enkel sak som vi 1 och för sig inte skall diskuterahär, eftersom den Inte Inryms i den enkla fråga som ställt. Men detbör ändå sägas att vi på något sätt måste se till att de löner som fastställs-vid förhandlingarna och som i första hand kom de lågavlönade tilldel också måste kunna betalas ut. Överläggningen var härmed slutad. § 9 Ang. servicen vid järnvägsstationer kring veckosluten Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara i (vpk) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 390, och anförde: har frågat mig hur jag ser påden försämrade servicen vid vissa järnvägsstationer genom indragning avpersonal kring veckosluten. Den alltmer markerade övergången tiU 5-dagars arbetsveckahar medfört successiva förändringar i efterfrågan på SJ:s tjänster. I stortsett gäller nu att det Inte längre är motiverat att hålla magasin ochexpeditioner öppna för in- och utlämning av il- och fraktgods vare sig lördagareUer sön- och helgdagar. En markant nedgång i resandetrafiken har också skettmellan främst och söndag middag. Helt naturligt söker SJ inom ramenför önskemålet att ändå bibehåUa en rimlig servicenivå så långt möjUgt beredasin personal ledighet kring veckosluten och helgerna. Ansträngningarna i denriktningen har av naturliga skäl måst intensifieras inför den ytterligarearbetstidsförkortning som enligt avtal med personalorganisationerna börjargälla fr. o. m. . HerrBERNDTSON i (vpk): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret. Jag är medveten om att en försämrad ser-vice genom indragning avpersonal vid SJ kring veckosluten är ett faktum på många orter i vårt land. Menlåt mig ge några exempel som bakgrund till min enkla fråga. 2 protokoU 1971. Ang. servicen vid järnvägsstationer kring veckosluten På linjen HultsfredLinköping har bemanningen dragits inkring veckosluten vid flera stationer, bland andra så pass stora som Kisa ochRimforsa, och på hnjen Väster-vik-Linköping, bl. a, vid stationerna , Det lär också finnas planer på hknande åtgärder vid ochÅtvidaberg, Det innebär att resande inte bereds service i fråga omtågtider, platsbihetter och liknande vid stationer, där personahndragning harskett, Väntsalarna stängs, vilket också innebär stora olägenheter för resenärerna.Här är ändå fråga om ett betydande befolkningsunderlag och en ganska betydanderesandefrekvens. En stor del av dem som reser med dessa tåglinjer,exempelvis de som på söndagseftermiddagarna åker vidare från medlinjerna mot eher , tvingas för att få sittplats- ellersovplatsbihett att ringa , Det innebär att man får ringa utanför sitteget riktnummerområde med ökade kostnader som följd. Belastningen avtelefonerna vid är stor. Betydande svårigheter att kommafram föreligger. Därtill kommer att det kan vara svårt att vid ett kort uppehåUvid hinna hämta ut bestäUda biljetter. Det är i de fall som jag har relaterat inte fråga omgodstrafiken utan persontrafiken, där en klar försämring har inträtt. Problemetmed arbetstid och ledighet kan naturhgtvis inte lösas genom en försämradservice för aUmänheten, Här pågår en allvarUg försämring av servicen förbefolkningen i södra och norra , som jag inte tror att manutan vidare kan acceptera. Man måste ifrågasätta om detta är ett inslag I enmedveten avrustningspohtik i fråga om järnvägstrafiken. Det är naturUgtvis inte alls så som herrBerndtson i anför i slutet av sitt inlägg, nämligen att det härskulle vara fråga om någon medveten försämring av servicen. Äv och till i diskussionerna när det gäller statensjärnvägars verksamhet återkommer detta påstående om att man på ohka vägar medvetetskuUe försöka försämra servicen och att man skulle använda de mest underhga ochraffinerade sätt för att göra det. Det är naturhgtvis alldeles fel och detmåste klart slås fast i vid ett sådant här tillfäUe att sådanabeskyllningar är både felaktiga och dessutom helt orättvisa. Men tih frågan och svaret på fråga. Ja,man kan naturligtvis som jag sade tUl i för en stund sedan-ha den uppfattningen och leva med den önskan att servicen på SJ:s aUajärnvägsanstalter skall bli vad den har varit och detta även omtrafiken minskar och går ned på ett sätt som egentUgen mte i någon utsträckningalls motiverar en oförändrad service. Å andra sidan är detta naturhgtvis enmycket svår balansgång både för företaget och i vissa faU även för deorganisationer eUer företagare som skaU leva med den nya bUd som SJ har attleva med. Jag vet emeUertid att organisationerna för de företagare som i förstahand kan väntas bh