prot · FU0989 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandhngarna leddes tUl en början av herr förste vicetalmannen. § 1 Justerades protokollet för den 10 innevarande månad. Ang. skyldigheten att lämna uppgift tiUfolk- och bostadsräkningen § 2 Meddelande ang. besvarandet av enkla fror ochinterpellationer Hen FÖRSTE VICE TALMANNEN yttrade: Samtliga 18 på föredragningslistan upptagna enkla frågorkommer att besvaras vid dagens frågestund. Därefter återstår 16 enkla frågoroch 19 interpellationer obesvarade. Frågor besvaras vid bordläggningsplenum måndagenden och vid vårsessionens sista frågestund torsdagen den 27maj . Interpellationer besvaras , fredagen den 28maj sedan behandlingen av utskottsbetänkanden slutförts och vidbordläggningsplenum . Sammanträdet sistnämnda dag skallenligt tidplanen ta sin början men kommer att börjas tidigare om såerfordras för att samtliga återstående interpellationssvar skall medhinnas. § 3 Ang. skyldigheten att lämna uppgift till folk- och bostadsräkningen Herr finansministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 7 majintagna fråga, nr 230, till herr justitieministern, och anförde: har frågat justitieministern om hananser att man gentemot dem, som ännu Inte trots påstötningar lämnat svar tiUfolk-och bostadsräkningen, bör gå fram med hot om rättslig påföljd i denutsträckning som sker . Frågan har överlämnats tUl mig för besvarande. Folk- och bostadsräkningen, som även ersätter det numeraupphävda årliga mantalsuppgiftslämnandet, är av stor betydelse bl. a. församhällsplaneringen. Uppglftslämnandet folk-och bostadsräkning ärännu ej helt avslutat. Granskningsorganet, som utses av kommunens styrelse,skall enligt anvisningarna ta kontakt med de uppgiftsskyldiga för att få infelande uppgifter. Om uppgift inte lämnas, kan förelägga vite.Jag utgår ifrån att granskningsorganets kontakt med den uppgiftsskyldlge skerutan hotelser och bryska metoder. får komma till användningförst då alla andra möjligheter uttömts, och är förbehållet . Ang. skyldigheten att lämna uppgift tiU folk-och bostadsräkningen Jag ber att få tacka herr finansministern fördetta svar, vars anda verkligen är mycket tacknämlig. Det är väldigt bra inte går fram med hotelser och bryska tillvägagångssätt här. Men detföreligger en viss förvirring bland medborgarna om denna fråga. Det finns ju desom av personhga anledningar inte har velat svara på vissa av frågorna tillfolk-och bostadsräkningen. Somliga av dem har då blivit uppringda av kommunensgranskningsledare och har svarat att de inte vill lämna några ytterligareupplysningar. Några har då blivit lämnade helt i fred och inte hört ett ljudmer. Andra har blivit tillskrivna och har tUl slut blivit förelagda exempelvis300 kronors vite av . Inget vite har såvitt jag vet ännu blivitutdömt men det är alltså förelagt, och frågar sig folk: Efter vilka reglerkommer dessa viten att utdömas? De vill mycket gärna veta det, men de får Intenågot svar på detta. De ringer till SCB, de ringer till kommunen, de ringertill . Alla skyller på varandra och skickar dem vidare. Till slutkommer de då tUl riksdagsmannen, och riksdagsmannen försöker att få besked omdenna sak. fick vi faktiskt en sorts besked om den här saken förett halvår sedan av herr justitieministern, fast det var inte här i kammarenutan i . Vi hade ett debattmöte där om denna fråga. Detrefererades Inte då i pressen men det står numera refererat delvis i . Jag var där, så jag vet att referatet är ungefär riktigt. På en auditotiefråga om man kunde bh bötfälld meningenär alltså ådömd vite - för att man inte varit informerad omuppgiftsskyldigheten svarade justitieministern att han ville se den myndighetsom lade ned möda på åtal i sådana fall. är det klart att det kan ju aldrig kommaså långt som till åtal utan att vederbörande har blivit välinformerad om sin skyldighet att svara. Såvitt jag kan erinra mig gällde fråganfaktiskt om det över huvud taget skulle utdömas några viten mot folk somvägrade att svara på frågor som