prot · FU09152 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollen för den 9 innevarande månad. § 2 Införande av kilometerskatt Föredrogs skatteutskottelsbetänkande nr 67 i anledning av Kungl. Maj:ls proposition angående införande avkUometerskatt jämte motioner. Om skaU övergå tiU den form avvägtrafik-beskattning, som innebär att en skatt utgår i relation tiU kördvägsträcka och delhar antytt att den vill göra och om det bedöms lämpligt att denna nya skattereform skaU kunna tUlämpas fr. o. m. , måste det principbeslut fattas nu som finansministern begär i propositionen 153. I bilskatteutrednmgen, på vars begäran finansministern nuavkräver ett stäUningstagande liU en viss beskattningsprincip, harfolkpartiet företrälls av framlidne riksdagsmannen , som deltagit iutredningens beslut alt förorda en övergång tiU denna nya skatteform som aUmänlkaUas kUometerskatt. Under den korta tid som jag - efter bortgång har liUhörl utredningen har jag inte funnit några skäl att inta en annanståndpunkt än han gjorde, och därför har jag tiUsammans med samtUga övrigaparlamentariska ledamöter av utredningen satt mitt namn under de yttranden avden och som utredningen avgav tiU finansministern.Därmed har jag alltså bundit mig för principen Uksom utredningens övrigaledamöter. År 1974träder en del andra författningar på bilismens område i kraft jagtänker i första hand på det nya bilregistret och det synes därför ändamålsenligt och lämpligt att bestämmelser om den nya kilomelerskal- ten kan börja tUlämpas . Av del skälet finner jag del rimUgt atl tiUmölesgår finansministerns begäran om ett beslut i principfrågan. Jag tiUstyrker aUtså ett bifaU tiU propositionen på de grunder som skatteutskottet har anfört. Eftersom ingen av de oroade motionärerna har gett sig tillkänna, kan jag avstå från att ytterhgare argumentera i den delen. Men, herrtalman, jag vUl gärna ta upp en annan fråga i anslutning tiU propositionen. Somframgår av redogörelsen på s. 9 har Kungl. Maj:l godkänt etldagen före ingånget avtal meUan kilometerskattenämnden och det statliga Svenskautvecklingsbolaget, vUket som bekant Statsföretag nu viU bh av med, eftersomdet visat sig bh en dyrbar affär. I en annan proposition har redogörelselämnats för den transaktionen och jag saknar anledning att i detta sammanhang beröra frågan om staten eUer StatsföretagskaU äga Utvecklingsbolaget. Det blir ju för övrigt skattebetalarna som underalla omständigheter får stå för det kalaset, eftersom mgen lönsamhet är isikte. Men, herr talman, det avtal som jag nämnde höronekhgen liU dagens debatt om kilometcrbeskattning. Det är ett avtal som går utpå alt ett StatUgt organ har garanterat ett annat statligt organ alt det skaUfinnas s. k. kilometerräknare tUlgängliga och tiU visst pris.Därutöver innehåller del stadganden om hur det ena organet skaU betala vissroyalty liU det andra, och redogörelse lämnas även för vissa lånetransaktioner.I avtalet fastläggs en viss tidsplan, och den ena parlen medges rätten atl tadel av den andras bokföring. Vidare innehåUer avtalet bestämmelser omuppsägning, skadestånd, marknadsföring och vitesbeslopp. Om parterna skuUe råkai tvist stadgas inte helt oväntat -att svensk lag skaU tillämpas. SlutligenvUl jag nämna att en särskild bestämmelse finns som ålägger staten att svaraför de kostnader som uppstår om projektet av något skäl, t. ex. om riksdagenavvisar kilometerskallen, måste avvecklas. Utan tvivel stäUs del höga krav på de kilometerräknare somdetta avtal handlar om, vilket departemenlchefen klart understryker. Det ärockså fråga om en mycket komplicerad apparatur. Med hänsyn därtiU och tiU attdet enUgt avtalstexten möjligen kan finnas anledning all räkna medkomplikationer anser jag, att rUcsdagen borde ha fått en närmare redogörelseför avtalets innebörd av departementschefen eller genom utskottets försorg. Ibakgrunden skymtar ett inte offentligt tUlgängUgt avtal mellanUtveckUngsbolaget och ett privat företag som har tiUförsäkrats betydandekrediter och garanterats