prot · FU0936 · 1971-12-31 00:00:00 — Nedläggningen av OrsaBoUnäs-banans persontrafik har väcktstark opposition i Dalama. , planeringsrädet och de berördakommunerna har protesterat kraftigt. antagit enprotestskrivelse som finns publicerad i i är.Jag ber att få citera delar ur brevet; "Det är med stor besvikelse vi socialdemokrater iOrsa och Ore arbetarekommuner ser denna nedläggning av persontrafiken päjärnvägen Orsa-BoUnäs, som man så hastigt beslutat sig för utan att idemokratisk ordning diskutera frågan med berörda parter. Man får en känsla avatt man medvetet försöker föra människorna bakom ljuset här uppe. Vad föreslår man i stället för att vi i glesbygd skall fåsamma service? Jo, en väg meUan och Skattungbyn skaU förbättras för . Nog trodde man eller hoppades i alla fall, att statUga myndigheterhade något begrepp om vad det kosiar att bygga vägar . Det rimmar väldigt dåUgt med att nu tUlhör det inrestödområdet där man från statens sida har sagt att man med statliga medel skaUsatsa på lokaliseringsstöd tiU befintUg industri och nyetablering. Vi socialdemokrateri och Ore hade nog inte tänkt oss denna negativa åtgärd som svar. När detgäUer SJ ;s trafikpolitik tror vi inte att man med folket bakom sig hartäckning för det resonemang som herrar och för fram. Vi idessa glesbygdsområden fär sitta emeUan därför att man inte som pä en del andraområden inom den statUga sektorn är vUlig att via skattsedeln finansiera SJ,utan tror att man kan driva enUgt målsättningen självbärande företag. Dennamälsättning borde med det snaraste omprövas." Ett av de viktigare argumenten för Ore kommun när denvalde framför tiU kommunblockspartner var justjärnvägsförbindelsen. Vägen från Ore tiU är mycket överlägsen den tUlOrsa, men järnvägsförbindelsen tUl bedömdes som så värdefull alt man eflerfolkomröstning hellre vände sig dit. Den brådstörtade nedläggningen avpersontrafiken har väckt bestörtning, och starka krafter i Ore försöker nu fäbeslutet om kommunsammanläggningen ändrat. Det är främst skolbarnens säkerhet och hälsa man tänker pänär man försöker få behålla rälsbussarna. 80 barn reser nu snabbi ochbekvämt tiU högstadieskola och yrkesskola i och kan åka vidare tUlgymnasium och fackskola i . Efter en nedläggning skulle de i stället fä åkabuss på en krokig och trafikfarUg väg med många ulfarter. Vägdirektören i länetanser att de som anslagils tUl den vägen är helt otUlräckUga för att få en hög standard. En sådan' omläggning skulle kostaflera . 1963 ärs trafikpolitik skulle innebära att varjetrafikgren själv fick bära sina kostnader. Men gör nägon trafikgren det ?Vägkostnadsutredningen arbetar fortfarande. Man saknar alltså möjUghet attbedöma vad vägtrafiken egentligen kostar samhäUet. Det kan inte vara rätt attstatens järnvägar ensamma skall göra snäva företagsekonomiska kalkyler och varatvungna att jämföra sin lönsamhet med trafikgrenar som inte behöver räkna medalla kostnader de förorsakar det allmänna. Regeringen borde inte tUlåta någonjärnvägsnedläggelse förrän vägkostnadsutredningen är klar och SJ;s lönsamhetkan ses i ett större SamhäUsekonomiskt sammanhang och bedömas i sin helhet. nedläggningen av persontrafiken på järnvägslinjenBollnäs-Orsa Ang. nedläggningen av persontrafiken på järnvägslinjenBollnäs-Orsa Det är riktigt, som i Bäckmorasade, att jag vid den aUmänpoUtiska debatten i detta hus under senare delen avjanuari hade anledning att i ett annat sammanhang nägol beröra jämvägsUnjenBollnäs-Orsa som ett exempel i elt mera totalt trafikpolitiskt perspektiv. Jagnämnde dä vissa siffror, som jag, herr talman, vill tUläta mig att upprepa . Intäkten per resa på linjen utgör i medeltal3:50 kronor, medan kostnaden i medeltal per resa går upp tUl . Med bl,a. dessa siffror som utgångspunkt måste inte SJ enbart utan statsmakterna ochvi gemensamt, som är ansvariga för det beslut som skaU fattas i störreekonomiska sammanhang, ställa frågan om det inte finns möjligheter alt ordnadel hela pä ett för samhäUet