prot · FU09105 · 1971-12-31 00:00:00 — Vad detskuUe ha kommit att innebära för vår kommun med ett invånarantal av i runt tal34 000, om konkursen hade bhvit ett faktum, är inte svårt att bUda sig enuppfattning om. Det innebär att mellan av vår kommunsbefolkning för sin försötinhig är beroende av varvsrörelsen. Att jag mot dennabakgrund känner tiUfredsstäUelse mot dem som har medverkat I rekonstruktionenförvånar väl därför ingen. Vi är väl aUa på det klara med de svårigheter som svenskvarvsindustri har haft, i stor utsträckning betingade av den internationeUakonkurrensen. Det har inte kommit att bh en konkurrens på helt likartadevillkor, eftersom de flesta andra länder mer eUer mindre starkt har subventioneratsin varvsindustri, något som vi som bekant inte har velat inlåta oss på. Menjust nu verkar det som en förbättring är på gång, då subventionerna tydligenhar bhvit allt för betungande för staterna i fråga. Men de svenska varven har självamedverkat till att försämra sin egen ekonomiska stäUning, Kommissionenredovisar vad vi väl aUa tidigare visste, nämUgen att inte mindre än I 8procent av de vid varven sysselsatta var så kallad grå arbetskraft. Enbart förGötaverkens del har merkostnaden bhvit omkring 10 miljonerkronor till följd härav, och enhgt en annan beräkning är merkostnaden betydligt Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri större.Förhållandena vid andra varv är, som vi alla vet, ungefär likartade i dettaavseende. Den självsanering som är nödvändig för att komma till rätta med dettaproblem måste varven i vårt land nu på allvar ta itu med. Därigenom förstärksockså deras konkurrenskraft. Jag hälsar därför med tiUfredsstäUelse det samarbetsavtalsom nu har slutits meUan de svenska storvarven, och som bl, a, också som en avsina målsättningar har att lösa problemet med den grå arbetskraften. kommer också att stärka den svenska varvsrörelsenskonkurrenskraft. Att samarbete beträffande produktionshiriktning och marknadsföringliksom den planerade gemensamma motorproduktionen och de andra frågor manreglerar i samarbetsavtalet kommer att stärka företagens konkurrenskraft ochdärmed deras lönsamhet hälsar jag med verkhg tUlfredsställelse. SkaU svenskvarvsindustri kunna hävda sig på den internationeUa-marknaden är det nödvändigtatt man samarbetar och därvid använder våra resurser på ett förnuftigt sätt.Det är synd att detta avtal inte har kommit att slutas , eftersomresultaten inte visar sig , utan först på htet . Jag tror att den satsning som görs påGötaverken och Uddevallavarvet ur många synpunkter är riktig, inte minst ursysselsättningssynpunkt. Men jag tror också att genom det grepp som tasinom hela näringsgrenen, denna kommer att stå bättre för framtiden. Vibör komma ihåg att enbart de fyra storvarven hade en faktureringpå , varav det mesta som bekant gäUer export, I detta Ingårstora mängder fartygsplåt och profUer, tUlverkade vid svenska järnverk ochföretag. Direkt och indirekt betyder den svenska varvsindustrin mycket för vårtland. Vi har därför all anledning att se tiU att den kan stärka sinkonkunenskraft för framtiden. Med det anförda hemstäUer också jag om bifaUtUl utskottets hemstäUan. HenHUGOSSON (s): Den fråga om statliga åtgärder Inomsvensk varvsindustri som vi nu har att behandla vårriksdags elftetimma är av utomordentligt stor betydelse för svensk varvsindustri i allmänhetoch i i synnerhet. Jag skaU I mitt inlägg något beröra denkrissituation som hamnat i och de åtgärder som föreslås för attgarantera företagets fortbestånd och därmed sysselsättningen för ca 7 000 iGöteborg och indirekt kanske 5 000-6 000 människor i landet. stod det klart för de anställdas representanteri företagsnämnden att ekonomiska situation var bekymmersam, ochfrån den fackhga sidan har man önskat en rekonstruktion av företagetoch en förstärkning av dess ekonomiska situation. Från samhällets sida - frånstatens sida försökte man få till stånd ökat samarbete mellan varven iGöteborg, men varje förslag i den riktningen