visst ekonomiskt utbyte, vilket kanske i och för sigär naturligt. Jag viU, herr talman, understryka atl jag inte har anledning attför närvarande anta att detta projekt kommer att visa sig ogenomförbart eUerleda tUl kostnader väsentUgt överstigande de beräknade. Men å andra sidan kandet inte uteslutas atl nämnda avtal, som i viss mån kan sägas varamonopolistiskt, kan komma att leda liU svårbemästrade problem och kostnader.Jag viU därför ställa frågan, om utskottets ärade herr ordförande är beredd attnu närmare orientera om ifrågavarande båda avtal. Jag har inte deltagit i utskottets behandhng av dettaärende på grund av sjukdom, men enligt vad jag har erfarit av utskottelssekreterare är det avtal som talar om etl vanligt affärsavtal, somutskottet har tagit del av och granskat och inte funnit någon särskUd anledningatl påtala. Del är ingenting märkvärdigt i detta avtal. Utskottets betänkande är enhälUgt och jag ber, herrtalman, att få yrka bifaU tiU utskottets hemställan. Hert (): Efter inlägg står det klart, attvi alltså inte får någon redogörelse, som ger kammarens ledamöter en reellmöjlighet alt , innan principbeslutet fattats, bedöma de åtaganden som statenhar gjort i de båda nämnda avtalen. Jag kan bara beklaga att rUcsdagens ledamöterdärigenom förvägras en information, som kanske skuUe ha påverkal beslutet. Däromkkan man dock inte ha någon bestämd mening . Däremot synes det varauppenbart att de som vägrar oss information får räkna med berättigad kritik,om hela detta projekt skuUe visa sig bli ett nytt bakslag av typ Tjorven. Jag viU gärna tiUägga all jag på basis av de erfarenheterjag hittiUs fått under min korta tid i utredningen inte har någon specieUanledning att misstänka något bakslag, även om jag givetvis inte vågar vara såoptimistisk att jag tror på de kalkyler som officiellt har redovisats. Man fårändå en obehaghg känsla av att del är fråga om något slags manipulationer bakomriksdagens rygg, då det är så omöjligt att få besked om vilka åtaganden ochrisker som dessa avtal för statens del eventueUt rymmer. Med störstasannolikhet har det ena, det hemliga, avtalet monopolkaraktär, och däri Uggerkanske förklaringen liU den stora tystnaden. Del sagda, hert talman, ändrar inte min uppfattning om attriksdagen bör säga ja tUl finansministern. Skälen för en övergång tiUkUometerskatt såsom ett nytt system för skatteuttag är synnerligen starka.Kilometerskatten är tUl sin natur flexibel och kan differentieras på mångaohka sätt. Dessutom torde den vara överlägsen varje annan typ av beskattning iden meningen, att den förverkUgar det av rUcsdagen tidigare uttalade önskemåletom skattens anpassning tiU den faktiska utnyttjandefrekvensen. Lag om förmäns-berättigade skattefordringar m. m. Överläggningen var härmed slutad. § 3 Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Föredrogs skatteutskottetsbetänkande nr 71 i anledning av Kungl. Maj;ts proposition med förslag tiU lagom förmånsberättigade skattefordringar m. m. jämte motioner. I propositionen 1971:142 hadeKungl. Maj:t under åberopande av utdrag av statsrådsprotokoUet överfinansärenden för föreslagit att anta vidpropositionen fogat förslag tiU lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. I propositionen hade föreslagits nya bestämmelser omförmånsrätt för skatter och aUmänna avgifter med anledning av den nyaförmånsrättslagen, som skuUe träda i kraft . I detta sammanhang hade behandlats motionen 1971:1565 avhert (), motionen 1971:1579 av herrHovhammar m.fl. (m, c, fp) vari hemställts 1. att rUcsdagen beslutade avslåproposition 1971:142, 2. att , därest yrkandetunder 1 inte biföUs, beslutade, att Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. förmånsrättenej utsträcktes att avse skatter och avgifter som var äldre än , motionen 1971:1580 av (), vari hemstäUts atl skuUe avslå propositionen 1971 ;142, samt motionen 1971:1581 av i m.fl. (m), vari hemställts 1. atl riksdagenskulle avslå proposition 1971 ;142, 2. att för sin del beslutade, att 13 § skulle utgå