prot · FU0954 · 1971-12-31 00:00:00 — Av stor betydelse är givetvis ocksä hur andra länderbedömer vär UtrikespoUtik. Det är ju lätt all leka pä egen gärd och ge alla deförklaringar som passar oss i situationer som kanske inte alls är sä självklara.Vi kan emellertid inte fränkänna andra länder rätten att bedöma hur harhandlat i olika utrikespolitiska situationer. Vi kan inle ens påstå medsäkerhei att deras bedömning är fel och vär egen är rält. Jag tror det är kloktall, även om vi fattar självsländiga beslut, lyssna lill vad våra grannländeroch övriga neutrala länder fäller för omdömen om vär utrikespolitik. Jag ärberedd att möla påståendet att detta är en anpassningspolitik, men jag vill dåerinra om det gamla goda ordet att den som råd lyder är vis. Inom vissa områden av utrikespolitiken finns klartuppdragna riktUnjer att följa. har utarbetat och beslutatom en rad konventioner, av vilka anslutit sig till flertalet, som gerbesked om vad som kan anses som ell riktmärke för länderna pä vår jord. OcksäFN:s stadga ger på vissa punkter besked om vad som bör gäUa bäde i delmellanfolkliga samarbetet och för individens rätt. Konventionen om de mänskligarättigheterna är otvivelaktigt den mest betydelsefuUa därför alt den i siginnefattar mänga av de beslämmelser som finns i vissa specialkonventioner.Sverige har skrivil under denna konvention men ännu inle ratificerat den. Ulananmärkning - jag vet att mycket arbete erfordras innan man kan ratificera en sådankonvention - vore jag tacksam om utrikesministern kunde upplysa om när Sverigeberäknas kunna ratificera konventionen om de mänskliga rättigheterna. I konventionen om de mänskliga rätligheterna deklareras i första paragrafenvarje lands rält . Del är elt oavvisligt krav all varje landskall utan inblandning från andra länder självt fä bestämma om sinaangelägenheter. Del kan t. ex. under inga omständigheter accepteras att Förentastaterna behäUer permanent inflytande i eller att Sovjetunionenbestämmer över eller andra av de socialistiska länderna.Brezjnevdoklrinen, som partichef upprepade i sitt senasie sloralal, slär i skarp motsatsställning lill deklarationen om ländernassjälvstyrelse. Det finns ingen möjlighet att förena denna doktrin medkonventionen om de mänskliga rättigheterna. Likaså är del under inga omständigheter försvarbart attupprätthålla kolonier. Det är främst som fortfarande underkuvar storaområden i i ett kolonialvälde. Det har inte sagts något om detta idagens utrikesdebatt, men jag tycker alt det bör betonas. Förrehandelsministern har vid många tillfäUen förklarat all vi i EFTA-sammanhanginte kan slippa ifrån samarbetet med , men nog mäsle jag säga att detkänns ytterst obehagligt att t. o. m. behöva drivahandelspoUtik i samarbete med en makt som inte bara har kolonier utan ocksåtrots uppmaningar förklarat sig skola fortsätta medkolonialpolitiken. Jag viU nämna ytterligare en av de betydelsefullakonventioner som FN antagit, nämligen raskonventionen. Rasdiskriminering kanunder inga omständigheter accepteras, och bör vid alla tillfäUenreagera mot rasdiskriminalion. Hur t. ex. del sydafrikanska problemet skalllösas är svårl alt säga, men det får inte leda diskrimination i någotavseende. Med della har jag, fra talman, visat på några av deriktlinjer som är självfallna, men jag anser ändå alt det bör erinras om vadsom måste gäUa i svensk utrikespolitik. Det världspolitiska läget uppvisar en rad motstridandetendenser, något som för övrigt är mycket vanligt. Det kan inte sägas attrelationerna mellan de båda supermakterna och är goda, menman fortsätter i varje fall sina tidigare påböriade överläggningar ombrännande politiska problem. De s. k. SALT-förhandlingarna med syfte att sättaen spärr för fortsalt kärnvapenuppruslning fortgår. Inom ramen för i Genevediskuterar de båda supermakternas delegater lillsammans med övriga ländersrepresentanter frågorna om definitivt stopp för alla kärnvapenprov, även deunderjordiska, och förbud mol