prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — Den diskussion som just nu har förevarit härhar ju i och för sig varit fängslande. Men jag tyckte att den fick en dysterprägel över sig, när i nappade på det bete som i kom med. Visionen av att man kanske skaU se folki fängelse för att de håUer butiker öppna på "felaktiga tider" ärverkUgen dyster. I den reservation som har fogats till näringsutskottetsbetänkande nr 53 förordas att affärstidslagen får förlängd gUtighet, attlänsstyrelserna skaU bU första instans för dispensgivning samt att dispenserskaU ges med största restriktivitet. En sådan ordning är emeUertid iverkUgheten redan tillämpad. Sålunda konstaterar affärstidskommittén i sinutredning, att den nuvarande lagen har tillämpats med ohka stark restriktiviteti ohka delar av landet. Det har sålunda dels lokalt, dels regionalt uppståttbetydande förändringar av konkurrensförhållanden genom att dispenser harlämnats bara tUl vissa affärer, medan andra har vägrats dispens. Enuppflyttning av behandhngen av dispenserna till länsstyrelsema kommer inte attkunna undanröja sådana olägenheter. Det måste under alla omständigheter bh såatt de ohka länsstyrelserna inom lagens ram gör olika bedömningar av behovet avdispenser. Då kommer aUtid att kvarstå den konkurrenssnedvridning som blirföljden av dispensgivning på den ena sidan en länsgräns men inte på den andrasidan. Det måste därför anses vara en helt riktig bedömning somregeringen har gjort, när den anser att i princip ovillkorligt förbud motöppethållande än vanlig affärstid är det enda alternativet tillfria affärstider. Det skulle också innebära att försäljningen från kiosker ochbensinstationer utanför vanlig affärstid skuUe försvinna. Den sistauppfattningen delas inte av reservanterna, och jag tycker att de i den härfrågan Utet lättvindigt har viftat bort den problematik som ligger i ensuccessiv utökning av sortimentet i kiosker och bensinstationer, innebärandeen överflyttning av försäljningen från den reguljära detaljhandeln. Det skullevara intressant att från reservanternas sida få åtminstone någon antydan om vadde menar med sin bestäUning hos Kungl. Maj t av ett system med Ukformigtverkande dispensregler, som kan accepteras av såväl handeln som konsumenterna.Likformigheten måste väl rimUgen innebära att man skall ge Uka dispens tillsamtliga som ansöker därom? Reservanterna undervärderar också de konsumentintressensom talar för ett vidgat öppethållande framför aUt i våra största städer. Detkonsumentintresset är utomordenthgt starkt vidimerat i , som har haftden mest hberala tiUämpningen av den nuvarande lagen. Vidare påtalas i reservationen farhågor för att ett vidgatöppethållande skulle innebära en höjning av prisnivån. Det finns enligt minmening ingen anledning att befara en sådan konsekvens. Med den mycket hårda konkurrens,inte minst just priskonkurrens, som råder i vårt land inom detaljhandeln är detnärmast otänkbart att öppethåUandet skulle öka så, att det även utsträckes översådan tid då försäljningen är lönsam. Endast olönsam försäljningkan verka höjande på prisnivån, och den som hänger sig åt ett öppethåUande medolönsamhet blir snabbt utslagen. Detaljhandeln följer mycket uppmärksamtlönsamheten för varje timmes öppethållande och stänger ofelbart, om lönsamhetensjunker. Beträffande de handelsanstäUda har det störstafackförbundet, , tagit stäUning för lagens avskaffandeefter att utomordentligt noga ha penetrerat frågan. Någon stor risk förnattöppet-håUande och ett omfattande söndagsöppethållande finns helt enkeltinte, och det är enhgt min mening helt felaktigt att förvänta sig någondramatisk förändring av affärsöppethållandet genom den nuvarande lagensavskaffande. Jag har, fru talman, polemiserat helt lätt mot de ohkasynpunkter som framförts av motionärer och reservanter. För mig harstäUningstagandet för affärstidslagens upphörande emellertid helt grundats påövertygelsen att konsumentintressena i vårt snabbt föränderUga samhälle kräveren helt annan service än den