berörda av de ändrade tiderna för öppethållande förgodsexpediering har informerats brevledes om förändringen. Det gjordes redan isomras och då påpekades också att kunderna har möjUghet att träffaöverenskommelse med SJ om utläm- nhig lördagarav angeläget ilgods på stationer, där personal ändå finns I tjänst för andraarbetsuppgifter. För sändningar som måste lämnas in eUer som måstevara tillgängUga på bestämmelsestationen sådana dagar finns i övrigt i mångarelationer möjUghet tUl s,k, expressgodsbefordran. Jag tror således att SJ inom ramen för de direktivföretaget har att arbeta med och inom ramen för sina försök att håha ennågorlunda rättvis och rimlig balans mellan Intäkter och utgifter gör aUt vadman kan begära, I ett sådant läge tror jag att vi kan vara överens om att deåtgärder som SJ -vidtar vidtas med den fasta föresatsen att man vidvarje tillfälle skaU ge den bästa tänkbara service. Jag återkommer ännu en gångmed att konstatera att även SJ har att anpassa sina ÖppethåUandetlder så kan bereda sin personal den ledighet som de med all rätt också kan ställaanspråk på -vid . Detsamma gäUer den arbetstidsförkortning som skallträda 1 kraft . Ang. servicen vid jämvägsstationer kring veckosluten HerrBERNDTSON i (vpk): Det är naturligtvis bra, om det inte är ettinslag i en medveten försämring för resenärerna, men faktum är att verkningarnaändå blir desamma. Genom sämre service blir det färre resenärer, då är snartcirkeln sluten och man kommer fram tlU att det bUr svårt att upprätthåUanuvarande service på dessa linjer. Jag -vill också påpeka att det här är fråga om ettförhållandevis stort befolkningsunderlag. Om enbart Kisa kommunblock berörs, ärdet meUan 10 000 och 11 000 invånare. Ett tåg kanInnehålla hundratals resenärer, varav flera skaU fortsätta vidare frånLinköping, Här kan man inte tala om att det är de resande som överger SJ, såsomkommunikationsministern sade i ett tidigare svar, utan att det är SJ somöverger de resande i fråga om deras anspråk på service. Man får intebagatelUsera de problem som uppstår i dessa bygder utan man måste medvetetsatsa på att upprätthåUa en god trafikservice. Det är möjligt att göra med enriktig inriktning, även om personalens anspråk på ledighet också måste beaktas.Jag tror inte att det är genom att försämra servicen för resenärerna man skalllösa personalproblemen. Jag kan inte uppfatta kommunikationsministern somsärskilt benägen att försöka stoppa denna UtveckUng men jag hoppas i alla fallatt påpekandet av dessa problem leder till en omprövning, så att vi inte fåruppleva en fortsatt försämring för stora delar av vårt land. Överläggningen var härmed slutad. Kammaren beslöt uppskjutabesvarandet av återstående enkla frågor tUl dess de på föredragningsUstanupptagna InterpeUationerna besvarats. Ang. förhandlingarna mellan och EEC § 10Meddelande ang. allmänpolitisk debatt och finansdebatt vid riksdag Vid vårsessionen 1972 kommer att anordnas en aUmänpoUtiskdebatt och en finansdebatt i anslutning till finansutskottets betänkande överfinansplanen. Debatterna tar sin början . förhandlingarna mellan och EEC Herr statsministern erhöUordet för att besvara () framstäUdainterpellation, nr 194, och anförde: har frågat om jag vill redogöraför regeringens syn på läget i förhandlingarna meUan och EEC, närministerrådet fastställt mandat för kommissionens förhandlingar med . Vid vårriksdagens utrikes- och handelspolitiska debatt den31 mars redogjorde regeringen för läget I förhandlingarna meUan och EEC.Regeringen framhöU vid det tUlfället att traditioneUafrlhandels-pohtlk och hänsynen till för vår ekonomi grundläggande fakta Innebäratt vårt intresse är stort att inom ramen för en fast neutraUtetspoUtik aktivtdelta i internationeUt ekonomiskt samarbete i syfte att avskaffa tuUar ochandra handelshinder. Vi framhöll också att vi såg vårt deltagande i detvästeuropeiska samarbetet som ett steg på vägen mot globalafrUiandelslösnlngar. Regeringen redogjorde också utförUgt för motiven ochbakgrunden tlU att vi kommit tiU slutsatsen att ett svenskt medlemskap iGemenskapen Inte kunde förenas med vår önskan att också fortsättningsvis föraen fast neutraUtetspoUtik. Denna ståndpunkt vann stöd av en överväldigandemajoritet i . Regeringens ställningstagande var en direkt föhd avutveckUngen inom EEC. Vad som därefter inträffat har bestyrkt vår uppfattningatt det var klokt att ge besked . har vikunnat konstatera att de utrikespolitiska motiven för samarbetet trätt alltstarkare i förgrunden.