prot · FU0990 · 1971-12-31 00:00:00 — I en replik utvecklade tanken att det kanuppstå en situation, där och i FN:ssäkerhetsråd visserligen kan vinnas för sanktioner men där saken ändå kanstjälpas genom att exempelvis sätter en käpp i hjulet genom attutnyttia sin vetorätt. fann det utomordentligt beklagligt att densvenska regeringen i en sådan situation ville frånsäga sig alla möjligheter tUlhandling och antydde, att man i nödfall kunde tänka sig att agera även pågrundval av rekommendationer från generalförsamlingen, vUken som bekant ickeär behörig i sanktionsfrågor. Låt oss nu anta att en situation uppstår , därFN:s säkerhetsråd rekommenderar en förnyelse och en vidgning av sin tidigarerekommendation mot vapenexport tUl . För den händelse Storbritannienoch icke skulle viha medverka och kanske inte utnyttiar sitt veto menavstår från att rösta, skulle då enUgt aktuella hnje regeringenvara förhindrad att tillämpa denna rekommendation så länge Icke ärsamlad? Jag noterar givetvis med intresse den sinnesändring somhar skett inom under dessa år. Bara på en punkt är folkpartietståndaktigt: i båda fallen finner man det nödvändigt att angripa regeringenslinje, dock från diametralt motsatta utgångspunkter. HerrDAHLEN (fp) kort genmäle: Det är intressant att läserprotokoll. Ändå intressantare hade det kanske varit om han hade hört pådebatten. Exemplet från anförde jag nämligen när jag talade,och jag sade att just därför att vi kräver att det skall vara effektivitet såräcker det inte t. ex. att de nordiska länderna ger sig in på sanktioner. En avde två viktiga handelspartners har måste vara med, annars är detmeningslöst. hörde tydligen inte på, trots att det var bara någonminut innan han kom upp i talarstolen som jag tog upp det här. Jag är tacksam för att nu kunde göra vad jaginte kunde, nämhgen tala om datum för debatten. Om har flera sådanauppgifter att anföra så skaU jag försöka kommentera dem allteftersom de kommer,i den mån jag inte redan har talat om dem. () kort genmäle: Man kan diskutera vems hörsel och vemsallmänna sinnesförmögenheter som är bäst utvecklade. tror att jagheter och att anförandet hölls , när det var . Hantror att den gången förordade effektiva sanktioner, när man isjälva verket föreslog sanktioner i vilka eventuellt , Sydafrikasstörsta handelspartner, icke skulle delta, och man förordade dessa sanktioneroberoende av om hade vare sig rekommenderat dem ellerbeslutat om dem. () kort genmäle: är mest Intresserad avatt diskutera vad som har sagts vid ohka tillfällen. Hans egen ståndpunkt i detnu aktuella ärendet har vi inte hört någonting om. Det är alltså möjligt att vifår vänta till voteringen. Tycker att det är ointressant attFN:s säkerhetsråd när det gäller sanktioner inte kan bil överens, att det är såointressant att det är olämpligt att föreskriva att regeringen skall hörariksdagen, när endast kan komma överens om rekommendationeroch inte bindande beslut? Av allt att döma tycker i attdetta är ointressant. All right, det må vara hänt. Vi har inte den meningen. i (s) kort genmäle: 1 den debatt som följde 1965 utvecklade jagenergiskt och trots folkpartistisk kritik de synpunkter som är allmäntaccepterade i fråga om sanktioners effektivitet och nödvändigheten av att degrundas på beslut eller rekommendationer av FN;s säkerhetsråd. Jag står kvar påexakt samma ståndpunkt. Jag påminner mig också de diskussioner som förekom närFN:s säkerhetsråd rekommenderade sanktioner i Rhodesiafalletoch när unga folkpartister anklagade oss för att icke vara tillräckligtenergiska, tillräckligt systematiska och tillräckligt aggressiva. HerrMÖLLER i (s): Låt mig bara göra ett par smärre påpekandenmed anledning av den debatt som förts nu på slutet. Jag knyter an tUl herrHernehus' uttalande att när han och övriga reservanter motsätter sig att dennafullmaktslag även skall Inkludera säkerhetsrådets rekommendationer så är detdärför att skall ha makten och kunna utöva sin