som lagen ger möjhghet tUl . För att gynna enfortsatt välståndstakt behöver under normala tider ett stort antal heltids- ochdeltidsarbetande, män såväl som kvinnor, vara ute i förvärvslivet och det oftapå arbetstider som i olyckligt stor utsträckning sammanfaller meddetaljhandelns ÖppethåUande. För aUa dem måste det vara en självklar rätt att ilugn och ro och på tider som passar dem få göra inköp av ohka slag. Så sommarknadskrafterna fungerar är det sannerligen ingen risk för att affärernakommer att hålla öppet på tider som är ointressanta för konsumenterna. Ettöppethållande som inte ger fuU kostnadstäckning är i ett längre förloppotänkbart, och konkurrensen kommer att tUlse att prisökningar av det skäletinte kommer tUl stånd eller i varje faU blir högst margineUa. SjälvfaUet fruktar en del av de mindre affärsidkarna attde nu skall berövas rätten tiU fritid. De fruktar att företagandet för derasräkning skaU bh ett otryggt slaveri. Jag tror att denna fruktan är ogrundad. Istället kommer den nya friheten att innebära större möjhgheter för denspeciahserade handeln att möta konkurrensen från den personaltyngdavaruhushandeln. Som på så många andra områden kan det här visasig vara en farlig konkurrent för den tungstyrda och kostnadskrävandestorföretagsamheten. En sådan utmaning som den nya friheten skuUe innebära förvåra små och medelstora företagare inom handeln kommer att bli lyckosam fördessa, om man anpassar sig realistiskt tUl de nya förhåUandena. Jag tror inteheller att denna företagargrupp egenthgen anser sig behöva ett så Ulusorisktskydd som den nuvarande söndervittrade lagen ger. Ja, denna lag har sannerligen överlevt sig själv. En lagsom så ständigt sätts ur spel genom en nästan godtycklig dispensgivning kaninte vara någonting att strida för. När nu socialdemokraterna själva medverkartill att en godtyckhg reglering försvinner skaU vi vara glada för det och ikonsekvensens namn gå med och inte bara i konsekvensens, utan också Ang. prissättningen vid friköp av kronomark känslomässigt i arbetet på att skapa ett fritt och harmoniskt samhälle. Inte minst avsådana skäl yrkar jag, herr talman, bifaU till näringsutskottets betänkande nr53, innebärande affärstidslagens upphörande med utgången av detta år. På förslag av herr tredje vicetalmannen - som under anförande övertagit ledningen av kammarensförhandlingar beslöt kammaren uppskjuta den fortsatta överläggningen rörandedetta betänkande samt behandhngen av återstående på föredragningslistanupptagna utskottsbetänkanden tiU morgondagens sammanträde. § 6 Ang. prissättningen vid friköp av kronomark Herr industriministern ordet för att besvara i Heden (c) den 10 novemberframstäUda interpeUation, nr 206, till herr jordbruksministern, och anförde: i Heden har frågat chefen förjordbruksdepartementet om han är viUig medverka till att friköp av kronomarkunder de i interpellationen anförda förhållandena kan ske till priser somöverensstämmer med priserna vid annan jämförbar markförsäljning.InterpeUationen har överlämnats tih mig för besvarande. I de bestämmelser som gäUer för domänverkets försäljningav staten tUlhörig fast egendom föreskrivs bl. a. att tiU grund förbestämmandet av saluvärdet skall läggas i orten gängse skäligt pris. kandet emeUertid vara svårt att fastställa vad som är ortens pris. Detta kanexempelvis vara förhållandet när kronomark börjar säljas inom ett förfritidshus attraktivt område. Markpriset i ett sådant område kan då svårligenjämföras med ett relativt lågt markpris i en mindre tätort inom samma kommun.Domänverket söker i sådana fall bestämma markpriset, även då det gäller friköpav mark, så att det motsvarar det pris som gäller på öppna marknaden vidjämförbar markförsäljning. Jag anser inte att det finnsanledning att nu ompröva gällande regler för domänverkets försäljning avkronomark, eftersom de innebär att försäljning skall ske till priser somöverensstämmer med priserna vid annan jämförbar markförsäljning, alltså justvad interpellanten efterlyser. HerrPERSSON i