bUUgare sätt utan alt i princip förlora någontingav en tillfredsställande transportförsörjning. Vi har då konstaterat att man idet här områdel kan skapa sädana möjUgheter genom en vettigt upplagdersättningslrafik. Regeringens beslut innehåller, vilket framgick av millsvar tUl i Bäckmora, detaljerade föreskrifter om dennaersättningslrafik, om antalet bussturer i oUka relationer, om väntlokaler, ommöjligheter att köpa tägbUjelter, att poUetlera sitt resgods och att sändaexpressgods, om vUka stationer som skaU vara bemannnade osv. Låt migunderstryka än en gång att godstrafiken inte berörs av denna omläggning. Olikaåtgärder kommer att vidtas för att trygga styckegodstransporterna. Även i detfaUet ger regeringens beslut klara besked. Om det finns möjligheter att ordna trafiken med bussar tUlväsentligt lägre koslnad vi behöver inte precis länka bara pä linjenOrsaBollnäs i det ÖgonbUcket är det knappast försvarUgt att bibehåUa enkostsam spårbunden trafik. Det är ju när aUt kommer omkring ändå fräga om attsätta in samhällets resurser på rätt sätt. I detta sammanhang är det väl angeläget att, som svar tillherr i Bäckmora, konstatera att beslutet, såvitt jag förstår, inte etlögonblick och inte i något sammanhang kan strida mot våra regionalpolitiska ochlokaliseringspolitiska målsättningar. Hur skulle del ha sett ut, om varjeområde i vårl land som har utsatts för järnvägsnedläggning ända sedan manbörjade med sädana nägra år efter det att den försia järnvägen byggdes -skulle ha fått något slags märke på sig, om del hade blivit mindre attraktivtför samhällel och för medborgarna all utnyttja varje sådant område förregionalpolitiska ätgärder, för industrialisering osv. bara av del skälet attdet hade gjorts vissa förändringar i den spårbundna trafiken? Nej, naturligtvisfinns det inte något som helst motsatsförhållande i detta. När om indragningen av persontrafiken mellan och kommer attmedföra ett sämre klimat om jag fär använda det ordet i dessa sammanhang iframtiden för den här bygden, måste naturUgtvis svaret bli nej. Snarare måstedet väl vara angeläget att aUa de pengar som vi här bevisligen kan spara herrEriksson gör inte heUer något försök att bestrida siffermaterialet användsexempelvis tUl förändrat och förbättrat transportstöd, om vi kommer tUl denuppfattningen att det är lämpligt, eller tUl ett persontransportstöd, om vi iframtiden vUl införa ett sådant. dessapengar göra större nytta pä del sättet än genom att sä att säga slussas ut ietl sammanhang där man kan fä samma service på annat sätt. tog också upp ett par andra saker,exempelvis att hela denna Unje inte komnier alt vara sammankopplad med endirekt förbindelse hela vägen genom alt ersättningstrafik inte kommer attordnas längs hela jämvägsUnjens sträckning. Som svar på del vUl jag säga att viägnade mycket stor uppmärksamhet ät denna sak vid beredningen av ärendet. Detkan vara värdefullt, eftersom tar upp della problem, att ägnanägon minut åt att redovisa den bUd vi därvid fått av de aktuella resebehoven. Resandelrafiken på linjen domineras vUkelär bekant åtminstone för dem som bor i trakten av ett sextiotal skolelever,som reser på månadsbiljelt mellan och , och resande med vanligabUjetter på sträckan BoUnäsEdsbyn. På den meUanUggande sträckan som herrEriksson har i tankarna, aUtså meUan Furadal och , är resandetrafiken avsynnerligen obetydlig omfattning. Det rör sig om elt tiotal resor per dag imedeltal, varav cirka fem är genomgående meUan å ena sidan och och äandra sidan BoUnäs och platser i meUersta och norra . För dessatrafikanter finns alternativa resemöjUghe-ter via eller . Övriga resorinom det aktuella området är rena lokalresor för vUka Iransportförsörjningenordnas dels genom att de nyinrättade turerna från sträcks ut tUl ,dels, som jag nämnde i svaret, genom de övriga busslinjer som redan iutgångsläget trafikerar området. Resemöjligheter kommer aUlså att finnas, men lurtäthetenmäsle givetvis anpassas efler trafikunderlaget. Det finns