prot · FU0997 · 1971-12-31 00:00:00 — Tyvärr är det emellertid inte så i den praktiska verkhgheten, att manväxlar om arbetskraften och kapitalet från det ena området tiU det andra somman vänder på en femöring. Har bestämt sig för ett bostadsprogram på100 000 lägenheter och sätter in det med den säsongsaspekt som vi anser attigångsättningen skaU innebära, så ändrar man inte på denna väldiga Investeringunder året och det drar t, o. m. över därpå Innan man kan göra någonegentlig förändring i framgångstakten. Är det så att landstingen startar sinastora sjukhusbyggen det kan vara fråga om investeringar som tar både två ochtre och har man Inte heller där någon variabel i fråga om arbetskraftoch kapital. Det har man inte heller på skolbyggnadssidan. Överhuvud taget är det här trögrörlig verksamhet som man arbetar med. Och därför ärdet väl inte alldeles överraskande om både jag och finansutskottet uppmanar desvenska företagama att ta chansen , innan vi tvingas att abonnera påarbetskraften för andra ändamål. Det är inte så lätt att göra den ledig ochfri, när man från näringslivets sida ropar: viU vi ha den! Sedan hade jag ännusvårare att följa när han kom in på jämförelsen medStatsföretag, Han säger: Varför uppmanar man inte Statsföretag att expanderaoch öka sina investeringar, när man uppmanar andra att göra det justnu? Ja, det är inget tvivel om att Statsföretag gör 100 vad man kan. Statsföretags investeringar kommer att expandera uppgick de tih htet drygt500 miljoner och kommer de att gå Nr 97 upp till 600 miljoner. Jagmenar att en ökning på är en Ocheftersom det för många nog är en ganska ny uppgift vill jag ocksåupplysa om att den aktivitet som är på gång i den svenska industrininte är så dåhg som man kanske ibland viU göra Ekonomisk debatt gällande I dystraögonbUck, Jag har här dels en artikel ur tidskriften , dels enrapport som skrivits inom administrationen, och båda pekar åt samma hålloch redovisar samma resultat så när som på någon enda procent. Jagskall, fru talman, inte bli alltför utförlig när jag redovisar vad som ståri dessa aktstycken, även om det är ganska Uppgiftemavisar att vi har haft en uppgång I antalet sysselsatta, så att vi nu har 65000 fler människor 1 arbete än under den exceptioneUa högkonjunkturen för ettår sedan. Vidare har vi nu en produktion av elkraft som hgger högreän och man producerar ju inte elkraft på lager utan därföratt konsumenterna efterfrågar den. Om jag sedan ser på siffroma på kostnademapå påbörjade byggnadsföretag så finner jag att vi under de tre första månademai år har haft en aktivitet inom det industriella byggandet som Ugger cirka 40procent högre än , Anmaningama tiUindustrin har aUtså inte falUt helt på hälleberget. Det råder aktivitet på dethållet. Däremot har vi skurit ned bostadsbyggandet och en del offenthgtbyggande, bl, a. för att skapa det utrymme för den industriella expansionen somvi är ute efter. Sedanär det klart att detta i sista hand är en fråga om vilken likviditet företagenhar, och där är företagen sannerhgen Inte skuma över en kam. Det finns även företag som har det besvärligt att expandera på grand av penningbekymmer,och det finns andra som har goda möjhgheter att expandera därför att de intehar några sådana bekymmer. Om jag försöker avläsa utvecklingen av företagensmöjligheter att avsätta pengar efter inlåningen I affärsbankerna, vilket ärett uttryck för den svenska industrins kollektiva Ukviditet, så finner jag attdet ser ganska hyggligt ut när det gäller Ukviditeten för den svenskaindustrin. StatsföretagsUkviditet är kanske inte särskilt lysande. Man har där i sin verksamhet någragoda företag men dras med en del svårigheter i andra. Men om jag ser på detprogram som Statsföretag skah föha, så finner jag att är i gång med enganska kraftig expansion, bl. a, i bruk i HaUand, där man går in i ettsamarbete med andra intressen. Vidare finns det ett förslag omkapitalförstärkning för , som fullt utbyggt kommer attbetyda en investeringssumma på ca 400 mihoner kronor. Dessutom