Heden (c); Jag vill först tacka industriministern försvaret på min interpeUation. Ärendet gäller huruvida statsrådet anser att detpris, som domänverket begär av de s. k. kronotorparna vid friköp av mark, efteromständigheterna är skäligt eUer kan anses vara för högt beräknat. Att döma av det lämnade svaret tycks statsrådet anse attett pris, som i kända faU uppgår till per hektar, dvs. 4 kronorper kvadratmeter, skuUe vara skäUgt och att ingen anledning finns föromprövning. Jag måste bekänna, att jag är en aning förvånad över attstatsrådet kan acceptera detta pris såsom skähgt. Privata markägare har oftablivit kaUade markprofitörer, men jag vet inget fall, där privata markägarehaft möjlighetatt begära sådana hektarpriser som domänverket nu begär just i detta speciellafaU. Det är inte så - som statsrådet har velat tolka ärendet att det skuUe gäUa mark för fritidsändamål, utan det är sådan mark som denuvarande arrendatorernas fäder för en spottstyver sålt tiU kronan. DessutomtiUkommer att arrendatorerna är ägare tiU befintUga byggnader inom berördamarkområde och brukar eUer har brukat intilliggande mark som åkerjord och ärfast bosatta på platsen. HärtiU kommer att de kommuner, som är berörda av dettai så måtto att områdena Ugger inom kommunerna, såvitt jag känner tiU har ett iorten gängse åsätt tomtmarkspris pä per kvadratmeter. Dessa s. k. kronotorpare har i allmänhet endastettårskontrakt på marken kring sina byggnader. De har inte lyckats få längrekontraktstid av domänverket. Självfallet kan inte sådana kronotorpare vidtaganågra förbättringsarbeten eUer någon modernisering av bostäderna, som jag vetskulle vara av behovet påkaUad. Med ettårskontrakt vet givetvis intearrendatorerna om förnyelse av kontraktet kan ske längre fram, och därför hardet varit omöjligt att göra några förbättringar. De har sålunda fått behållasina omoderna bostäder. I samband med propositionen, dagtecknad den 6 oktober1967, angående giltighetstid for den s. k. ensittarlagen hemställde jag i enmotion att även kronans mark skulle innefattas under denna lags bestämmelser.Tredje lagutskottet anförde i sitt utlåtande häröver att utskottet förutsätteratt Kungl. Maj t och underlydande myndigheter prövar ärenden om friköp av marki en positiv anda och att kronoarren-datorer i möjligaste mån ges sammamöjhghet att lösa den jord de brukar som ensittarlagen tUlförsäkrarnyttjanderättshavare på enskUd mark. Detta blev också beslut. Därefter har ocksåavslagna ansökningar om friköp omprövats, och så långt är aUt i sin ordning. kommer dagens ärende. Domänverkets prissättning överensstämmerunder inga förhåUanden med, såvitt jag kan bedöma, ensittarla-gens anda ochmening. Det torde vara något fel i detta system när domänverket så tiU den, jagvågar säga, mUda grad skriver upp ett markpris som skett i det här speciellafaUet, i aU synnerhet när det gäUer människor som under hela sin hvstid bott påifrågavarande område. En enskUd markägare hade aldrig någon som helst möjlighet- jag hoppas inte heUer vilja att begära per hektar. Det är attmärka att markområdena ligger avsides utanför byggnadsplanelagt område utanallmänna VA-anläggningar och oftast långt från aUmän väg. Det är dessutom atttiUägga att det inte är fråga om fritidsbebyggelse som statsrådet har angivit isvaret - då hade saken säkerhgen varit annorlunda utan blott och bart attdessa kronotorpare som också ofta är anstäUda av domänverket som skogsarbetareanser sig nödsakade att få sina bostäder på s. k. fri gmnd för att därigenomkunna göra de oundgängUga investeringar på sina permanenta bostäder som behövsför att få dessa något så när moderna och tidsenhga. Detta är det enkla faktumi frågan, och jag förutsätter att domänverket har handlat i aUtför ensidigt nitoch följt de bestämmelser som statsrådet har omnämnt i sitt svar. Därför hoppasjag att saken rättas tiU och ett mera rättvist förfaringssätt åvägabringas. Ang. prissättningen vid friköp av kronomark Ang. prissättningen vid friköp av kronomark TiU sist, herr talman, vill