urförmånsrättslagen (1970:979). A. altriksdagen skulle avslå 1. motionen1971:1579, såvitt avsåg avslag på propositionen 1971:142, 2. motionen1971:1580, 3. motionen1971:1581, B. alt med bifaUtiU propositionen 1971:142 samt med avslag på motionen 1971:1565 och motionen 1971:1579, såvitt avsåg lidsbegränsning av förmånsrätten, skuUe anta det vid propositionen fogade förslaget tiU lag om förmånsberättigade skattefordrmgar m.m. 1. avherrar i (m) och i Trobro (m), vilka ansett attutskottet bort hemställa, att A. med bifaU tiU motionen1971:1581 och med anledning av motionerna 1971:1579 och 1971:1580 1. skuUe avslåpropositionen 1971:142, 2. skulle anta ireservationen framfört förslag liU lag om ändring i förmånsrättslagen(1970:979), innebärande att 13 § förmånsrättslagen skuUe upphöra atl gälla medutgången av , B. skulleavslå följande motioner, nämligen 1. motionen 1971:1565, 2. motionen1971:1579, 3. motionen1971:1580, i den mån de icke kunde anses besvarade genom vadreservanterna förut hemställt. 2. av herrar i Bäckmora(c), Josefson i Arrie (c), i (fp), () och (),vUka ansett alt utskottet under B bort hemstäUa, att med avslag på motionen 1971:1565 och medbifaU liU motionen 1971:1579, såvitt avsåg tidsbegränsning av förmånsrätten,skulle anta det vid propositionen 1971:142 fogade förslaget tUl lag omförmånsberättigade skatlefordringar m. m. med den ändringen att 3 § erhöU avreservanterna föreslagen lydelse. i Trobro (m); I förslag till ny lag om förmånsrätt föresloglagberedningen med en mycket övertygande argumentering att skatternaskuUe avföras från förmånsrättsordningen. Ett aUdeles särskUt skäl härtiU varatt man därigenom skulle försöka åstadkomma Ukartade regler i del nordiskasamarbetet på lagstiftningens område. Under remissbehandlingen fick förslaget ett syrmerligengott mottagande och tiUstyrktes oreserverat av flera instanser. Det oaktatbehöUs förmånsrätten för skaller i den proposition som förelades höstriksdagen1970. Anledningen härtiU angavs i första rummet vara att kronofogdemyndigheternahade avstyrkt reformen, och enhgt chefen för måstesärskilt stor vUct fästas vid vad kronofogdarna hade alt säga. Attkronofogdarna i detta faU i viss mån var jäviga, därom nämndes givelvis ingenting. erinrade om att den principiellautgångspunkten för ifrågavarande lagstiftning varit, att alla fordringsägareskuUe behandlas Uka. I enlighet härmed borde skatteprivUegiet behållas endastom verkhgt starka skäl talade för detta. Lagberedningen hade från denna utgångspunktefter ingående överväganden funnit att sådana skäl inte var för handen. Förmånsrätten är av underordnad betydelse för detaUmänna, och skatteprivilegiet innebär från de oprioriterade borgenärernas synpunkten diskriminering som inte är sakUgt grundad. TiU samma uppfattning har de nordiska kommittéer somarbetat på reformering av konkurslagsliflningen kommit, och i har dendanska kommitténs förslag genomförts och skatteprivUegiet redan slopats. Norgehar genom provisorisk lagstiftning tagit ett stort steg i samma riktning, ochman väntar att skaU gå samma väg. Flertalet remissinstanser anslöt sig till beredningensförslag att upphäva förmånsrätten för skatter. Men i den av 1970antagna lagen, som för samordning med jordabalken träder i kraft först den 1januari 1972, finns aUtså skatterna fortfarande medtagna såsom förmånsberättigade. Men inte nog med detta. Inom har sedanen promemoria upprättats med förslag tUl förmånsrätt, som innebär en högstväsentlig utvidgning av denna för skatter och aUmänna avgifter. Dennautvidgning strider mot de förutsättningar som låg till grund för riksdagensprincipbeslut förta året. a. utsträcks enUgl förslaget området förförmånsberättigade skatter och avgifter. Vidare föreslås den utvidgningen atläven skatter, som vid konkursutbrotlet ännu inte debiterats, skaU omfattas avförmånsrätten. Dessutom skall skattefordringar, som är äldre än , erhåUaförmånsrätt och denna förmånsrätt föreslås utsträckt tiU . MöjUghetföreligger vidare enligt 2 § i den föreslagna