möttes med kaUa handen.Företagsledningen och lät utveckhngen gå vidare, och ibörjan av var det alldeles uppenbart att finansieUasituation var sådan att statUga åtgärder var nödvändiga. industridepartementetkontakt med företaget och erbjöd förhandlingar om situationen. Intresset frånföretagets sida var tydligen inte särskilt stort; trots upprepade påstötningarfrån industridepartementet och trots ett tryck från den stathga sidan komförsta sammanträdet till stånd . Vid detta sammanträdedeklarerade representanter att den internationellavarvskonjunkturen förbättrats kraftigt sedan varvskommittén hade avlämnat sittbetänkande . Ledningen för beräknade då - den 3febraari - företagets förluster för de två närmaste åren tiU 150-180 miljonerkronor. Man föreslog därför från sida att staten skulle lösa företagetsUkvldltets-krls genom att ställa en garanti som skuUe göra det möjligt förföretaget att ta upp ett långfristigt lån på den beräknade förlusten. Industridepartementet kunde inte acceptera det underlagsom företaget presenterat. Jag skall inte närmare här beskriva vad som sedanhände och , eftersom händelseförloppet framgår meduppenbar tydlighet av propositionen. Jag vill bara, herr talman, göra ett parsignifikativa konstateranden. När departementet krävde att ensärskild arbetsgrupp skulle tUlsättas för att i detalj analysera fram detkapitaltillskott som erfordrades för företagets fortbestånd, gick man frånföretagets sida med på detta, men måste arbetsgruppenkonstatera, att man inte kunde arbeta vidare, då företaget inte ställdeerforderUgt material till förfogande. Under hela den akuta krissituationen harföretagets ledning och styrelse visat en uppenbar nonchalans, och detta exempelsom jag här har redogjort för bland många andra som skulle kunna nämnas visaren cynism och brist på ansvar för de anstäUda som torde sakna motstycke isvensk företagshistoria. Låt mig ge några exempel på hur företagsledningen harbedömt situationen. bedömde företagsledningenkapitalbehovet för del tUl 150-180 rruljoner. Den 22 december 1970kom den utredningsgrupp inom departementet som fick fram visst material frånGötaverkens sida tUl det resultatet att behovet av kapitaltUlskott torde utgöraminst 250 miljoner. , alltså ungefär en månad senare,framlade företaget vid ett sammanträde kalkyler som tydde på att detkapitaltillskott som erfordrades uppgick tiU ca 350 miljoner. Vid sammatillfälle, alltså detta är, presenterades resultaten av enomfattande analys som gjorts av en engelsk revisionsfirma, EnUgt denna analysskuUe förlusterna för företaget uppgå till ett mer än dubbelt så högt beloppsom själv senast redovisat. Med tUlägg för erforderliglikviditetsreserv skuUe enhgt den engelska firmans analyser det erforderUgakapitaltlUskottet för del utgöra ca 600 mUjoner kronor. Här haralltså skett en ökning från 150 miljoner till 600 miljoner på en mycket korttid. I detta sammanhang är det skrämmande att kunna konstateraatt företagets tjänstemän väl hade känt till hurallvarUg situationen var men att ledning hade underlåtit att lämnaden informationen såväl till de förhandlare som fanns på industridepartementetsom tUl de anstäUdas representanter. Låt mig,herr talman, citera en passus ur propositionen som jag tycker Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri på ettUtomordentUgt bra sätt belyser hur detta privata företag - med en aktivfolkpartiledamot i som ordförande I styrelsen förGötaverken har agerat man från samhällets och den fackligarörelsens sida försökt få klarhet i situationen. Jag citerar ur propositionen:"Trots initiativ på ett tidigt stadium och fortlöpande ansträngningar attbringa klarhet I situationen och skapa underlag för beslut om lämpUga åtgärderinträdde ett läge där tiU slut endast dagar återstod innan företaget utan ettstatUgt ingripande skuUe tvingas inställa betalningarna med aUt vad detta skuUeha inneburit för den fortsatta produktionen och därmed för de anställda," Jag vill, herr talman, understryka den tacksamhetsom de