de ansåg besvärande. Men vad änjustitieministern menade vid det speciella tillfället har han tydligen I aUafall förutsett att inte alla som vägrade att lämna in en och annan uppgift tillfolk-och bostadsräkningen skulle bh ådömda viten. Därför måste jag frågafinansministern: går denna gräns? VUka är det som kan vänta sig att bliådömda vite och att få betala de här , eller vad det nu är frågaom, och vilka kan vänta sig att slippa det? Det ligger nog inte inom någons förmåga attkunna ge ett tiUfredsstäUande svar på den sista frågan. Det är länsstyrelsensom I sista hand har att utdöma vitesföreläggandet och effektuera det. Denbedömer varje fall individuellt, men I sista hand om uppgifterna är av denkaraktären att de är nödvändiga kommer vitet att utdömas. Man får lägga det Ihänderna på vederbörande länsstyrelse. Jag fruktar att man Inte kan få enfullständigt standardiserad tillämpning, men i stora drag kommer den väl ändåatt följa de gängse grunderna för vitesföreläggande. Det är klart att lag skall följas. Det ärbara det att enligt de uppgifter som jag har fått är de kommunala granskningsmänsom skickar listor till länsstyrelserna över vilka som bör ådömas vite - ochdet är alltså inte alla juridiskt fullständigt oskolade. Jag tycker att dettaverkar litet grand osäkert. Man har ännu inte fått in alla siffror om hur folk- ochbostadsräkningen har utfallit. Men det visar sig att bara i , där manhade skickat ut 52 000 blanketter, fordrades det telefonkomplettering avblanketterna i 32 000 fall och skriftlig komplettering i 8 000 fall. Dettamedförde att man i blev tvungen att öka anslaget för folk- ochbostadsräkningen . Detta gäller alltså enbart . Det är intealls säkert att beskrivningen är giltig för hela landet - det vet vi inte ännu.1 behövde man öka anslaget . Men visar inte detta att detmåste ha varit något fel antingen på blanketternas utformning eller på derasmarknadsföring? Och kan vi inte få hoppas att båda delarna sköts bättre nästagång, så att inte denna sorts psykologiska trassel skall behöva uppkomma? Fördet är ju faktiskt en fråga om förtroendefull samverkan mellan myndigheternaoch medborgarna. Jag skulle tUl slut vilja citera en dataexpert här ilandet som har sagt: "Om en databanks information skall vara förtroendevärd, så måste den, eller rättare sagt de som sköter den, först ha skaffat sigförtroende hos dem som skall lämna uppgifterna. Annars så är hela insamlingenmeningslös." Om uppehållstillstånd för vissa brasilianska medborgare Visst kan den enskilda människan somattackeras av en granskningsledare känna sig irriterad, men man kan inte lösadet här på annat sätt än vad som är föreslaget i Kungl. Maj:ts proposition nr27. Där sägs uttryckligen: "På en punkt har jag dock i sak en annan uppfattningän SCB. Enligt SCB;s förslag skulle gransknlngsledaren själv få förelägga vite,om begärd uppgift inte lämnas eller är ofullständig. Enligt min mening kan detinte anses lämpligt att lägga en sådan befogenhet på granskningsledaren. Istället bör gången vara den att granskningsledaren skall vara skyldig att utanvitesföreläggande anmana den försumlige att fullgöra sin skyldighet. Först omdenna anmaning Inte efterkoms, skall gransknlngsledaren kunna vända sig tilllänsstyrelsen och begära att denna vid vite förelägger den uppgiftsskyldige attfullgöra sin skyldighet. Om inte heller vitesföreläggandet efterkommes, skalllänsstyrelsen utdöma det försuttna vltet." Man kan inte Instruktionsmässigt gå mildare fram, om manändå som utgångspunkt har att man måste få in de begärda uppgifterna. Överläggningen var härmed slutad. § 4 Om uppehållstillstånd för vissa brasilianskamedborgare Herr inrikesministern ordet för att besvara i (vpk) i kammarens protokollför den 30 aprU intagna fråga, nr 215, tUl herr statsministern, och anförde: Om uppehållstillstånd för vissa brasilianska medborgare i har frågatstatsministern vilken ställning regeringen intar till frågan omuppehållstillstånd för brasilianska medborgare som på grund av politiskförföljelse