prot · FU0955 · 1971-12-31 00:00:00 — De är ju myckel känsliga för våra vanligasjukdomar, Pä del visel har flera indianslammar gätl under utan att man harvidtagit åtgärder eller givil läkarvård. Vi har i lidningar och böcker pä senare lid fåttupplysningar om massakrer pä indianer, t. ex. i , och vi har fåttvetskap om organiserad utrotning och rena folkmord. I BrasUien avslöjades 1968officiellt alt tjänstemän vid del slalliga skydd,SPl, hade gjort sig skyldiga lUl övergrepp mol del folk som de skulle arbetaför. Tiotusentals indianer har enligl uppgifl mördats, torterats, bombats ochförgiftats, och man har funnit ut mänga raffinerade meloder för att fä borlindianerna från den jord och de markområden som man velat komma ät. Helaslammar har utplånats och kulturer försvunnit. När man läser om delta tror man sig förflyttad tUl gångnabarbariska lider, men del sker . Alt känna tUl dessa fruktansvärdalidanden ulan att ingripa gör oss tUl medansvariga. Hela indianproblemet är av mänga orsaker kompliceral, bl.a. beroende pä de latinamerikanska ländernas poliliska struktur men också pädet faklum all indianerna inte är ett enhetligt folk med en enhetlig kultur.Det finns sä mänga stammar och så många kulturer alt inle en enda lösning kanappliceras på alla indianfolken. Frågan är ocksä vilken väg man skall gå för all hjälpa.Skall dessa naturfolk integreras i det moderna samhället eller skaU derassärarter Utiikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt bevaras?Sanningen kanske ligger någonstans mittemellan, men man mäsle försl och främstlela sig fram lUl vad som är sanningen. Jag känner glädje över vetskapen att svenska FN-ombud vidtvå olika tUlfällen inom sociala kommittén inom Ecosoc har försökt att få enprioriterad behandling av naturfolkens utveckling. Röda korset har ocksästartat projekl för alt immunisera indianerna, men della är inle tUlräckligl.Jag efterlyser kraftfullare initiativ när del gäUer informaiion och direktsvenski bistånd, Indianernas numerär minskar, men även om del är enrelativt lilen grupp människor del rör sig om mäste vi på ell betydligt meraklivi säll försöka Undra nöden och hjälpa dem ur deras omänskliga lidanden. HenWIJKMAN (m): Del perspekliv som är aktuellt när vi diskuterarEEC-frågan är framför aUl den lidsrymd som har förflutit sedan andravärldskriget. Vi vel aUa vad som utgjorde främsla orsaken lUl altintegrationsdebatten satte fart efter 1945. Det var strävandena att genomutvidgade förbindelser länderna emellan söka undvika all ännu ell storkrigbredde ul sig i vär del av världen. Även om samarbetssträvandena inte primärtkom all beröra värl land fördes en ganska inlensivdebatl om Europalanken, Jag vUl i detta sammanhang gärna påminna om den instäUningsom då rådde inom exempelvis SSU, där man i en programskrift förklarade all"deltar i del nordiska och europeiska samarbetet med sikte pä attförverkliga tanken pä förenta slaler och ett enat ", Det är,herr lalman, nägol andra tongångar än de som basuneras ut frän . Jag kan bara beklaga att SSU såfuUständigt har ändrat allilyd lUl dessa spörsmål och får anses tUlhörade rörelser i samhället som allra mesl envetet hävdar vad jag vill beteckna somrenl nationalistiska och provinsiella äsikler. Vad som hände före del ansökaninlämnades i har åtskilliga lalare redan berört. JagvUl bara inskränkamig lUI del konstaterandet all regeringen under liden före valet speladepä helt andra strängar än vad som varit fallel därefler. Jag var nog inte ensamom all engageras av statsministerns aklivilel i EEC-frågan förraåret och sannolikt inte den ende som uppfattade statsministerns agerande somett utiryck för den bestämda viljan att verkligen föra lUl en sä näraanknytning med som del var möjligt. Denna poliliska vilja försvann dockomedelbarl i och med valet, och jag kan inte uppfatta regeringens agerandesedan dess som någonting annal än ren och skär taktik - belingad av deluppenbarligen myckel svära inrikespolitiska läge som regeringen hafl