skah dennakammare när det gäller Uddevallavarvet fatta beslut, som kommer att Innebäraicke förakthga investeringsökningar. Jag tycker därför inte att man iStatsföretag behöver gå omkring och be om ursäkt för att man Inte ärInvesterings-benägen, Mendet är nu en sak. En annan sak är om företagets ordförande och verkstäUande direktör säger: Vi är tvingade att Iaktta sparsamhet det är bra om de säger det och vi måste underkasta oss vissa restriktioner även när det gäller önskemål som man kanske på vissa håll anser att vi skuUe jOi tillmötesgå.Jag finner Inte något uppseendeväckande I handlingssättet i Statsföretag och ärdärför litet överraskad och förvånad över anmärkning i detfallet. Jordbruket lever på rost och röta, sade sedan tycker jag är Utet överdrifter. Men på sätt och vis får väl både herrFälldin och jag I så fall ta ansvaret för det, eftersom vi som riksdagsmän och jag bl. a, som ledamot av regeringen har träffat uppgörelser medjordbrakarna. För min del har jag gjort det under nästan så tUlbakasom jag minns. De uppgörelserna har träffats i vanlig förhand-hngsmässlgordning och måste därför betraktas som ett uttryck för att man påjordbrakarsidan har ansett dem så pass tiUfredsstäUande att man har kunnatacceptera dem. Jag vill inte underkänna jordbmkama som förhandlade, och jagvill inte underkänna som riksdagsman då han fällt sitt votumtUl förmån för uppgörelsen, Föhakthgen är väl det där att jordbruket lever pårost och röta väsenthga överdrifter. Vad sedan sade när det gäller svårigheterna förindustrin att rekrytera personal och när han tog upp vårt utbUdningsproblem ochvårt ungdomsproblem var så bra sagt att det var som om jag skulle ha sagt detsjälv. Och jag har faktiskt sagt ungefär detsamma i åtskilhga föredrag underden . Det här är ett problem som vi måste ha vår uppmärksamhetriktad på, och är vi alla överens om det, så kommer det väl att hända något påområdet, förestäUer jag mig. Kommunerna måste visa återhållsamhet, staten måste visaåterhållsamhet, sägs det då och då i ögonbhck när de sunda vätskorna får kommatill sin rätt. Jag läste en av vad yttrade om den sakenpå ett möte för htet sedan. Det måste fägna en gammal sparsam finansministeratt en av ledande män talar om återhållsamhet. börjarmed att säga att finansministern är dyster. Det är ju en variation på konfekten de flesta tycker att jag är fasUgt optimistisk. Sanningen ligger välnågonstans där mitt emellan, och det är ju ingen dåhg kompromiss. Vidare sägerDahlén: Här talas om att man skall höja bambldragen med , och detkostar 180 mUjoner kronor, och klipper man tlU med , så kostar det enhalv mihard. Här har diskuterats vårdnadsbidrag tyvärr är det ju parti som är en av drivkrafterna på det området med per bamupp till sjuårsåldern. Det kommer att kosta 350 mUjoner kronor. Sedan har mantalat om sänkning av pensionsåldern från 67 tih - det är bröder som står för det och det kostar 600 mihoner kronor. Ochlägger man sedan tiU kostnadema för ATP och kommunala bostadstillägg betyderden reformen, enUgt egen beskrivning som jag har direkt frånkäUan, 1 150 mUjoner i kostnadsökning. SkaU man också ha en allmänsysselsättningsförsäkring kostar det meUan 300 och 400 miljoner, och sedan är detandra reformer som väntar: det är tandvårdsförsäkring, det är upprustning avarbetsmiljön, det är höjning av pensionärernas standard. finns detandra områden som kräver mera pengar: utbildning, forskning, vägväsende, sjuk-och hälsovård, daghem, lekskolor och internationeUt bistånd. Efter alltdetta samlar ihop sig och skickar -via ohka media ut tUl ossallesammans: "Partierna måste gemensamt känna ansvaret för att inte stäUaut löften om reformer som är uppenbart omöjUga att genomföra under de närmasteåren," Tänk om aUa de här kloka synpunkterna höll också i en valrörelse så mycket enklare det skulle vara att diskutera ekonomi med ochövriga representanter för den borgerliga oppositionen då. Man skulle kunna utveckla detta ytterligare. Var och ensom har haft vänhgheten att sitta