suveränitet i dennafråga. Jag vill påpeka att denna suveränitet kommer att kunna hävdas inommycket efter Kungl. Maj:ts förordnande genom den underställningspliktsom gäller samtliga Kungl. Maj:ts beslut enligt FN-lagen. Det är bara för entid på det här viset delegerar beslutanderätten till Kungl. får sedan tUlfälle att pröva den åtgärd Kungl. Detta förslag I FN-lagen har vunnit tillstyrkande av de flestaremissinstanser. När upprepade gånger påpekar att "det måsteligga något bakom" en rekommendation, en politisk konflikt där stormakternaär oense, vill jag påminna om att stormakternas, de permanentarådsmedlemmarnas, vetorätt i säkerhetsrådet också gäller i fråga omrekommendationer. Ingen permanent rådsmedlem avstår från den vetorätten om denanses behövlig att utöva. Om det är på det viset att vi i det neutrala Sverigefäster särskild vikt vid att vetorätten finns hos stormakterna, de permanentarådsmedlemmarna, så finns denna garanti fortfarande kvar och behöver alltsåInte föranleda den rädsla som och reservanterna har uttryckt föratt en av Kungl. Maj:t antagen rekommendation skulle komma att så att sägarubba någon grundval för svensk neutralitetspolitik. Jag tror att farhågorna pådenna punkt är starkt överdrivna. talade om solidariteten i fråga omersättningen. Vi har diskuterat detta i utredningen, och vi har kommit fram tlUvissa ståndpunkter, men vi har inte dragit samma praktiska slutsatser. När vidärför från utredningsmajoritetens sida eller från Kungl. Maj:ts sida velat gåmed på att lagfästa en ersättningsrätt är det främst för att de praktiskakonsekvenserna av ett sådant lagfästande är omöjliga att på förhand ÖverbUcka.Däremot finns möjhghet för envar enskild skadehdande att hävdaersättningsanspråk hos Kungl. Dessa svårigheter har också som jagnämnde tidigare betonats av kommerskollegium, som åberopar just de praktiskasvårigheterna för att avråda från att lagfästa en ersättningsrätt. Däremot villkommerskollegium ha inskriven en rätt om möjhgheten att hävda anspråk. Jag erinrar också om att det inte finns något land ivärlden som i sina FN-lagar har infört en sådan lagfäst ersättningsrätt somreservanterna här begär. Jag måste, herr talman, med säga att närså icke är fallet, måste det hgga något bakom detta! HerrDAHLEN (fp) kort genmäle: Det är kanske Inte så bra att avbrytadebatter med middagspaus. Det är lätt att glömma vad som sagts före pausen. Denundervisning jag nu fick av om att stormakterna även närdet gäller rekommendationer I säkerhetsrådet har vetorätt var onödig ty, herrMöller, jag erinrade om detta före middagspausen. nytt somherr tillförde debatten. Jag skall därför Inte kommentera det. Men det hade, herr talman, varit Intressant att, när nuden tredje socialdemokratiske talaren återigen framträtt, diskutera alla andratänkbara möjligheter eller åtminstone några mera tänkbara möjligheter än justatt stormakterna är delade, såsom frågan om effektivitet eller om det är andrastater, med vilka vi också kanske har större samhörighet, som är tveksamma. Detkan finnas en rad situationer där verkligen behöver fundera om manskall vara med för att sanktionerna skall bli effektiva. Det är det som ärmeningen. () kort genmäle: Naturligtvis har i alldelesrätt i att kommer att underställas beslut om sanktioner när detföreligger en rekommendation. Men det är, , och det har vidiskuterat förr, en stor skillnad mellan att träder in som granskarei efterhand och att beslutar åtgärder. När man granskar i efterhandär det fråga om att riva upp ett beslut, att slå sönder ett maskineri som redansatts i gång, att dra på sig ansvar för rättsförluster av betydande karaktärför enskilda och företag . Det är en helt annan sak. Det kan aldrigbh samma prövning i efterhand som I förväg. Det vet mycket väl, attdet är en betydande skillnad i det avseendet. Jag tycker nog att kramar kommerskoUegium förmycket. Visserligen upprepar han helt korrekt, att kommerskollegium vUl ha enbestämmelse