I hemlandet inkommer eller söker inkomma till . Frågan haröverlämnats till mig för besvarande. I ett svar på en fråga av praxis för beviljande av politisk asyl i uttalade jag attenligt 2 § utlänningslagen som huvudregel gäller att politisk flykting som äri behov av I vårt land inte utan synnerliga skäl skall vägras tUlståndatt vistas här. En flykting som närmast kommer från ett land där han redan harerhållit anses i praxis inte ha behov av här och omfattasalltså Inte av 2 § utlänningslagen. Frågan om utlännings ställning som politiskflykting prövas emellertid som jag tidigare anfört i regel först i samband medverkställighet av beslut om avlägsnande ur riket. De regler som jag nuredogjort för gäller givetvis alla utlänningar och således även brasilianskamedborgare. i (vpk): Jag får tacka för svaret. BrasUien är en kvalificerad militärdiktatur. Liberalasåväl som socialistiska oppositionella drivs i allt större skaror i emigrationgenom regimens massiva terror. Några få söker sig tUl . Men som vanligti fråga om västflyktingar vägrar regeringen godta deras politiska situation.BrasUia-narna släpps antingen In i sänder - en osäker och omänskligvistelseform, som gör dem utsatta för godtycke och påtryckningar eller ocksåawisas de. Liknande osäkerhet präglar de demokratiska grekernas, portugisernasoch turkarnas situation. Men mot en annan kategori tillämpas en helt annan praxis.I åratal har organiserade fascistiska revolvergangsters i skydd härav strömmatin i landet. Vi har sett vissa följder härav, som inte är statsrådetobekanta. Regeringen har utan hämningar släppt In mängder avföre detta SS-män ur t. ex. de lettiska SS-batahonerna ochlikvideringskommandona män som många efterlevande judar och zigenare kanberätta åtskilligt om. Dessa Hltlerdrängar har bhvit föremål för ett politisktfjäskande utan gräns. De har fått bli svenska medborgare och beviljatsvapenlicens. Så har det gått med bl. a. flera medlemmar I den fascistiskaorganisationen . Ta namnen Lobe, CKe, förre militärattachénPlensners, överste , herrar Talters, och Landsmanis. Jag tror attdet är namn som är herrar regeringsledamöter ganska väl bekanta. Därför skulle jag viha fråga: Varför är praxis så olika?Hatar regeringen vänstermän och andra demokrater så intensivt? Och ärUstasjamännen och Domusrånarna från så värdefuUa för , eftersom denästan aldrig behöver vara rädda för utvisning? Ger handelsförbindelserna medBrasilien så stora pengar att det måste gå ut över mllitärregimens opponenter?Och är det inte så, herr inrikesminister, att även i de fall där man inte allsvet om vederbörande har en i annat land kan man utvisa eller awlsaändå? Det finns kanske inte mycket att tillägga.Herr hade tydligen behov av att i det här sammanhanget uttala ettunderkännande av den politik som förs i vårt land och som följer denlagstiftning vi har antagit. Det är klart att det kan finnas människor som kommer tUlvårt land och får pohtisk asyl och som har en annan politisk uppfattning än denherr gillar och också en annan uppfattning än den jag gillar. Men detär inte detta det är fråga om. Har vederbörande utsatts för förföljelse i sitthemland och nödgats fly därifrån så kan han, om detta förhållande är styrkt,påräkna att få stanna i . Sedan fäster jag inget avseende vid vilkenideologi det rör sig om. Det är inte heller uttalat i utlänningslagen att manskall göra någon åtskillnad i det fallet. har således Inte kunnat bidra med någontingsom ger anledning att fortsätta debatten. Jag har slagit fast att den som harfått i annat land rimligtvis inte kan göra anspråk på att bli betraktadsom politisk flykting i . Har han på annat håll, så föreliggerdet ingen skyldighet för oss att ta emot vederbörande. Det är således Innebördeni den lagstiftning som vi har och av rättsreglerna för andra länder som gerfristad för pohtiska flyktingar. Om uppehållstillstånd för vissa brasiUanska medborgare Hen i (vpk); Det är ju det internationella flyktingåret iår och statsministern är bl. a. någon sorts