jag helt enkelt hemställa tUlstatsrådet att i möjUgaste mån vidta de mått och steg som anses vara nödvändigaför en omprövning av prissättningen på denna kronans jord i detta aktueUa fall.Jag vågar tUl sist säga att rättvisan kräver detta. Maj t har så långt jag vet inte hafttillfälle att pröva det specieUa ärende om vilket i Heden talar.Detta hade kunnat vara möjhgt - jag vet nu inte om tiden för överklagande ellerbesvär har utgått. Men vi har ju här en regel som säger att om köpare avkronomark anser att domänverket begär ett pris som avviker från i orten gängseskäligt har han möjUghet att anföra besvär häröver hos Kungl. Det är juden säkerhetsgaranti som vi har dels för att regler som vi fastställer här iriksdagen efterföljs, dels för att också kunna göra en överprövning avskähgheten. Då först hade vi haft tiUfälle att närmare studera och ta del avmotiven. Jag skuUe väl ändå tänka mig att den syn på det härspeciella ärendet som domänverket har Ugger till grund för verkets bedömning.Nu kan man naturUgtvis, som i Heden gör, säga att priset är 40 000kronor per hektar. Men varför kan inte säga att det är 4 kronorper kvadratmeter? Hur långt är avståndet från ? Det kanske vorevärdefullt med en sådan upplysning, eftersom jag inte har det specieUa ärendetframför mig. Är det 5 mil eller 6 mil eller är det 20 mU? Om det skuUe vara 5eller 6 mil skuUe jag inte utesluta att det kanske ter sig ganska attraktivtoch att man inom området får betala väsentUgt mycket mer per kvadratmeter än detpris som domänverket har angett. Men om det kan jag inte uttala mig. Men jag vill klart framhålla att här finns enöverprövningsmöjlighet genom besvär, och det är beklaghgt, om man inte harutnyttjat det, om det är så att man anser sig vara ofördelaktigt behandlad. HerrPERSSON i Heden (c): Jag tackar statsrådet för beskedetom överklagningsmöjhghet, och det kan tänkas att jag kan ta detta som intäktför att statsrådet är viUig att pröva frågan i den positiva anda somjag i mitt första anförande antydde om. är det i ett ärende som jag känner till en köpare somredan varit tvingad att skriva på kontrakt. Är det för sent för denne attöverklaga? Sedan är det åtskilliga av dessa personer som icke kunnat skriva påpå grund av detta höga markpris, och det är med anledning därav som jag tagitupp frågan i form av en interpeUation, därför att där finns givetvis ingenöverklagningsmöjlighet. Det finns givetvis ingenting att överklaga, då man vidunderhandhngen med domänverket inte kommit fram till acceptabelt pris. Jagmenar att det skuUe vara av synnerligen stort värde, och jag vUl tacka för detom så blir faUet, om statsrådet härvidlag kunde vidta nödvändiga mått och stegför att klarlägga detta - detta specieUa fall som rör bestämmelser som nära nogansluter sig tiU ensittarlagen enUgt beslut . frågade varför jag nämnde per hektar ochinte per kvadratmeter, men jag tror att jag sade bådadera. Men i dethär fallet gäUer det ju ett torp och inte kring en liten stuga; vederbörande förutsätter möjUgheten att köpa hela sitt torp.Och får de inte köpa sitt torp vill de köpa en tillräcklig tomt kring befintUgabyggnader. Hur långt är det till , frågade statsrådet. I ettfaU som jag känner tUl rör det sig om , jag kan inte säga exakt. Men detär inte bara inom , herr statsråd, utan också i andra delar avlandet, kanske från , som sådana här fall inträffar och kommeratt inträffa. Sålunda är det ett generellt resonemang rörande kronotorparna ochderas friköp enligt ensittarlagen. Med detta tror jag att jag har framfört vad jag tänktesäga med anledning av statsrådet senaste anförande. Jag vill än engång understryka min förhopprung om att frågan prövas i positiv anda. Ang. industriell verksamhet inom Bergslagsregionen Överläggningen var härmed slutad. §7 Ang. mdustriell verksamhet inom Dalarna-Bergslagsregionen Herr industriministern erhöU ordet för attbesvara (vpk) framställda interpellation, nr 203,och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt dels tUl skyndsam prövning