kvar i bänken under det här långa anförandethar ju ändå inte kunnat undgå att under den gångna lägga märke tillvar spenderbyxoma finns någonstans bland de ohka partierna. Jag och minapartivänner har ju fått slåss för att finanspolitiken inte skulle försämras,för att försöka hejda aUa överbuden på oUka områden. Vi har väl på det helataget lyckats ganska hyggligt med ett par undantag. Men det intressanta är ju,att när vi misslyckas med aUa goda föresatser, som även oppositionen IallvarUga ögonblick ansluter sig tih, när vi misslyckas med att håUa Igen ochett eller annat överbud bUr beslut då är det ingen hejd på glädjeyttringarnai den borgerhga pressen. Då har regeringen blivit desavuerad, då har regeringenfått på skallen av oppositionen se så dålig regering vi håller oss med! kan ni säga; Vi svarar inte för den borgerliga pressensjoumahster. Formellt gör ni väl inte det. Och det kan ju tänkas att man därhåller sig med journalister som är så ovetande om ekonomiskt allvarliga tingatt de över huvud taget inte vet vad de skriver. Men man kan ändå inte, om man viU vara logisk och konsekvent, ställa upp hela den härdiskussionen om farorna för vår ekonomi, farorna för skattehöjningarna, defaror som hgger I att Inte ta hänsyn tUl att man måste betala vad man önskargöra, och sedan utbrista i glädjerop och glädjeyttringar om man på någon punktlyckas desavuera sig själv, vilket man gör när man vinner över regeringen i enbudgetfråga. slutade sitt anförande med att ge , som jag tyckte, mycket välbefogad reprimand, när han kritiskt granskadeherr uppfattningar om skattepolitiken och skattesystemet. Om herrFälldins gentlemannainstinkter inte hindrat honom borde han kanske ha tagit medkammarens värderade andre vice talman I den här kritiken, ty när fra talmannenkritiserar skatterna har man aldrig någon känsla av att det skulle finnas någotmedansvar från och sida för den skattereform som viför närvarande tillämpar. Jag kommer sedan, fru talman, över till . Jagär ledsen för att klockan går så fort, men det här är ju sista möjligheten attyttra sig för en i fråga om anföranden hårt håUen finansminister under dennariksdagssesslon, och jag skall I fortsättningen försöka vara så blygsam sommöjligt. Hen bötiade med att säga: Felen i det förflutna harnaturhgtvis varit många - det har varit för htet tih bamfamihema, man har inteorkat med vårdnadsbidragen, inte skattelindringen till folkpensionärema; som ifolkpartiets altemativ. Då måste jag fråga - hur enkelt, banalt och barnshgt detän låter: Hur skah det där genomföras när man inte har kurage att anvisa någonfinansiering? Ni har ju snällt och beskedligt följt med mig när jag på regeringensvägnar lagt fram mina skatteförslag. Ni har aldrig bjudit över i fråga omskattehöjningar, men ni har varit otrohgt flitiga att bjuda över påreformsidan. har ni kanske sagt att "om man inte kangöra det med en gång så kan det göras längre fram" och "om man baraför en annan politik" dessa mystiska begrepp så skaU aUa himmelenshåvor falla över oss och det skall finnas utrymme för att göra aUt vad viönskar. Och en stabihseringskonferens skuUe ha gjort underverk, omjag fattade rätt. Jag har sagt det tidigare, och jag viU säga det nu: Detfinns inte och har inte funnits förutsättningar för en stabihseringskonferenssom skulle ha gjvit någon annan utveckling på det ekonomiska området eller påavtalsområdet än den vi upplever . Jag har i all blygsamhet och i störstaanonymitet orienterat mig åt det håUet, Jag har t, o, m, fört ihop represent,nterför de fackhga organisationernas ledningar för att diskutera dessa möjlighetermed dem. Men de har vägrat helt enkelt därför att de inte har varit mogna fören sådan diskussion. Kan Inte de direkt berörda parterna, som ju ändå bordehgga htet närmare varandra, komma överens om ett gemensamt utspel, vad skulledet då kunna ge om vi pohtiska motståndare komplicerade debatten? Detta ärnågonting som man vinkar med därför att det kan låta bra för människor somgodtroget säger: Men skall inte partema