prot · FU09124 · 1971-12-31 00:00:00 — har alltidvisat stor förståelse, när handikapporganisationer haft ting att framföra. Vikan inte klaga på det. Det var naturligtvis också ett allvarligt menat försökman gjorde, när man skapade det nya statliga . Man menade attdet skulle ge en gin väg för handikapporganisationerna att nå förvaltningen;ohka ämbetsverk som har att göra med de handikappade skulle vi kunna komma tUltals med på ett bättre sätt. Det kan hända, att det nya har gettnågra handikappade och några handikapporganisationer bättre förhållanden. Mendet gäller Inte aUa dem, som Inte hör tUl de "godkända","etablerade" eller hur man nu skall uttrycka det, och som Intetillhör de handikappades centralkommittés styrelse. Dessa har hänvisats tUl ens. Det är ett modernt uttryck för grupper som man kan höra påmed litet välvUja, när man vUl, men som man egentligen inte behöver höra ochsom Inte har någon som helst möjlighet att framlägga förslag, med krav på attfå dem behandlade, och Inte heller kan fatta beslut. Jag tror visst att man menat väl, men Jag anser, att detär felaktigt att hänvisa en så stor del av de handikappade tUl att sitta somett slags nickedockor I referensgruppen. De "rättslösa" - dehandikappade som Inte har rösträtt kan naturligtvis bh välvUUgt behandlade;det kan bli en jultomteutdelning , när de kommer Inför de högaämbetsmännen och styrelsen för . Det vill Jag Inte utesluta -Jag tror visst att mycket gott kan komma att ske. Men det är Inte på det sättetvi vill ha kontakten mellan ämbetsverken och de handikappades organisationer.VI har blivit litet stolta. Organisationen av har Inte beslutatshär I , och därför tror Jag, att man vågar ta upp den, när den nunämns i riksdagstrycket. De sockersjuka, som jag företräder, hör till dem, som Intehar status av ett ledamotskap I . Det som har varit otrevligt är,att vi har tyckt oss uppleva, att de ämbetsverk, som är representerade istatens handikappråd, anser att de Inte behöver ta samma hänsyn till oss somInte är med där. Jag vet inte om det är så, men vi har den känslan. VI bryr ossInte om hur de behandlar organisationen, ty vi är vana vid hårda tag där, menhär gäller det den enskilde sockersjuke. hur ett pur gånger givit sockersjuka etttråkigt bemötande. En sockersjuk, som velat ha en utbUdning, har fått svaret:"Det är väl bättre att du Inte kommer in. Tänk om sjukdomen blir värre.Tänk om du misslyckas. Då är det väl bättre att du Inte försöker." Då blirman litet ledsen. Ett annat verk som vi inte har några möjligheter att nå ärriksförsäkringsverket. Jag tror mig ha stöd både av statsrådet och av riksdagenI den uppfattningen, att en mor med ett litet sockersjukt barn som hon får geInsulin - det har t. o. m. gällt mödrar medsockersjuka Insulinbehandlade tvillingar - hörde till de mödrar, som hade en såpass krävande vård, att de borde få ett vårdbidrag. Men det får de Inte. Nubefinner vi oss som sagt ännu längre från det ämbetsverk, som bestämmer omdetta. När Inte underdåniga skrivelser och uttalanden frånorganisationerna gör nytta och påverkar myndigheterna, trodde vi naturligtvisatt ett samtal tvärs över bordet I skulle kunna vara en väg att Men, som sagt, därifrån är vi utestängda. Om , såsomorganisationerna faktiskt har uttryckt önskemål om, åtminstone hade ettrepresentantskap, där man lämnat plats för aUa organisationer och Inte sUatIfrån några, skulle det vara möjligt att den vägen få fram förslag och få demallvarhgt behandlade. Som det nu är måste Jag tyvärr säga, att det som låter såfint Innebär ett steg tillbaka för vår organisation. Jag vet att man kommer att bemöta mig. Men det spelarIngen roll hur storartad man tänker vara från . VI vill Inte havälvUja i överkant utan rättighet att vara med. har I en motion tagit upp frågan om Intressetfrån allmänheten för olika handikappgrupper. Diabetikerna har mötts med oerhördförståelse från allmänheten. I samband med femtioårsminnet av Insulinetsupptäckt har vi mötts av en strålande generositet från artister, från kommunalamyndigheter och även från regeringen. Men det är, som sagt, den statligaapparaten som