om ersättning, men han låter det undanskymmas. Det väsentliga är juatt kommerskollegium anser att rättsskyddet för den enskilde blir större omrätten till ersättning finns inskriven i lagen. Det är en helt annan bild änden i ger. Sedan talar omkommitténs majoritet. Ja, vi var tre ledamöter i kommittén - ochjag och en jurist som ordförande. Majoriteten var inte så imponerande, herrMöller. Om vi ser på remissinstanserna finner vi dessutom ett ganska kraftigtutslag för att ersättningsfrågorna skall beaktas i lagtext, med därav följandestörre skydd för den enskilde. Den viktigaste juridiska instans som har yttratsig, , är klart av denna mening. HerrLANGE (s): Jag begärde ordet för att korrigera vad i ett tidigare anförande. Jag kommer mycket väl ihåg att rekommendationen från FNkom och att beslutet fattades . Det åberopadejag också i mitt anförande. Jag sade nämligen att den gången hördes Interiksdagen i förväg, det var det debatten gällde. När frågan sedermerabehandlades i fälldes Inga yttranden och ställdes Inget yrkande omatt regeringen skulle ha följt den ordning som reservanterna nu förordar ochfäster så oerhört stor vikt vid. Jag vill allra sist - jag hoppas att det blir det sistajag säger i denna debatt - framhålla att' håller möjligheten öppen för säkerhetsrådetatt rekommendera eller besluta om sanktioner. Precis som klargjorts I debattenfordras för ett beslut enhällighet, eller snarare att Ingen av säkerhetsrådetspermanenta medlemmar uilägger ett veto mot beslutet - avstå kan man göra. Jaghar försökt förklara för , men han tycks inte viha förstå minförklaring, att engelsmännen själva var ovilliga att gå så långt som till ettbeslut; de hoppades att en rekommendation skulle vara tillräcklig för att deskulle nå sitt syfte. Det är den enkla förklaringen. När förutser både rekommendationer och bindandebeslut skall man inte tro att varenda gång som man bestämmer sig för enrekommendation hgger det en hund begraven och råder det bristandeöverensstämmelse i uppfattningarna mellan flera stater - kanske mellanstormakterna. Det förhåUer sig faktiskt så att den 20 november 1965antog säkerhetsrådet en resolution om sanktioner, och utfärdadesvenska regeringen beslut om åtgärder i enlighet därmed. hörts jag minns Inte om det var den 21 eller ,sannoUkt var det . Men hördes inte. När 'sitt Inlägg sade att inte hade någon erinran att göra, upplyste haninte om att fick tillfälle att granska beslutet först I efterhand det var kanske tre eller , jag vet inte riktigt när detInträffade. Men jag vet att beslutet fattades . Hen (): Jag förstår inte hur jag skallbehöva upprepa för vad jag sade redan i mitt första anförande,nämhgen att den gången hördes inte i förväg. Beslutet fattades den22, rekommendationen i FN utfärdades den 20. Det riktades i den svenska riksdagenIngen anklagelse mot regeringen för att den inte innan den fattade sitt beslutsom följd av FN:s rekommendation hade hört . Det har jag sagt helatiden, . Jag vet egentligen inte varför fortsätteratt diskutera just på den här punkten. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tUl dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes föhande voteringsproposition: Den som vil] att kammaren bifaller utrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 11 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Åtgärder för att minska tobakskonsumtionen m. m. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Utskottets hemställan bifölls. § 2 Åtgärderför att minska tobakskonsumtionen m. m. Föredrogs socialutskottets betänkande nr 21 i anledning avmotioner om åtgärder för att minska tobakskonsumtionen m. m. HerrROMANUS (fp): Jag är Inte någon vän av begravningstal överavstyrkta motioner, och det finns i det här sammanhanget heller inte anledningatt tala om någon begravning, trots att motionerna enligt utskottets förslaginte föranleder någon åtgärd. Utskottets enhäUiga betänkandeinnehåUer nämligen klara uttalanden, som ytterligare skärper riksdagenstidigare uttalade önskan om kraftfulla åtgärder för att åstadkomma en minskningav tobaksrökningen. Att jag i utskottet har varit med om att föreslå att de härtvå motionerna, där jag i båda faUen finns med bland undertecknarna, inte skallföranleda någon åtgärd, beror alltså just på de markeringar som utskottet gör isin motivering. Om man uppnår vissa resultat kan man ju vara beredd att tillsvidare avstå från att tUl alla delar hävda sina motionsyrkanden. Låt mig peka på några formuleringar i utskottetsbetänkande som har varit avgörande för mitt ställningstagande. TUl bakgrunden hör att två gånger, 1968 och1970, har begärt att regeringen skall tUlsätta en utredning för att behandlahela frågekomplexet med tobaksrökningen. Den sistnämnda gången påpekades t. o.m. att utredningen borde komma till stånd , och att det kunde ske utanhinder av att utredningen om yttrandefriheten i massmedia behandlar frågan ombegränsning av tobaksreklamen. 1 båda fallen var det ett enhälhgt andralagutskott som stod bakom utlåtandena, och de godkändes av . Trots detta meddelade regeringen i sin rapport överåtgärder, som man har vidtagit med anledning av skrivelser, attärendet var slutbehandlat i regeringen utan att den begärda utredningen hadetUlsatts. Detsamma sade finansministern i en frågedebatt här . Det är ingen överdrift att säga, att det har väckt bådeuppmärksamhet och förstämning bland dem, som är intresserade av den här storahälsofrågan, att regeringen inte har fäst större avseende vid riksdagensuttalanden. Det påtalades också vid dechargedebatten . Glädjande nog tycks den här kritiken ha gjort Intryck. Den12 mars, alltså efter det att de här motionerna väcktes, uppdrogsocialdepartementet åt att dels redovisa rökningens medicinskaskadeverkningar och vilka åtgärder som vidtagits, dels framläggaförslag till ytterligare åtgärder inom verksamhetsområde. önskemål är inte helt tillgodosett genom denhär åtgärden. Det påpekar också socialutskottet, när man säger att uppdraget"åtminstone i viss mån tillgodoser de utredningskrav som riksdagenframställt", men pekar på att "den avgränsning till socialstyrelsensverksamhetsområde som skett i direktiven innebär att vissa väsentliga aspekterpå tobaksfrågan kan lämnas utanför utredningen". Utskottet gör här ett viktigt uttalande, nämligen att manförutsätter att vid utförande av det här uppdraget gerdirektiven en mycket vid tolkning och beaktar möjUgheterna till samarbete medandra myndigheter, särskilt . Utskottet understryker också attuppgiften är så angelägen att utredningsarbetet bör utföras skyndsamt. Mot den här bakgrunden anser utskottet Inte att någonsärskild påstötning i form av en skrivelse till regeringen är nödvändig. Menjag vill uttrycka den förhoppningen att man i kanslihuset noga läseroch beaktar socialutskottets betänkande - bättre än vad som skedde med andralagutskottets utlåtanden och 1970. När det gäller förslaget i en av motionerna omhälsovarning och .varudeklaration på tobakspaketen säger utskottet att denfrågan ingår i uppdrag. Utskottet uttalar att det finnsanledning att räkna med att frågan om hälsovarning och varudeklaration blirföremål för överväganden och förslag . Herr talman,.jag beratt få stryka under orden "och förslag" och orden "inom en näraframtid". De står där inte av någon slump. Jag avslöjar knappast någonhemlighet om jag säger att utskottet ägnade just den här meningen en särskiltingående diskussion. Dessutom vill jag tillägga som min personliga mening attnågon svårighet att lägga fram förslag inte tordeföreligga med hänsyn till att man i den frågan har mycket internationelltjämförelsematerial att gå till. I skall cigarrettpaketen ha hälsovarning.I har ett lagförslag i den riktningen lagts fram, i har manträffat en överenskommelse mellan regeringen och tobaksindustrin omhälsovarning på paketen. Det finns många människor i vårt land som anser atttobakens skadeverkningar