prot · FU0973 · 1971-12-31 00:00:00 — Inga som helsttekniska hjälpmedel kan hjälpa en dövstum eller heldöv att höra och därmed tadel av ett TV-program, såvida inte programmet tolkas med åtbördsspråk ellertextremsa. Önskemål i det avseendet har med styrka framförts vid samtal som jaghaft med döva. De döva konstaterar att de, Uksom övriga TV-tittare, betalar sinTV-licens men icke får full valuta av de program som TV bjuder. De dövstumma och heldöva är ingen stor grupp i det svenskafolkhemmet. De utgör ca 10 000, varav ca 7 000 är barndomsdöva, dvs. föddadöva, och ca 3 000 "dövblivna". Denna grupp får absolut inte glömmasbort. De lever ett isolerat Uv i sin tysta värld. Kan vi hjälpa dem att i ringamån bryta deras isolering genom att TV-programmen förses med textremsor för deprogram som lämpar sig härför är detta helt enkelt vår pUkt och skyldighet irättvisans och soUdaritetens samhälle. Jag hoppas, herr talman,! att ledningen för Radioi fortsättningen i större utsträckning jän vad som sker bereder möjligheterför döva och hörselskadade att ta del av de program som sänds i radio och TVoch därmed även hjälpa dem att bryta isoleringen. I detta anförande instämde i Bäckmora (c). Hen i (s): Syftet med motionen 801 har varit attpåskynda decentraliseringen av verksamhet. Eftersom det ärtelevisionen som får utökad sändningstid sammanlagt har vi motionärer begärt att TV-expansionen ibetydande omfattning skall förläggas till . Utskottet har tyvärr avstyrkt vårt konkreta yrkande påen decentralisering av TV:s verksamhet. Vi motionärer menar att en ökning av andelen regionaltproducerade TV-program skuUe ligga i Unje med det aUmänpolitiska önskemålet attutlokalisera statlig verksamhet från . Vi har dessutom pekat på deindirekta och som vi tror mycket väsentliga lokaliseringspolitiskaeffekterna av att dominans i TV-programmen minskas. TV är detmassmedium som starkast påverkar opinionen, och vi tror att det Ugger ett värdei att man mer än hittiUs bjuder på program som producerats av . dominerar alltför mycketnyhetsförmedling, kulturUv och andra samhälls-aktiviteter i vårt land, och tiUdet bidrar faktiskt centraliseringen av TV:s programproduktion en hel del. Manmåste beklaga att utskottet inte har brytt sig om att ta upp dessa, som vitycker, väsentliga resonemang. Inte heller utskottets ordförande, , hade något att säga om kravet på en decentraUsering av SverigesRadios verksamhet. Den slappa skrivning som utskottet har presterat i den härfrågan kan bara glädja centraUseringsivrare i det stora på pekar på en målsättning om att omkring en fjärdedel avprogramproduktionen skall ske regionalt. efteråt konstaterar utskottet att denna mycketblygsamma målsättning inte uppnåtts. Det är ganska anmärkningsvärt eftersom juSveriges Radios programverksamhet har expanderat snabbt under dessa fem år.Under den utbyggnaden borde det ha varit lätt att decentraliseraprogramproduktionen. Att önskemål om en decentralisering inteuppfyllts måste bero på att den goda viljan saknats på en del håll. Försök attutlokalisera annan statlig verksamhet från tyder ju på att det finnsbehov av en stark poUtisk styrning för att det skaU bli några verkligaresultat. Jag tillåter mig tvivla pä att de som planerarlokaliseringen av expansion låter sig bevekasav utskottets föga energiska konstaterande att målsättningen aUtjämtär aktuell. Decentraliseringen av programproduktionborde vara en fråga om konkreta åtgärder och inte bara ett ämne för aUmännadeklarationer. Det vore därför värdefullt om utskottets ordförande herrMattsson i Lane-Herrestad här kunde göra ett litet mer precist och positivtställningstagande i den decentraUseringsfråga vi aktualiserat i motionen 801. I detta anförande instämde herrar i ,, och i (samtUga s). HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c) kort genmäle: Omdömet att det är en slapp skrivning må herrEricson i uttala, om han finner det vara den lämpliga karakteristiken. beslut ingår att en fjärdedel av programproduktionenskall ske regionalt. När