anställda vid känner för statens engagemang I samband medrekonstruktionen av . När man anmärker på samhäUets engagemang här vill jagerinra om att det är en enig varvskommission som föreslagit denna lösning förrekonstruktion av . Därmed garanterar man fortbeståndet av företagetoch sysselsättningen för de anställda. Låt mig vidare slå fast att i denvarvskommissionen ingår ordföranden i Metalls avdelning 41 i somrepresentant för de anstäUda, Därutöver finns en representant för Göteborgskommun. Man säger också att samhället här stöder ettstorkapltalistlskt företag och därmed hjälper kapitaUsmen i det här landet.Detta är fel. Vad samhället här gör är att man genom denna lösning ser till attett företag får fortbestå och att man garanterar sysselsättning för 7 000varvsarbetare i och indhekt för kanske 5 0006 000 anställda i andraföretag som är underleverantörer tUl detta företag. Visst flyttar samhälletfram sina positioner inom varvsindustrin! Den som påstår det motsatta harantagligen inte läst propositionen eUer satt sig in i den fråga varom vi nuskall fatta beslut. Genom det beslut vi skaU fatta garanteras alltsåsysselsättningen vid i , och svensk varvsindustri kan som enföljd av samhällets engagemang bevara sitt internationella anseende. Samhällets, och socialdemokratins, närlngspohtik har varitföremål för stark kritik från den borgerliga sidan.Förluster inom stathg företagsamhet på 15 tiU 20 miljoner har tagits somutgångspunkt för att skjuta den socialdemokratiska näringspohtiken i sank. Låtmig då konstatera att därest socialdemokratin hade föht de borgerUgas råd då denäringspoUtiska instrumenten tillskapades och ökad samhälleUg aktivitet pånäringslivets område påbörjades, hade vi för del fått upplevaden största företagskraschen inom svenskt näringsliv sedan Kreugerkraschen ibörjan . Det har varit väldigt tyst i den politiska debatten på denborgerliga sidan när det gäUt att diskutera . Det har ståttspaltkilometer i våra svenska tidningar om en distributionsbil som hetteTjorven, men man har bara på undanskymda platser berört den utomordentUgtallvarUga situation för det privata näringshvet som hade uppkommit omGötaverken hade gått i konkurs. Samhällets aktivitet inom svensk varvsindustri tordebehöva fortsätta även . Det är dock min och de anställdasförhoppning att Götaverkenefter denna rekonstruktion med en ny styrelse och ny ledning som ett av vårastörsta varv med ett dokumenterat gott anseende som fartygsbyggare och medtiUgång tUl utomordenthgt kunnig personal på produktionssidan skall gå enljusare framtid till mötes. Ökad samverkan inom svensk varvsindustri och ytterligareengagemang från samhällets sida i vad gäller Insyn och medbestämmanderätt ärönskemål man ställer för framtiden. Låt mig också ge uttryck för den förhoppningen att det nyaGötaverken snabbt skall göra sig av med den s, k, grå arbetskraften. i var inne på den frågan i sitt inlägg. Vid senasteräkningstillfället vecka 20 - utgjorde den inhyrda arbetskraften 980 personervid . Detta är en situation som ur såväl ekonomiska somproduktionsmässiga synpunkter är otUlfredsstäUande. Den lagstiftning som snartträder i kraft på detta område och som innebär straffansvar för företagen atttUlämpa denna typ av anstäUnlngsförfa-rande hoppas jag snabbt skaU ge resultat. Till slut, herr talman, vill jag göra en randanmärkning omnäringslivsstrukturen i , då vi behandlade propositionen omlokaliserlngssamråd redovisade jag i debatten siffror som angav hur antaletindustrisysselsatta i har reducerats.Samtidigt har en omstrukturering av industrin ägt rum som lett tiU att antaletsysselsatta inom transport- och varvsindustrierna ökat medan övrigaindustrigrenar minskat sin andel högst väsentligt, näringsliv haraUtså kommit att bU alltmer ensidigt inriktat och därmedockså konjunkturkänsUgare, Det är en utbredd missuppfattning som torde omfattasav många av kammarens ledamöter att näringsUvet expanderar snabbt istorstadsregionerna. Så är aUtså inte faUet, men en koncentration och