prot · FU0949 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi kommer att förbättra arbetsförmedlingen ytterligareså att den kan ge en ökad service och informaiion. Vi kommer alt lägga slorvikt vid ätgärder som syflar tUl all anpassa själva arbelet tiU individen. Vikommer all förbättra del ekonomiska skyddet vid arbetslöshet. Vi kommer alltsåatt fortsätta alt driva en arbetsmarknadspolitik som syflar lUl full, produktivoch fritt vald sysselsättning. Vi kommer ocksä att utveckla regionalpoUtikensom ett aUt effektivare inslrumenl för att ge befolkningen i olika delar avlandet mera likvärdiga villkor. Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning HenSVENSSON i (vpk); Det finns frågor som inte besvaras utan baraundviks. Antingen undviker man av taktiska skäl all tala om en sanning som manär medveten om. Eller också tror man all verklighelen är en annan än den är och kallar slaveriet för frihet, tvånget för elt fritt val och AMS-barackernasfolk för fulll sysselsatta. Interpellationssvaret här faller under denna andrakategori. Att finna produktivt arbeie, all orka med arbetslivet, attfullt kunna försörja sig pä del egna arbetet - det är problemet för allt flerlönearbeiare . TUI belysningen av det problemet ger inrikesministernssvar ingenting. Några förnärmade protester plus en rält primitiv valappell ärvad som bjuds. Analysen, politikerns perspektiv på långsikls-tendenserna ochderas djupare innebörd, lyser i slort sett med sin frånvaro. En sädan analys skulle visa att sysselsättningsfråganförändrats pä etl djupgående sätt bäde i sin prakliska verklighet och i sinaleoreliska begrepp. Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning Läl oss försl se på den regisirerade arbetslösheten.Inrikesministern medger att den är besvärande. Han söker förringa stegringenmed hänvisning lill den delvis nya kategorin som får äldrestöd. Han hänvisarocksä lUl arbetslöshetskassornas ökade omslutning. Det vikliga är kanske härinle all äldrestödel bara förklarar en mindre del av den statistiska ökningen,inle heUer all arbetslösheten blivii högre även i förhällande lill antalelkassamedlemmar. Avgörande är, all statsrådet i sina enda konkrelasifferuppgifter nytriar elt enkelt statistiskt trick. Han använder årsmedeltal.Del belyder all svängningar mellan höga och låga månadslal utsuddas.Sommararbelslösa blandas ihop med vinlerarbelslösa. Stegringar isommararbetslöshelen förringas genom att dess lägre absoluta tal sätts irelation även lill andra säsongmånaders normalt högre siffror. Hur ter sig dä en mer rättvisande jämförelse? AMS;skonjunklurdala gär tUlbaka UU 1963. De visar att juliarbetslöshelen 1963 var 11400, 1965 endasl 9 100 men 1970 29 600. Del är alllsä räll alt lala om all denminimiarbelslöshel som tolereras har stigit flerfaldigt. Den ökningen kan inleförklaras med nägol äldreslöd. Ingen lär vilja päslä alt anlalel äldre arbetslösablir slörre bara när det är sommar och vackert väder. Om man sedan ser pä marsarbetslösheten hade man 1963 32500, 1965 27 000 och 1970 43 600. hade man 1963 20 700 regisirerade arbelslösa,1970 39 700. Alllsä vida större ökningar än som spåras i statsrådetsfärdigla-gade årsmedeltal. Om man jämför pä kvartalsbasis hade man under försiakvarlalel 1965 29 200 regisirerade arbelslösa, 1970 47 100. Tredje kvarlalel,den bäsla säsongen, visade ökning frän 12 000 till 28 000. Ser man pä en annan mätare pä arbetsmarknadsläget antalet lediga plalser per 100 anmälda arbelslösa - fär man ocksä en bild avkraftig förändring. Anlalel lediga plalser per 100 arbelslösa var för juli ihela riket 1963 430, 1965 678 och 1970 243. För november var de 1963 188, 1965237 men 1970 bara 116. I storstadsområdena var julisiffran 1965 1 666 men 1970676. För skogslänen var julisiffran 1965 207 men 1970 95. Del visar överallt endjupgående förändring av relationen mellan arbetsmöjligheter och arbetssökande. Den verkliga arbetslösheten är ju högre än denregistrerade. Enligl arbelskraflsundersökningen fjärde kvartalet 1970 varanlalel