kunna resonera ihop sig? I den kalla,krassa och hårda verkhghet vi lever har det inte funnits något somhelst utrymme för en sådan här aktivitet. talade om det generella släppet avinvesteringsfonderna. Jag har redan berört saken och skall självfallet inteupprepa mig. Hen tar också upp en ny fråga, nämligen planeringen i densvenska ekonomin. Han vill ha perspektivplaner av "medelfristiglängd", vad han nu lägger in i detta uttryck. Det skulle då innebära skuUe få en på förhand prioriterad reformverksamhet. Jag tar det med mångareservationer, fru talman, för jag vet att det inte finns något objektivtbegrepp om vad som är den riktiga prioriteringen. Här kommer ohka intressen in medall den subjektivitet som besjälar de olika intressena, vilket blir avgörandeför hur prioriteringen kommer att utformas. Eftersom det är så många skildauppfattningar, ser jag mgen möjlighet att komma fram till någonting som Innebärhållbara fem-, sex-eller tioårsplaner, såvlda man inte utgår från att vi dåskulle ha en annan ekonorru än den nuvarande I vårt land. Man kan göra det i detotahtära statema, där man tar ifrån löntagama rätten att själva ha enuppfattning om vad deras inmarsch i ekonomin skall Innebära, Man kan göra det ien ekonomi, där allting är reglerat ifrån botten. Där håUer femårsplanema medvissa reservationer. Men i en marknadsekonomi och i en ekonomi beroende av enomvärld, som Inte bryr sig ett dugg om våra planer men som ändå är avgörandeför hur vi måste anpassa vår ekonomi, kommer all sådan här planering att varabehäftad med utomordenthga bristfäUigheter, så stora bristfäUigheter att mankan ifrågasätta om det över huvud taget finns något som helst rimhgt motiv attsyssla med den. Jag måste såsom finansminister ibland värja mig emot lägger in alltför mycket av växlar . Vi har växlar på försvaretsområde och på folkpensionernas område. Vi har naturligtvis den växel som alltidhgger I att staten som en stor arbetsgivare skall föha med i en Nr 97 löneutveckling som har sin speciella karaktär. Det som sedan bhr över är , . inte så förskräckhgt mycket att vinka på, men det har gmt oss 97; 1071 möjUghetertill ett fortsatt inte förakthgt reformarbete. Jag räknar med -------- att detinte nu skah behöva bh ett reformstopp, utan att vi skah kunna Ekonomiskdebatt fortsätta den verksamheten också . Hur kan man tro att man skulle kunna göra prioriteringarsom omfattas av alla? Några anser att väginvesteringarna är det absolutviktigaste . Andra anser att bostadsinvesteringarna är det viktigaste, attindustriinvesteringarna är det viktigaste, att en och annan socialreform ärdet viktigaste, att familjepohtlken är det viktigaste, att vårdnadsbidraget ärdet viktigaste eller att en förbättring för pensionärerna är det viktigaste.Det finns naturhgvis en grupp bakom , som säger att allt det där ärsekundärfrågor i förhållande tlU önskan att få en skattesänkning över helahnjen med en speciell tyngd på dem som han tycker är hårdast drabbade, dvs. Det är för dem det allra viktigaste. Alla de här uppfattningarna kan man ha, men att samla demi en gemensam prioritering hgger inte inom det möjhgas gräns. Jag skall inte använda några enkla debattknep, fastän jaghar märkt att hen gör det . Jag skaU inte fråga: Menar vi skah in i en reglerad ekonomi? Jag skall inte säga det, eftersom jaginte tror att menar detta. Men jag ser för min egen syn klart ochbestämt, att skall man lyckas med prioriteringen på lång sikt och göra anspråkpå att den skall följas upp och hållas, då kommer som ett brev på postenslutsatsen att detta endast är möjligt i en väsentligt hårdare reglerad ekonomiän vår marknadsekonomi. Hur skall vi ha det ? frågar ochvill ha besked av finansministern. Ja, det är möjligt att han vänder sig tillstatsmlnistem på den punkten. På denna framtid kan väl ingen ställa ut någraväxlar. Jag kan bara trösta med att närmare bestämt39 år har det parti som jag företräder svarat för ledningen avsamhällsarbetet i det här landet. Under den tiden har det skett en enormutveckling