hedersordförande i eninternationell kommitté som sysslar med denna verksamhet. I en skrift av denna kommitté heter det: "Flyktingar är enligtinternationell lag personer som vistas utanför sitt hemland därför att defruktar förföljelse som en följd av revolution, en förändring av den pohtiskaregimen eller inre oroligheter, som medför ett tillstånd av osäkerhet för vissagrupper i befolkningen." Inrikesministern har här med hänvisning tUl det aktuellafaU som bl. a. ligger bakom denna fråga sagt att om man redan erhålUt iett annat land, finns det Ingen skyldighet att ta emot någon här i . Nuråkar det vara så att ett aktuellt awisningsbeslut berör en person som inteerhållit någon sådan . Det finns tvärtom ett brev från ett annat landsambassad, som ger en synnerligen tvivelaktig bild av hans möjligheter att få ensådan , men han blir ändå avvisad. Det är trots allt så låt oss konstatera det, oavsett vadsom står i lagtexten, ty sådant står ju inte i lagtexterna att det är olikapraxis för höger- och vänsterfolk. Det har förts en vad jagskuUe vilja kalla närmast profasclstisk flyktingpolitik. Jag skall naturligtvis inte diskuteraenskilda fall i detta sammanhang, men jag kan försäkra i Malmöatt det är mycket vanligt att när ett ärende blir föremål för uppmärksamhet avolika slag så anförs ständigt nya omständigheter, som Inte redovisats frånbörjan när ärendet prövades. Det är sannerligen en lång och tålmodig historiaatt pröva dessa frågor. Vi försöker göra det så inträngande som 1 * protokoU 1971. Ang. sysselsättningsfrämjande åtgärder inomArbogaregionen möjligt.Jag kan försäkra att invandrarverket lägger ner mycket stor möda på detta. Hadeherr velat inse att det är ett stort antal medborgare från skildaländer som fått uppehållstillstånd i vårt land, skulle han inte haft anledningatt framträda med den misstro som han gör. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. sysselsättningsfrämjande åtgärder momArbogaregionen Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 6maj intagna fråga, nr 223, och anförde: har frågat om jag planerar någraspeciella åtgärder för att bereda framför allt kvinnlig arbetskraftsysselsättning inom Arbogaregionen. Arbogaregionens näringslivdomineras av verkstadsindustrin, som haft ständig efterfråganpå arbetskraft. Ett ökande antal kvinnor har efter hand fått anställning viddessa företag. Med anledning av den varslade nedläggningen av ett företag inombeklädnadsindustrin vidtar arbetsmarknadsverket olika åtgärderfrämst i fråga om utbildning för att öka den kvinnliga sysselsättningen inom verkstadsindustrinliksom i andra företag inom Arbogaregionen. Även i övrigt bevakas givetvismöjligheterna att skapa sysselsättning I regionen. HerrENSKOG (fp): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Anledningen tUl den var att Rapps konfektionsfabrik i ejbeviljats vare sig begärt lån eller statsgarantUån, som var nödvändiga förfortsatt drift. Enligt den av intressenterna som ville överta företaget dethar nämligen gått i konkurs kan företaget bli lönsamt, eftersom det i sambandmed konkursen skalats rent från förlustbringande dotterföretag och annanolönsam verksamhet. Om det skett tidigare hade fabriken i varit lönsamsenaste året. Man har nämligen utvecklat en ny rutin som gett ett bra resultatoch med hög standard på det man producerar. Man har gjort 270 kavajer och likamånga par byxor per dag med 170 personer inom den löpande produktionen, och dettorde vara lönsamt. Huset finns, maskinerna finns och personalen har ännu inteskingrats. I det läget vill nya intressenter fortsätta verksamheten.Det är intressenter som har stor erfarenhet av industriproduktion, men de harsom jag nämnde fått varken lån från Investeringsbanken eUer statsgarantl-lån.Det var när regeringen avslog den sistnämnda ansökan som jag ställde frågantill statsrådet. Det behövs industri som kan sysselsätta kvinnligarbetskraft i , eftersom det annars i huvudsak är tung industri där. Jagtror att det hade varit en god satsning om man i