altbrottas med sedan valnederlaget. Frän det parti som jag represenlerar haråtskilliga gånger riklats kritik mol regeringens säll all sköta förhandlingarnamed EEC. Före kunde vi dock forlfarande hoppas att förhandlingarnaså småningom skulle ge underlag för en konstruktiv debatt om olika alternativaanslutningsformer. Förhandlingarna skulle successivt ge möjlighel ät de olikaparlierna och äl att väga för- och nackdelar med olika alternativ mol varandra respekiive utröna vilka preciserade förbehållsom skulle vara nödvändiga ur neutralitetspolitikens synvinkel. Vi har efterregeringens senaste utspel fränhänl oss den möjligheien. är aUvarligt nog, men kanske ännu allvarligareupplever jag del alt regeringen inle har presenterat vUka andra allernaliv änmedlemskap som bedöms .som sannolika. Regeringen har sagl nej medlemskapulan alt för allmänheten klargöra i konkreta termer de närmast akluella anslutningsformerna.Det regeringen har sagl är all "man vill söka nä en sä nära anslutning sommöjligl". Av delta tal måste man utläsa alt regeringen siklar mol enlösning som inte särskUt mycket skulle avvika frän medlemskapet. Är nu en sädan lösning rimlig? Ätt ge etl bestämt svar äromöjligl, EEC:s uttalanden ger dock viss vägledning. Del heler bl, a, att"avtalen med icke-medlemsländer inte fär utformas sä alt de kan ingripa igemenskapens beslutsprocess", dvs. etl samarbelsavlal skulle komma attpräglas av att erbjuds alt i eflerhand anpassa sig tUl vad Gemenskapenredan bestämt sig för. Elt sådant förhällande upplever jag som del kanske allraallvarligaste med en anslutningsform som icke fär formen av medlemskap. Sverigefår i varje situation avvakta Gemenskapens beslul och har sedan bara allacceptera faklum. För den som ser Europafrågan i ell vidare perspektiv är dettaulan tvivel en mycket allvarlig begränsning för värl lands del. Regeringen hari olika sammanhang understrukit all vi vare sig vi når någon form avanslulning eller ej kommer att påverkas av Gemenskapens beslut ochulveckling. Bindningarna blir oerhört stora vare sig vi önskar det eller ej.Rent generellt ler det sig dä myckel olyckligl alt ej skall kunnapåverka utvecklingen utan kommer alt befinna sig i en posilion somsatellit tUl övriga . Vi kommer all fä finna oss i beslul som vi intehafl nägon möjlighel all konlrollera och påverka. Del perspektivet är knappasttUltalande. Regeringen har vidare sagl alt en tullunion vore enlänkbar och önskvärd anslulning. Är det då troligt all vi kan fä med alla deväsenlliga varugrupperna? Svaret lycks närmasl bli nej pä den frägan. Teckenlyder på all säväl järn- och stälsidan som pappers- och cellulosaindustrinskulle komma all slällas utanför utanför tullmuren och ulanför del övrigamycket väsenlliga samarbelel när del gäller pris- och konkurrensregler. Vadskulle en sådan lösning innebära för sysselsättningen inom dessa storabasnäringar? Vad skulle det få för konsekvenser för vär valuta om dessa bäggebranscher plötsUgt fick beiydande problem all konkurrera med övriga ? Dessa frågeställningar gäller om vissa produkler skulleslällas ulanför etl lullavtal. Men för näringslivet innebär EEC inte baratullar. Minsl lika vikligl är all exempelvis järn- och stålföretagen fär en såfast anknylning tUl all unionens prissystem även gällerför svenska förelag. Annars skulle den svenska handelsstålmarknaden i en lågkonjunkturslå vidöppen för dumpingexporl frän , Konsekvenserna kunde blimycket allvarliga, Pä träsidan gäller problemen främsl vår pappersproduktionoch därmed indirekl massalillverkningen, Massaindusirin är slarkl rationaliseradoch föga arbetskrävande, varför det med tanke på sysselsättningen i Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt de landsdelardär cellulosaindustrin är belägen är myckel angelägel all vidareförädla massanlUl papp och papper. Detta skulle ge väsentliga tUlskott i sysselsättning. Envidareulveckling mol högre förädlingsgrad inom cellulosainduslrin skuUe slarklbegränsas om pappersproduklerna även