användande av biologiska och kemiska stridsmedel.Det har i dagens debatt sagts en del, av bl. a. utrikesministern och JohannesAnlonsson, om dessa stridsmedel. Jag vill inte päslä att del råder okunnighet,men det har varit en stor ytlighet i debatten om dem. Det är en väsentligskiUnad meUan bakteriologiska stridsmedel och kemiska stridsmedel, och jag vUlsäga alt frägan om bakteriologiska stridsmedel egentligen saknar aktualitet.Möjligen kan den dyka upp igen, men den har inte någon omedelbar aktuaUtet. Vadjag vel har ingen använt bakteriologiska stridsmedel, och jag betvivlar attsådana kommer tUl användning. President förklarade i ett tal den 25november 1969 att inte kommer alt använda eller lagra bakteriologiskastridsmedel, och den brittiske delegaten vid nedrustningskonferensen, ,sade i ett anförande inför konferensen /0; Utiikes- och handelspolitisk debatt "Vihar aldrig haft några bakteriologiska vapen, vi har inga nu och vi har inte föravsikt all anskaffa några." Liknande deklaralioner har avgivils av Canada.Vidare har - i går trorjag att del var accepterat att man skaUkunna behandla frågan om kemiska stridsmedel för sig och ställer inle längrekrav pä all den skall las upp rned frågan om bakteriologiskastridsmedel. Del bereder vägen sä att vi kanske kan fä en överenskommelse om dekemiska stridsmedlen som kan komplettera GenéveprotokoUen . TUlsammans med och slår ochSovjetunionen i kontakt med varandra rörande slrävandena all få lill slånd envaraktig fred i Mellersla Östern. De fyra makterna har också- i fråga omVästberlins framlida politiska status nätt fram till regelrätta förhandlingar,sedan ett långdraget inledande skede med ulbyle av åsikter nu avslutats. I Mellersla Öslern har vapnen tigit ",men del belyder tyvän inle alt en fredlig lösning ligger inom räckhåll i dennakonflikl som förefaller vara den svåraste av aUa all lösa. Hur omöjligsilualionen ler sig och hur svårlöst konfliklen än må vara, måsle dock parternainse att nägon lösning, med eftergifter frän båda parter, måste komma Ullsländ. Det är inle endasl de fyra stormakterna som engagerat sig i frägansom fordrar att någonting göres, utan jag tror ocksä att en världsopinionstarkt manar parlerna att träffa en varaktig överenskommelse. Kommer en sådanlill slånd är jag överlygad om att ell stort antal länder i världen också ärvUliga att materiellt bidraga till att lösa t. ex. den svåra flyktingfrågan. I som figurerat sä mycket i dagens debattfortsätter och sprider sig det krig, som vållat enorma offer i människoliv,oerhörd förstörelse av materiella värden och ingrepp i naturen, om vilkasverkningar mgen vet någol med säkerhet men som kan bli katastrofalaför hela . Jag tänker pä de kemiska slridsmedel som används där.Diskussionen i har ju ingående berört de eventuella undantagen huruvida de s. k. herbiciderna, växlbekämpningsmedlen, och tårgasen skall tasmed. Jag skall inle närmare gä in pä den frägan. I har säsom nämnls Västtysklandsförbundskansler genom sin östpoUtik sökl inleda ell nytt skede ieuropeisk politik, kännetecknat inle av misstänksamhet och allmänt negativaattityder ulan av vilja lill förståelse och samarbete mellan staler med olikasamhäUssystem. De västeuropeiska slalerna har i mera allmänna ordalag givil sinanslutning till svära försök, men helhjärtat slöd har han inlefält från någon annan stat än . däremot synes under sin nuvaranderegim närmast vara böjt att sätta käppar i hjulet för Brandls politik. Förekomsten av motstridiga tendenser i världspolitiken ärgivetvis, som jag päpekal lidigare, ingenling vare sig nytt eller märkvärdigt.1 det spel om makt och inflylande som konstituerar denna, mäsle motsättningarsamt intresse- och åsiklskollisioner ständigt inlräffa, men att tendensernajust framträder så tydligt kan tUl inte ringa del tUlskrivas detfaktum, att den starkaste supermakten. , sell sig Ivungen allompröva sin ulrikespolilik i vissa viktiga hänseendenoch ännu inte kunnat staka ut nägon mera