enomstrukturering äger sakta rum som ökar känsligheten i dessa områden. FörGöteborgs del är det därför av UtomordentUg betydelse att näringslivet får enmera mångskiftande struktur för att undvika att konjunktur- ochsysselsättningskänsUgheten ytterligare skall öka . En dylikInriktning på näringspoUtiken är - och det vUl jag starkt understryka inteUktydig med en total ökad expansion i storstadsområdena. Det är med stor tUlfredsställelse och medvetskap om att jag har bakom mig en enig fackhg rörelse i som jagyrkar bifall tUl näringsutskottets betänkande nr 27, Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Idetta anförande instämde (). Frågan om statliga åtgärder inom varvsindustrin är detsista ärende som kommer upp tUl diskussion vid denna riksdags vårsession. Detär också en av de sakhgt största frågorna som denna riksdag har att behandla.Att den kommer upp så sent beror på att propositionen inte kunnat framläggasfönän , och det berodde i sin tur inte på, som vi ofta annarsanklagas för, bristande organisationsförmåga i kanslihuset, utan det berodde påomständigheter som kammarens ledamöter känner väl tUl - de är redovisade i Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri propositionen och som vi inte har rått över. Dessutom gäller om detta ärende att den borgerUgaoppositionen helt har anslutit sig tUl regeringens förslag. Det kunde därförbåde på grund av den stora enigheten och på grund av tidsbristen vara frestandeför mig att nöja mig med en hänvisning tUl propositionen och tillutskottets betänkande. Men trots detta, herr talman, ber jag att få ta kammarenstid i anspråk för några synpunkter som är av mera aUmän karaktär. Jag vill göradet bl. a, av den anledningen att den enighet som för tUlfället råder mellanoss och de borgerliga i denna fråga hur glädjande den än i och för sig kanvara inte alls har varit given och självklar. Det förslag - det var herrHugosson inne på som hgger på bord är nämligen resultatet, ettpraktiskt och påtagligt resultat, just av den aktiva näringspoUtik som denborgerliga oppositionen inte minst denna vår i så hög grad har söktmisstänkhggöra och motarbeta. Jag skaU strax närmare motivera det påståendet. vUl jag erinra om att vår näringspolitikbejakar straktur-anpassnlngen som en nödvändig förutsättning för ekonomiskutveckling i det här landet, 1 det bejakandet ligger växandeåtaganden från samhällets sida för att anpassningen skaU kunna ske i former somsvarar mot våra grundläggande värderingar om trygghet och medinflytande.Samtidigt säger vår industripohtik nej tUl statUga subventioner som ett medelatt lösa näringshvets problem. Det kan vara värt att erinra om den sista punkten just . När för exakt behandlade varvsindustrins problemföljde nämligen den borgerliga oppositionen subventlonshnjen. Hade regeringensvarvspohtik den gången varit lika bekväm och kortsiktig som den borgerligaoppositionens, hade vi fått bekosta statUga subventioner, som visserUgenskulle ha gjort hvet något angenämare för vissa av varven men som ingalundaskulle ha förhindrat katastrofen för det verkUgt utsatta varvet. Det sade viredan då. vet alla detta, men var det ett Impopulärt ochav de borgerUga hårt kritiserat Inslag i den socialdemokratiskanäringspoUtiken, Vi avvisade aUtså generella subventioner menförklarade att vi var beredda till selektiva stödåtgärder tUl varvsom befann sig i temporära svårigheter. Det visade sig att inget varv ansåg sigvara i sådana svårigheter. I varje fall gjordes inte självmant någraframställningar . Följden av den passiviteten man skuUe kanske snararekunna säga: följden av den sangvinismen hade lätt kunnat bli att destödåtgärder som det i och för sig fanns utrymme för hade kommit . Ochhade det som har Inträffat i stället ägt rum , skulleden mest sannoUka utvecklingen just ha varit denna. Men dess bättre har vi inom den stathga sektorn börjatbygga upp resurser de är ännu ingalunda färdiga - för att bedtiva vad manskulle kunna kalla en uppsökande näringspoUtisk verksamhet. Det