gnisslar och som på vissa punkter tyvärr har varit awisande. Vår förhoppning är, att skallmedverka till att åtminstone landsting och kommuner Inte utesluter vissaorganisationer och handikappgrupper från samråd, I länsråden eUer kommunråden.Hur man än vill klumpa Ihop de handikappade och se dem som en grå massa,tacksam för vem son helst som får komma fram och tala, tror jag Inte, att någonmyndighet genom att tala med t. ex. en utvecklingsstörd, en cp-skadad eller enhörselskadad blir klokare på vad en diabetiker behöver. Skall det vara någonmening med det hela, skall myndigheterna tala med den grupp som Inträngandekänner problemen. VI önskar alltså att statsmakterna vUl omprövakontaktfrågan och ge alla handikappade en chans för att därmed göra stegetkortare tUl myndigheterna som I många fall har en avvisande hållning. Upplysningsverksamhet angående de handikappades problem,m. Jag hade tänkt att jag tUl en början skullebemöta vad sagt, eftersom detta betänkande faktiskt handlar om upplysningsverksamhetangående de handikappades problem. Handikappfrågorna har tilldragit sig enstarkt ökad uppmärksamhet Inte bara anslagsmässlgt utan genom radio, TV ochpress och genom handikapporganisationernas ökade verksamhet. En debatt äralltså I gång. Handikapporganisationerna bedriver regelmässigt en omfattandeInformationsverksamhet, och jag tror att praktiskt taget varje handikapporganisationger ut en upplysnlngsskrlft, som vänder sig dels tUl medlemmarna, delsnaturligtvis också tUl allmänheten, och där man tar upp de speciellasvårigheter som kan möta de olika handikappgrupperna. VI har, som sade, i vårt utlåtande ställt osspositiva tUl tankegångarna i motionen, att man behöver upplysa om de handikappadessituation och få en ändrad attityd hos människorna, men jag tror att en sådanutveckling är på väg och att attityden är mera positiv än vad den kanskehar varit tidigare. är detså att handikapputredningen lade fram förslag om Upplysningsverksamhet angående de handikappades problem,m. Inrättandeav handikappråd såväl I kommunerna som på länsplanel, och det har utgåttrekommendationer bl. a. från -cirkulär nr 44 från där man rekommenderar kommunerna att bilda kommunala handikappråd. VI vet håller på att bilda sådana råd landet över. Jag vill särskilt understrykavad som sägs i en bilaga tUl rekommendation nämligen att dessaråd bl. a. skall ägna sig åt Information till allmänheten för att påverkaattityder och värderingar. Man nämner också att man I det sammanhanget kantänka sig både barnstugor, skolor, föreningsliv och press. har också till uppgift att spridaInformation. VI har I utskottet lämnat en redovisning för det anslag somstatens handikappråd har fått från arvsfonden för att förbereda en Informationskampanj.Det är därför utskottet har kommit till det resultatet, att det Inte behövsnågon åtgärd, och jag ber att få yrka bifall tUl utskottetshemställan. Men sedan kan jag Inte underlåta att ta upp något av detsom nämnde här I sitt anförande det handlade I huvudsak omstatens handikappråd. Jag vill erinra om att det var handikapputredningen somföreslog den ombildning av rådet som skedde . bildades år1965, och det har fram tlU den bestått av representanter för deolika handikapporganisationerna. Men fanns , som också bestod av representanter förhandikapporganisationerna. Det fanns faktiskt en önskan bland handikapporganisationernaatt skulle om-bildas så, att i rådet skulle Ingå representanterför samhällets myndigheter och handikapprörelsen. Ingår det sexrepresentanter för handikapprörelsen, men de sitter Icke där såsomrepresentanter för sina respektive organisationer, utan därför att de ärkunniga och har erfarenhet av arbetet bland handikappade. Sedan säger att skulle haInrättat ett representantskap, men faktum är att det är Kungl. MaJ:t som harutsett ledamöterna 1 , som också har utfärdat de instruktionerrådet har att arbeta efter. Rådet består av 14 ledamöter, varav 6 Ifrånhandikapprörelsen. Sedan Ingår representanter från ,, , , planverket. Det står I Instruktionen att rådet skall tillsätta enreferensgrupp, bestående av en representant från