definiliv kurs för den. Meningarnabryter sig som bekant inom både kongressen och den aUmänna opinionen om såvälmål som medel för utrikespolitiken. I etl avseende som inte berörts så mycket i dagens debattförefaUer del som om skulle vara berett lill en viss förändring i sittlidigare ställningslagande, och del är i fräga om relalionerna tUlKommunislkina. Del gäUer främst Pekingkinas representation i FN. Denna frågahar varit högaktuell ända då den försia omrösiningen skedde. Vid detUllfäUel var del endast 16 länder som röstade för all Pekingkina skulle vararepresenterat i FN och 33 som röstade emol. Därefler har del skell sloraförskjutningar, främsl därför alt en rad nya medlemsländer tUlkommit, och 1965vägde röstetalen jämnt med 47 mol 47. 1970 var första gången som röstningenvägde över för Pekingkinas representation. Röstsiffrorna blev 51 mot 49. Del ärdock att observera att församlingen med 66 röster mol 52 beslöl alt fräganfordrar tvä tredjedels majoritet för avgörande. Del mäste dock vara självfalletatt om acceplerar Pekingkinas representation i FN så kommer också en radandra länder alt göra det. Det vore onekligen ett slort framsleg omKommunislkina blev representerat i FN även om man inle kan hoppas pä att delskulle bli särskUt lätt all samarbela med en sådan medlemsstat. Skulle denna lösning komma tUl sländ borde dock bUsärskild medlem i FN. har dock en befolkning på 14 miljoner människoroch måste betraktas som så skilt frän fastlands-Kina att det borde kunna beståsom etl eget land och ocksä bli medlem i FN. Alt Kommunistkina intekunnat bli medlem i FN utgör en reflex av det förhåUandet att Pekingregeringenfram lUl 1969 endasl erkänts av 45 stater medan 66 staten erkännerFormosaregeringen som . Även på den punklen kommersäkerligen slora förändringar att ske om Pekingkina blir representerat i FN. Alll talar nu ocksä för att bäde Väst- och Östtysklandborde kunna bli medlemmar i och alt borde erkänna . Sämyckel har förändrats bara sedan förra ärels utrikesdebatt alt ett erkännandeborde kunna ske. Det är från helt olika utgångspunkter som iStockholm och jag bedömer detta problem, del vUl jag betona. Jag har i regeringsdeklarationen funnit en mening somtyder på att ell erkännande av kommer. Där stär: "FN:s rollsom fredsfaktor skuUe också slärkas om förhandlingarna i Tysklandsfrågan lederlill all del tyska folket blir företrätt i världsorganisationen." Jag velinte rikligt vad del egentligen skaU innebära det är inte vidare utvecklat -men jag hoppas all vi skaU komma fram elt resullal sä snarl som möjligt, såatt både Väsl- och Ösllyskland blir representerade i FN och kan erkännaÖsttyskland. Det är möjligt att det blir . Den västtyska regeringen djärva försök tUlnyorientering i europeisk poUlik har i initialskedet krönts med betydandeframgång. S. k. ickevåldsavtal har ingåtts med och , ochförhandlingar med andra öststater i samma syfte förbereds. Avtalen utgår fränatt de gränser och maktförhållanden som uppstod i genom Utiikes- och handelspolitisk debatt Utiikes- och handelspolitisk debatt det andravärldskriget skall bli bestående och inle ändras genom våld. Gränserna skallenligl fördragstexterna bli "oantastliga", vilket skall tolkas så,alt ändringar genom fredliga medel skaU kunna ske. En återförening av Väsl- och någon gäng iframtiden skuUe aUtså inle strida mot ickevåldsavlalen, men ålerföreningsfrågansaknar varje aktualitet i praktisk politik. Genom avtalen har Västtysklanderkänt den faktiska existensen av en andra tysk slal, . Däremotanser sig den västtyska regeringen inte kunna folkrättsligt erkänna sin östragranne, eftersom ett sådant erkännande skulle belyda att älerföreningstankenjuridiskt sett skulle definitivt begravas. En stor del av den västtyskaopinionen skulle aldrig kunna förmås acceptera en sådan skUsmässoförklaring det har redan nämnls i dagens debatt dä de båda staterna bebos av människormed samma språk och samma etniska härstamning. Regeringen östpoUtik får