forlsätlningsvis skulle utsättas för EEC:stuUmur, Företagen skulle i slällei Ivingas investera i pappersprodukiion nerepä kontinenten, dvs, innanför tullmuren, och delta skulle ulan tvivel pä sikldrabba sysselsättningen framför allt i våra skogslän. Jag har här exemplifierat problemen förnäringslivel med ell par basnäringar, dels därför alt de är mycketbetydelsefulla för sysselsättningen, dels därför all det finns grundadanledning att befara att jusl dessa tvä branscher skulle hamna utanför etllullavtal och självfaUet även utanför del övriga samarbetet inom dessasekiorer. Det gär att ta flera exempel från andra branscher där problemen ärlikartade, men jag har begränsat mig lill järn- och träsidan som väl av de flestauppfattas som de kanske viktigaste basnäringarna för vårt land. Del flnns goda skäl att uppehålla sig vid de problem somjag skisserat pä järn- och Iräsidan. Frågan måsle ställas tUl regeringen;Hur bedömer ni möjlighelerna alt fä tUl sländ ett lullavtal där järn- ochIräsidan inkluderas? VUka fömtsättningar finns det för att kol- ochstålunionens pris- och konkurrensregler skall kunna tUlämpas för svenskaförelag? Dessulom: Har regeringen över huvud taget funderat på ochutrett frågan om vad en rimlig ekonomisk utveckling ställer för krav påsamarbetet med EEC, dvs. vUka samarbetsregler vi mäsle ha för alt säkerstäUavåra egna ekonomiska intressen? Är en tullunion tUlräcklig? Kan vi pä längresikl stå utanför del teknologiska och industripoliliska samarbetet? Kan våraförelag klara sin nödvändiga kapitalförsörjning om vi ställs ulanför de friakapitalrörelserna? Frågorna är mänga. Och del borde vid del här lagetåtminstone ha förelegat försök svar och bedömningar frän socialdemokratinssida. I stället har regeringen vall all uttrycka sig i allmänna ordalag ochinte pä nägon punkl konkretisera de olika allernativ som är tänkbara. Jag har med dessa påpekanden velal riktauppmärksamhel pä del faktum att EEC-frågan hittUls har handlagts ochdiskuterats utan all nägra som helst konkretiseringar kommit fram. Vare sig mantar regeringens beslul frän tUl skärskådande eller regeringensallmänna ullalanden finns där inga avvägningar eller preciseringar om vad varjelösning skulle innebära respekiive vilka konsekvenserna skulle bli om Sverigeställdes utanför den ena eUer andra samarbetsformen. Men, herr lalman, frägan om vårl lands framlidaförhällande lUl gäller, som jag lidigare anförl, inte bara tullar och olikakonkurrensbeslämmelser. Ytterst är det en fråga om möjlighelerna alt, genom ennära samverkan med , för framliden bevara vårl lands oberoende. Del kanläla paradoxalt alt säga della i en debatt där molsiändel mot en svenskanslulning baserats pä just argumentet all en sådan skulle äventyra den svenskasuveräniteten. Men dessa kritiker har inle förmält alt skUja mellan reell ochformell suveränitet. Del mäsle nämligen vara otUlfredsstäUande all äga denformella suveräniteten men inle denreeUa, AtUatla egna beslut som i realiteten inte är någonting annal än etlaccepterande av utvecklingen runt omkring oss innebär ingel oberoende, ger ingamöjligheler lill en självsländig poliiik. Den tekniska och ekonomiska ulvecklingen gär alltsnabbare. Del alll mera komplicerade samhällel, kraven på större effektivitettvingar fram större och mera rationella enheler. AUl flera frågor blir av denkaraktären att vi inle klarar all lösa dem inom nationalstatens ram. Läl mig taell par exempel. Miljöförstöringen är ingel svenskt problem. Vi kommeringen vart om bara isolerat löser sina miljöfrågor. Oren luft fränRuhrområdel och engelska industriområden kan vi inte kontrollera utaninternationell samverkan. De multinationella förelagen, som log upp,upplevs av många som ell allvarligt hot mol polilikerna i framliden. Hur skallde kontrolleras? Ja, inle pä annal sätt än genom internationellt samarbele ochgenom en gemensam bolags- och skattelagstiftning, som gör all dessa förelagbeskatias rättvist. Belräffande pris- och valutaproblemen vill jag säga