prot · FU0941 · 1971-12-31 00:00:00 — tvångssituationhar man reagerat oUka för tvånget och olika prioriterat de onda ting som manhar att välja mellan. Det fanns inte någol gott ting att välja. I valet mellande onda tingen har vi valt något oUka. Den katalog som statsrådet föredrog över konfUktensverkningar är i alla delar korrekt, och jag vitsordar gärna den. AUa desvårigheler som statsrådet nämner har verkligen drabbat tredje man.Jag hör till dem som tidigare och härdare än nägon i denna kammare, möjUgen medundantag för hen , upplevde konfliktens verkningar med fullstyrka, eftersom jag Uksom råkar bo i den enda kommun som redanförsta dagen tUl drabbades av strejken på socialvårdens område.Jag är helt medveten om att sä här kan det inte fortsätta. Frågan är bara påvilket sätt man skall komma ur det. Det finns två sätt att komma ur det lägedär riksdag och regering försalt sig, först genom den lag vi fastställde 1965och sedan genom det sätt på vilket konfUkten har utvecklats. Det finns ett hederligt sätt. Det är att med bevarande avgällande tjänstemannalag i full kraft förhandla sig ur situationen. Det måstekosta något. Alla vet alt del inte kostar , men det måste kosta någotatt på ett hederUgt sätt komma ur den här situationen. Det andra är det sätt jag måste betrakta som ohederligt,nämUgen att tUlgripa en tvängslagstiftning. Riksdag och regering har i sinegenskap av lagstiftare stiftat en tjänstemannalag. När senareriksdag och regering i sin egenskap av arbetsgivare finner alt de i den lagengivna reglerna inle längre passar oss, då återfaller vi på egenskapen avlagstiftare och ändrar reglerna under spelets gång. Det är detta som jag och några med mig inte kunnat finnaär ett riksdag värdigt sätt att handlägga den här frågan. Det är detsom är anledningen tUl att jag och några med mig yrkat avslag pä helapropositionen. Jag vUl ocksä gärna , herr talman, påpeka, attefter utskotts-behandUngen och efter den röstförklaring som förnågon timme sedan avgav är det helt klart att moderala samlingspartietsriksdagsgrupp i detta ÖgonbUck stär enig bakom avslagsyrkandet, faslän dennaenighet av voteringstekniska skäl inte kommer att kunna avläsas iröstprotokollet. Jag yrkar, herr talman, bifall tiU den reservation som bärherr namn. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal I detta anförande instämde herrar Schött, Clarkson, Björcki och Komstedt, samt herrar Ringaby och Nisser (samtliga m). HerrWERNER i (vpk) kort genmäle: Jag är glad över att hen Carlshamre sedan hansovit på saken kommit underfund med att kommunisterna ochmoderata samlingspartiet har mycket Utet gemensamt, även om han undertillfällig sinnesförvirring försökte hänga sig på oss när det gäUdekollektivanslutningen. Inrikesministern nämnde att jag representerar en kår somhar drabbats hårt av denna konfUkt. Del är riktigt, . Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal en kår somgång på gång har drabbats av arbetslöshet när det inte har pågått någrakonfUkter på arbetsmarknaden men dä arbetslösheten berott pä regeringensekonomiska poUlik. Byggnadsarbetarna har dä fält utgöra en konjunkturregulator. AUt detta känner inrikesministern myckel väl lill, inteminst efter de mänga uppvaklningar han utsatts för under hösten och vintern.Jag vill erinra om alt det och iär var en betydande arbetslöshet bland byggnadsarbetarna, trots alt vi hade detbästa byggvädret pä mänga är. Därför är det litet av demagogi att försöka göraarbetslösheten, som redan är orsakad av konfUkten, och det hot om arbetslöshetsom finns till en avgörande fräga när man ingriper med tvängslagstiftning. Jag har den största förståelse för att byggnadsarbelareblir förbittrade om en stadsarkitekt med 80 om årelstrejkar och därmed är orsak till permitleringar för olika arbetargrupper. Menjag tror inle att man löser dessa problem genom att införa en tvångslag somockså innefattar LO-området. Vi är starkt kritiska mot och motståndare tilldetta förslag om lagstiftning och det av principiella