detta speciella fall hadebifallit ansökan. satsade en annan statlig myndighet stora pengar föratt bereda tre famUjer sysselsättning på ett samjordbruk - ett kolchosjordbruk.Det gälldetotalt mellan tre och . Här gäller det mindre än tvåmiljoner kronor för att bereda 200 personer sysselsättning. förefaller detsom om man på privat väg kommer att satsa pengar för att driva företagetvidare. Vi får hoppas att det skall lyckas. Efter vad jag känner till kommeravgörandet att träffas just . Det är företagsledningens skicklighet snarareän branschtillhörigheten som är avgörande för ett företags framgång. Jag kan självfallet inte gå in på endiskussion om ett ärende som regeringen har avgjort. Jag kan baraerinra om att innan regeringen träffade sitt avgörande hade ärendet bedömts avinstanser som haft att förbereda det. De hade en negativ inställning tillfrågan. Det förhållandet att en annan statlig myndighet ungefärsamtidigt i ett annat fall kan ha fattat ett positivt beslut - enligt herrEnskogs uppfattning var det tydligen olyckligt att satsa på det företageteftersom det kostade för mycket pengar - kan naturligtvis inte göra någonskUlnad. Regeringen måste verkställa en objektiv bedömning av vatie ärende, ochdet har regeringen försökt göra också i detta fall. I svaret har jag också kunnat lämna beskedet att det görsbetydande ansträngningar för att bereda de friställda nya sysselsättningar, ochdet ser ut som om det arbetet skulle ge ett positivt resultat. Mitt svar skall naturligtvis inte tolkas så att jag ärlikgiltig för hur det går för de anställda. Självfallet är det olustigt attfatta ett beslut som går i negativ riktning. Men om man inte kan räkna med attverksamheten kan fortsätta utan finner att man kommer att stå isamma situation har man inte gjort de anställda någon tjänst med ett bifall. Vikan inte bara säga att det kan vara värt att satsa på attdriva verksamheten . I vissa regioner, där det inte finnsalternativ, kan man kanske göra så, men i är inte förhållandenasådana att vi har anledning att vara bekymrade för framtiden Arbogaregionenvisar befolkningsmässigt en relativt tillfredsställande utveckling. I börjanav ökade befolkningen stadigt, har den varitkonstant. Arbogaregionen tUlhör alltså inte de områden i landet som har ettstarkt vikande befolkningsunderlag och där speciella motiveringar finns förlångtgående åtgärder i särskilda fall. Jag tackar för dessa kompletterande upplysningar. Det är givet att regeringen skall bedöma en sådan härfråga efter den undersökning som den har gjort, och det är bra att den hargjorts. Här får man olika intryck från olika håll. Det är att hoppas att de som eventuellt kommer att drivaföretaget vidare kan klara det trots att de inte har fått de statliga lån ellerdet StatsgarantUån som det var fråga om och att de som övertar företaget hargjort rätt bedömning. Ang. sysselsättnlngsfrämjande åtgärder inomArbogaregionen Överläggningenvar härmed slutad. omprövning av beslut om fastställande av stadsplan i vissa fall Ang. omprövning av beslut om fastställande av stadsplani vissa fall Herr civilministern ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den13 maj intagna fråga, nr 242, och anförde: har frågat mig om jag anser attregeringen bör ompröva beslut om fastställande av stadsplan, därtrafiklösningar i äldre stadsbebyggelse gör ingrepp i miljömässigt värdefullgrönska. I ett svar på en fråga av erinrade jag förnågon tid sedan om att ansvaret för stadsplaneringen i första hand vilar påkommunerna. Endast i de fall frågan om fastställelse av stadsplan avlänsstyrelse underställs regeringens prövning eller besvär anförs motlänsstyrelses beslut om fastställelse av stadsplan kan regeringen pröva planen.Regeringen har ingen laglig möjlighet att i andra fall ta ställning tUl frågaom fastställelse av stadsplan. HerrENGSTRÖM (vpk): Jag ber att få tacka för svaret. Jag ställde , innan regeringen togstäUning till planverkets rekommendation om almarna i , en enkelfråga. Civilministern vägrade då att