bedömas som del hittUlsmest löftesrika försöket all lägga grunden till en verkligl fredlig samexistensmellan de båda maktblock som kluvit vär världsdel. Del finns emellertid aUanledning att betona ordet försök. WUly har själv förklarat alt denförsoningspolitik gentemot , som han inlett, mäsle bli en sak påmycket lång sikt. Bättre än många andra statsmän torde han ocksä inse vUkahinder denna politik måste övervinna. Inom hans eget land kritiserar denparlamenlariska opposilionen, det kristligl-demokratiska partiet och dessbajerska filialparli, hårt östpolitiken. De insisterar på att Västtysklanduttryckligen borde fullfölja sina strävanden alt uppnä Tysklands återföreninginom ramen för en nationell enhelsslat och avvisar teori om tvä tyskastater inom en nalion som oförenlig med kravet på självbestämmanderätt för allatyskar. Avtalen med och är undertecknade, menännu inle ratificerade. vel och har själv sagt, alt ett vUlkor för attförbundsdagen skall ratificera dem är, all östpolitiken kan uppvisa konkretaresullat. Förhandlingarna kommer all visa, om verkligen önskar fåtill stånd en djupgående avspänning och inte bara en mera tiUfällig förbättringav del politiska klimatet i . Det är lyvärr inom många områden i världen sombefolkningen utsätts för lidanden av olika slag. Just nu riktas våra blickarmot . Nyheterna från området är motstridande, men det kan avgöras attliv gått tiU spiUo och alt befolkningen får utstå lidanden av olika slag. Detär vår slarka förhoppning all konflikten, med hänsynslagande vad som finnsföreskrivet i konventionerna och prolokollet om de mänskliga rätligheterna,skaU kunna få en lösning som tUlgodoser berörda intressen. Del alll överskuggande problemet, som ocksä har domineratdagens debatt, ärjust nu givetvis EEC;s ulformning och framtid, och det berörju i hög grad värl land. Efler andra världskrigels slul fick idén om Europaspoliliska enande ett rätt starkt grepp om opinionen i skilda länder. För mängahägrade visionen av en union mellan de västeuropeiska slalerna, ell slagsEuropas förenta stater. Verklighelen korrigerade visserligen snabbi denna drömbild,men strävandena all åstadkomma europeisk enhel gick vidare på olika vägar.MoUven för det var dels all man vUle förhindra alt skullekomma all slitas sönder av nya krig, dels att man vUle ekonomiskl och militärtstärka , sä att det skulle kunna stå emol det poliliska tryck, somman antog all skulle komma alt ulöva. Elt starkare , medvUken term man då av naturliga skäl mäsle förstå , skulle ocksä kunnahävda sig bällre, inle bara mol utan också mot Förenta slalerna. Vi känner ju tUl händelseförloppel dä tanken pä eltvästeuropeiskt handelsomräde spolierades, hur EEC bildades och EFTA bildades.Efter del att undertecknats aktualiserades fräganom ställning tUl EEC starkt i början av 1960-talel. Jag skaU inte gäin pä nägon historieskrivning dä jag anser all mycket av det är passé. Men detkan kanske erinras om - för klarhetens skull, eftersom del inte har givils konkrelabesked alt centerledaren höll etl lal därhan angav reserverade slällning en anslulning UU EEC. Elt parmånader senare höll silt tal, del s. k. MelaUlalel, där han ulan altsäga del direkt dock anslöt sig lUl de tankegångar som framförl tvåmånader tidigare. Del kan ha silt stora inlresse att också studera del tal somArne höll vid samma konferens men någon dag lidigare än dåvarandestatsministern. förekom häftiga debatter i , där jagsjälv också deltog, och slutresultatet blev som bekant all begärdeassociering till EEC. Denna begäran blev aldrig besvarad av EEC. 1967 inlämnadeSverige en ansökan med anslutningsformen öppen under bevarande av svensk neutralitet.Inte heller denna ansökan besvarades av EEC, men den omnämndes dock i enrapport. Först delta år har samlal kunnai inledas. Hela EEC-fråganär i dessa punkter passerad och det finns inte anledning att ta upp kammarenstid med att spilla många ord på detla. Vi har kommii fram tUl ståndpunkten attfull