skäl. Den uppfattningendelar vi med fackligt organiserade ända upp i Landssekretariatel. i (c) kort genmäle: Jag kan inte underlåta att reagera mot herrCarlshamres beskrivning av det lagförslag vi nu behandlar. Han säger att hanupplever det som ohederUgt. Just den beskrivningen reagerar jag myckel starktemol. Jag skall be att fä citera ett kort avsnitt ur propositionnr 60 av som , om jag inte missminner rrug, tog enhälUgt. Jagtror ocksä att var ledamot av . Ipropositionen står det: "Statens och kommunernas verksamhel kan uppenbarUgenej tillålas bli försatt ur spel. SamhäUel mäste äga medel att värja sig motkonfUkter, som skulle kunna äventyra rikels säkerhei eller medborgarnastrygghet till Uv eller egendom, värden av sjuka, omhändertagna och andrabehövande eller medföra allvarUga rubbningar i samhällsekonomin ellerfolkförsörjningen." påpekade själv fråndenna lalarslol att just i hans hemkommun drabbades socialvårdenhundraprocentigt av konflikten. Min repUk är bara avsedd som en reaktion motden värdering som själv ger utiryck för. Om det är så att hansvärdering gäUer för hela moderata samUngspartiet, om man efter voteringarnaförklarar att man går emot propositionen, sä är det bara att beklaga alt så kanvara fallet. HerrFAGERLUND (s) korl genmäle; Jag kan inslämma i vad iTvärålund har sagt här. TUl det vUl jag bara göra ett tillägg. Jag sade redan imilt första anförande att detta särskilda yttrande icke anmäldes i utskottet igär kväU. Jag hade överseende med det därför att det var tidsbrist o. d. Men päen direkt fråga, om moderata samlingspartiet stödde lagförslaget, fick vi ocksåett klart ja; det skulle man göra. Då tog man ju för givet att det inteskulle komma några sådana brasklappar som här i debaiten las fram av herrCarlshamre. Sedan mäste det väl vara någonling som inte klaffar i herrCarlshamres argumentering här . Han säger att det är regeringen ochavtalsverket som bär ansvaret för den här strejken. Sedan säger han alt hanhåller med om att den drabbar vissa områden i samhällel. Därpå tar hanögonbUck-Ugen upp socialvärden i sin hemkommun. strandade de kommunala förhandlingarna.Jag har förut sagt här att när det gäller den kommunala sektorn, därsocialvården Ugger, sä har avtalsverket icke med det att göra utan det är densektorn i samhällel som förhandlar. Därför mäste det väl inte vara regeringenseller avtalsverkets fel att förhandlingarna har strandat just på del härområdel. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal () kort genmäle; Det stämmer nog i alla fall, . Vi är väländå alla medvetna om att det finns ett samband mellan den statUga och denkommunala arbetsmarknaden. Får vi en uppgörelse på den ena, lär vi få det påden andra ocksä. Jag vill säga tiU. i ; Det är santatt jag var ledamot av riksdager, 1965, Det är, om sä vill, värreän så. Jag talade den gången varmt för att vi skulle i en beredskapslagprecisera de regler som skulle gälla om vi hamnade i en situation Uknande denvi nu är i. Hade vi gjort det så menar jag att det hade varit aU right atttillämpa de regler som var skrivna innan spelet började. När jag använderbegrepp som hederUg och ohederlig är det inte lagen i och för sig jag talar om.Det är själva denna teknik alt under en pågående konfUkt ändra de regler enUglvUka konfUkten skall utspelas. Det är nämUgen så, som härtidigare har påpekat, alt man har minutiöst iakttagit de regler som i 1965 årslag är uppställda för hur man skall bedöma graden av samhällsfarUghet i enslridsälgärd. Vi vet att arbetstagarorganisationerna har erbjudit sig gång pågång att gå vidare på den vägen - har begärt uppgift om på vilken punklstridsåtgärderna är samhällsskadliga -eUer skadUga för medborgarintressel, omvi så vill och ta upp nya förhandUngar för att avbryta de delarna av konflikten. talade om att det kunde ha bereltsmöjUghet för medlingskommissionerna att arbeta , medanriksdagen i vanlig ordning behandlade lagförslaget. Sådana förhandUngar pågick,har jag låtit mig berättas, tUl , men tiden räckte