nu har varit kända så länge att man vill se konkretaåtgärder, inte bara utredningar. Här tror jag att vi har exempel på åtgärdersom kan vidtas relativt snabbt i enlighet med utskottets skrivning. I motionen 761 med undertecknare från de fyra stora partierna-föreslås att skall besluta om begränsning av rökningen i offentligastatliga lokaler eller sådana lokaler där staten har lämnat bidrag tillbyggandet. Att man här har tagit upp bara de statliga lokalerna berornaturligtvis inte på att det skulle råda någon principiell skillnad mellanstatliga lokaler och andra, när det gäller behovet av att visa hänsyn till demsom besväras av tobaksrök. Orsaken är självfallet att motionärerna Åtgärder för att minska tobakskonsumtionen m. m. Åtgärder för att minska tobakskonsumtionen m. m. har tänktsig, att staten lättare kan påverka förhåUandena som ägare eller bidragsgivare,utan att behöva tUlgripa någon komplicerad lagstiftning. Staten skulle kunna gåföre med gott exempel i arbetet för en god inomhusmiljö. Utskottet uttalar här uppfattningen att man i första handbör söka nå en begränsning av rökningen på frivillig väg. Man tror att ökadupplysning kan ge vissa resultat i det avseendet. Personligen har jag den meningen att det kan bh vissaresultat, men att de tyvärr nog Inte bhr alltför Imponerande. Genom kampanjerkan man uppnå en viss förbättring, men när andra frågor kommer i förgrunden ärdet risk för att förbättringen visar sig vara tillfällig och att den form avmUjöförstöring, som rökning i offentliga lokaler innebär, åter kommer att växai omfattning. Även om man alltså I första hand bör försöka medfrivilliga metoder och jag ber att få understryka att även orden "iförsta hand" är ditsatta med avsikt - tror jag tyvärr att det på dennapunkt bhr anledning att återkomma med förslag tUl mer konkreta åtgärder för attfå tUl stånd en bättre miljö. Det är möjhgt att man då kan finna andra metoderän dem som anvisas i motionen t. ex. sådana som inte särbehandlar statligalokaler. Jag hoppas att utredningsverksamhet skall kunna gevägledning också i den frågan. Jag ber att få yrka bifall tUl utskottetshemställan, och jag uttrycker förhoppningen att det skall leda till snabbaresultat i denna mycket viktiga hälsofråga. I detta anförande Instämde herrar i Falköpingoch (båda c). HerrKARLSSON i (s): har ju gett en bra skildring avvad utskottet har gjort, och jag har egentligen inte någon anledning attfördjupa mig i de frågeställningar som här förts fram, eftersom utskottet ärmycket positivt inställt till motionerna. Men jag kanske får göra ett parrandanmärkningar med anledning av ' inlägg. Det gäller det han togupp sist, om rökningen i de offentliga lokalerna. Motionen 761 är ju egentligen begränsad till lokaler somär byggda med statsunderstöd. Jag är ingen vän av rökning i offentliga lokaler,men jag är medveten om att det är svårt att sätta stopp för detta, och närutskottet därför säger att vi vill ha en begränsning så till vida att man påfrivillighetens väg skall pröva sig fram, så tror jag att det är den rättavägen att gå. Det är nog Inte lätt att få någon efterlevnad, om man skulle vähaförbud, och dithän har inte vi velat gå. När det gäller frågan om märkning avcigarrettpaketen, så anser jag inte att man skall ha någon ödestro på att detblir bra bara man sätter på bilder som verkar avskräckande. Det är möjligt attde som röker tittar på de där bilderna i början, men efter hand försvinner nogde varningssignalerna till rökaren. Jag tror aUtså inte heller detta är en vägsom kan leda till några egentliga resultat. Ett parord också beträffande de här båda utredningarna. massmediautredningensom behandlar den ena delen och som behandlar den andra delen.Utskottet har mycket kraftigt understrukit att man hoppas att den utredningsom skall göra ges vida direktiv och att det föhaktligen ocksåskall kunna lägga fram ett resultat som gör att desynpunkter som utskottet redovisar kan avsätta konkreta