uppta planering av statliga basindustrier iKopparbergs län och Bergslagen, exempelvis ett järnverk, dels medverka tillförläggandet av ett oljeraffinaderi till denna region, dels att söka uppnå engaranti från inom regionen befintUga privatägda storföretag, att inomDalarna-Bergslagsregionen återinvestera genom den industriella och produktivaverksamheten frambringat kapital. Frågan om etablering av statliga basindustrier iKopparbergs län och Bergslagen måste ses i ett större sammanhang än vadinterpellanten gör. Man måste innan man beslutar sig för satsning i en viss branschnoga överväga möjligheterna att i hård internationell och fri konkurrens drivadet tilltänkta företaget så att det kan gå med vinst, expandera och ge ökadsysselsättning. Det är först när den företagsekonomiska kalkylenföreligger som regionalpohtiska överväganden bhr aktuella. Bland de geografiskaområden som då kan komma i fråga för en etablering återfinns givetvis ävenDalarna-Bergslagsregionen. Den planeringsgång jag här skisserat framstår för mig somden lämphgaste när man diskuterar frågan om etablering av stathga företag. Dethuvudsakhga syftet måste vara att få till stånd lönsamma produktionsenheteroch en rationell företagsstruktur och därigenom ökad sysselsättning ochtrygghet i anstäUningen. Möjligheterna att kombinera detta syfte med behovet avatt i områden med vikande sysselsättning få tiU stånd nya och varaktigaarbetstiUfällen skaU givetvis tas tUl vara. I svårare faU av regionalundersysselsättning kan det regionalpolitiska motivet väga tyngst vid en statUgetablering och offertsystemet, dvs. 4 protokoll 1971. Ang. industriell verksamhet inom Bergslagsregionen företageti särskild ordning ersätts för merkostnaderna, komma tUl användning. Mycket av vad jag sagt är tUlämpUgt även på herrHagbergs fråga om jag är beredd att medverka till en förläggning av ettoljeraffinaderi till Dalarna-Bergslagsregionen. Det rör sig här om mycket storainvesteringar både från industrins och samhällets sida som kommer att fålångsiktiga verkningar för såväl landets energiförsörjning somindustristruktur, sysselsättning och miljö. De samhällsekonomiskakonsekvenserna av ohka lokahseringsalternativ måste därför särskilt nogautredas. Lokahsering av raffinaderier och petrokemisk industri kandärtUl ej analyseras isolerat från transportsystemet för oljeprodukter. Visstutredningsarbete har bedrivits i denna fråga. Sålunda har utredningom rörtransport av olja och gas undersökt de tekniska och ekonomiskaförutsättningarna för ett rörledningssystem för oljeprodukter. Olikautredningsaktiviteter pågår och vissa ytterligare undersökningar kan komma attaktuahseras för att klarlägga hur från samhällsekonomisk synpunkt bästa möjligastruktur och utbyggnad av transport, raffinering och förädling av oljeprodukteroch naturgas bör se ut. Denna fråga är givetvis av intresse förDalarna-Bergslagsregionen med hänsyn till såväl den befintUga industristruktureni regionen som till en eventuell framtida UtveckUng av petrokemisk industri. frågar också om jag är beredd att söka uppnåen garanti från inom regionen befintliga privatägda storföretag att inomDalarna Bergslagsregionen återinvestera genom verksamheten frambringat kapitaLDet är mycket angeläget att förutsättningarna att bedriva industriellverksamhet i tas tUl vara av företagen. Det gäller att öka såvälrationahseringsinvesteringarna som de rena kapacitetsinvesteringarna om vi skaUha möjhghet att hävda oss i den internationella konkurrensen. är detförenhgt med företagens egna intressen att expandera i det område de bedriversin verksamhet. De företag som finner att det i vissa fall inte föreUgger sådanöverensstämmelse kan dock ej särbehandlas på det sätt föreslår. HerrHAGBERG (vpk); Jag tackar för svaret på min interpellation.Jag hade inte tänkt mig ett så detaljerat svar men nog hade jag väntat migstörre förståelse från industriministern för Bergslagens och länsutveckhng, som är så starkt negativ. Det står helt klart att länhåller på att gå mot en katastrofal utveckUng med både sociala och ekonomiska konsekvenser.Den socialdemokratiska tidningen skrev attindustrisysselsättningen i minskat med undertiden -1968. Det är den högsta relativa siffran i hela riket. 