lagen att göra gällandeförmånsrätt hos annan än den skatt-eUer avgiftsskyldige. Inte på något sätt har i propositionen belysts hur andraborgenärer än det aUmänna kommer att drabbas av detta väsentligt utvidgadeskatle-privilegium. De problem som är förenade med ett skatleprivilegium redanenUgt nu gällande rätt har belysts under de senaste årens många konkursfaU ochvisat att indrivningsmyndigheterna inte minst på grund av förmånsrättenuppskjutit sitt ingripande tiU en så sen tidpunkt atl övriga borgenärer bhvitskadelidande. Lag om förmäns-berättigade skattefordringar m. m. Lag om förmånsberättigade skattefordringar rn. För att kunna bedöma behovet av etl skatteprivilegiummåste man veta hur uppbörden egentligen fungerar. Vad har då statsverket tjänatpå skatteprivUegiet? Uppskattningsvis har vinsten härav beräknats till mindreän 10 mUjoner kronor, och detta skaU ses mot bakgrunden av det sammanlagdabeloppet av skatlerestantier som var 1,2 mUjarder kronor enUgt uppgiftfrån riksräkenskapsverket. Sålunda kan man konstatera att uppbördsmyndigheterna ärsynnerhgen effektiva när det gäller att driva in pengarna. Men tyvärr tarindrivningen lång lid, och därför bhr också förmånsrätten ett allvarligtproblem i sammanhanget. Jag tror inte att kronofogdarna behöver någotskatteprivilegium för att fullgöra sina uppgifter. Däremot är det troUgt att debehöver ärendena överlämnade tiU sig vid en tidpunkt. EnUgt uppgift tar det vanligen innanrapport om den skatlskyldiges försummelse når kronofogdarna för åtgärd, men detkan också dröja betydligt längre. Härav kan följa att i många faU efterkommandeuppbörder inte heUer betalats av den skattskyldige, varför handläggningen isådana faU kan komma att ske på felaktiga grunder och därmed medföra utökadtidsutdräkt. Jag vill gärna understryka att indrivningsmyndigheten kronofogdarna synes vara väl skickad att fuUgöra sina uppgifter.Kronofogdarna behöver inte något skatteprivUegium att krypa bakom. Däremotförehgger tydhgen ett starkt behov av att de för åtgärder kopplas in på ettbetydligt tidigare stadium. Det är därför nödvändigt att bevakningsrutinernaför rapportermg tiU kronofogdarna betydUgt påskyndas, så att ärendena ulandröjsmål kan komma tiU åtgärdande. Med dessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifaU tiUreservationen I som är fogad tiU detta betänkande. Jag viU också redan nu säga, att om denna reservationfaUer kommer jag all rösta på reservationen 2 vid samma betänkande. i (fp): Huvudfrågan i detta skatteutskottelsbetänkande är att den prioriterade förmånsrätten för skattefordringar skaU ökastUl mot nuvarande . När det gäller förmånsrätten vid konkurser brukar det närett företag går i konkurs ytterst säUan finnas några tiUgångar utöver deprioriterade fordringarna, som är inteckningsfordruigar, lönefordringar ochskatter. TiU de oprioriterade fordringsägarna, aUtså varuleverantörer etc,finns det i regel inte någonting kvar sedan dessa andra har fått sitt. Utskottsmajoritetensägeri sitt betänkande; "Vid ställningstagandet tUl förslagen i prop. 1971:142 bör man inte bortse från att det aUmänna befinner sig i markant underlägejämfört med andra borgenärer dels därför att någon individueU prövning av denskatt- eller avgiftsskyldiges solvens inte kan ske vid uppkomsten avfordringen, dels därför att säkerhet endast i undantagsfaU krävs för detaUmännas skatte- och avgiftsfordringar." Det är högst märkligt att utskottsmajoriteten viU varaförespråkare för att hopa skattefordringar, alt åberopa att det aUmänna har dåhga möjligheteratl få betalt. Men det aUmänna har ju förmånsrätten. Skattefordringar går förepraktiskt laget alla andra fordringar, när ett företag gäll över styr. Om ettförelag instäUer sina betalningar har det allmänna också samma förmånsrätt förskattefordringar. Det är en aning vårdslöst av utskottsmajoriteten attförsöka ge sken av all det allmänna här är i etl underläge när det gäller dessaskattefordringar. Utskottet skriver också: "Ju snabbareskaltefordringarna kan fastställas, desto större är förutsällnmgarna för attgäldenären skaU kunna fullgöra sina betalningsförpliktelser utan att ettkonkursförfarande behöver tillgripas. En sådan ordning gagnar givetvis också deoprioriterade borgenärerna. 