Industriellt och även i alla andra avseenden: kultureUt,reformmässigt, standardmässigt. VI kommer att fortsätta i precis den stilenäven framöver så långt våra krafter räcker. Då och då faller folkpartisterna för frestelsen att drivadenna skräckpropaganda, där de målar upp socialistiska perspektiv och frågar;Skall man socialisera det eller det, eller skaU man inte göra det? Vad som görherr speciellt uppskrämd är att han i Tiden läser om våra unga sociahstersom i den fria debatt som vi kostar på oss i vårt parti får framföra sinasynpunkter alldeles obehindrat, eller att han läser någon ledare ellerunderledare i . Han är då beredd att säga, om det nu passar hanssocialistiska skrämseltaktik: "Det här är det socialdemokratiska partietsuppfattning. Hur skall det gå?" Vi upplever det här intermittent. var en mästarepå det och bötian . Jag minns en debatt där han allvarligt frågade den socialdemokratiske debattmotståndaren, som vid det tillfället var min företrädare , om vi skuUe soclaUsera 105 4* protokoU 1971. Ekonomisk debatt Om åtgärder för att stimulera produktionoch sysselsättning rakstugoma.Han hade en god kumpan i , som brakade undra: Hur långt skalldet socialistiska tåget gå? Stannar det i Södertähe, eller går det tiU ? Ja, man levde på den där skrämselpropagandan och fångadein en del röster. Men man orkar Inte hänga i så värst länge, och jag äralldeles övertygad om att också den här specifika konjunkturen kommer att gåöver. Jag är alldeles övertygad om att det bUr svårare för att i detlånga loppet hitta skrämselargument mot det parti jag företräder och desspolitik. Jag ber om ursäkt, fru talman, att jag haråterkommit tlU . Jag borde kanske inte göra det, eftersom han ju intelängre tUlhör den här kammaren och inte har möjhghet att ge den rephk som hanannars med absolut säkerhet skulle ha begärt för länge sedan. Men fru talmannenåberopade honom själv vid några tlUfäUen. Hon åberopade honom och honåberopade också professor , professor och en hene somheter Rappaport - som väl inte är någon ny ekonom, men som just under desenaste veckoma har exponerat sig i - tlU stöd för den kritiksom hon ansåg att hon borde framföra. Jag tar nu rätt lätt på allt det här. sedaninbjöd jag åtta nationalekonomiska professorer att skriva var sin uppsats omrecept mot inflationen. Naturligtvis fick jag åtta ohka recept. Avsikten varväl egenthgen bara att presentera problemen för mig, och sedan lade man medstor förtröstan värderingarna och sammanfattningarna i finansminlstems händer.Nu kan det sägas att det var dåhga värderingar och dåhga sammanfattningar, menjag tror inte att man kan åberopa uttalanden av fyra eller femnationalekonomiska experter och därur dra rikthnjer för den ekonomiska politikeni framtiden. Det här är inte så illa menat som det låter. Experterna ärvärdefuUa därför att de berikar debatten och diskussionen, men de har iallmänhet ett fel, nämligen att de har htet dåhg kontakt med den tristaverklighet som finns utanför deras lärosalar och deras studerkammare. Jag har fått uppmaningar att svara på frågor om EEC, menför att jag inte skaU ge rrug in alltför långt i de frågoma skall jag kanskeockså uppfylla det löfte som jag gav i början, nämligen att svara på enmterpellation som har framstäUt. Den har med konjunkturläget attgöra, och mycket av vad jag redan har sagt är faktiskt ett svar påInterpeUationen. 1 interpellationssvaret jag drar mig för att repetera aUt återkommer jag tiU att det är svårt att bedöma utveckhngen i den Inhemskaekonomin utifrån den aUdeles specieUa situation som vi lever i just nu.Avgörande för vilka ekonomiska politiska åtgärder som skall vidtas för att viskaU komma tlU rätta med problemen det är det har frågat efter bhr bedömningarna som man gör av den ekonomiska iitvecklingen och , Vi har, så långt det hgger inom vårförmåga, försökt redovisa detta i kompletteringspropositionen, Föhaktligen harjag mte kunnat göra annat än hänvisa hen till den urkunden. Lättnaderna i den ekonomiska pohtiken har främst