allunder valrörelsen hänvisade finansminister alll som oftast UUinternationella faktorer när del gäUde att förklara prisstegringarna i värleget land. Även om detla inte var hela sanningen läg del mycket i delkonstaterandet. För att kunna fä en balanserad ulveckling ulan svåraprisstegringar och valutaproblem krävs vidgal samarbete över gränserna. Såviii jag ser del kommer ulvecklingen iframtiden inte all känna nägra nationsgränser, och värt land är redan i dagstarkt beroende av omvärlden för sill agerande. Del är därför som del ärnödvändigi all nä en uppgörelse med EEC, som gör del möjligl för alldelta i utformandet av del framlida . Vi är inle betjänta av en posilioni väntrummet, där vi i eflerhand får acceptera redan fattade beslul. Vi måslesjälva komma in i beslutsfattarnas krets annars kan vi bara lala om formeUsuveränitet men knappasl om någon reeU sädan. Del är möjligt att forlsatla förhandlingar hade påvisatall neutralitetspolitiken inle kan förenas med medlemskap. Men del fär vialdrig vela, Hde vi gäll in i förhandlingarna med den uttalade mälsätiningenatt verkligen della i formandel av morgondagens , är del sannolikt altEEC hade varit berett lUl ganska stora eftergifter när det gällerneutralitetspolitiken. Men, herr talman, som man ropar fär man svar.Engagemanget frän sida har inle legat pä hög nivå, och dä kan man inteheUer vänta sig att fä engagemang tillbaka, EEC-debatten har hillUls varil torftig och Ulakonkretiserad. Allernativ och preciseringar har saknats och inrikespolitiskabedömningar har kommit alt spela en allt slörre roll. Föralsättningarna all nåen för veltig lösning tycks mig inle särskill ljusa. Men, herr lalman.Europafrågan kommer inte all vara sluldebalterad i och med denna förhandling.Europatanken kommer oberoende av den lösning kan uppnå attleva vidare och den kommer all växa sig alll starkare. Morgondagens hörnämligen den unga generalionen och näsla generation lUl, och jag är överlygadom all vUjan alt vara med och Utiikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt uiformaframtiden hos dem kommer att klarl distansera nationella och provinsiellaönskemål! När Europatanken först framfördes av WinstonChurchUl i hans berömda lal i Ziirich , åstadkom den en inlensivdiskussion. Tre olika linjer växte fram. Man skulle kunna kaUa dem denpoliliska, den mililära och den ekonomiska. Den poliliska ville så snarl sommöjligt bygga upp ell förenta slaler. Den resulterade i tUlkomsten avEuroparådet i Slrassbourg, som emeUertid av Europaintegrationens anhängareuppfattades som etl misslyckande. Den mililära linjen avfördes kort däreflerfrän dagordningen i och med alt förslaget om en Europaarmé förkastades av denfranska nationalförsamlingen. Den enda linje som återstod var den ekonomiska. Dess främsle förespråkare var den förutvarande belgiskekonseljpresidenten . Han hävdade frän börian att de bådaförslnämnda vägarna var oframkomliga pä grund av de nedärvda rivaliteterna iEuropa. Man borde därför börja med en ekonomisk gemenskap. Ju mer denekonomiska integralionen fortskred, desto närmare skulle länderna kommavarandra. Den politiska integrationen skulle därigenom bli en ofrånkomligkonsekvens av den ekonomiska. Det var denna konception som låg bakom bUdandel avEuropeiska ekonomiska gemenskapen, som fick sitt fundamenl i Romfördragel 1957och som fick sitt säte i . Del har aUlsä frän börian slåll klarl alt EECinle enbart varil en handelspolitisk företeelse ulan elt grepp som syftade verklig europeisk integration. Även om slulmälel ibland skymts av inrekriser i EEC:s historia, har det varil etl aldrig totalt borlspelalrättesnöre. De synpunkler som kommii UU utiryck i Davignon- ochWernenapporterna är sålunda ingenling nytt. De rör sig blott om vidareutveckUngoch fördjupning av tendenser, strävanden och åsikter som fanns med redan vidRomfördragets tUlkomst för 14 är sedan. Man frågar sig under sådana omständigheler, om regeringenspelar teater när den visar upp elt häpet ansikte inför