anslutning för del inte är möjlig. De metoder som använtför att komma fram lUl denna ståndpunkt anser jag harvaril helt rikliga. kommer en rad av talare och betygar hur kloka dehar varil och att de egentligen aldrig har ansett att vi skulle ansluta osstill EEC. Jag skall inte sälla mig UU dem som gör sådana uttalanden, men jagkan t. ex. citera vad den franske premiärministern sade i ell talinför nationalförsamlingen beträffande marknadsfrågan;"Man mäste se tUl att en brittisk anslutning icke tunnar ul den europeiskaidén." När en eventueU brittisk anslutning skulle tunna ut den europeiskaidén, hur myckel mer skulle den då inte tunnas ul, om länder sådana som Sverigeoch en del andra komme med! Redan del var ju elt besked som gjorde att manmåsle ställa sig rätt skeptisk. Jag har tyckt att vi skulle gå den väg vi har gått. Vi hargått sä långl att vi har haft sonderingar med parterna i EEC, vi har fåttDavignon- och Wernerrapporlerna, och därmed har vi fäll större klarhet. Jaglycker inte att vi skulle ha avbrutit överläggningarna tidigare, jag anser inteheller att vi skuUe ha forlsatl längre. Det kan råda delade meningar herrBohman har t. ex. framfört tanken att vi skuUe gå tUl direkta förhandlingar och det har jag ingenting att anmärka mol, men uppfattning är alt vihar drivit en politik som har varit lämplig. Situationen är just sädan att Utiikes- och handelspolitisk debatt Utiikes- och handelspoUtisk debatt man börbedriva undersökningar på della sätt. Vi måste alllsä komma fram tUl klarhet, och det har vigjort . Vi har tagit ståndpunkt. Del är den riktiga vägen att man nogaundersöker förhållandena. Under dessa sonderingar har vi kommii fram lill attdet fulla medlemskapet inte är möjligt på grund av vår neutralitetspolitik. Därstär vi , och kan vi frän klarare ständpunkler diskulera frägan om i vUkenform vi skall samarbeta med EEC. Det stär i varie fall för mig helt klarl attvi bör försöka fä samarbetsformer med EEC. EEC4änderna plus de som sökermedlemskap representerar av handel, och dä förstår man huroerhört stor belydelse det har för svensk levnadsslandard att vi inte avalltför oförmånliga viUkor slänges ute från hela denna handel. Den svenska EEC-diskussionen har präglats av åtskUligförvirring, och del borde därför vara etl allmänt önskemål som har nämnts här- all den skall föras på ell verklighetsunderlag. Då ju EEC-frågan är av säutomordentligt väsentlig belydelse för vårl land, borde varie medborgare, säsomhar nämnts i debaiten , genom utförlig information ges faktaför egen bedömning av vilka för- och nackdelar en svensk anknytnmg tUl EEC förmed sig och vilka följderna bUr om helt kommer att stå ulanförreglerade relationer lill den gemensamma marknaden. De för beslut i EEC-frågan ansvariga polilikerna kan inlekomma förbi att, som jag nämnde lidigare, 70 proceni av vår exporl går lillEEC-länderna och de länder som ansöker om medlemskap. Varken öststaternaeller erbjuder något alternativ till denna inriklning av vårutrikeshandel, men en utvidgad handel med dessa är givetvis önskvärd och pågårför övrigt. Att bedriva handel med de sociaUstiska diktaturstaterna ärbesvärligt, eftersom handeln inle upparbetas under marknadsmässiga villkor ulanär en följd av politiska beslut. ökade vi vår handelmed hela från fyra UU . Ett av huvudskälen till att dessaländer inte kan hävda sig pä världsmarknaden synes enligl min uppfattning varaall det poliliska syslem de tiUämpar, dvs. den kommunisliska diktaturen, inteär produklionseffeklivl. I jämförelse med fria länder som har biandekonomiskaeller fria ekonomiska system har del reaklionära kommunistiska systemei ingenmöjlighel alt hävda sig. Vi köper och säljer gäma till dessa länder, men de kaninle vare sig i kvalitets- eUer prishänseende hävda sig med de fria länderna. Vill vi hälla fast vid målsättningen att kontinueriigisöka förbättra vär ekonomiska standard, är det nödvändigi all värl näringslivkan konkurrera på likvärdiga vUlkor med andra