1 detta sammanhang viU utskottet understrykaangelägenheten av atl ett ökat och bättre samarbete kommer tiU ståndsåväl inom som meUan ohka skatte- och uppbördsmyndigheter, så att det avdepartementschefen avsedda syftet kan tillgodoses så effektivt sommöjUgt." Även i delta fall tar man naturUgtvis enbart hänsyn tUl deredan prioriterade fordringarna, och man vill utsträcka den prioriteradeförmånsrätten för skattefordringar från två tiU . Reservanterna anser attdetta är orimUgt. Här åberopas, att man genom alt ge uppskov kan håUa förelagenflytande, men erfarenheten säger något helt annat. Det hela leder ofta liU attskattemyndigheterna, som vet att de får betalt under aUa förhållanden, kanskegör sin egen UUa Ukviditelsbedömning av ett förelag. Så hopar man skatteskuldpå skatteskuld, i vetskap att man ändå skaU få betalt. TiU slut ställs mankanske inför en situation då företagel går överstyr, och del inte finns någotannat än vad som motsvarar de prioriterade fordringarna. Det är ingen verklighjälp för ett företag att på detta sätt få hopa skatteskulder. Jag har heUerinte någon större tro på atl de som gör dessa bedömningar är kapabla atl rättbedöma företagens förutsättningar och möjhgheter i aUa lägen. kande ha en sådan förmåga, men det lär inte vara så ofta. Man möter ocksåpåståendet och del är riktigt att kronofogdemyndigheterna naturligtvisomedelbart kan verkstäUa utmätning. Men då slår man ju larm, och dä märker aUaatt någonting är pä tok i företaget. Man kan då kanske hindra att företagetfortsätteratt driva en verksamhet som bör läggas ned på grund av dåliglönsamhet. Det kan inte vara i samhäUets intresse att man fortsätter att drivaföretag som gör stora förluster, ty någon måste betala dessa förluster. Ytterstblir det konsumenten som får betala. Med dessa ord, hert talman, ber jag att få yrka bifaU tiUreservationen 2 vid skatteutskottets betänkande nr 71. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. i Arrie (c): TiU skatteutskottets betänkande har fogals enreservation från och reservanter. I denna reservationtas upp frågan om hur förmånen skaU gälla för skattefordringar. Ireservationen föreslås medan i propositionen föreslås . Motivet för reservanternas stäUningstagande är att enutsträckning av tiden inte kan vara tiU gagn för någon part. En förlängning avtiden för förmånsrätten innebär risk alt myndigheternas ingripande kommersenare Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. och därmedatt skallefordringen stiger beloppsmässigt. Även departementschefen haruppmärksammat detta och understryker att resurser i ökad utsträckning måstesättas in för att motverka eftersläpningar både i konstaterandet av och iåtgärder för inkassering av skatlefordringar. Men även om så sker kan man intehelt bortse från atl utvecklingen kan bli den som jag angav. Redan när en skallefordran privilegieras kan detta lättleda liU all andra oprioriterade borgenärer får betala den skatt somkonkursgälde-nären skulle ha betalat. Man förbättrar med andra ord inte rättsläget för detallmänna på bekostnad av gäldenären utan på bekostnad av övriga borgenärer.Risken härför är särskilt påtaglig, när det gäUer skattefordringar somuppkommit före en konkurs eUer utmätning. Genom att skattefordringar i stor utsträckning kanutgöras av mervärdeskatt och avgifter kan beloppet på ganska uppgå tiUrelativt stora belopp. I denna situation kan en utsträckning av tiden förförmånsrätten från två till bU en nackdel för konkursgäldenären, för delaUmänna och för andra borgenärer. Även etl flertal av remissinstanserna har framfört sammasynpunkter. Sålunda anser hovrätten för västra att nu gäUandetidsbegränsningar för förmånsrätten i stort sett bör bibehåUas. Företagare sområkat i betalnmgssvårigheter är i aUmänhet inte hjälpta med att