dessa rapporler ochsöker göra Iroligl all nägol nytt nu har inlräffal, som hell kastat omförutsältningarna för förhäUande marknaden. För vi kanväl inle länka oss all skulle ha svävat i total okunnighel omvad som fakiiski hänl och händer i vårl omedelbara grannskap? Den säkerhei medvilken regeringen lägger sig i folks affärer pä andra sidan jordklotet gör detsnarare sannolikt att den i ännu högre grad följt med vär egen världsdelsaffärer och förvecklingar. Svensk utrikespolitik har haft tvä ledstjärnor: delsneutralilelen, som innebär avståndstagande frän varje anknylning mUitärablockbUd-ningar, dels det mellanfolkliga samarbelel, som syflar tiU enutjämning av motsättningar i Ijänsl åt freden. Med denna ulgångspunkl borde densvenska regeringen pä ell tidigt siadium ha kunnai avgöra värt förhällande lUlEEC. Dess mälsällning finns bl. a. formulerad i Romfördragels andra paragraf:»Gemenskapen har tUl uppgifl att genom upprättandet av en gemensam marknad ochgenom etl successivi ömsesidigt närmande av medlemsstaternasekonomiska politik skapa förutsättningar för en harmonisk ulveckling av detekonomiska livet inom gemenskapen som helhet och möjliggöra etl fortlöpande ochsamordnat framåtskridande, en ökad StabUitet, en successiv stegring avlevnadsslandarden saml allt intimare relationer meUan de anslulna staterna.»Del har framhållits att EEC vill skapa elt av utomeuropeiska makter helloberoende . Det finns ingenting vare sig i Romfördragel eller iullalanden, gjorda av ledande förelrädare för EEC, som lyder pä att Gemenskapenskulle vUja öka molsällningen mellan och den övriga världen. Tvärtomvisade EEC:s agerande i samband med Kennedyronden att man här är öppen föråtgärder som åsyftar en fortsatt frigörelse av världshandeln. finns det elt faktum, herr lalman, som tvivelsulanspelar en roll vid bedömandet av inställning; samtliga de nuvarandeEEC-staterna är medlemmar av NATO. Detla innebär en politisk anknylning lUlFörenta staterna i dess motsatsförhållande lUl ochWarszawapakten, som man inte kan bortse från. Men denna anknylning är ingenlingnylt. I hävdar man emellertid all endasl en forlsall europeiskintegration kan öka vär produkiion och vär styrka i sådan utsträckning, allEuropa hell kan frigöra sig frän del amerikanska beroendet. Målet är ochförblir ett av de båda utomeuropeiska supermakterna oberoende , Den svenska neutraliteten innebär alt värl land redan fränbörjan varil självständigt både i förhällande tUl ösl och tUl väsl. Sverigeintar därmed redan nu den ställning som ell integrerat skulle göra, omde strävanden som deklarerats i skulle förverkligas. Frågan blir dä,vUka sländpunkler regeringen frän början inlagil lill slulmälel; elt förenatEuropa. SkaU vara med och bygga upp den första poliliska enhel ihislorien som kommii tUl genom att fria folk frivUligt och pä UkaberälUgandelsgrund sluter sig samman för att trygga fred och samarbele? Eller skall Sverigei en självtUlräcklig smäslalslUlvaro släUa sig vid sidan om delta verk? Pä denpunkten har regeringen aldrig givit etl konkrel besked. Det är denallvarligaste kritik man kan rikta mol regeringen i delta sammanhang. Men denär allvarlig nog. Del är denna brist pä en klar och öppet deklarerad svenskmälsällning som är huvudorsaken tUl viUervaUan i den svenska Europapolitiken . Hade regeringen frän början sagl ifrån all vi med hänsynUll neutraliteten icke i nuvarande läge kan inträda som medlem i Gemenskapenmen all vi hell ansluter oss lUl dess framtidsmål och att vi fördenskuU eftersträvarsamverkan pä aUa plan och i aUa de former, som gagnar detla slutmål, dä skullevi möta en hell annan försläelse för våra önskemål. Ty den svenskaneutraliteten är just nu inte bara elt svenskt ulan även elt europeisktintresse. Om kan lita pä avsikter, har det all anledning atttUlmötesgä de önskemål, som vär akluella neutraUlelspolitik förorsakar. EECefterslrävar inte nägol motsatsförhäUande tUl och östblocket.Tvärtom. Det är ett önskemål i att dämpa den sovjetryska misstron