länder inom den gemensammamarknaden och deltaga i det forsknings- och utvecklingsarbete som äger ram inomdenna. Ett annat faktum är det samarbete som äger rum mellan de nordiskaländerna, inte bara i fråga om det kommersiella och industrieUa utbytet utanockså i fråga om sociala och kulturella förhållanden. De nordiska ländernasekonomier är sä sammanflätade med varandra och kulturklimatet så Ukartat attdet måste vara elt gemensamt intresse för samtliga nordiska länder att bevaradessa förhållanden intakta. Den kanske mest avgörande faktorn är vår aUiansfriapolitik. anser attvi bäsl bidrar till lugn och stabilitet i norra och bäst tjänar fredenssak genom att fortsätta vär neutralitetspolitik, stödd pä ell efter våraresurser starkt försvar. Man kan ulgä frän alt den ekonomiska integrationen iEuropa kommer all fortsätta under 1970-lalet, vilkel givelvis påverkar detpoliliska samarbelel. Ovissheten om EEC:s kommande utveckling gör delnaturligtvis svärl för oss all bedöma vUken form av anknylning som ärlämpligast för och som kan lillgodose våra önskemål. Vi vUl dock säga,som del också har framhållits i en förklaring, att de förhandlingar ochdiskussioner som inletts skall vara etl led i uppbyggandet av ell fredligl,fritt, starkt och mot omvärlden öppet och generöst , sammansatt av slalersom trots sina olika nationella särdrag strävar efler en allt slörre enighelunder hänsynstagande allas väsentliga intressen. Under en läng följd av år har det i svensk utrikespolitikfunnits elt ledmotiv, och det har varil alt handla så all vi kan bevara värneulralilel. Elt led i denna slrävan är all bedriva en alliansfri politik. Ellannal är all bedriva en sådan utrikespolitik all andra länder verkligen tror påvär fasla vilja all bli neulrala. På delta område gäller det verkligen förregeringen alt väl övertänka silt talande och handlande. Vi vet att det finnssmä exlremistgrupper i värl land som ofla säger sig representera både arbetare,bönder och sluderande men som i själva verkel inle represenlerar mer än sigsjälva. råd lill regeringen är: Lyssna till de djupa arbelar- ochbondeleden ocksä i ulrikespoliliska frågor. Den lysllåtne arbetaren bakommaskinen betyder oändligt mycket mera än de som inlehindras av arbete ulan kan ägna sig äl demonstrationer i stället. Etl ytterligare led i vär slrävan efler neutralitet är attupprätthålla etl försvar som verkligen underslryker att vi ämnar försvara oss.Jag säger det när jag ser försvarsministern närvarande här, ulan nägon somhelsl anmärkning. formulerade 1963 del svenska psykologiskaförsvarets uppgifl till "all vidmakthålla en fasl försvarsvilja ochmol-sländsanda". Med della menas inle all det är del beslående, nuexisterande samhällel som skall försvaras utan all i alla lägen, i former somvi själva väljer, trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränserutveckla värt samhälle efler våra egna värderingar. När del inom vissasmågrupper bedrives en målmedveten agitation mot del svenska försvarel, sä börman observera all agilalionen riklas mot elt försvar som svenska folkel idemokralisk ordning har beslulal om - man har beslulat om lolalförsvarets mäloch medel och man har angivil motiven för della beslul. Jag vill, fru lalman, slula med all säga alt en demokraliinle bör vara så slätslmken alt den tolererar sabotage mol vår slrävan efterneutralitel. Den dominerande delen av svenska folkel har en fasl vilja attbehälla värt land fritt och oberoende. Utrikes- och handelspoUtisk debatt Jag hoppas verkligen att den debatt som förlshär inte skall bli föremål för den sorls nymodiga akademiska avhandlingarsom maler de behandlade frågornas vikl efler del antal minuler som har 4 protokoU 1971. Utiikes- och handelspolitisk debatt Då skulle ju framför alll nedrustningsslrävandena le sig inliU nollgränsenobetydliga. Vi kanske i stället kan vara överens om den tolkningen, alt densorlens mekaniska mätmetod bara kan ange graden av hur kontroversiella de olikafrågorna är.