arbetslösa ca 60 000. Del är nägol riskfyllt att jämföra dessaundersökningars tal i liden men tendensen pekar mot en ökning. Fullt tydligt är detta när det gäller skärpningen avarbetslöshetens karakiär. Arbetslöshetens längd var enligt undersökningarna 7,7veckor i genomsnitt per arbetslös och drygl hösten 1970.Andelen av dem som varit ulan arbeie steg för februarifrån lill 27 proceni 1969. För majarbetslösheten sleg delängUdsarbetslösas andel från 19 liU för motsvarande är. Men ell längl slörre problem än arbetslöshet i den gamlaklassiska meningen är de andra delarna av den nya industriella reservarmén. Delär hela del växande skikt av människor som slagits ut av produktionsprocessens och kapitalels krav. Del är alla de som drabbats av all arbelsliUfällenai deras hembygd krympts av den ekonomiska koncentrationsprocessen. Och deltaunderproletariat är ett verkligt nytt inslag i samhällsbilden. har med den utveckUng statsmakternaaccepleral fått en helt ny inriktning. Man sysslar nu inte främst med attförmedla anställningar. Tvärtom har denna uppgifl fält allt mindre belydelse.År 1950 tUlsattes via arbetsförmedlingarna 1 196 000 platser, 1960 940 000 ochenUgl den senasie ärsuppgiflen endast 775 000. Och della trots att samiidigianlalel arbetssökande steg frän 666 000 liU 799 000. Nej, statens nya uppgift är i stället mer och mer alladministrera det nya underproletariatet. Det visar oss med skrämmande tydUghetden officiella statistiken. Anlalel som måsle sysselsättas i beredskapsarbetevar 1950 1 000 personer. var de 5 800 och sistabudgetär 18 000. 12 900 av dessa arbetstiUfäUen var inriktade på handikappademot endasl 2 1963. Antalel som måste sysselsättas med arkivarbete var1950 500. Är 1960 var de 1 500 och 1969 5 800. Antalet som befann sig i s.k.arbetsmarknadsutbUdning var 1950 250 stycken. Är 1960 var de 6 000 och 1969 30400. Anlalel vid s.k. skyddade verksläder eUer inom arbeisprövning ocharbetsträning var i börian av 1950-lalet 1 100. var de 2 900 och islutet av 1960-talel 11 000. Antalet som mäste söka sig tUl den s. k.arbetsvärden var 1950 16 000. De var 1960 31 400 och 1970 89 100. Lägger vi samman all denna dolda och öppna arbetslöshet,och lägger vi därtiU de s. k. latent arbetssökande - folk som ständigt sökerjobb utan all fä - och dessulom tar hänsyn till dem som tvingas arbeia dellidtrols alt de viU ha full tid, då kommer vi upp i etl totalantal av över 400 000människor. Var tionde arbelsvUlig i delta land får alltså inte arbeia i fulloch effekliv sysselsättning trots att de önskar del. Del är den nyafattigdomen, den nya reservarmén i det svenska arbetslivet. Del mest skrämmande och intressanta är alt landetsinrikesminister förnekar att detta över huvud är etl sysselsättningsproblem. Deengelska ekonomer som en gäng präglade termen full sysselsättning menadeuttryckligen att alla skuUe kunna effektivt sysselsättas i öppen marknad. Sågör inte inrikesministern. Den som mäste gå på beredskapsarbete, den som barafår plals på skyddad verkstad, den som hänvisas till arkivarbete den är förinrikesminislern fulll sysselsatt och har inga problem. Att knacka is för hand,att sitta med hemarbete i glesbygden för i limmen, alt valsa runt iomskolningskamseUen och komma ut med epamässig utbildning och dåligkonkurrenskraft, all tvingas omskola sig ulan att ens ha prövat det man förslomskolats tUl allt detta är i den nya definitionen full sysselsättning. Delär en mycket praktisk definition. Hur stor den dolda arbetslösheten blir, hurmänga människor produktionssystemet än stöter ifrån sig, kommer det officieUtändå att för evärdlig tid finnas full sysselsättning i denna nya belydelse. Manväntar bara på att även de öppet arbetslösa skaU räknas som sysselsatta medhänvisning lill all de uppbär understöd och hjälper tUl i hemmet. Jag vel inleom inrikesminislern är enbarl cynisk när han säger att den ökade tUlströmningentill arbetsvärden är etl tecken pä de sökandes liUlro till Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning 3* protokoU 1971. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning myndigheterna.Det är en ny och säregen definition. När den dolda arbetslösheten stiger är delalltså inle etl tecken pä att samhällel är sjukt ulan pä ökal förtroende förinrikesministern. Logiken i della resonemang torde sakna aUa lidigaremotstycken. För varför gär den stigande strömmen lUl arbetsvärdensexpeditioner? Vad är det för folk som strömmar dit? Det vel ju statsrådet attdel är människor som inte orkat med pressen, folk som är handikappade iförhåUande tiU systemets aUt omänskUgare krav. De har förklarats icke önskvärdaav kapilaUslen. Syslemet har sorterat ut dem frän normalt arbeie lill förmånför muskelstarkare eUer mindre känsliga människor. De är ell förvisat restskiklsom blir alll slörre. Det är ju inle så all de inle skuUe vilja la ell vanligtarbeie om de bara fick. Del är inte heller sä all det efter 1950 plötsliglblivit mångdubbelt fler människor som är känsligare, mer tröglärda, mindrearbetsvilUga än . Det är inle människorna som ändrats. Det ärproduktionssystemet som blivit hänsynslösare. Denna systemets omänsklighet ärdet som skapat della undersysselsatta skikt, som inrikesminislern är sä stoltöver. Och hur kan ell statsråd stå här och säga att han arbetarför all alla skaU kunna frill välja arbete? Av dem som sökte tiU arbetsvärdenkunde beredas arbeie i öppen marknad. 1969 kunde placeras. Alla de andra är dömda att slanna på de arbetslösas ochundersysselsallas avskilda och magra reservat. Arbetsmarknaden är i daguppdelad i en öppen för de slarka och en icke öppen för de arbelslösa ochutslagna. Antalel som är i tvångsläge och icke väljer fritt har mångdubblatsunder 1960-lalet. Jag har i interpeUationen pekat pä hur undersysselsätlningoch arbetslöshet skärps genom den av staten underslödda avfolkningen i storaregioner. Statsrådet förvånar sig över all en länsplanerare kan framställaregionpolitiken på detta sätt. Herr statsråd, vi skall väl inte behöva spela teaterför varandra! Statsrådet vet ju lika väl som jag vad det handlar om. Jag skallväl inte här behöva läsa upp de avsnill i propositionerna som handlar om hurstaten skaU anpassa sin politik efter näringslivets s. k. spontana utveckUng?Jag skall väl inte behöva läsa högl ur Länsplan 67 och räkna upp alla de ca 130kommunblock som förutsätts fä folkminskning under 1970-talel? Jag behöver inleläsa , där länsstyrelserna uppmanas klassificera dekommunblock i vUka inga tillväxlfrämjande ätgärder skall vidlas. Jag behöverinle påminna om interpellationssvaret , där statsrådetavvisar tanken pä fasta befolkningsramvärden som målsättning föravfolkningsområdena. Jag behöver inle nämna all rörlighelsstimulanserna Ökadefrän II 000 1960 liU 60 000 . Vi vel ju bägge vad det är för rörlighet somstimuleras. Vi vet bägge i vilken riklning rörligheten förutsattes gä. Uppkomsten av den industriella reservarmén är främst enföljd av alt kapitaUsmen avskiljer frän det ordinarie arbetslivet de människorsom den inte finner tUlräckUgt vinstgivande som exploateringsobjekl. Reservarménutövar ell lönepoUtiskt tryck pä marknaden som verkar i samma riktning somlagsliflning pä avtalsområdet. All dennareservarmé växt fram är inle överraskande. längeförutsetls i den marxistiska teorin. Dess existens i erkänns också avläginkomstutredningen, som uppskattar den öppna arbetslösheten tiU 400 000 ochden dolda tUl 700 000. Inrikesminislern viU inle vidgå att problemet existerar.Han finner inget onormalt i all människor spärras ut från det ordinarieproduktionslivet. Han tror att antalet arbelsvärdsfall och socialhjälpsfallsiiger på grund av offrens ökade förtroende för myndigheterna. Del gerbekräftelse pä en gammal sanning, nämligen alt del inle är ni socialdemokratersom reformerar kapitalismen. Del är kapitalismen som reformerar er. Därförbetraktas nu den industriella reservarmén i den officiella begreppsvärlden somelt normall inslag i den nya definitionen av begreppel full sysselsättning, ellresonemang som socialdemokratins pionjärer aldrig skulle ha accepleral, om dekunnai höra oss . Därför undviker man lill näslan vad pris som helst all päallvar angripa och förändra del system vars utveckling ökar klasskUlnaderna,skapar del nya underproletariatet och i AMS-barackerna och socialvärdsköernaeffektivt berövar dem deras självaktning och deras framtidstro. Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning Under della anförande överlog herr försle vice lalmannenledningen av kammarens förhandlingar. För etl eUer etl par är sedan lade jag medviss förvåning märke lUl en notis, enligt vilken hade framträtt ien debatt här i Slockholm och sagt så här; namn är , och jaghar tUl yrke alt vara vad man kallar länsplanerare vid en av länsstyrelserna ietl av . Mellan och 5 är jag objekiivi sell en lakej ät detrådande monopolkapitaUstiska systemei. Sä har uppfattat sin roU, när han aktivtutövat sin tjänst. Därför är det inte sä förvänande att syn pädessa frågor tydligen i stort selt är oförändrad när han nu träder in iriksdagen för att göra sin insats. stod här och läste uppsiffror. Vilka han nu än försökle välja, måsle han väl inse all han hadeyllersl svårl all fä täckning för påståendet i interpellalionen, all vi skulleha en reeU arbelslöshel som är slörre än den var för lio är sedan.Han fann ju inte i nägon av de jämförelser han gjorde bevis för della påståendei interpeUationen. På samma säll mäste lida brist pä förmägaall tolka ordens innebörd, ly del som vi nu sysslar med för alt stärkaarbelslagarnas slällning pä arbeismarknaden och särskilt de äldre jag nämndebl. a. åigärder för all åsiadkomma en förstärkning av ersättningsbelopp vidarbetslöshet osv. viftar han borl som tomt prat. Jag hade verkligenföreställt mig all observerat den departementspromemoria som nuvarit ule pä remiss och som gäller de äldres situation, förslaget om en ökadanställningstrygghet för de äldre saml också åigärder för all tillvarataga denäldre arbetskraften pä vär arbetsmarknad på ett bällre sätt. Jag lycker all del lyder på bristande uppmärksamhel kringväsenlliga frågor om han inle har observerat sä pass betydelsefulla åigärdersom dessa. Ang. arbetsmark-nadspoUtikens syften och inriktning Men vad som är mesl nedslående - jag känner ju JörnSvensson sedan gammalt - är alt han inle har möjligheter all se hurambitionerna har förändrats i värl samhälle. Förre statsministern hade en uppfallning somhan i mänga sammanhang presenierade, och del gällde samhällels skyldighel allge de eflersalla grupperna, handikappade och andra, möjUghel att komma in iproduktivt arbeie. Om gjort sig mödan alt se efler vad som hänl ifräga om arbetsförmedlingen och ätgärder som beslutat under desenaste lio åren, så hade han funnit att myckel av detla gåll ul på allmöjUggöra för de människor, som ställ ulanför produkiionen och som egentUgengenom fördomar var utestängda, all komma in i produktivt arbete. Jo, han säger all för lio är sedankom de som anmälde sig vid en arbelsförmedUng i större procentueU utsträckningatt hänvisas till den öppna arbetsmarknaden. Vad belyder della? Vi fär naturUgtvis beakta alt vi gör hell andra insalser änman kunde göra med de resurser man hade för tio är sedan när det gäUer all gede sämst ställda möjUgheter att komma in i produktivt arbeie. Anför man sådanahär procenttal avslöjar man ell aUtför ytligt betraktelsesätt när det gällerdessa frågor. De är längt mera komplicerade, del inser alla som över huvudtaget funderat över problematiken pä detla område. Del är ingalunda så alt vi vill försöka skapa ett"administrativt proletariat" som vi skulle sitta och slyra. Sä kanman resonera om man vUl misstänkUggöra sysselsättningspoUtiken, men dä borderimligtvis , om han gör anspråk på att vara en människa som länkerrationeUt och som vill förbättra delta samhälle, lala om på vilkel annat sättvi skaU underlätta silualionen för dessa arbetssökande, därest vi inte skallsatsa pä omskolning och pä alt anställa tjänstemän som lar sig an uppgifternaall försöka hjälpa dem lill rätta. Del är ganska skrämmande att bara på della som