inget underlag förgenomgående trafik. Det kommer enligt vad man nu kan bedöma inte att finnas förden blivande busstrafiken, och del finns ännu mindre för järnvägen, vilket ären bidragande orsak tiU den stora belastning som den spårbundna trafikenutgjort på samhällsekonomin. Vad beträffar de vägpengar som läggs ut enligt dettabeslut kan man alltid tvista om vad som är rimligt att lägga ut, vad som kanvara för litel eller för myckel. Jag vill bara erinra om att SJ frän början,efter samråd med , begärde sammanlagt för punktförbättringarpä dessa vägar. Men vi fann vid vär beredning av detta ärende i departementet,att vi borde göra en rejäl satsning på vägarna, och regeringen har därför, somjag nämnde i svaret, anvisat sammanlagt för olikaförstärknings- och förbättringsarbeten, Sävitt vi vet skall pengarnaräcka. Det är en Uten trafik totalt sett på dessa vägar, och den blirinte myckel slörre genom att den synnerUgen obetydUga trafik, som järnvägen har, förs ut på vägen. reste ett par frågor som det också kan varavärt alt la upp. Det gäUde snabbheten i ärendets handläggning. Om jag fattadefru rätt föll hennes ord ungefär så, att man i den berörda bygdenblev överraskad över att helt plötsligt slällas inför etl sådant här beslut.Beredningen påbörjades , och har man den uppfattningen att enberedningstid pä tre är innebär att man blir tagen pä sängen, sä skall vi välinte förlänga den diskussionen. Men det är alltså vi tog de första konlakterna med bygden med , med Ang. nedläggningen av persontrafiken på järnvägsUnjenBollnäs-Orsa Ang. nedläggningen av persontrafiken på JämvägsUnjenBollnäs- beslutandeorgan och sedan har det varit en fortlöpande beredning mellan departementet,SJ, länet och kommunerna. Jag kan inte ge något annat svar än denna redovisningav vad som ägt rum. Frägan om Ore kommun i samband med kommunsammanläggningskulle sammanföras med eller med kan också förtjäna en kommentar imarginalen. Jag har följt denna debatt i den lokala pressen och tagit del avvad som sagts och skrivits. Ore kommuns centralort. , har tvä tåg intUl , som gär med bara drygt en timmes meUanrum, och ett lågtUlbaka . TUl har man sju förbindelser , ochfrån gär sex bussar per dag. Ore kommun har alltså väsentUgt bättre förbindelser motRättvik än mot . Den enda förändring som sker i delta avseende, när manlägger ned persontrafiken på järnvägen, är att de båda morgontågen slås sammantUl en bussförbindelse och att efterrrUddagståget ut frän ersätts medbuss. Men mot har man givetvis fortfarande tretton förbindelser perdag. Det är aUtsä, om vi ser på förbindelser åt olikahåll, inget tvivel om var man har de UvUgaste kontakterna. Men det är etlfaktum som i och för sig inte påverkas av järnvägsomläggningen, eftersom manredan är kommunikaiionsmässigt intimare lierad med än med . HerrWIKNER (s); Det är klart att aUa dessa indragningar närdet gäller även persontrafik är irriterande för de människor som berörs. Jagkan som exempel nämna skolbarn, som är beroende av denna trafik, och ävenpensionärer som kanske inte har möjUghet att åka med privat bil. Jag skall inte lägga mig i detta enskUda fall. Men jagtänker pä att godstrafiken ändå går på detta område och att det finns spår, säatt det faktiskt skulle vara möjUgt att bedriva en persontrafik. Då tycker jagatt man skall vara mycket försiktig innan man tar ett sådant här steg, framförallt när det gäUer de länga avstånden. Kommunikationsministern sade att det gär att ordna bekvämaförbindelser även genom landsvägsbussar. Ja, är det möjligt att göra det? Vihar ju ocksä ett område inom sträckning som kanskf kommer attberöras det är inget beslut fattat. Går det att ordna bekvämare förbindelsergenom att låta människorna slänga i en landsvägsbuss än genom attlåta dem åka t. ex. rälsbuss? Jag tror att det sistnämnda färdmedlet är bramycket bekvämare. Vi vet också hurdan trafiken kan vara pä våra vägar ochhurdana vägarna är samt att landsvägstrafiken är ansträngd ochberoende av väder, vind