vi säger att det målet ännu inte har uppnåtts men attdet är aktuellt, har vi därmed menat att det givetvis gäller att uppnå målet såsnart som möjUgt. skall man emellertid komma ihåg när man talar om detbehov av en decentraUsering som föreUgger att har startats ochatt det där i viss mån förekommer program som är producerade ute i distrikten.Att av programmen skall produceras i och 50 procentanskaffas på annat sätt är emeUertid ett led i strävandena att fådecentraliserade program. Målet att en fjärdedel av programmen skall vararegionala skall vi först uppnå, men jag delar helt den meningen att enytterUgare decentralisering av programmen är önskvärd. Även om en decentraUseringär dyrare får detta inte hindra oss i vår strävan att åstadkomma endecentraUserad programutgivning. Jag vill inte påstå att det här är något slappt, någotlikgUtigt ställningstagande av utskottet. Vårt uttalande att det är aktuelltatt försöka få en fjärdedel av programproduktionen regional har en klar adresstill ledningen för . Det är något som är aktuellt att beakta fördem som har ansvaret härvidlag. i (s) kort genmäle; Utskottets ordförandesäger här att en decentralisering är dyrare, men han förordar den ändå. Detbeskedet tackar jag för. Jag hoppas att den tolkning som utskottets ordförandegör av utskottets skrivning, nämligen att man i själva verket har velattillstyrka motionen i varje fall vad som är dess syfte skall gå fram tilldem som har att omsätta lokaliseringsbesluten i verkligheten. Med anledning av det allra senaste lilla meningsskiftetbör det kanske tUläggas att det ibland av formella skäl kan vara nödvändigt förett utskott att avstyrka en motion med vars syfte man i själva verketsympatiserar. Efter i Lane-Herrestad deklaration tror jag attvi har fått ett alldeles klart uttryck för en säkerligen enhällig mening inomkulturutskottet om decentraliseringens betydelse vid den fortsatta utbyggnadeninom . Om jag hade haft tiUfälle att närvara vid justeringen avdetta betänkande hade jag för min del gärna sett en något klarare och hårdareskrivning på den här punkten. Jag var helt instäUd på att utskottet välvUligtskulle behandla motionen 801. I den mån utskottets fåordighet har kunnatframkalla några missförstånd borde väl dessa ändå vara undanröjda efter denärade utskottsordförandens förklaring. I den tidigare debatten med anledning av kulturutskottetsbetänkande har moderata samUngspartiets ledare tillåtit sig antyda attutskottet i själva verket skulle stå närmare honom än utbildningsministern i bedömningen av finansieringsfrågorna inom . naturligtvisett totalt ogrundat påstående, som på intet sätt kan beläggas i den text somhär föreUgger. Utöver vad som redan har bUvit sagt om finansieringsfrågorna kandet kanske tilläggas, att utskottet under sin behandling av ärendet blivitpåmint om att utvecklingen på Ucensområdet ingalunda varit särskiltanmärkningsvärd i relation till den allmänna prisutvecklingen i samhället. Detär väl ändå ingen som föreställer sig priset på licenser av just det här slagetför evig tid skall ligga fast när alla andra kostnader stiger. Efter dekompletterande upplysningar som lämnats här förefaller det att finnasännu mindre skäl till en panikartad bedömning av finansieringsfrågorna vare sigpå kort eller lång sikt, även om utskottet är helt enigt omangelägenheten av en hård och konsekvent rationaliseringspolitik inom SverigesRadio. Jag skuUe vilja beteckna inlägg idagens debatt som det kanske intressantaste, framför allt därför att det var enideologisk uppvisning av en typ som vi inte är så vana vid. en påtaglig defaitism i fråga om utveckUngen inom dagspressen.Hon räknar nyktert med att marknadskrafternas fria spel skall leda fram till enmonopolsituation inom pressen inom en inte alltför avlägsen framtid, då hontänker sig att dessa monopoltidningar skulle kunna kompletteras med ett visstantal privatägda TV- och radiostationer. Detta perspektiv ingår naturUgt i den konservativasamhällsyn som och hennes parti företräder. Jag tycker