resultat. Jag har ingenting att tiUägga utan nöjermig med att yrka bifall till utskottets förslag. Åtgärder för att minska tobakskonsumtionen m. m. Hen (); Det finns väl inte anledning till någonomfattande polemik I detta ärende. För att det inte skaU råda något missförstånd ber jag ändåatt få betona att jag tror inte det är några - vare sig motionärer eller andra-som är fångna i någon ödestro på att hälsovarningar på tobakspaketen kommeratt i ett slag lösa de här problemen. Men detta är ju så allvarliga problem,att man får pröva alla de metoder som har kommit fram och se vad de kan ledatill. Och det är otvetydigt att i har man lyckats nedbringatobakskonsumtionen, och ett av de medel som man har satt In är just de härhälsovarnlngarna. Dessutom har metoden den fördelen - vUket kanske riksdagengärna noterar - att den inte kostar så mycket att införa. Det kan ju vararoligt att uttala sig för en sådan reform. Utskottet är ju enigt om att manförväntar sig att frågorna blir föremål för närmare överväganden och förslaginom en nära framtid. När det gäller frågan om förbud eUer inte är detsjälvklart att vi alla så långt möjligt vUl gå fram med frlvilhgasamlevnadsregler på olika områden. Men jag tror inte att man i detta fall barakan överlämna frågan tUl den enskildes frivilliga beslut, för då blir det nogtyvärr så att de, som vill ha rökfri miljö, i regel får sitta emellan. Även omdet inte i första hand är fråga om statliga ingripanden måste man nog ändåtänka sig regler, t. ex. av den typ som gäller för biograferna här i landet. ISverige röker man som bekant inte på bio; i andra länder gör man det. I detfallet är det inte något frivilligt åtagande från rökarnas sida, utan det ärett beslut av biografägarna. i (s): att i varje fall i visst avseende är ett föregångsland,därigenom att vi här inte röker på biograferna. Jag har ingenting emot att herrRomanus med sin antirökpropaganda åstadkommer det resultatet att man slutaratt röka i alla offentliga lokaler. Men min fråga är ändå: Vill vi skall införa förbud mot rökning i alla offentliga lokaler? Förtydlighetens skuU är det rimligt att vi får ett svar på den frågan. HenROMANUS (fp); Eftersom ställde endirekt fråga till mig skall jag besvara den. Jag står för uttalandet Iutskottets betänkande, att I första hand bör vi försöka på frivillig väg. 5 protokoU 197L Nr 89-90 Nr 90 betona att orden "i förstahand" är ditsatta i mycket tydlig avsikt. 18 mai1971 Överläggningen var härmed slutad. Ett hälsocentrum utskottets hemställan bifölls. § 3 Ett hälsocentmm i Vmdeln Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 22 i anledning av motion om ett hälsocentrum i . Hen i (c): Vid förra årets riksdag avslogs med knappmajoritet ett par motioner med samma yrkande som i den motion vi nu behandlar,nämhgen yrkandet om ett hälsocentrum i . Den knappa majoriteten anfördei fjol att strävandena att förbättra sysselsättningssituationen i Vindelådalenfrämst borde Inriktas på att lösa hithörande sysselsättningsproblem inom ramenför en totalplanering för området och att det ingav betänkligheter att bryta utett speciellt projekt sådant som det i motionerna föreslagna. Detta uttalande anser utskottet också vara gUtigt I dag.Intressant i sammanhanget är dock, att avslog enmajoritet av socialdemokrater och kommunister ett yrkande här i , somskuUe ha Inneburit en totalplanering i Vindelälvsområdet. Det ärförhoppningsfuUt för oss som verkar för denna sak att hela socialutskottet nustår bakom uttalandet att sysselsättningsfrågorna bör lösas genom entotalplanering i Vindelälvsområdet. Utskottet pekar pä att frågoma om turistanläggningar ochfrUuftsområden i handlägges av en utredning, som den 3 april 1970fick tUläggsdhektiv om att utarbeta ett program för turism och friluftsliv inomVindelälvsområdet. I de dhektiven finns emeUertid ingenting sagt omrehabUitering och konvalescentvård, vilket Intar en framträdande plats I den nuaktuella motionens förslag.