prot · FU0922 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi gjorde i stäUet pä det sättet 1969 alt vi redogjorde för vadutskottet har att befatta sig med när det gäller grundlagsförslag och uttaladeatt någon särskUd åtgärd i anledning av motionerna inte var påkallad därför atttalmannen måsle ställa proposition pä de yrkanden som gjorts i motionerna närhan framstäUer proposition pä antagande eller förkastande av de vilandegrundlagsändringsförslagen. Motionsyrkandet kan alltså under alla förhåUandenframställas när ärendet ligger pä kammarens bord. I samma aktstycke där vianmälde de vilande grundlagsändringsförslagen hemställde vi därför attmotionerna inte skulle föranleda någon åtgärd. Vi hade lika gärnakunnat skriva att motionerna icke kunde föranleda nägon åtgärd, menvi gjorde alltså en anmälan om det sakliga förhållandet. På samma sätt har det varit i är. Motionären har ocksäförklarat att hans avsikt enbart varit att fästa kammarledamöternasuppmärksamhet på att detta är en fråga där det rått delade meningar och attutskottsbetänkandet utformats efter lottning, varvid det blivit majoritet förantagande av de vilande grundlagsändringsförslagen. Sådant är alltsåförhållandet. Jag kan hålla med om all detta kanske inte ärhelt tillfredsställande. Vad jag däremot inte kan hälla med om är att manskulle ta upp en sakgranskning av ett vilande grundlagsändringsförslag. Dettakan man ju inte göra på samma sätt som man eljest gör, därför att man har attanta eller att förkasta det förslag som ligger - någon möjlighet därutöver gesinte i sädana här frågor. Jag skulle kanske kunna instämma med påytterligare en punkt när det gäller hur man skall förfara. Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet daterarsig frän 1823, dä rikets ständer ansåg all en sådan här anmälan borde ske genomkonstitutionsutskottet. Delta bekräftades 1830. Sedan har frågan inte allsvarit föremål för behandling, och det finns all anledning förgrundlagberedningen att ta upp saken och den kommer att göra det för attförsöka få till stånd någon föreskrift om hur man skall förfara ifortsättningen. Därom råder inget tvivel. Vad sedan själva sakfrågan angår kan jag också instämma ivad sade; vi skall inte ha nägon repetition av vad som förekomnär vi antog det vUande grundlagsförslaget. Men det finns ändå anledning erinraom vad som förevarit. Det utarbetades en promemoria om lagrädsgranskning, ochdet skedde av två anledningar. Den ena var att tillväxten av antalet lagar varså stor alt det förelåg svårigheter all få fram de lagförslag man önskade tillriksdagen inom rimlig tid. Den andra anledningen var att det finns föreskrifterom vilka lagar som skall granskas av lagrådet, men förändringen i samhäUet hargjort att vi fått en helt ny lagstiftning som inte omfattas av denobligatoriska laggranskningen. Därför utreddes hela frägan och förslag sändesut pä remiss. Yttranden inkom i vanlig ordning, och därefter sändes ärendettill grundlagberedningen, som hade att yttra sig över förslaget. Jag kan omtalaatt var förhindrad närvara när beredningen behandlade dettaärende, Grundlagbeiedningen uttalade då enhäUigt att det förslagsom lagts fram, innebärande att man skulle övergå tUl en fakultativlagrådsgranskning, var en lämplig anordning. Beredningen ville också vinnaerfarenhei av den anordningen för sitt fortsatta arbete, 1 likhet med övrigaförfaltningsfrågor konimer också denna fräga att uppmärksammas avgrundlagberedningen. Det är mot den bakgrunden som regeringen har lagt framdetta förslag, som alllsä har tUlstyrkts av en enhäUig grundlagberedning, ivUken det finns företrädare för de olika politiska partierna. Jag vill också isammanhangei erinra om att vi hade en debatt i andra kammaren, där en avberedningens ledamöier deklarerade varför han ställde sig bakom förslaget. Detvar inte heller svårt för utskottet att följa regeringens förslag, sådant detkom tiU synes i det vUande grundlagsförslaget. Med