och väglag osv. är jag i alla fall glad över att nedläggningar inteskall få komma som en överraskning och att myndigheterna skaU få yttra sig itrafikfrågor av detta slag. Jag tycker också att hänsyn så långt möjUgt skalltas tUl befolkningen i berörda bygder framför allt vid industrUokaliseringaroch Uknande. Det får inte bli någon ytterligare försämring avkommunikationerna! Tvärtom har vi i ett glesbygdsområde eUer i elt samhällerätt att fordra en tUlfredsstäUande service i det faUet. Jag har velal understryka detta mycket starkt, därför atten indragning av persontrafiken även på väl kommeratt aktuaUseras, Den trafiken har ju länge varit i farozonen. Jag hoppasverkligen att de synpunkterna tas med i beräkningen, när man planerar en sådandrastisk åtgärd som att lägga ned persontrafiken över så långa sträckor som ett20-tal mil och ersätta den med landsvägsbussar. i Bäckmora (c); Kommunikationsministern gav här en delkompletterande upplysningar med anledning av de frågor jag stäUde i mittförsta anförande, och det är jag tacksam för. Det bidrog säkerligen tUl att ytterUgarestärka uppfattningen att man i regeringen viU försöka motverka de nackdelar somonekligen uppstår när persontrafiken på en järnväg läggs ned. Jag instämmer också med kommunikationsministern i attregeringen har försökt att vidta en rad sådana ätgärder som är ägnade attmotverka de nackdelar som kan befaras. Vad som här sades om väntlokaler ochvindskydd för resande är sålunda något nytt. Del var första gången jag hördedet i samband med en redovisning av omständigheterna kring järnvägsnedläggningar.Det är värdefullt att vi har fått veta det. Orsaken tUl att jag tog upp de lokaliseringspolitiskaaspekterna i detta fall var att när man börjat göra trafikinskränkningar på enviss handel, så frågar sig ortsborna, näringsUvets företrädare och företagarnadär ; När kan nästa åtgärd väntas, och vad kommer den att innebära?Näsla gång kan det nämligen vara fråga om att lägga ned godstrafiken påjämvägen i fråga, och dä blir det ännu allvarligare ur industriell synpunkt ochur lokaUseringssynpunkt. Sedan noterade jag vad kommunikationsministem sade,nämligen att det finns möjUgheter att genom fraktbidrag och stödbidrag m. m.förstärka näringsUvet ytterligare i de områden det här gäller. Det tycker jagatt vi kan ta fasta pä när det gäller de rent lokaUseringspoUtiskasynpunkterna. Med detta ber jag att än en gäng fä tacka för svaret. Ang. nedläggningen av persontrafiken på FruHAMBRAEUS (c); Jag viU bara säga att redan när Ore beslötatt gå tUl var bussförbindelserna tUl så mycket bättre som det härsades, och det visar ju vUken oerhörd vikt man i Ore tUlmätte järnvägsförbindelserna.Där spelar främst säkerhetsfrågan in för de skolbarn, som måste färdas fram ochtUlbaka , men också det faktum att den spårbundna trafiken är såmycket mindre tröttande för barnen än landsvägsresor, när de måste resa framoch åter vaqe dag. Överläggningen var härmed slutad. Ang. nedläggningen av post-stationer § 21 Ang. nedläggningen av poststationer Herr kommunikationsrrunisternNORLING erhöU ordet för att besvara i (c) den 10februari framställda interpellation, nr 45, och anförde: i har frågat migvilka skäl och principer som Ugger tiU grund för den målmedvetna trend attlägga ned poslstationer som varil rådande saml om jag ärberedd att medverka tUl att större hänsyn tas tUl lokaliseringspolitiska ochgeografiska skäl än som sker för att bibehåUa poststationer, I har tidigare i olika sammanhang redogjorts förden omfattande utbyggnad av lantbrevbäringsnätet som pågätt sedan flera ärtUlbaka och för de förbättringar av lantbrevbärarnas service som successivtgenomförts. Sålunda har den sammanlagda Unjelängden sedan början av 1950-taleti det närmaste tredubblats, och den är nu . har 88 000 hushåll, som inte hade någon postutdelningaUs, erhållit lantbrevbäring. YtterUgare 119 000 hushäU har fält förbättradservice på annat sätt, t. ex. genom att de fått närmare tUl sina postlådor