vatie handikapporganisation.Fru känner väl till att har skrivit till samtligaförbund - även - och bett om namnuppgift på den somförbundet vill skall ingå i denna referensgrupp. Men harsvarat att man Inte vUl vara med I referensgruppen. Då är det fel att säga får vara med I detta arbete, när man 1 själva verket har avböjtdeltagande. har skrivit till och beklagat attförbundet vill utse någon representant. VI har skrivit att vi hoppas vUl ompröva sitt ställningstagande och vi hälsar en representant välkommen,när vill utse en sådan. Men vi harockså skrivit att vi hoppas vi kan samarbeta i andra former dä vianser det vara vår skyldighet alt hålla kontakt med alla organisationer. Därförskickar vi till det material som vi skickar även till andrahandikapporganisationer. Rådet får ofta remisser till besvarande. Vi har fåttsädana remisser, I fråga om vilka vi ansett det angeläget att ta kontakt få höra förbundets synpunkter innan vi skriver ettremissvar, och denna kontakt har vi tagit. Referensgruppen, som består av enrepresentant för varje organisation, har haft tvä sammanträden - rådetbökade . Vad är det då vi har behandlat? VI har behandlat frågorsom har bedömts vara av stort Intresse för handikappade. Innan vi skrev vårtyttrande över förslag hade vi en överläggning, och vi har haften överläggning när det gäller förslaget från den hjälpmedels-grupp som arbetarInom . Det har gällt väsentliga frågor för de handikappade,och naturiigtvis bör man höra deras synpunkter innan man från rådets sidaskriver ett remissyttrande. Jag för min del betraktar detta handikappråd som enberedning av handikappfrågor och där strävan måste vara att ha kontakt medorganisationerna och försöka få till stånd det bästa samarbete. En kontakt medorganisationerna bedömer jag som oerhört viktig. Sedan några få ord när det gäller de råd som finns ikommunerna och på länsplanet. Självfallet skall de oekså hålla kontakt med allahandikapporganisationer. Om inte alla kan bil representerade I råden, finnsdär också den möjligheten alt man precis som när det gäller statenshandikappråd kan ha en referensgrupp vid sin sida. Jag har velat nämna dessa saker, eftersom logupp denna debatt. Upplysn ingsverk-samhet angående de handikappades problem,m. har alldeles rätt när hon sägeratt utskottet behandlat motion nr 483 myeket positivt, men såväl utskottetsskrivning som ' inlägg bevisar att vi pratar förbi varandra. Utskottethar rakt igenom betänkandet bara trott. Vad vi med vår motion 483 syftarlill är, som Jag sade i mitt första Inlägg, en brett upplagdinformationskampanj för utt åstadkomma en attitydförbättring hos oss somåtminstone inte ännu är handikappade. Denna kampanj kan inte ordnas vare siggenom länshandikappräd, kommunhandikappråd eller genom den referensgrupp somhar tillsalts inom , utan den måsle ordnas centralt oeh dåframför allt genom massmedia. Det är detta jag ville ha sagt i mitl förstaanförande och Jag understryker det . FruERIKSSON i (s): Jag visste att , som är ordförandei , skulle ha den här uppfattningen, oeh jag sägeringenting ont om henne för del. Däremot säger Jag fortfarande, atl rådet kommeratt veta väldigt litet om de enskilda gruppernas problem om man huru skallbedöma dem allmänt som handikappade. När Jag nu hör atl har tätt en del pengar från allmänna ai-vsfonden lör all .5 protokoU 1971. Upplysningsverksamhet angående de handikappades problem,m. spridaupplysning är det ännu angelägnare med kontakt, Diabetikerna är Inte Inbjudnaatt vara med I rådet, , Man är bara Inbjuden att vara med I enreferensgrupp. Jag sätter Inte så stort värde på en allmän samling, där maninte har nägon rättighet vare sig att komma med ett förslag och begära att detskall behandlas eller att vara med och besluta om det. säger atl hon hoppas, om nu länsråden ochkommunråden Inte heller tar med diabetikerna, att vi ändå skall vara nöjda ochtacksamma. Nöjt eller missnöjt kommer inte det förbund Jag företräder att läggasig I träda. Jag hoppas jag kan övertyga er alla om att vi Uka Ivrigt somtidigare kommer att ställa krav hos ämbetsverken. VI har alltid haft ett gottförhåUande