gå in på debatt med hänvisning till atthan inte kunde diskutera en fråga som regeringen inte avgjort. sade och rekommenderade: "Planverketfinner därför den medborgaropinion, som vUl skydda de mest svårersättUgavegetationselementen högst förklarlig och menar att man Innan stäUning tagitstill totala utformning bör undvika ingrepp som inte äroundgängligen nödvändiga." Regeringen struntade i rekommendationen från sitt egethögsta centrala ämbetsverk på detta område. Utan närmare motivering fastställdesstadsplanen. Vad som sedan hände känner aUa. Som en tjuv om natten sökteStockholms stad att fälla träden bakom plank och polisbevakning. När det integick sökte de kommunala myndigheterna på nytt att vilseleda opinionen bl. a.genom en annons om ett grönt , vilket det inte finns någontäckning för i fattade beslut. Alla upptänkliga argument har mobiliserats för attvilseleda opinionen. Den kollektiva trafik som man hållit på att underförsörjai årtionden blev plötsligt ett vapen. Tunnelbanan till Järva skulle försenas.Men det rör sig inte om tunnelbanan utan om en tunnelbaneuppgång, som man gottkan avvara. En omprojektering på den punkten försenar ingenting och kostarheller inte någonting. Mot bakgrund av den intensiva stadsplanedebatten med kravpå insyn i planeringen och planverkets rekommendation, som tog hänsyn tUlopinionen, var regeringens beslut anmärkningsvärt och ägnat att tillspetsafrågan mycket aUvarligt. Jag sade förra gången och viU gärna upprepa det:"Frågan om almarna i gäller inte i första hand en enstakaträdgrupps vara eller inte vara. Det gäller en principfråga, en detalj i ettstörre sammanhang." Gamla värdefuUa mihöer offras hänsynslöst för nybebyg- Storstädernas nya förorter och förortskommuner ger många exempel.City i omdanas i första hand för att betjäna storfinans ochaffärsintressen. Striden om almarna gäller inte bara miljön i Stockholmsinnerstad. Samma kamp för en bättre miljö sker i förorter och förortskommunerrunt och i många andra kommuner i landet. Ytterst handlar det om ettkrav på en ny regionpolitik som minskar trycket på storstadsregionerna, främstStorstockholm, och hindrar avfolkningen av och andra landsdelar. Vardet insikten om detta som gjorde att regeringen slöt upp bakom de kommunalamyndigheterna i och struntade i planverkets rekommendation? Almarnas öde och utformningen av iStockholm har fått en tidsfrist till . Det vore välgörande för den fortsattautvecklingen och plandebatten om regeringen gjorde en rekommendation, som toghänsyn till de motiv som låg bakom planverkets rekommendation. Jag skulle viljaställa frågan: Överväger regeringen ett sådant beslut? Ang. omprövning av beslut om fastställande av stadsplani vissa fall gäller, vilket ärmycket väl medveten om, att vi kan inte inom ramen för en sådan här debatt,enligt den ordning som vi har att tillämpa i , diskutera de enskildafall i vilka regeringen har att fatta beslut. Den debatten får föras ikonstitutionsutskott och i dechargedebatt. När det sedan gäller frågan om regeringen kan ta initiativtill en ny prövning av en stadsplan är det ändå på det sättet, att en stadsplansom en gång har fastställts i sista instans kan inte komma tUl prövning på nyttutan att man i kommunen tar upp frågan om huruvida man önskar ändrastadsplanen. Det är den tågordning som måste tillämpas i enlighet med de reglersom gäller. Trots allt rör kanske resonemang vid enfråga av stort principiellt intresse, alltför stor för att diskutera Inom ramenför en debatt av den här karaktären. Några reflexioner kanske det ändå kanfinnas anledning att göra. Det gäller faktiskt frågan om demokratins arbetsformer. VIär alla intresserade av att stärka och fördjupa demokratin i vårt samhälle.Inte minst står frågan om den kommunala demokratin i förgrunden för debatten.Forsknings- och utredningsarbete pågår som bekant för att genomlysa problemenoch komma med förslag till åtgärder. Stor enighet har ju hitintills rått i vårtland om att vi måste arbeta genom den representativa demokratin.