att honmycket klart har visat vilka motsättningar som här föreligger. Påsocialdemokratisk sida är vi inte beredda att acceptera en blind utveckUng avdetta slag. Vi menar att det beror på samhällsorganens och på politikernasvilja och beslutsamhet huruvida man kan trygga en mångsidighet på opinionsbUdningensoch på informationens område eUer inte. Vi tror att man kan göra mer än manhittiUs gjort i fråga om att säkra existensen av en någorlunda mångsidig press.Vi accepterar inte passivt utvecklingens gång. Vi accepterar inte heller tankenatt hjälplöst skall gUda in i en amerikansk utveckling av den typ somfru här har skisserat. Vi betraktar inte som ettföredöme för på detta område. Vi har sett aUtför mycket avförflackningen, ytligheten, kommersialiseringen och de privata intressenasdominans för att tänka oss att acceptera det alternativ som fruMogård och hennes parti vill erbjuda oss. Jag tycker att det är bra att detta bUr utsagt. Jag tyckerdet är bra att vi fått denna klara bild av vart och hennes anhängaresiktar. Försiktigare reklamanhängare brukar ju ivrigt framhålla att detingalunda är fråga om att följa det amerikanska exemplet. Vad de varligtlaborerar med är att man skall smyga in reklamen i den s. k. monopolradion ochdärmed tUlgodose vissa specieUa intressen. Men det är inte det vi här diskuterar.Här har vi ett alternativ, , och ett annat som majoriteten anslutersig till. Det är naturUgtvis glädjande att konstatera i hur hög gradmoderata samlingspartiet isolerar sig i dessa centrala frågor. Det finns välannars inte särskUt mycket nytt att säga om de reservationer som förekommer tiUbetänkandet; de har ju stora Ukheter med tidigare års. utöver vadjag redan sagt tUl konstatera att den reservation som hon och herrNUsson i Agnas undertecknat talar om den uppenbara fara som är förenad med attdet maktmedel som etermedia utgör ligger i statsmaktens händer, så som förnärvarande är fallet. För det första ligger det ju inte i statsmaktens händer iden meningen att vi har en direkt statlig och stats- eUer regeringskontrolleradradio. Det vet naturligtvis lika väl som alla vi andra. För det andra är detta en utomordentligt missvisandebeskrivning eftersom staten under alla förhållanden och under alla regimermåste förbehålla sig rätten att reglera utveckUngen på televisionens ochradions område. Ingen stat avstår från detta, och det avgörande är sålunda inteatt staten här ytterst har ett inflytande utan det avgörande är hur dettainflytande brukas. Det kan ske på många olika sätt. Det kan ske som idiktaturstater, det kan ske som i något mer auktoritärt betonade regimer somexempelvis i de , Det är intressant att påminna sig att denradio i , som varit mest regeringskontrollerad,mest kringskuren och snöpt i sin verksamhet, har förekommit i ett land därsocialdemokratin varit särskilt svag. Det statliga inflytandet, det yttersta statliga ansvaretkommer man sålunda aldrig ifrån, men om vi då jämför med andra länderkan vi också konstatera att statsmakternas inställning till TV och radiopräglas i alldeles särskilt hög grad av liberalism, tolerans, öppenhet ochåterhållsamhet när det gäller detalj ingripanden av olika slag. Det är en kurssom man medvetet har valt. Den har många fördelar. Det är möjligt att den harvissa nackdelar. Vi har väl Utet var ett intryck av att små minoritetsgrupperibland lyckas skaffa sig ett oproportionerUgt stort utrymme i Radiosoch TV:s programverksamhet, och det är ju inte precis tillämpning av någondemokratisk princip. Men det är återigen en konsekvens av den öppenhet ochtolerans som den svenska radiopolitiken präglas av. Vi har som en spegelvändning av detta problem mångafolkrörelsers missnöje med att deras problem, deras idéer och deras verksamhetinte tUlräckUgt uppmärksammas av massmedia. i Skärstad och fleraandra talare har klagat över att kyrkornas och de fria samfundens verksamhetinte får det utrymme som de anses förtjäna. Det finns naturligtvis andrafolkrörelser som på liknande sätt kan anse sig