intetiU. Då vet jag att det lades fram förslag frän arbetstagarsidan om att återtastridsåtgärder som medUngskommissionen som sådan bedömt som tillräckliga. Det har funnits all vilja attbegränsa de samhällsvådUga effekterna av den här konflikten, menarbetsgivarparten har icke velat. HerrNILSSON i (c) kort genmäle; hade motionerat och talat föratt vi 1965 skuUe ange regler för när samhället skuUe kunna fä ingripa. Jaginstämmer i all det i och för sig kunde vara angeläget och önskvärt alt vi Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal kunde hasådana regler, men jag tror ingen så vis person finns, att han i förväg kanförutse alla de omständigheter som mäste bedömas närsamhällsfunktionerna är hotade på ett sätt som samhäUet och de då beslutandepoUtikerna anser vara nödvändigt all ingripa mot för alt, som det står ipropositionen, inte tUläla att samhällets oUka funktioner sätts ur spel. Sävittjag förstår är och jag eniga om att sådant inte kan få ske. Detsade i sitt första anförande. Som jag förslår det är det oundvikligt att man i vissafall inte minst i sådana som behandlas här måste överlämna tUl poUtikersomdöme att ta ställning tiU en aktueU situation. Jag tycker altherr Carlshamres instäUning är inkonsekvenl när han mot bakgrunden av ensituation, som han säger finns i hans egen kommun och som, enUgt hans mening,inte får tUlåtas fortsätta, ändå inte vUl vara med om ingripande frånsamhällets sida. () kort genmäle: Om slörre eller mindre visdom lönar del sig kanske inteatt diskutera, i , men ett faktum är att det 1965 fannspersoner som just på det sätt som nu säger är omöjUgt förutsägexakt den situation, där vi nu befinner oss, och beskrev den. Beskrivningenfinns i riksdagsprotokoUet, Det var inle särskilt märkvärdigt att räkna ut kunde hamna i denna situation. Sedan tycker jag inte att det finns någon inkonsekvens imitt resonemang. Jag säger och jag tror att vi aUa är överens om del attdenna konfUkt kan icke få fortsätta, och den kan icke fä trappas uppytterUgare. Det vill tUl ett ingripande, det är riktigt. Vad jag bara inte kanvara med om, säg gärna om vi skaU bU högtidUga för elt ögonbUck för mittsamvetes skull, är ett ingripande i denna form. Samhället har andra möjUgheter.FörhandUngsvägen står fortfarande öppen och den är inte prövad tUl slutet, T. o. m. jag skuUe kanske komma attse saken annorlunda den stund då man måste medge, att nu har vi verkligenprövat förhandlingsvägen till slutet och det går icke att komma längre pådenna. Med någon men icke mycken överdrift kan jag säga att man har icke ensbeträtt denna väg man har inte försökt. HenNORDSTRANDH (m): Avtalsrörelserna har i detta landtraditionellt varit arbetsmarknadsorganisationernas egen angelägenhet, vilketfinansministern också säger med jusl dessa ord i årels finansplan. Och hanmenade det, förmodar jag, också då. I finansdebatten höll han fortfarandefast vid denna ståndpunkt, sägande att ett politiskt ingripande endast färvara en sista utväg och att erfarenheterna i årets konfUktläge inte utan vidarefår tas till intäkt för en begränsning av den fria förhandlingsrätten föroffentUgt anstäUda. Så lät det då från en tung man i regeringen, men en veckasenare, i förrgår aUtså föll täckelset och den nakna sanningenträdde fram. Den fackUga friheten var inte tillräckligt värdefull förregeringen, när detgäller att komma tUl Uvs en eller flera parter som man av oUka anledningartycker Ula om. Situationen hade tydligen, som regeringen bedömt den, bUvit attregeringen drivit in sig själv i en återvändsgränd. Fakta i målet är följande. Det var regeringenavtalsverkel som genom sin härdanej-Unje tiU alla äskanden drev två löntagarorganisationer ut i öppen konflikt.Det är regeringen som steg för steg i storformat trappat upp striden medalltmer långtgående lockoutåtgärder. Det var regeringen som stängde skolornaoch delvis universiteten. Det var regeringen som inte aktade för rov attförbereda lockout av officerarna. Det är objektiva konstateranden, hur man änvrider