är genom attutnyttja de resurserna som vi trots anmärkningsvärt stora svårigheter lyckatsbringa så mycken klarhet i situation att en insats kunde görasinnan konkursen blev ofrånkomUg. Jag skaUstrax återkomma tUl några av de inslag i rekonstruktionen och ivarvspolitiken som särskilt har behandlats av utskottet. Men i förbigående vUljag peka på en omständighet som har en viss aUmänpolitisk betydelse.Regeringen och framför allt dess industriminister har ju ofta utpekats för attha ambitionen att programmatiskt och dogmatiskt vilja utvidga den stathgaföretagssektorn. Ja, man har som bekant med uppbjudande av stora pubhcistiskaresurser velat skapa föreställningen att detta egentligen skuUe vara helainnebörden av den stathga näringspohtiken. Jag kommer ihåg att lanserade företrädare som folkpartiledare, nämligen , teorin attanledningen tUl att vi avvisade generella räntesubventioner inte aUs var densom vi redovisade. Den verkUga anledningen skuUe vara att jag önskade köra nerde svenska varvsföretagen i botten för att sedan få chansen att på ett bUhgtsätt förstatliga dem. Detta är också, herr talman, ett för de borgerhga typisktsätt att resonera om de aUvarliga frågor näringspohtiken handlar om. Hur gick det när denna teori nu konfronterades medverkligheten? I fallet hade regeringen onekhgen ett utomordentUgtoch osökt tillfälle att i ett steg öka den statliga industrisektorn med intemindre än , mätt i antalet sysselsatta. Det skuUe ha varit enoperation som jag tror att man inte ens på borgerhgt håll skulle ha haft kraftatt särskUt hårt opponera mot. Den s, k. hjälpgummefunktionen har ju blivit respektabeli de vidaste kretsar när det gäller att tillmäta det StatUga företagandet dessplats och legitima roU i svensk Industri, Jag är ledsen att karikatyristerna på den borgerliga sidanhar blivit besvikna genom att jag vidhåUer inte bara i ord utan också ihandling att jag faktiskt inte har den dogmatiska synen på stathgt företagande.Kan ett privat företag lösa en samhälleligt angelägen uppgift på ett bättre ochfrån skattebetalarnas synpunkt bUUgare sätt än ett stathgt företagande, så ärdet självklart att vi, som i det föreUggande fallet, förordar en sådan lösning.Det är inte så, som också sade, att Statsföretag i och för siginte skuUe ha kompetens att ta hand om ansvaret för , En visserfarenhet har den stathga företagsgruppen på varvsområdet. Men vad jag viUunderstryka är att det finns tillräckligt många och krävande områden där detinte ges något alternativ tiU statliga insatser för att vi skaU få full och merän full användning för de personeUa och finansiella resurser som kanuppmobihseras inom den stathga företagssektorn. Det finns ytterhgare en aUmän synpunkt som jag särskUt vUlframhålla. En aktiv industripolitik skaU inte syfta till och syftar inte hellertUl främst att lösa uppkommande kriser, även om det naturhgtvis är viktigt attha tiUgång tUl en apparat - och en successivt förbättrad apparat för att lösakriser, som vi vet att vi inte kan utesluta. Uppgiften är främst att förutseoch förebygga framtida svårigheter innan de har fått karaktären av akut kris. De åtgärder som har att ta ställning tillinnebär i och för sig inte någon slutUg lösning på den svenska varvsindustrinsproblem. Visserligen kan vi med betydande säkerhet förutse ett par relativtgoda år , ty det är under de närmast framförliggande Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri åren somde senaste årens fördelaktiga kontrakt mognar ut. Men vad som händer sedan vetvi naturhgen föga om. Därför har vi inte nöjt oss med att föreslå åtgärder föratt lösa akuta Ukviditets- och solvensproblem och inte heller nöjtoss med att genom en fortsatt stathg garantigivning underlätta varvensplanering och refinansiering av fartygskrediterna, utan vi har därutöverfullföljt våra gamla strävanden att effektivisera, bygga ut och fördjupasamarbetet mellan de fyra storvarven. Och det samarbetet är heller inte någotsjälvändamål. Jag är mer övertygad än någonsin om att en