misshandlade.Fackföreningsrörelsen klagade ju över otillräcklig fackligbevakning, och inte minst vad som har skett det allra kandärvidlag ge anledning tiU vissa funderingar. Om man vidgår att dessa problem finns, om man vidgår attdessa folkrörelser självfallet bör ge sina önskningar till känna, utöva sittInflytande och skapa en opinion för ändringar av prograrhpolitiken bl. a. pådessa punkter, så har man därmed inte besvarat frågan i vilka former dettaskall ske. Personligen har jag viss sympati för tanken bakom iSkärstad motion, men måste jag säga mig att hela den idé han lanserarär förflugen. Han vill konkret sagt att folkrörelserna gemensamt skaU ta handom den andra TV-kanalen. Om man börjar tänka sig in i de praktiska svårigheter somen sådan lösning skulle innebära så tror jag att man mycket snabbt bliravskräckt. Men jagtror också att det finns ett grundfel i i Skärstad funderingarpå denna punkt. Han tycks föreställa sig att folkrörelserna har något slagshelt gemensam intressebas, att de kan bringas in under samma ideologiskanämnare. I så fall kanske det skulle vara litet lättare att laborera med dennatanke. Men det förhåller sig ju inte så. Vi har folkrörelser med skiftandeinriktning, skiftande intressen och intressen som ibland råkar i konflikt medvarandra. Även denna typ av mångsidighet behöver ju speglas i massmedia och lärinte lämpligast kunna speglas genom att man försöker tvinga dessa kanskeinbördes ganska konkurrerande rörelser att samarbeta om en gemensam TV-kanal. Problematiken med denna dialog och detta behov av ettinflytande är onekligen besvärUg. När utskottets majoritet har ryggat tillbakainför folkpartistiska propåer om ett programråd, som väl i någon mån skullefylla denna uppgift, har det berott på att vi har funnit den tanken välantUiberal. Jag tror att vi alla önskar en dialog, men vi ryggar tillbaka infördetta att dialogen skall bli alltför mstitutionaliserad och byråkrati-serad ochatt de organ man skapar skulle kunna utsättas för misstanken att tjänstgöra somnågot slags instrument för censur. Jag vill gärna instämma i en annan av . Jag tycker det ligger någonting i hans påpekande att producenternainom TV tycks vara litet för mycket förhäxade av tittarsiffror. Jag betraktardet som ett fundamentalt missförstånd på hela massmediaområdet att radio och TVmåste fungera ungefär på samma sätt som tidningarna. Tidningarna tvingas tittapå sina läsarsiffror, på sina prenumerantsiffror, ty gör de inte det såöverlever de inte. Radio och TV befinner sig icke i samma situation, och det ärförutsatt att radio och TV i hög grad skall kunna tillgodose olika minoritetersintressen, det viU säga att man för bestämda programpunkter mycket väl kan nöjasig med en smal sektor av lyssnare och tittare. Vi har kanske litet var ettintryck av att denna fundamentala synpunkt ibland bUr bortglömd. I debatten har skymtat några synpunkter på TV:snyhetstjänst och den diskussion som pågår om hur den lämpligen skaUorganiseras och i vad mån existerande eUer planerad organisation överensstämmermed statsmakternas beslut. Jag tycker det kan finnas skäl att understryka attutskottet på intet sätt haft anledning eUer tillfälle att ta ställning till dennafråga. När vi uttalar oss för ratlonaUseringar och kostnadsbesparingar så harvi inte därmed uttryckt någon bestämd mening exempelvis om hur TV:snyhetstjänst skaU vara organiserad. Om jag tiU allra sist får lov att göra en rent personUgdeklaration på denna punkt, en deklaration som aUtså inte kan binda någonannan, så är det att vid tiden för framläggandet av förslag i dennafråga ställde jag mig starkt kritisk tUl konstruktionen därför att jag utifrånrruna presserfarenheter menade att det är viktigt att få två sorters urval avnyheter. Jag tUlhör inte dem som anser att det finns något slags gemensamnämnare för vilka nyheter som är väsentliga respektive oväsentUga. Det beror ihög grad på olika värderingar vad man anser viktigt eUer oviktigt. Jag menaratt det skulle vara önskvärt och angeläget att man om man ändå