jag tyckerreaktionära säll ta upp dessa frågor, som har så utomordenlligtslor belydelse för många människor här i landet och som ocksä kommer alt haslor belydelse framöver. Jag kan inle här ge mig in pä en diskussion om denindustrieUa ulveckling som värt land och alla andra länder i världen genomgåttoch genomgår. Det är mycket möjUgt alt en eftervärld kommer att upptäcka att vihar gjort stora missgrepp, alt anspråken pä människan ställs för högt.Men var och en mäsle väl medge all den felsynen finns världen över, och den harknappasl någonting med en diskussion kring dessa frågor all skaffa - i varjefaU om man inte samiidigi kan ge anvisning pä hur problemet skall lösas, Pä samma säll förhåller det sig med de latentarbetssökande som talar om. Det är en fräga som det verkligen ärvärl all fundera över. Det finns olika slag av latent arbetssökande. Jag hadeen gäng som jordbruksminisier anledning all göra intressanta jämförelser mellandet syslem vi har i och del som finns i länder med slatsjordbruk. Jaghade lillfälle att besöka bl. och , jag har varit i ochpä andra håll samt nalurliglvis ocksä sett åtskilligt i vårt eget land. Problemelvar egentligen delsamma överallt. Vi har småbruk som inle kan ge fullsysselsättning åt brukarna. Dessa är bundna till orten och kan inle fä annatarbete. Vid storjordbruken som jag säg dem statsjordbruk, kolchoser osv. -kom undersysselsätlningsproblemel fram pä del sältel all alla visserligen haderäll till arbete, men man kunde inle ge var och en ell meningsfylll arbeie ulanen del fick något som var lämligen improduktivl. Jag skulle kunna lämna fleraexempel härpå. Del är fråga om olika säll all visa oförmågan all bereda allamänniskor i räll lid och på rätt plals fullständig lillgång på arbeie. ärsannerligen ell svärl problem all lösa. Jag förmodar all vi här i landet har även om siffraninte är 400 000, som angavs här ett mycket beiydande antal latentarbetssökande, dvs. människor som gärna skulle vilja ha mer arbeie. Men då ärdet en fräga om att kunna skapa de arbetstUlfäUena på rätt plats, och det ärinte gjort i en handvändning. Vi har uiredningar som sysslar medförutsättnuigarna att åstadkomma förbättringar i del avseendet. Jag har inle här i under de år jag har varit medhört nägon sä starkt attackera och misstänkliggöra arbetsmarknadspolitiken somherr gjorde. Här har vida överträffat dem som, särskiltlidigare, har brukat anföra reaktionära, kritiska synpunkler. Jag har, herr lalman, inle anledning alt gå in päregionalpolitiken den fär vi anledning all återkomma lUl. Men bara delförhällandet alt tydligen ansluter sig till målsättningen att manskall hålla fasla befolkningsramar och all det skulle vara del väsentliga idetla sammanhang är ett tecken pä att han inle har tänkt igenom problemet päetl riktigt sätt. Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning HenSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Jag lycker inle alt man skall jämföra dethögt industrialiserade med länder som har en mycket slörre jordbruksandeloch som lillbaka har en överbefolkad landsbygd, men det ar enbagateU i sammanhanget. Vissl har ambitionerna förändrals förarbetsmarknadspolitiken. De har förändrats därhän alt man nu mäsle satsa såoerhörl mycket på specifika sysselsällningsälgärder för alt hälla i gäng folksom annars inte pä elt normalt sätt kan sugas upp i produktionsprocessen på grundav att dennas krav överstiger vad vi orkar med och all vi inle har någonbestämmanderäll över produklionsprocessens ulformning. skymlade förbi ocksä i inrikesministerns uppfallningav handikappbegreppel. Vad som är nyckeln i del men som inrikesminislern inteberörde är ju att begreppet handikappad hell och hållet är någonting relativt.Del finns nalurliglvis en mindre grupp människor som är direklrörelsehandikappade och därmed är så alt säga pä ell bestående sätthandikappade i förhållande även liU en relativt mänsklig teknisk ulveckling,men handikappsbegreppel i mera allmän bemärkelse är etl relativt begrepp. Manblir handikappad i