dålantbrevbäringslinjer har sträckts ut. betjänas ca 580 000 fastahushåU och 135 000 tUlfälUga hushåll (sommarhushåU) av lantbrevbärare.Utbyggnaden har gjorts möjUg genom att postverket successivt övergått tUllantbrevbäring med bil. används bU på av linjelängden. Även den service lantbrevbärarna ger sina kunder harsuccessivt förbättrats, och lantbrevbärarna fungerar numera som rallande postanstalter.Således söker lantbrevbäraren upp kunder, som bor inom från hans färdväg, för att lämna värdepost m. m. För något är sedan fick kunderna vid debilreglerade lantbrevbäringsUnjerna särskUda signalbrickor med vUkas hjälp dekan kalla tUl sig lantbrevbäraren när de vUl göraposlgiroinbelalningar, skicka värdeposl eller liknande. förbättradesockså postsparbanksservicen så att lantbrevbärarna numera ombesörjerinsättningar och uttag på postsparbanksböcker pä samma sätt som sker pä enpostanstalt. undersöker postverket i samarbete medglesbygdsutredningen och - möjligheterna att införavarudistribution som en reguljär arbetsuppgift för lantbrevbärare. Distributionenskulle i första hand gälla livsmedel och andra varor som man normalt köper ilivsmedelsbutiker samt läkemedel, men även annan samhällsservice kan bliaktuell. När lantbrevbäringen byggs ut, ersätter den i storutsträckning befintUga fasta postanordningar. Finns redan tidigarepostutdelning inom området inlemmas denna i den nya lantbrevbäringen. Genom denrationaUsering som pä detta sätt bedrivs jämsides med utbyggnaden avlantbrevbäring kan utbyggnad och serviceförbättringar genomföras utankostnadsökning för postverket och dess kunder. innan postverket beslutar i ärenden rörandeutbyggnad och rationalisering av landsbygdens postanordningar lar verketkontakt med vederbörande kommunala myndigheter som ocksä bereds tUlfäUe att skriflUgtyttra sig. Om så önskas deltar representanter för postverket i sammanträdenmed kommunrepresentanter eUer i informationsmöten med kunderna. Kontakter tasockså med länsstyrelsernas planeringsavdelningar. Ett av de främsta syftenamed dessa kontakter är att diskutera ärendena just från lokaliseringspoUtiskaoch näringspolitiska synpunkter. i (c); Jag ber att tUl statsrådet och chefen förkommunikationsdepartementet få framföra elt tack för svaret på mininterpeUation. Statsrådet lämnade en utförlig redovisning av denutbyggnad som skett av lantbrevbäringsUnjerna och den förbättrade service somdenna lär innebära. Det var intressanta siffror som statsrådet redovisade isvaret; 580 000 fasta hushäU betjänades genom lantbrevbäringsUnjerna liksom 135000 tiUfäUiga hushåll - det rörde sig om sommarhushåU. Denna utökning har dockäven en annan sida, nämligen den omfattande nedläggning av poststationer somskett och som statsrådet elegant gled förbi med orden; "Närlantbrevbäringen byggs ut, ersätter den i stor utsträckning befintUga fastapostanordningar." den minskade antalelpostanstalter med 92. har den "utbyggnad ochrationalisering av landsbygdens postanordningar" som skett inneburit attdrygt I 200 postanstalter bortrationaliserats. hade vinära 4 000 fasta postanstalter i riket. låg motsvarandesiffra under 2 800. När man nämner dessa siffror bör man erinra om att det ärfler än dessa I 200 postanstalter som har försvunnit, eftersom det tiUkommit endel nya postanstalter i inflyttningsregionerna. En postanstalt som försvinner innebär att enserviceanläggning tas bort, att ett fönster ut mot världen inte finns mer. Detär också ett namn som raderas ut; det finns möjUgen kvar på en sistadagsstämpeli fUatelisternas sarrUingar, kanske en stämpel på ett brev från en åldrig mortUl något av hennes barn i en mer expansiv del av värt föränderUga samhälle. Ett namn som försvinner! Det kan ocksä vara ett styckekultur som läggs tUl historiens blad. Ett exempel på delta är den föreslagnanedläggningen av poststationen i i södra , vUken jag nämnde imin interpellation. Namnet är nära förknippat med namnet Polhem den svenska mekanikens fader. är också känt för