erhåUaskatlekredit . Även om ett längre anstånd i det enskildafaUet innebär en lättnad för den skattskyldige, kan man inte bortse från deölägenheter som i aUmänhet är förenade med skatlekredit. En önskvärd sanering av företaget kan komma alt fördröjasoch gäldenären frestas att fortsätta rörelsen även sedan det kommit påobestånd. Skatlefordringar kan under liden hinna ackumuleras tUl betydandebelopp. Hovrätten över och intar en liknandeinstäUning tiU förslaget om förlängning av förmånsrättstiden. Man påpekar atlom förslaget godtas de förmånsberättigade skatterna kommer att stiga tiUavsevärt större belopp, vUket måste betraktas som en aUvarlig olägenhet. Dennuvarande tvåårsfristen bör kunna ge indrivningsmyndigheterna rimhg tid att fåreda på obetalda skatter och vidta erforderliga åtgärder. Lagberedningen är inne på samma hnje, och det är ävenIndustriförbundet och . Den uppfattning som vi stödervår reservation på överensstämmer med vad dessa remissinstanser sagt. Jag skaU inte uppta tiden längre, utan jagyrkar härmed bifaU till den vid utskottets betänkande fogade reservationen 2 avherr i Bäckmora m. fl. HertBRANDT (s): Som vanhgt skall jag försöka fatta mig kort och inte bhpolemisk för att inte dra i gång någon längre debatt. Jag skaU inte heUer gå ini detaljer, eftersom kommer efteråt - han har ju i storttillstyrkt propositionen och han är expert på del här området. Jag skaU iStäUet ägna mig mera rent principiellt åt det hela. Det borde råda enighet om alt skatter och avgifter är avutomordentlig betydelse för samhällsekonomin. Är man överens om det, då bordeman också se tiU, att del skapas tillräckliga garantier för att uppbörden bUrså effektiv som möjligt men också för all det därvid skapas ökad rättvisamellan olika skattskyldiga. Den här propositionen bygger på en departementspromemoria,och i den säger man bl. a.; Grundvalen för en rättvis fördelning av det ekonomiskatrycket på dem som har all betala skatter och avgifter är alt skattesystemetfungerar på etl effektivt sätt. Vidare sägs del att vårt nuvarande system föruppbörd och indrivning i stora drag fungerar väl, i synnerhet när det gällerlöntagarna. Låt mig erinra om att det ändå blir ca 1 mUjard kronor som inte kanlas ut. Del är ju ganska myckel pengar, som andra får betala. Beträffande företagarna och de fria yrkesutövama, sägerpromemorian, är det sämre ställt. Hos dessa har belalningsmotslåndel ökat ochtenderar all göra det ytterhgare del kan man ju studera i propositionen.B-skaltebetalarna har dessutom möjhgheter atl skaffa sig skattekredit genomall betala för låg skall eller inte betala någon skatt aUs. Del är ju angelägetatt en utjämning av den olikhet som här finns meUan oUka skattskyldiga kommertill stånd. ViU man nu bevara och förbättra effektiviteten iskatteindrivningen och därmed skapa större rättvisa, måste de ansvariga organenfå lämpUga medel även i rättshgt avseende, säger promemorian. Någonremissinstans menar atl blotta förekomsten av förmånsrätt har stor betydelseför skattemoralen. Förmånsrätten i konkurs kommer här att spela en viktig roll.Det var därför som i princip beslöt att skatteprivUegietskuUe vara kvar. Det beslut som vi nu går att fatta är sålunda endast enuppföljning av förra årets beslut, och del är därför obegriphgt alt motionäreryrkar atl del skatteprivUegium som införts i den nya lagen inte skaU gälla. Ja,de moderata ledamöterna reserverar sig och viU t. o. m. all privilegiet heltskall slopas. Man skall aUtså spola tidigare beslut. Ändringarna föreslås för att anpassa bestämmelserna tillgällande lagstiftning och samhällets krav på en effektiv uppbörd ochindrivning. är det ändå så, att det aUmänna är i underläge jämfört med andraborgenärer. Del kan nu inte ske någon individuell prövning av denskattskyldiges solvens när fordringarna uppslår. Säkerhet krävs endast iundantagsfall för del allmännas skatte- och avgiftsfordringar. Avsikten medpropositionen är emellertid all det inte skaU bU någon försämring för deoprioriterade borgenärerna.