det anförda hemställer jag att detvilande grundlagsförslaget i förevarande betänkande nr6 måtte av antagas. HerrAHLMARK (fp) kort genmäle: Jag skaU bara säga ett par ord om det somherr sade om den formella behandlingen. Det är riktigt all det här gäller all säga ja eller nejtill de vilande förslagen. Det underströk jag själv sju eller åtta gånger föratt inte bli missförstådd. Men det säger ingenting om huruvida utskottet skallgöra en sakgranskning före del andra beslutet i meningen ja eller nej till devilande förslagen. säger i att vi inte skall hanågon utskottsbehandling, och han åberopar i sammanhanget vad som förekom1823 och 1830. Ja, det är riktigt alt det finns en praxis från ståndsriksdagen.Men den bröts 1969. Och det viktiga här är att i 64 § riksdagsordningen stäringenling om detta. Utskottet har därför full frihet att göra en sakgranskning,om utskollet så önskar. Sedan sade att talmannen hade all rätt allremittera motionerna tUl , ty del fanns ingentinggrundlags-stridigt i dem. Jag instämmer helt och fullt i det. Men därför borde ocksä ha betraktat dem somberättigade och genomfört en sakgranskning av deras krav. Och det borde haskett av de tre skäl som jag angav och som utskottets ordförande inte hade ettord att säga om. Vi har för det första nu en ny riksdag och etl nyttutskott. De bör fä säga sitt i denna fräga. För det andra har vi nu en ny beslutssituation, där ingaändringar, kompromisser eller omformuleringar är tUlåtna, ulan man skall sägaja eUer nej till det vUande förslaget. Där bör ulskottet fä ta ställning. För det tredje bör allmänheten och ledamöter fäden vägledning i förväg som ett utskottsbetänkande ger. Pä en punkt kan jag dock hålla med iVisby; det som skett är inte tillfredsställande. Därför fär vi nu hoppas attgrundlagberedningen ser tUl att de här frågorna blir lösta på ett sätt somgaranterar en sakgranskning inför del andra beslutet. Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet i Luttra (c): Underskattar inte förmåga att bilda sig en uppfattning och ta ståndpunkt idessa frågor utan att vägledas av ett nytt utskottsutlåtande, där man pä nyttredovisar argumenten ? Jag känner mina riksdagskamrater detta gäller inte minstde nyvalda såsom synnerligen ambitiösa när det gäUer att skaffa sig enuppfattning i de olika ärendena. Utskottsbetänkandena med motionerna finns, ochfjolårets utskottsutlåtanden, som det hette , med aUa reservationerfinns ocksä tillgängliga för den som vUl ta reda pä hur det ligger tUl. Man fårdessutom förutsätta att dessa frågor har diskuterats inom riksdagsgrupperna.Det finns därför egentligen ingenting att vinna på en ny sakgranskning och enupprepning av argumenten. Dessutom kommer det sä småningomett förslag frän grundlagberedningen. Vi får då ta stäUning till det ochdärvid bestämma hur vi skall ha del i fortsättningen när det gäller dessa frågor. HerrERNULF (fp): i nämnde i sitt anförande attgrundlagberedningen i ett remissyttrande enhälligt tillstyrkt att denobligatoriska lagrådsgranskningen pä försök skulle avskaffas. Det är riktigtatt så skedde. Eftersom jag är expert i grundlagberedningen och tUlikasuppleant för en av ledamöterna vill jag emellertid deklarera att jag igrundlagberedningen för min del motsatte mig detta förslag. Jag fick emeUertidinte beredningens tillåtelse att i yttrandet anmäla min avvikande mening ochgjorde det därför i stäUet till grundlagberedningens protokoll. R egeringsfo rmens bestämmelser om yttrande frän lagrådet Jag vill alltså för min egen del här ha sagt ifrän att jagredan vid grundlagberedningens behandling av remissfrågan motsatte migförslaget att avskaffa den obligatoriska lagrådsgranskningen. När det gäller argumenten för den ståndpunkten kan jag påalla punkter instämma i vad har anfört. Jag skall därför inteförlänga debatten med att upprepa dessa argument. i (s): När denna fråga behandlades vid förra åretsriksdag hade jag tillfäUe alt utveckla min syn pä