sinklocktUlverkning, som fortfarande pågår. Men historia och kultur har ju fögabetydelse för många av vår tids rationaUseringsexper-ter. Trots detta vUl jagha sagt att den aspekten inte helt skaU utelämnas när man diskuterar dessafrågor. Av statsrådets svar får man det intrycket att denutveckling som skett med nedläggning av befintUga fastapostanordningar och utbyggnad av den nya lantbrevbäringen inneburit storafördelar för allmänheten. Visst har lantbrevbäringen sina stora fördelar. Mentrots detta passar den inte överaUt, Människor som har erfarenhet avlantbrevbäringens välsignelser betackar sig för att få fara miltals tUl sinapoststationer, som de ändå behöver besöka . Avslutningsvissäger statsrådet i sitt svar att postverket, innan beslut Ang. nedläggningen av poststationer Ang. nedläggningen av post-stationer fattas iärenden rörande utbyggnad och rationaUsering av landsbygdens postanordningar, igod tid tar kontakt med vederbörande kommunala myndigheter som bereds tUlfäUeatt skriftUgen yttra sig. Vad menas med »god tid» i detta sammanhang? Är detatt pä få läsa i sin tidning att poststationen skall läggas ned den 1aprU, alltså . Så var det nämligen i det faU som utgör bakgrundentUl min interpeUation. För statsrådets och postverkets begrundan skaU jag härange några data. I skrivelse, daterad , anmälde postdirektioneni mellersta distriktet tUl drätselkammaren i att man avsåg attgenomföra viss omorganisation, innebärande bl. a. att poslstationskulle läggas ned den I aprU 1971. Över denna skrivelse, som ankom tUldrätselkammaren , skulle eventuellt yttrande frånkommunstyrelsen ha inkommit tUl postdirektionen senast den 1 februari 1971.Kommunstyrelsen avgav sitt svar, vari man anförde en raderinringar mot indragningen av . hemställdesatt kommunstyrelsen skulle delgivas postdirektionens beslul, försett medbesvärshänvisning. I en skrivelse från postdirektionen av med ankomstdatum tUl kommunstyrelsen framläggs därefteretl förslag tiU komprorrusslösning; blir kvar tUls vidare. Svar begärdesom möjligt senast den 21 febraari 1971, Med den tidtabellen omändringen skallske frän den 1 aprU 1971 mäste man fräga sig, om vederbörande postmyndighetsaknar kännedom om hur ett ärende bör handläggas pä det kommunala planet.Kallelse skall utfärdas, samråd skall ske med berörd befolkning innan yttrandeavges, osv. Det finns anledning, herr stalsräd, att låta tidrymden »»bU betydUgt längre än i det här relaterade faUet! Så tUl min andra fräga. Är statsrådet beredd att medverkatUl alt stöne hänsyn än nu tas tUl lokaliseringspoliliska och geografiska skälför alt bibehålla poststationer? På detta svarar statsrådet att kontakter ocksätas med länsstyrelsernas planeringsavdelningar just med hänvisning lUl minfrågeställning. TiU detta skaU jag foga den kommentaren, att det ärangelägel att i , då man sysslar med regionalpolitisk målsättning,vederbörande postdirektion verkUgen tar dessa kontakter. Statsrådets svar är enmålsättning som det är angeläget att leva upp till. Jag säger detta därför att man inte tar sådana kontakterpä alla häU , men jag hoppas att det skaU bli sä hädanefter. Det ärytterUgt angeläget att sä sker. Detta hoppas jag också att statsrådet ser tUl. Får jag lUl slut betona betydelsen av att när förändringarföretas och poslstationer dras in en bättre närkontakt hålls med avförändringama berörd befolkning och att näringsUvets synpunkter pä närservicebeaktas med att vederbörande myndigheter får ge sina synpunkter påplanerade förändringar. Härvid är det angeläget att tiUse att de postalamyndigheterna med sina rationaliseringar inte bryter ner vad andra myndigheieroch övriga intressenter söker bygga upp. Jag ber, herr statsråd, att än en gång få lacka för svaretpä min interpeUation. Det är givet alt det finns ett samband mellanden diskussion som vi för i denna fräga och den som jag för en stund sedanförde med i Bäckmora i anledning av hans interpeUation omnedläggningen av persontrafiken pä järnvägsUnjen BoUnäsOrsa.