förhållande till produktionssystemets krav, ochproduktionssystemets krav har skärpts sä att vi får alll fler som ärhandikappade i denna mening. Och dem vill inle det kapitalistiska sysiemel velaav, ulan dem vill man alt slaten skall la hand om; detta är arbetsmarknadspolitikens nya uppgifl. Ang. arbetsmarknadspolitikens syften och inriktning längsikligaförskjutning som jag fruktar därför att vi genom den fär skärpi klassindelningav människorna. Sedan är det också en definitionssak vad som ärarbelslöshel. Man kan tala om alt arbetslösheten har ökat så och så mängagånger. Del beror på vad man menar med arbetslösa. Det karakteristiska förinrikesministerns kritik mol mig är att han icke acceplerar ettarbelslöshetsbegrepp som omfallar andra än de s,om i konventionell mening ärarbetslösa. Han bedömer helt enkell dem, som är sysselsatta med olikainsatsålgärder och inle kan infogas normall i produktionslivet, som ickearbelslösa. De är aUtsä inget problem. De är fuUt sysselsatta. Därför ärmeningsskiljaktigheten egenlligen en fräga om definitioner avarbetslöshetsbegreppel, sävill jag förslär. är det här inte bara en fräga om statistik. Jag bor iett av de bostadsområden i där det finns förhållandevis mänga människorsom är hårt drabbade och har stora svårigheter, många som är beroende avsocialhjälp, många som har den typ av problem som vi på ett allmänl sätt harberört . Man behöver inle så mycket statistik i och för sig för all förståalt de inle upplever sin situation på del sättet alt de är fullt sysselsattaoch har en människovärdig tillvaro. Det räcker mänga gånger att höra på derasstämma och all se in i deras ögon för att fatta att de upplever sin situationsom en tvångssituation. De gär inte ner pä av tiUit tiUmyndigheterna, utan de gör det av tvång och i medvetande om att del egenlligenicke är rikligt förenligt med tilltron liU deras personlighet och derasjämlikhelsvärde. Jag skall inte förlänga den här deballensärskilt myckel, men jag viU konstatera att del sätt varpå iMalmö ser på låt oss säga beredskapsarbete, skyddade verkstäder, arkivarbeleosv. är någonting för mig helt främmande. Lål vara alt vi inte kan fä fulllönsamhet vid en skyddad verkstad kanske vi rent av måste skjuta tUl nägralusenlappar per är, som vi nu faktiskt får lov alt göra, för varje sysselsattför att ha verksamheten i gäng - men vi kan ge arbetslön UU dem som arbelardär, vi kan ge dem chansen all försörja sig. Är del arbelel av sämre art? Då skall jag be med mig och gå runt på skyddade verksläder eller arkivarbeten och slannainför den enskilde individen som står och producerar någonting, och herrSvensson skaU säga: Del här arbelet är mindervärdigt. Del arbeie Du utför härkan inle vara någonling som är värl all tala om. Du borde ha varil ule i delproduktiva livet i stället. - Är del inte en undervärdering? Elt sådantlänkande i de här frågorna tyckerjag är skrämmande. Jag har för min del ansett att del är väldigi viktigt attalla människor, oavsell var de arbetar, skall ha rätten all uppleva glädjen avall vara en produktiv människa. Jag träffade en man pä en verkstad som sade:Jag upplevde del största ögonblicket i mitl liv. Jag frågade vad delvar. Jo, det var försia gången jag fick belala skalt, svarade han. Del var enman pä 35 är som aldrig förul hade varil med om att belala skall samhället,men han hade i denna skyddade verkstad fält uppleva det. skall alllsä gå ut och lala om för människor, som känner siglill freds med sin sysselsättning, all del här är någol tokigt. Kom dä herrSvensson med någol förslag om hur vi skall kunna lösa problemel, hur vi skallkunna förmå det privata näringslivet, som enligl borde la hand omde här människorna, att göra del. Finns det andra meloder än de som vi nu harföreslagit i den promemoria, som jag är hell överlygad om alt lill. Vissl skulle man önska att människor inte behövde gä lUIarbetsförmedlingen. De flesta som lar vägen dit är nalurliglvis inte tillfreds med det arbeie de har ulan vill ha nägol nytt eller också har de blivitulan arbeie.