den. Det skall jag nu inteupprepa; den har inte undergått några förändringar under den sommar och denhöst som förflutit. Det är riktigt, som påpekat, att han hade enannan mening inom grandlagberedningen. Men företrädare herrLundström anmälde ingen avvikande mening. Vad som föranledde mig att nu begära ordet var emellertidherr anförande i dess första del. Han lät förstå att konstitutionsutskottetsordförande vägrade att låta utskottet rösta om sakbehandlingen. Min minnesbildär en annan. Det blev en aUmän diskussion om förfaringssättet inom utskottet.Motionären kom till samma mening som vi andra. ochherr hade en avvikande mening. Men nägon formell propositionsvägran förekominte. Jag tror alt det är riktigt och lämpligt att det sägs här i kammaren. Emellertid finns här en praxis som visat sig vara mycketfast. Lät mig bara få erinra om ett exempel. Vid riksdag uppkom inomkonstitutionsutskottet frågan om rätt att foga reservation till ett memorialorn vUande grundlagsändring. Då förklarade utskottet att det ansåg sig böra"vidhålla hittUlsvarande praxis och sålunda medgiva särskilt yttrandeeller reservation vid ifrågavarande memorial endast i fall yttrande eller reservationavsåge någon av utskottet i memorialet uttalad egen uppfattning och sålunda ejrörde grundlagsändringarnas sakliga innehåll". Vad som inträffade utgör ingel avsteg frän delta. Detskedde ingen realbehandling vid det tUlfället, Det stär uttryckligen i konstitutionsutskottetsmemorial nr 2 är 1969: "Någon särskild åtgärd i anledning av molionerna ärdärför inte påkallad," Och så hemställer utskottet i klämmen attmotionerna inte föranleder någon ålgärd, I är har använt sig av ungefärsamma skrivsätt, och betänkandet mynnar ut i samma yrkande även . Det hängersamman med att man aUmänt uppfattar detta som en expedition frän KU:ssida. Jag har sett något pä litteraturen i detta hänseende, Isitt stora verk om ulskottsväsende karakteriserade åtgärd i detta hänseende som en expeditionsåtgärd. När på nytt behandlade denna ämnesgrupp hade han sammauppfattning: KU skulle endast redovisa att det fanns vUande grundlagsändringsförslag. Fråga ärom man nu skall ändra praxis. Självfallet finns det möjlighet Men, herr talman, jag anser alt det är fel att göra detta medangrundlagberedningen arbetar med denna fråga. Det kan inte vara rimligt attunder detta arbete plötsligt improvisera en ny praxis. Jag tror att i minns fel närhan säger att nägon propositionsvägran icke förekom. Jag yrkade två eUer tregånger att utskottet skulle genomföra en sakgranskning. Ordföranden sade medlitet olika formuleringar att han inte ville stäUa propostion pä ett sådantyrkande. Efter en del segdragningar förklarade jag, att eftersom ordförandenvägrade att ställa proposition på mitt yrkande, sä tvingades vi att nöja ossmed ett särskilt yttrande. Del är min säkra minnesbild av vad som inträffade. Sä tUl den viktigare saken om lagrådet. Justitieministernhar varit påtagligt tyst i denna debatt. Han påstod ändå i förstakammaren: "Modern parlamentarism innebär, som jag förstår den, bl, a, attden högsta styrande makten, dvs, regeringen, är underkastad kontroll endast avriksdagen.-- Det stämmer inte med våra parlamentariska principeratt ett expertorgan utan politisk förankring kommer in obligatoriskt ilagstiftningsproceduren sedan tagit stäUning tUl frågan." Till detta vill jag säga tre saker, och jag vore glad omstatsrådet viUe tala om vilken definition av ordel "parlamentarism"som regeringen numera tUlämpar. Regeringen är underkastad kontroU av många krafter utanförriksdagen partierna (inte minst det egna), pressen och massmedia över huvudtaget, organisationer och mycket annat. Regeringen är inte alls underkastadkontroll "endast" av . Men det är som beslutar om kontrollen i denmeningen att kan tvinga ett statsråd eller hela regeringen att avgå.Beslutsfunktionen i kontrollfrågan ligger exklusivt hos . Lagrådethar inte nägon sädan