och vänder pä problemet och försöker finna sanningen. vUl regeringen dra sig ur det öde som den berett sigsjälv genom en tvångslag som förbjuder stridsåtgärder över helaarbetsmarknaden. Aldrig någonsin förut har väl en sädan omfattande tvångslag den är faktiskt omfattande och kan innebära mycket behövt tillgripas i vårtland. Andra svåra arbetsmarknadskriser vi har haft nägra stycken harklarats upp i stort sett av parterna på egen hand. Regeringen ingriper lätoss konstatera det - som lagstiftare, därför att regeringen som förhandlarefört in hela avtalsarbetet i en svår situation, om också inte så svår ochomöjlig att upplösa att den motiverar ett regeringsingripande i lagstiftningensform. Det motiv, som regeringen anger för tvängslagstiftningen motivet att bereda utrymme för förhandUngar av fredspUkl är inte helt trovärdigt. Det innebär i realiteten och det är reaUteten sombetyder någonting - att man vUl ha pä sig för att diktera enförhandUngsuppgörelse på arbetsgivarenstatens vUlkor vad gäUer de offentliganstäUdapä statssidan. Det rör sig inte längre om fria förhandlingar i ordets egentUgabemärkelse och i hävdvunnen mening. Nej, målsättningen är otvivelaktigt den - jag kan intefinna det vara annat - att den aktuella stabUiseringspoUtiken, nödvändig ochberömUg i och för sig, som jag framhöU i finansdebatten, uppenbarUgen i interinga män skall föras på de offentUga tjänstemännens bekostnad. För denmålsättningen är det lagförslag, som vi nu behandlar på ett ur formell synpunktuppseendeväckande snabbt sätt, helt skräddarsytt, och därför mäste enUgt mittförmenande lagförslaget avvisas. Lagen är, som jag ser den och som jag tror attden kommer att kunna användas, helt enkelt en partsinlaga. Dessutom blir deallmänna effekterna, som jag också framhöll för sedan, mycketnegativa. Helt onödiga förtroendeklyftor fortsätter att skapas, och risken förmotsättningar medborgargrupper emellan ökar pä ett allvarUgt sätt. Tvångslagenkommer enUgt min bedömning och det finns väl andra som gör samma bedömning icke att frysa ned upphettningen sä att lagen därigenom skuUe vara motiverad. Det är regeringens och avtalsverkets förhandUngsvUja dethar varit fel på. Jag kan verifiera att jag har meddelats detsamma som henCarlshamre talade om, nämligen att förhandlingar har pågått in i det sista. Mendet torde vara regeringen som säger nej. Hade förhandlingsvilja funnits, såhade en tvångslag - det är min fasta förvissning - inte ens behövt Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Jag ber att med dess ord få yrka bifaU tillreservation 2 av vid A i utskottets hemställan. (vpk): I går kallade LOs lidning det nuföreliggande ingripandet i förhandlings- och konflikträtten för mycketdiskutabelt. Delta uttryck har ocksä kommit tUl användning här i debatten i dagav flera talare. kommunisterna anser detta ingripande vara heltförkastligt, bl. a. av de skäl som vi angivit i vår motion nr 1222. Jag skuUemycket kort vUja beröra anledningen till den situation som uppstått och som mankunde skönja redan under förra avtalsrörelsen. Vi har i inte en helt fri och obundenfackföreningsrörelse, OnaturUga motsättningar har uppställ meUan tjänstemännensfackliga organisalioner och LO. LO har sökt samordna sitt agerandemed och regeringens finansplan, medan tjänstemännens fackUgaorganisationer i sak försökt företräda sina medlemmars fackUga intressen, sominte alltid sammanfaller med den socialdemokratiska regeringens finansplan. Tjänstemannarörelsen har med andra ord inte bundit uppsitt agerande i ledband. Som mångårig aktiv SIF-are, TCO-ansluten,kan jag här tala av egen erfarenhet. Man har pä olika sätt sökt tvinga intjänstemännens fackliga rörelse på samma Unje som LO;s, Inom parentes sagt ochför att undvika aUa missförstånd hävdar jag inte alls att jag helt och alltidkan instämma i alla de krav som rests från tjänstemännen och i deras sätt attagera. Men alt märka är att LO på regeringens order sökt tvinga framen fuUständig samordning pä kapitulationsvillkor. Förra