avsettkredltpoliti-ken, men även finanspohtiken ochde Som jag tidigare mycket ambitiöst har försökt klara ut kommersjälvfallet de lättnaderna att genomföras precis i den takt som vi vågarbedöma lämpUg, Men om situationen inte ger möjligheter tiU lättnader kommer deinte att genomföras det är så enkelt som det är sagt. har visserligen fått svar på sininterpeUation, men han bör kanske också ha något svar pä en del frågor som hanstäUde i sitt inlägg. Delvis har jag svarat honom när jag hjälptefinansutskottets ordförande ja, han behövde ingen hjälp, utan jag kanuttrycka det så att jag delvis svarat när jag försökte kompletteravad anförde i fråga om resursernas disposition för en eventueUkommande investeringsökning inom industrin. Hen tar upp frågan om de anstäUda i den offentligaverksamheten, anför en del siffror ur långtidsutredningen och frågar, om viöver huvud taget kan fortsätta med den här expansionen. Ja, hen , detfinns egenthgen bara ett kriterium som säger hur länge vi kan fortsätta. Jagkommer tillbaka tiU våra möjhgheter att bytesbalansmässigt ochhandelsbalansmässigt hävda oss ute i världen. Men självfallet kan man inte sedet här problemet så enkelt att man målar upp några specifikt avskräckandeframtidsvyer i och med att man talar om att det sker en överflyttning från denmer produktionsbetonade industrin tih den mer tjänstebetonade verksamheten. Såär det sannerligen inte! Tekniken går framåt. Vi har en produktivitet i vårtland som endast slås av det stora landet i väster. Det betyder att det ständigtpågår en teknisk och forskningsmässig utveckling i vårt land, som gör att vikan producera vår volym av varor med färre arbetare och någonstans skah desom bUr över ta vägen. stiger vår standard, och i denna stegradestandard ställs anspråk på nya tiänster från samhäUets sida. Hela denna omflyttning på arbetar- och tjänstemannasidanär inte något väne problem än vad det behöver vara, så länge man klararkonkurrensen med omvärlden och utrikeshandelsbalansen. Det är då en merasekundär fråga i vad män dessa båda sektorer förändrar sig i förhållande tillvarandra, Medahen har en frånsida, säger , Frånsidan pådenna medalj om det nu var för medborgerlig förtjänst eller något annat skulle vara de konsekvenser som vi nu utläser bl, a, I oron på arbetsmarknaden,SkaU vi trösta oss, hen , med att medahen har en sådan frånsida i allaländer? Man finner orohgheterna i praktiskt taget varje land, om man besvärarsig med att se sig omkring ute i världen. Man kan möjhgen, som jag sagt iinterpellationssvaret , konstatera att orollghetema i det långaloppet ändå varit relativt sett mindre hos oss än i omvärlden. Med hänsyn till kammarens ledamöters behov av att ävenstärka sig med en bit mat kan jag inte ta upp varje detah i inläggen, även omnaturUgtvis många av mina politiska motdebattörer kommer att säga: Varför fickjag inte svar på det och på det? Men det vore kanske htet oförsiktigt om jaginte ett ögonbhck försökte i aU hast repetera en del av den kritik som kommitfrån annat håll än partUedarhåll Ekonomisk debatt Om åtgärder för att stimulera produktionoch sysselsättning Jag skall bötia med . Hur bhr det med EEC? sägerhen , och det har frågats också från andra håU. Någon hade en sådandramatisk beskrivning på detta problem att man efterlyste en finansministermed utspänt bröst som helst gick omkring och förklarade; , mina vänner, finnsdet sannerhgen inget annat att vänta på, utan framåt marsch med friska tag raktin i EEC! Men det går till på det här sättet det är htet genantatt behöva tala om det, man borde kunna räkna ut det ändå. I denna aUvarhgafråga förekommer det ständigt mycket noggranna och innehållsrika överläggningaroch beredningar inom regeringen. Där sker föredragning från den expertisregeringen har till sitt förfogande. Jag försäkrar att under denna vår kan manräkna tiU åtminstone sex, sju stycken sådana officieUa överläggningar, därsamtUga regeringens ledamöter har varit närvarande. Där ger vederbörande statsråd sm uppfattning tih känna.