beslutsmöjlighet. Lagrådet är rådgivande. Man kan struntai det eller godta dess invändningar. Men obligatoriet dä? Är inte obligatorisklagrådsgranskning oparlamentarisk? Nej, lagrådet är på sätt och vis en del avriksdagens kontrollmakt. Inte formellt - men i praktiken ger lagrådet riksdagenhjälp genom sin granskning av regeringens förslag. Det blir en ytterligaregenomlysning och en större garanti för att man inte har förbisett något somborde ha granskats. Om lagrådet dels tjänstgör som en hjälp åt regeringen, delssom ett stöd åt vid riksdagsbehandlingen, är det väl ändå omöjligtatt säga, att det strider mot "modern parlamentarism". Därför vill jag fråga justitieministern, hur hanegentligen ser på kontrollmakt. Inser inte statsrådet att lagrådetkan tjänstgöra som ett ytterligare stöd för och därmed, om man såvUl, stärka den parlamentariska kontrollen? En kontroll utförd av utomståendeexperter, som inte har nägon beslutsrätt, kan inte strida mot parlamentarismen. Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet och harframhållit att detta är sä att säga en fortsättning på den debatt som vi hadeförra våren i denna fråga och att det inte kan vara praktiskt att man uppreparden debatten ännu en gäng. Det är klart att nya synpunkter och ändrade värderingarkan komma fram, men jag viU för min del här bara deklarera, att jag inte harnågot alt tUlägga till det som jag yllrade i i dennafråga. Inte heller när det gäller fråga har jag aUtså något atttillägga utöver det som då sades och som finns i kammarens protokoll. har genom att väcka motionerom ett förkastande av de vilande grundlagsförslagen avsett att ge kammarensledamöier möjlighet att i förväg utläsa, om delade meningar förekommer eUerinte. och jag har i konstitutionsutskottetföreslagit att utskottet skulle yttra sig över de vUande förslagen tillgrundlagsändringar för att därigenom på samma sätt ge kammarens ledamöier enuppfattning om de olika meningar som har förekommit. i hänvisade till denstatsleoretiska litleraturen och försökte därur dra den slutsatsen att detskulle föreligga någon sorts legala hinder för det förfarande som jag har föreslagit. Enligt min mening föreligger inte några sådana legalahinder, och det var därför som jag begärde ordet. gör i sin motion det fundamentalapåpekandet att det inte finns nägol formellt hinder för konstitutionsutskottetatt föreslå att anta eller förkasta de vilande förslagen. Däremot harpraxis varit att de vilande grundlagsförslagen bara anmälts till . Vad som är speciellt i dagens ärende är att motioner harväckts med anledning av de vilande förslagen. Dessa motioner har hänvisats tUlkonstitutionsutskoltet och måste behandlas i utskottet, såvitt man inte iskrivelse tUl påkallar en prövning i kanimaren av frågan ommolionerna skall behandlas eller inte. har inleifrågasatt någon sädan äterremiss av ' motioner och har såledesavsett att låta beredningen av motionerna ske inom utskottet. Sä skedde ocksä i memorial nr 2 år1969 vid behandling av ett vUande grundlagsförslag rörande upphävande avpostmedlens egenskap av bevUlning, Utskottet fann då att motionerna inte gavanledning till något nytt uttalande i sakfrågan. Detta innebär självfallet allmotionerna dä 1969 alltså faktiskt sakbehandlades. Det hade ju ståttutskottets ledamöter fritt alt i stället påyrka en skrivning som innebar ettnytt uttalande i sakfrågan, dvs, att det vUande grundlagsförslaget skulleförkastas, I analogi härmed borde givetvis också ledamöterna i 1971 årskonstitutionsutskott under utskottets behandling ha möjlighet att yrka bifalltUl de motioner som då behandlades. Det föreligger därför, herr talman, enligt min uppfattninginga konstitutionella hinder för att företa den sakprövning som har föreslagitsav och mig. Praxis har varit enhetlig fram tUl 1969, och Det är således helt och hället fräga om ett lämplighetsavgörande,och pä den punkten delar jag synpunkter om det lämpliga i att detföreligger ett utskottsutlåtande som redovisar de olika uppfattningar som finnsi frägan. Jag vUl liU sist säga att jag också en liten smula harrådfrågat den konstitutionella expertisen, både personligen och vialitteraturen, och jag har därvid inte funnit någonting som strider mot denuppfattning som jag här har givit uttryck för. Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet ordförande ett yttrande från grundlagberedningen. Jag vill bara tillägga att denmotivering som grundlagberedningens i yttrandet deltagande ledamöter åberopadevar en annan än den som återfanns i propositionen. Detta finns dokumenterat i1970 års debatter, och jag vUl bara hänvisa till protokollen från dessa. Sedan vill jag beklaga att huvudfrågan har kommit attdrunkna i diskussionen om vad som förekommit 1823, 1830, 1969, 1970 och 1971,Det är formalia och det är viktiga ting när det gäller grundlagsfrågor; de ärinte på något sätt oväsentliga. Om de är mindre viktiga den här gången äntidigare, beror detta givetvis främst på att hela vår regeringsform ligger istöpsleven. Vi får alltså tillbaka frågan, och det är kanske därför inte skälatt ägna alltför stor möda ät olika statsvetenskapliga och statsrättsligasynpunkter, vUka som bekant kan anläggas i mänga riktningar. Det väsentliga är emellertid huvudfrågan, omkammarmajoriteten skall ta bort den säkerhetsmekanism för den enskildesrättsskydd som lagrådets granskning utgör, genom att bifalla förslaget tillgrundlagsändring. Justitieministern avböjde debatt isak . Han åberopade sina tidigare inlägg i frågan. Detta är hansrättighet, och han har givetvis möjlighet att göra det. Man kan dä göra denreflexionen, att justitieministern och regeringen i denna sak förlitar sigmindre pä argumenteringen än på voteringen. HerrJOHANSSON i (s); Jag håller med om att vi nudiskuterar en detalj i den stora helheten, men den stora debatten förde vi ju , och då hade vi tUlfälle att utveckla våra uppfattningar. har och velat införa en nypraxis medan grundlagberedningen arbetar. Det är därför naturligt att vi ocksätar upp detta perspektiv på ärendet. Då viU jag konstatera i anslutning tiU , som jag med intresse lyssnade tUl att jag aldrig har hävdat attdet föreligger legala hinder. Inte heller jag kan finna nägra sådana vare sig igrundlagen eller i litteraturen kring denna. Men det har utbUdats en fast praxis,och min argumentation är att denna praxis inte bör brytas just nu närgrundlagberedningen håller på att arbeta med detta komplex. Ocksä påtvå andra punkter har jag en annan mening än , Tryckfrihetsförordningens bestämmelser om skymfande avrikssymbol m. m. Enligt minmening bröts inte denna praxis 1969 - det förekom ingen sakbehandling inomutskottet, Inle heUer pä en annan punkt kan jag dela . Att en motion har väckts här är egentligen en ganska ovidkommandesak. Av ' anförande framgår att han velat göra detta som entjänst åt kammarens ledamöter för att tala om att det blir votering. Det kundedock ha inträffat att behandlal grundlag-frågan före denallmänna motionstidens utgång; det finns inga lagliga hinder förkonstitutionsutskoltet att göra detta. Då hade man efteråt fått anmäla attdenna fråga redan lidigare varit föremål för behandling. Det centrala ärnämligen här inte motionen utan det vUande grundlagsförslaget, och det är justi fräga om behandlingen av detta som man enligt min mening nu inte bör skapa enny praxis. Överläggningen var härmed slutad, Proposilioner gavs dels päantagande av det anmälda grundlagsändringsförslaget, dels på förkastande avdetsamma, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren antar det genomkonstitutionsutskottets betänkandenr 6 anmälda förslaget tiU grundlagsändring röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren förkastat ifrågavarande förslag. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 169Nej - 158 Avstår I Kammaren hade aUtså antagit det vUandegrundlagsändringsförslaget. Genom detta beslut ansågs utskottets hemställanunder punkten 2 besvarad. Utskottetsanmälan under punkten 1 lades lill handlingarna. § 10 Tryckfrihetsförordningens bestämmelser om skymfande av rikssymbol m. rn. Föredrogs konstilulionsutskottets betänkande nr 7, delsmed uppgift på ett vilande förslag till grundlagsändring, avseendetryckfrihetsförordningens bestämmelser om skymfande av rikssymbol m. m., delsi anledning av motion i detta ämne vid årels riksdag. Vid 1970 ärs riksdag antogs som vilande ett förslag tilländrad lydelse av 6 kap. 2 §, 7 kap. 4 § samt 10 kap. 10 och 12 §§tryckfrihetsförordningen, enligt vilka bl, a, straffbestämmelserna förskymfande av rikssymbol, brott mot trosfrihet samt sårande av tukt ochsedlighet skulle uleä. Under den allmänna motionstiden vid årets riksdag väcktesav motionen nr 535 med hemställan att förkastade deförra året som vUande antagna förslagen tiU ändringar i tryckfrihetsförordningenangående 1. skymfande av rikssymbol, 2. brott mot trosfrid samt 3. sårande avtukt och sedeUghet. Utskottethade i detta betänkande 1. anmält det vilande förslag tUl ändring av 6 kap. 2 §, 7kap, 4 § samt 10 kap, 10 och 12 §§ tryckfrihetsförordningen, som framgick av bilaga tUl utskottets betänkande, 2, hemställtatt motionen nr 535 - under hänvisning tiU vad i betänkandet anförts - inte skulle föranleda någon åtgärd. Tryckfrihetsförordningens bestämmelser om skymfande avrikssymbol m.m. HerrHERNELIUS (m): De principiella reflexioner som gjordes i anknytning tillbehandlingen av föregående betänkande är desamma som för detta, och jag behöverdärför inte upprepa dem. Likaledes är reflexionen om önskvärdheten avsamstämmighet i fråga om grundlagsändringar oförändrad och noterandet attregeringen vid tre tUlfällen avvek frän denna goda sedvänja. Det lagkomplex som är under behandling rymmer olikating. Bland annat föresläs att straffbestämmelserna för skymfande av Sverigesflagga eUer vapen eller annat dess höghetstecken Uksom också straffbestämmelsernaför skymfande av främmande makts flagga, vapen eUer annat dess höghetsteckenskall bortfalla. Jag skall inte fördjupa mig i den sidan av saken sä mycketutan vill bara säga att vad vi här sysslar med är ju en fråga om vanlig hyfsoch anständighet. Men det är inte bara det, utan det är ocksä en fräga omförhållandet tUl främmande makt. Om tiU skillnad frän flertalet andravästeuropeiska länder avskaffar straffbestämmelserna i sådana här sammanhang,ställer vi oss på sätt och vis ulanför en kullurbedömning som gäUer utanförvåra gränser. Dessa straffbestämmelser har inte läng tradition i svensk rätt,men de finns i alla fall där . Händelser harocksä visat att behovet av sådana bestämmelser finns. Jag vUl erinra om att detinte var mänga månader sedan ordet lymlar uttalades från regeringsbänken i delförra i samband med förehavanden av denna art. Den andra delen berör trosfriden. Enligt förslaget skall"skymfande av sådant som av eller annat här i riketverksamt trossamfund hålles heligt" i fortsättningen icke straffbeläggas.Det har ansetts som en inskränkning i yttrandefriheten. Jag har svårt att anse detta vara en inskränkning iyttrandefriheten när det är fråga om skymfande, och jag vill föreslå attkammarens ledamöter tittar litet pä betänkande nr 5 som vi antagit. Vi hargenom det beslutet infört straffbestämmelser för "missaktning" alltså betydligt mindre kraftigt - "för folkgrupp av viss ras, med visshudfärg, av visst nationeUt eUer etniskt ursprung eller med visstrosbekännelse". Man kan visserligen säga att del i det ena faUet gällerett kollektiv och i det andra Tryckfrihetsförordningens bestämmelser om skymfande avrikssymbol m. m. fallet enindivid, men även individer ingår i ett kollektiv, varför denna invändningenligt min mening inte har bärkraft. Jag har, herr talman, svårt att inse att del inte skullevara befogat att i svensk rätt fortfarande ha kvar straff för skymfande avsådant som av eller annat här i riket verksamt trossamfundhålles heligt.