skapar etttvåkanalsystem då också får till stånd två olika sätt redan när det gäller attvälja ut nyheter. Jag kunde i och för sig tänka mig att man hade valt enorganisationsmodell som hade primärt tiUgodosett detta önskemål. Det har inteskett. har man kommit i ett besvärligt mellanläge, och jag saknar sakkunskapför att uttala en mening om hur detta problem lämpligast skaU lösas. Men jagtror att det utåt är angeläget att markera och därom tror jag utskottet ärenigt att utskottets aUmänna hållning till och dessfinansierlngsproblem, kostnadsproblem osv. icke innebär ett ställningstagandetiU en av de frågor som så hett diskuteras inom . () kort genmäle: Bakgrunden tiU påstående ellernärmast påpekande av att utskottet låg närmare hans och moderata samlingspartietsuppfattning grundar sig ju på det förhållandet att utbUdningsminis-terns ljusaoptimism starkt kontrasterar mot den bekymrade skrivning som fanns istatsverkspropositionen, och det är med utgångspunkt i den som utskottet harresonerat. Om jag minns rätt, väntade man vid oförändrad avgift förSveriges Radio ett underskott /72 på , och denföreslagna höjningen skaU väl ge . Det finns aUtsåinget fog för statsrådet påstående här att fonden heltplötsligt skulle växa i avsevärd omfattning. i har gjort en tolkning av mittanförande, och jag vill med anledning härav säga: Ja, , jag ärdefaitistisk när det gäller dagspressens utveckling. Jag är Inte heUer ensam omdet, och det är inte bara moderater som är det. KonfUkten mellan frihet ochstyrningmonopol är ju en fråga som socialdemokraterna oftast inte viU dra frami ljuset. De föredrar att skjuta undan den mycket väsentliga problematiken istället för att pröva den. Och den är viktig. Det finns bara två vägar att gåom man vill rädda pressen, och det är icke rimligt att överföra monopoltankentill dagspressen. Det tror jag inte heUer vill. Jag har visat på kan komplettera en fri press med fria etermedia. Socialdemokraterna accepterar inte en blind utveckUng,säger . PoUtikernas vilja skaU komma tiU uttryck, ochsocialdemokraterna vill inte driva in i en amerikansk utveckling, ty den äringet föredöme. Ja, jag tycker inte att det är något vidare bra uttryckför en politisk vilja att bara önska att det inte skall bli som i . Jag kallardet för defaitism att tro att vi inte kan hitta på ett eget system. Jag harinte hävdat att vi skaU följa . tolkning är illvilUg och felaktig. Och även omherr , för mig mycket smickrande, karakteriserade mitt inlägg som intressant,har därför antingen mte hört på vUket vore oförsynt av mig attpåstå eller bara velat misstolka det. Jag tycker att det är synd att herrBjörk, liksom så ofta annars, förfaUit tUl bUlig vantolkning och demagogi istället för att ta upp en seriös debatt. Jag gav faktiskt mcitament tUl ensådan debatt. Jag tror att och andra, om de läser mitt anförande,inte skaU finna någon Ukhet mellan det och den tolkning gav. HerrJOHANSSON i Skärstad (c) kort genmäle: i sade att hansympatiserade med mina tankegångar men att svårigheterna avskräckte honom. Detär väl så att svårigheter inte får avskräcka när det gäller att finna en godlösning. Jag är väl medveten om att folkrörelserna inte har en gemensamideologisk inriktning, men det bör inte hindra ett samarbete i en TV-kanal. Ochjag tror om man tänker litet mer på det här att man i folkrörelserna,bildningsförbunden, kyrkan och andra ideella rörelser skaU finna någotgemensamt, som kunde utbjudas genom en kanal i motsats tiU vad som utbjudsgenom den andra. HerrWIKSTRÖM (fp) kort genmäle: , som för dagen var ovanligt mild itonen, gUlade mte tanken på ett programråd och ansåg att den var antUiberal.