gången skyndade sig SIFoch SALF att i början av avtalsrörelsen göra upp, och den önskade samordningenkunde då inle genomföras. Detta var naturUgtvis etl streck i räkningen, fastänjag mäste erkänna att man höll rält god min man höll masken. Att sedan SIF;soch SALF;s uppgörelse i sig blev dåUg är en annan sak som vi inte skalldiskutera i detta sammanhang. Som vi säger i vår motion har man frän regeringens sida iårets finansplan siktat in sig på en kärnfråga, nämUgen alt hålla tillbakalönekraven, att strypa den privata konsumtionen för hårt pressadearbetargrapper, och försöker man pä ett aUt annat än hedrande sätt och medmaktspråk att genomdriva de inteniioner som finns i finansplanen. EnUgt utskottets skrivning anser man nu tidpunkten hakommit, dä regeringen måste genomföra en tvångslagstiftning i syfte att uppnäsitt mål. Givetvis säger man inte detta rent ut. De öppna konfUkter som pågåroch pä vilka folk är förbittrade har bUvit en utmärkt förevändning att på engång försöka slå över hela avtalsområdet. Hade man bara velat få tågen att rulla igen eller få denkommunala servicen att fungera och lärarna i skolan för att ge barnenundervisning, så hade en tvångslag som denna inle varit nödvändig. Hade detbara gällt att bättre betala de redan välavlönade högre statstjänstemännen hadedetta gått attgenomföra också. Denna kategori av tjänstemän har den socialdemokratiskaregeringen hålUt på att högavlöna , och för det behövs ingen tvångslag. Nej, den innersta och verkliga avsikten med dennatvångslag är alt slå mot de stora löntagargrupperna inom LO och TCO, att sökaförverkUga steg för steg elt statligt dikterat förhandUngssystem och att sökafå lönerörelsen att följa finansplanens intentioner. Och, herr talman, det hjälper inte att man hur mångagånger som helst skriver och talar om och man har gjort del också här att detta är en förfärligt tråkig engångsföreteelse, att lagen har kortgUtighet osv. Man har slagit in på en för lön lagarna mycket farlig väg, somhelt måsle förkastas. Vad som sägs om att denna tvångslag skulle skapaförutsättningar för meningsfyUda förhandUngar mellan de stridande parternafaller på sin egen orimUghet. MeningsfyUda förhandUngar kan bara äga rum meUantvå Ukvärdiga parter och inte där den ena parten är belagd med bojor genom entvångslag. Sedan uppnår man en annan myckel negativ effekt; Manlamslår ännu mer den lokala fackUga aktiviteten till förmän för etl stärkandeav de privata företagens ställning, och man slår undan benen för såväl LO somtjänstemannagruppernas fackUga agerande, inte minsl pä det lokala planet. Meddenna tvångslag har den socialdemokraliska regeringen visat vägen, och tvångslagenkommer därför att få prejudicerande verkan. Vad delta kan betyda i elt tänktframtida läge med en annan regering än den vi nu har kanske en borgerUgregering borde man inte minst inom LO kunna förstå. kommer att gå tUl historiensom en förnedringens dag. Fackföreningsrörelsen i har under mångaårtionden, , kämpat mänga gånger hårda strider för strejk-ochförhandlingsrätt, och detta har också omvittnats här . Denna kamp harkrönts med framgång. Men raserades resultatet av dennamångåriga, hårda strid med ett slag. Och detta slag, som tUlfogades de fackUgaorganisationerna, gavs tyvärr av en socialdemokratisk regering. Jag tycker alten skammens rodnad måsle bränna på socialdemokralernas kinder när detUlsammans med borgarna nu står i begrepp att införa denna tvångslag. Jag kaninte underlåta att citera vad man i går skrev i : "Över huvudtaget är det rätt oroväckande att regeringen så snabbt lyckades fä de borgerligamed sig." Själv är jag stolt över att få företräda etl parti somenhälUgt sluter upp bakom självklara fackUga och demokratiska krav. vUl jag lämna följanderöstförklaring för vpk-gruppens vidkommande. Genom propositionsordningen ställs två reservationer medsamma yrkande om avslag på propositionen mol utskottsmajoritetens förslag. Omkammaren bifaUer utskottsmajoritetens förslag, stäUs inte motiveringarna