ochåstadkomma goda förbindelser med grannarna österut. Ett neutralt isamarbete med skulle kunna göra en väsentUg insats genom att verka för en utjämning mellan Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt Sovjetunionenoch den Europeiska gemenskapen. inträde som fullvärdig medlem skullekunna bli en nalurlig följd av en utveckling, som innebär definitivafrigörelse frän beroendet av utomeuropeiskt kapital och utomeuropeisktmilitärslöd. Den svenska neutralitetspolitiken skulle därmed kunna ulvidgastUl en europeisk freds- och avspänningspolitik. Dessa möjligheter har regeringen i nuvarande läge spelatbort genom sin vankelmodiga hit- och ditpoUtik. Att man lämnade formen församverkan öppen och därmed bibehöll full valfrihet vid ansökningen tUl Brysselvar i och för sig riktigt. Felet ligger i den brislande preciseringen avinnebörden i vär neutralitetspolitik och av vår inställning lUl framtidsmålen.Men när man nu valt denna linje, blir det bara ett uttryck för vankelmodet ochryckigheten, då man plötsligt lämnar den och säger ifrån: "Medlemskappassar oss inte." Ingenting nytt har hänt det är bluff alt säga någolannal. Motivet tUl kovändningen är inrikespolitiskt. Regeringen tror alt EEC ärimpopulärt här i landet. I elt trängt läge har den velat siärka sin slällninggenom ett schackdrag, som den tror sig få applåder för. Och sä hoppas man, ändå skall få goda viUkor i ell handelsavtal eller en tullunion. Det är emellertid, herr talman, ingalunda säkert attmännen i bugar sig lika djupt för världssamvelel sompolitikerna i de vi skickar hjälp tiU. Kommissionens vice ordförande,den holländske socialdemokraten , yttrade vid elt framträdande iBryssel, att han personligen ansäg det uteslutet, att skulle kunna fä tullunionmed Gemenskapen. Han sade också, att han fått intrycket, att vUletillskansa sig alla fördelar av etl samarbele med EEC men inle själv ge något igengäld. I en rappori från i en svensk dagstidning heler del: "OmSverige varil så angelägel all föra öppna diskussioner utan fastslutmål, sä borde del varit mera logiskt, säger man i EEC-kretsar i ,alt avvakta, lUls kommissionens rappori om ligger klar. Vid dentidpunkten borde ocksä del definitiva beslulel om ha fatlals, eftersommaj väntas bli en avgörande månad. har valt, all i en mellanperiod,då ingen väntat eller önskat det, faslslä det, som redan kunnai slå i brevettill rådet 1967 eller i handelsminister tal förra årel." Även om della uttalande inte är officiellt, torde del ivarje fall stå klart, all den handlande framkallat blandadekänslor hos dem, som vi skall förhandla med. Den europeiska tanken har klassiska rötter isvensk arbetarrörelse. kallades pä sin lid "den storeeuropén". Europalanken förs fram på olika håll i , samtidigtsom internationalismens anhängare här hemma plockar fram de mest trång-brösladeoch förlegade nalionalargument för alt försvara svensk isolationism i Europa.I tjänst ål partiintressen, som känner sig trängda, offrar man en svenskinsals för fred och mellanfolklig samverkan. Överläggningenvar härmed slutad. § 2Föredrogs och hänvisades motionerna Nr 55 nr 1244-1246 tUl lagulskollel, _, , , den nr 1247-1249 UU , -, ,-,, ' 31mars 1971 nr 1250-1262 UU kultumtskoitet, --------------- nr 1263-1268 tUl , nr 1269 tUl jordbruksutskottet, nr 1270 lUl justitieutskottet, nr 127 1 UU civUutskottet och nr 1272-1274 tUl försvarsutskollet. § 3 Föredrogs, men bordlades äter finansuiskoltelsbelänkanden nr 911, utrikesutskottets betänkande nr 2,socialförsäkringsutskotlets belänkanden nr 12 och 13, socialutskottetsbelänkande nr 5, kullurulskotlels belänkanden nr 6 och 7 samt trafikutskottetsbelänkande nr 3. § 4 Föredrogs och bifölls interpellationsframställningennr 96. § 5 Pä förslag av herr talmannen beslöt kammaren all tUlmorgondagens sammanträde uppskjuta behandlingen av de på föredragningslistanupptagna tvä gånger bordlagda ärendena. Herr talmannen meddelade alt bland dessa ärenden skulleutrikesulskoltels betänkande nr 2 uppföras främst.