Ändå tror jag inte att det var motivet när en gång iradioutredningen var med om att väcka det här förslaget. Inte heUer tror jagatt det var tankegången när Per Eckerberg, ordförande i , anslöt sig tUl tanken på någon form av programråd. Och jag ärövertygad om att det inte var det skälet som låg bakom att mittenpartierna förnågra år sedan satte in kravet på ett programråd i sitt mittenprogram. Vad är det vi föreslår? Någon talare tycktes tro att detrörde sig om ett beslutande organ. Det gäller ett rådgivande forum för ettansvarigt, sakUgt samtal meUan å ena sidan , dess styrelse,direktion och producenter, och å andra sidan aUmänheten genom ett urvalföreträdare. Rådet skaU vara utan beslutsrätt, det bör sammanträda i pressensnärvaro, och där bör finnas representanter för folkrörelserna, de fackligaorganisationerna, ungdomsorganisationerna, kyrkorna, skolan, universiteten,pressen och kanske en rad andra grupper. Hur kan någon stå i riksdag och säga attrepresentanter för dessa organisationer skulle kunna bli ett instrument för censur?Det är ju en häpnadsväckande tanke. Jag är övertygad om att ett programråd av en eUer annanmodeU måste komma, om inte annat av det skälet att man i längdeninte kan förvägra aUmänheten möjUgheten till en ansvarig och faktainrik-tad dialogsom tvingar att ge argument för den programpoUtik man tUlämpar. i (s) kort genmäle: beskyller mig för Ulvilja,vantolkningar och demagogi, medan tycker att jag var ovanligtmild i tonen. Jag vet inte om det var sådan skUlnad i min behandUng av dessabåda talare. Det är alltid intressant när den ideologiska temperaturenstiger, men jag skaU inte använda samma slags tiUmälen mot . Jagundrar bara hur hon kan hävda något annat än att hon framstäUt en amerikanskmodell som föredöme. Hon har på intet sätt tagit avstånd från en framtidsbud,där man har en monopolistisk tidningssituation och privatägda, kommersiellt styrda eller påverkade radio- och 5 protokoll 1971. den 29 aprU 1971 TV-stationer.Jag kunde inte upptäcka minsta reservation i hennes inlägg mot en ordning avdet slaget. När vi säger nej tUl en utveckling åt det hållet, såinnebär det ju Ingalunda att vi bara är negativa och inte har något positivtatt sätta i StäUet. Vi har ju redan en annan ordning här i landet. Dennaordning står under ständig debatt. Den har för inte länge sedan varit föremålför utredning. Vi har en utveckling på gång i olika riktningar. Vi har här exempelvis tagit upp decentraUseringsproblemet och hur det skaU lösas.Visst har vi och visst kan vi också ha ett alternativ till denamerikanska ordningen. När försökte åstadkomma en motsättning mellanutbildningsministern och utskottet, utgick hon från Radiosredogörelse för vad som skulle hända om licensavgiften icke höjdes. Men utbildningsministernhar ju inte förordat att vi skaU avstå från en Ucenshöjning. Dethar funnits enstaka borgerliga motionärer som varit inne på den tanken.UtbUdningsministern och utskottet är ju totalt ense om att en höjning avUcensavgiften är nödvändig och att detta i och för sig inte innebär en såkatastrofal utveckling som har utmålats i en del inlägg från företrädare förmoderata samUngspartiet. För att sedan övergå till vill jag säga attjag använt ordet antUiberal men att jag också förklarat att vi något ryggattiUbaka inför en byråkratisering och institutionalisering av den dialog meUanfolkrörelserna och som vi i och för sig anser nödvändig. Jagtycker att denna precisering kan stå sig. Vad gäUer censuren tror jag också att jag var rättförsiktig i mina ordalag. Jag varnade för institutioner, som kunde framställassom ett slags censurinstrument. Jag tror inte att det har varit avsikten meddet folkpartistiska förslaget. Men vi känner ju till den mimosaartade känslighet,som existerar hos många av radions och TV:s medarbetare, och så många angreppsom redan radionämnden utsätts för kan man ju tänka sig vilket skriande detskulle bU om censursträvanden, därest ett mycket större och mycket meraambitiöst organ tillsattes av det slag som har skisserat. () kort genmäle: Jag får nog lov att vara oförsynt i alla faU i har inte hört på. Resonemanget om statsrådet ,, moderata samlingspartiet och Ucensmedel är inte korrekt, men jagkan inte ta upp min dyrbara repUktid med att upprepa vad jag förra gången sade. hävdar, att moderata samUngspartiet ellermöjligen bara jag har åberopat en amerikansk modeU som föredöme.