1 antalsysselsatta betyder det 4 802 personer. Ledaren slutade; "Som så mångagånger måste upprepas: situation är lika allvarUg som ,nog så kritisk som ." Ingen kan komma och säga annat än att länsutveckhng är i det närmaste katastrofal. Prognoserna för Länsplan 67 visar medaU tydlighet åt vilket håll det lutar. Enligt prognos 2 skaU länet minska från 1965 tiU1980 med i mnt tal 13 000 personer. På gmndval av denna prognos harinrikesdepartementet gjort en kontrollprognos O, enhgt vilken befolkningen skaUminska med omkring 19 000. I det närmaste 19 000-20 000 människor får alltsålämna . Många frågar sig hur det skall gå . ILänsplan 67 sägs att av 15 kommuner skall 12 fä befolkningsminskningar. Ilänsstyrelsens upprättade förslag till Länsprogram 70 har i stort sett allakommuner kommit med omfattande önskeUstor - välbehövliga tycker de. Tyvärr ärverkUgheten svårare än vad länsplanerarna har sagt. Satsningen, säger de, skallske i en centralregion, BorlängeFalun, men svårigheter har redan nu tornat uppsig i den regionen. Enligt vad länsplanerarna säger skaU denna centralregionsuga upp dem som mister sin sysselsättning i omkringUggande områden, så att desUpper åka söderut. Att centralregionen har stora besvärhgheterhar vi fått se. skall ju i det närmaste avvecklas, ochdet berör omkring 400 man. En del av dem har visserhgen blivit lovade andraarbeten, men det betyder ändå att arbetstUlfällena inom regionen minskar. IstäUet för ASJ har kabelverk kommit tiU regionenoch fått lokaliseringsstöd och andra förmåner av kommunen. Företaget anstäUerdock inte så många just . Domnar-vets jernverk har tillkännagivitanställningsstopp, och bara vissa yrkesarbetare kan få arbete. Man planerar attminska arbetsstyrkan med 250-300 man. MöjUgheten att få arbete icentralregionen kommer att bh starkt reducerad. Åtstramningar på arbetstUlfällen gäller i stort sett ialla anläggningar. Dessutom har man skjutit upp investeringsplanerna.Det ser illa ut då man vet att har slussat ut -300 miljonerkronor till i det s. k. pappersmaskinsarbetet där. Åtstramningen gälleräven t. ex. jemverk och valsverk. De investeringar som görs i länet är tydligen allainlemmade i förhoppningen att de skaU innebära rationahseringar. Det gäUer t.ex. investeringen i valsverk. Där satsar man på ett nytt valsverksom skall producera . producerar man , men manbehöver endast nyanställa ca 10 man, och investeringens storlek är på 65miljoner kronor. 1 både och i Bergslagen är många samhällenrena brukssamhällen där järnhanteringen är dominerande. Frågan är hur detskall gå för dessa samhällen, och vilka åtgärder som måste tUl för att inteBergslagen skall bli en död bygd industrieUt sett och, som på så många ställen,endast ett sommarstugeområde. har uppmärksammat denfarhga utveckhngen att all stålindustri kan komma att hamna på . Hurskall det då gå för Bergslagen? Det som redan har framkommit från den fysiskariksplaneringen visar att industrin vUl förlägga nästan aUa oljeraffinaderier,stålverk, aluminiumverk och andra tunga anläggningar på . Enförläggning dit kommer att få kolossala konsekvenser för inlandet. Industrinsföreträdare säger att det inte är ekonomiskt lönsamt att förlägga industri tillt. ex. Bergslagen, men vad betyder det då Ang. industriell verksamhet inom Bergslagsregionen Ang. industriell verksamhet inom Dalarna-Bergslagsregionen samhällsekonomisktom hela Bergslagen skrotas? I min interpeUation frågade jag om industriministern tUlskyndsam prövning ville uppta planering av statUga basindustrier i Kopparbergslän och Bergslagen, t. ex. järnverk. Statsrådet svarade att man måste se frågani ett större sammanhang, och likaså sade statsrådet att företagen måste gå medvinst. Det tycker jag också, men frågan är om man skall bedöma det efter striktföretagsekonomiska vinstintressen.