ökad samverkanoch speciaUsering är en förutsättning för att svensk varvsindustri skaU kunnahävda sig i den internationella konkurrensen också sedan nuvarande uppåtgåendevarvskonjunktur har brutits. Jag är därför glad att vi genom det konsortialavtal mellande fyra stora varven som industridepartementet har drivit fram har fåttunderlaget för ett sådant närmare samarbete. Det här avtalet är förverkligandetav ett gammalt krav från regeringens sida. Vi har fastslagit och vidhålUt attett sådant samarbetsavtal har utgjort en förutsättning för och en integreraddel av de förslag om svensk varvsindustri som föreligger. Jag vill gärna passa på tillfället att deklarera att deförhandhngar som ledde fram tUl detta samarbetsavtal kundeföras i en atmosfär som präglades av en gemensam uppfattning av den svenskavarvsindustrins problem. Det var som bekant inte faUet . Det är framför aUt två varv som vi direkt behandlar ,och det är kanske något av ödets ironi att vi har att ta stäUning tUl statUgainsatser för Uddevallavarvet - det varv som i den borgerUga propagandan så oftahar framställts som ett socialfaU som vi behandlar frågan omGötaverken, det varv som har framställts som den svenskavarvsindustrins speciella flaggskepp. vet vi att båda uppfattningarna harvarit i grunden felaktiga, UddevaUavarvet har successivt arbetat sig upp konkunenskraft I nivå med varvsindustrin i övrigt, medan visatsig vara svensk varvsindustris stora problembarn. Redan I början av hade vi anledning förmoda attGötaverken snart kunde komma i en situation där en statlig hjälpinsats skulleaktuaUseras. Jag behöver inte trötta kammaren med en detaljerad översikt överindustridepartementets vedermödor i arbetet med Göta-verksfrågan under desenaste ett och ett halvt åren. De är redovisade i propositionen, och herrHugosson har dessutom på ett mycket klargörande och engagerat sätt beskrivitproblemen. Jag vill i denna fråga därför nöja mig med ett par randanmärkningar. När ett stort företag råkar i svårigheter, som hotarsysselsättningen, är detta en fråga som angår förutom de anställda -statsmakterna i minst lika hög grad som ledningen för företaget. Regeringen hardå ett starkt intresse av att finna lösningar som så långt möjUgt uppfyller deindustripoUtiska och sysselsättningspoUtiska målsättningarna. Men att utarbetasådana lösningar kräver ofrånkomhgen . Det var därför som jag på etttidigt stadium tog initiativ till åtgärder för att få klarhet I Götaverkensställning. Jag kan bara beklaga att företagsledningen inte på ett tidigt stadium öppet ville eUer kunde redovisa karaktären och omfattningenav företagets problem. Jag kan dock fastslå att industridepartementetslångvariga arbete med Götaverksfrågan inte varit förgäves. Jag vågar påstå attdenna arbetsinsats var en grundfömtsättning för att den speciellavarvskommission som tUlsattes , kunde arbeta så snabbt och finnaen konstruktiv lösning på problemet. Jag behöver inte här redovisa de oUka elementen i denföreslagna rekonstruktionen av , Innebörden av förslaget är att genominsatser från staten. Salénrederierna och beställarna tillförs Götaverkensammanlagt , EnUgt föreliggande kalkyler bör detta varatillräckligt för att klara finansieUa svårigheter under de närmasteåren. Det direkta finansiella engagemanget från statens sidainskränker sig tUl ett lån som motsvarar mindre än en femtedel av detta belopp.För att lösningen skall komma tiU stånd krävs att en rad villkor uppfylls. Deär alla redovisade i propositionen. Ett av dessa är att aktieägarefattar de nödvändiga besluten vid det antal bolagsstämmor som aktiebolagslagenföreskriver. Jag kan med tUlfredsställelse konstatera att man på denförsta bolagsstämman stött den föreslagna lösningen. Salénrederierna har nuförvärvat av de nuvarande aktierna i . Därmed kan vi ipraktiken anse det vara klart att den föreslagna lösningen kommer attgenomföras. Jag sade att man med de bör kunnalösa finansiella problem, men detta räcker inte, ty företagetssvårigheter ligger djupare än så.