fördessa två reservationer under proposition. Jag vUl på vpk-gruppens vägnardeklarera att vi vid röstning kommer att stödja reservationen vid den förstaomröstningen, men det sker i enlighet med de motiveringar som angivits i vpk;sreservation och vilka mycket klart Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal skUjer sigfrån de motiveringar som finns i reservation. Vpk-motionen pekarpä den prejudicerande verkan som lagen kan få för helaarbetsmarknadsområdet. reservation och den bakomUggande motionenav m, fl. nöjer sig med det felaktiga konstaterandet att lagenendasl kan uppfattas som riktad mot de i konfUkten inblandadetjänstemannaorganisationerna. Om utskottets förslag vinner mot avslagsyrkandet, avser vi från vpk-gruppens sida att icke vidare delta i behandUngen av dettaärende. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandUngar. HerrWENNERFORS (m); Det finns de som då och då efterlyser mera aktivtengagemang i samhällsdebatten hos människor i allmänhet. De blir bönhörda idessa dagar. Jag har själv på en arbetsplats upplevt hurdebattens vågor går höga. Meningarna är delade. Man pläderar för. Man pläderar emot.Man frågar. Man undrar vUken part och det är många parter med här somegentUgen har rätt. Tro inte att majoriteten i avspeglar opinionenutanför detta hus. Tro inte att ni kommer att mötas av enbart applåder.Opinionen är mycket spUttrad. Man skaU inte glömma bort att när det talas maktspråk i ensä kompUcerad och så viktig principieU fråga får man räkna med dels en effektpå kort sikt en effekt som tar sig uttryck efter beslutet dels också en effekt som tar sig uttryck på . Vi skall heUer inte glömma bort att vi politiker kommer ibläsväder, oavsett om vi röstar ja eUer om vi röstar nej. Hur skall ifortsättningen poUtikers vackra tal om demokrati, om samråd, om medinflytandeoch om Uka rätt bU riktigt trovärdigt? Hur tror ni att människor runt om ilandet, som tycker sig leva allimer i ett samhälle vars utveckUng de inte kanpåverka, känner sig? Eller hur tror ni att de reagerar när de känner attmaktlösheten alltmer får övergå i hopplöshet och axelryckningar? talade vid början om staten somupplevs som kaU och opersonlig. har sagt att vi lever mestadels ien känsla av djupaste främUngskap och beroende inför en opersonUg, anonymsamhällsmakt. Tror ni att det som sker just nu medverkar tUl en annan bUd, enbättre bild av samhällsmakten? Jag tror det inte. Jag tror att denna känslafördjupas. Jag beklagar det. Hur tror ni att folk utanför detta hus reagerar, när defår veta att denna synnerUgen viktiga principiella fråga snabbehandlas av samhällsmaktensföreträdare ? Eller när de får veta attriksdagsmännen i ledet får på sig att fatta ståndpunkt? Jagkritiserar inte min partiledning för detta. I vår grapp har aUt gjorts för attvi skuUe fä diskutera frågan så långt nu tiden medgav. Nej, det är mot statsministern som jag riktar en kraftigprotest. Den svenska är känd för att grundligt behandla små och slorafrågor. kan snabbehandling vara att föredra. Undantagsvis kan vimotivera det. Men den här frågan behövde icke snabbehandlas pä detta Det främsta syftet med mitt inlägg äremellertid att deklarera skälet till att jag har undertecknat . I det första skedet av snabbehandUngen, dvs. utan att man hadesett propositionen, var jag faktiskt böjd att förorda ett tUlstyrkande, att avtvå dåUga ting välja det minst dåliga. Men efter det att jag läst propositionenoch efter ett mera grundligt övervägande fann jag att det principieUa mästevara avgörande. Av principiella skäl tUlstyrkte jag lagen 1965. Av principieUaskäl bör inte staten som part i en avtalstvist utnyttja sin lagstiftningsmakttUl att ändra spelets regler under spelets gång. AUa möjUgheter att vidförhandUngsbordet utan tvångsingripande nå en överenskommelse har enligt minmening ännu inte uttömts. Jag ber därför, herr talman, att få yrka bifall tUl denreservation som är undertecknad av . Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal HerrPERSSON i (s):