till regeringen - jag hoppas att det Inte skall bil sämre - och viskall också hos den försöka få förståelse för våra problem. Däremot hoppas viIngenting av för våra speciella problem när dessa skalltas upp så där i förbifarten. Det ligger mer specialkunskap Inom de olika organisationernaän folk tror. Många problem är okända utanför den egna gruppen. Det kan varaproblem av medicinsk eller social natur. Genom de ohka handikappgrupperna harmycket vunnits som aldrig skulle ha kommit fram om vi från början hade haft ettämbetsverksråd som såg problemen litet från ovan. VI vill Icke bil sedda frånovan. Det är betänkligt om de ämbetsverk, som sitter med Istatens handikappråd, bara får kontakt med den krets av handikappade som äretablerade och Inte med andra grupper. VI har en känsla av att t. ex.skolöverstyrelsen Inte möter oss på ett sätt som passar . Jag Inbillarmig att del gått bättre om Jag talat tvärs över bordet till dem. VI känner ossha hamnat i den andra sorteringen. Det är tråkigt, inte minst därför att detockså gäller barn. vill jag säga att statenshandikappråd har fått pengar från allmänna arvsfonden för att kunna planera denInformationskampanj som talar om I sin motion. Eftersom vi I känner till det har vi tagit denna vår ställning. Planer på enInformationskampanj är alltså pä gång. Det är ändå på det sättet, , att sexrepresentanter från handikapprörelsen sitter med i . Detfinns över tjugo handikapporganisationer. Om alla skulle vara representerade Irådet hade del blivit 34 representanter eller mer. När man skall bereda frågorkan det väl vara en fördel att också ha representanter med t. ex. för skolöverstyrelsenoch , för att bara nämna de två. Sedan är del alldeles riktigt som säger, attdet finnsstor sakkunskap I handikapporganisationerna. Det är ju därför man harreferensgruppen. Visst hade kunnat komma lUl referensgruppen, omhon bara Inte hade avstått från representationen där, och träffatrepresentanten för och tagit upp aktuella frågor med henne. instruktion vi har står att referensgruppen skall sammanträda påordförandens kallelse. Men det står också att om fem ledamöter begär ettsammanträde då skall gruppen sammanträda. Jag har sagt, och Jag vill gärna säga det en gångtUl, att vi beklagar att vUl vara med I referensgruppen.Men det är ju en ställning som förbundet har tagit och som sannerligen Intestatens handikappråd kan klandras för. Kontakten med organisationernaupprätthålls väl också på annat sätt än bara vid dessa sammanträden. Manträffas till överläggningar och man tar telefonkontakt med varandra. Om baravUjan finns tror jag det går alldeles utmärkt att lösa de problem som vi hargemensamt. Ty vad vi strävar efter är väl ändå att göra det bättre för dehandikappade. Avsikten med tillskapandet av ochreferensgruppen är ju inte att förhindra handikapporganisationerna från att takontakt med vederbörande myndigheter och med regeringen utan det är för att manskall få en samlad bild av handlkapproblematiken som rådet har kommit till. Jagvill än en gång säga att det var också en önskan frånhandikapporganisationernas sida att den ombildning skuUe ske som har skett. Upplysn ingsverk-samhet angående de handikappades problem,m. Ja, det är riktigt. Jag vet väl vad detligger för mening bakom tiUkomst. Jag tror också det är I aUvälmening som regeringen har föreslagit det. Men Jag anmärker på när man säger,att organisationerna är så många, att man inte kan tala med alla. Kan man Intetala med alla, så är det några som man Inte talar med. Hade vi haft ettrepresentantskap där vi alla hade rätt att vara med, dä hade möjlighet funnitsför även våra synpunkter. Man kan vara välvillig mot referensgruppen. Men än engång, vi vill inte ha välviha. Vi kan inte hjälpa att de handikappade är många,det är kanske fel men det är så - de bör aUa få komma tUl tals I ettrepresentantskap. Det hade man orkat med när man orkar med det andra. Är skillnaden så stor mellan ettrepresentantskap och denna referensgrupp? Jag har kanske inte sagt det men ireferensgruppens sammanträde deltar Ju ledamöterna i ,aUtså även de som kommer från de statliga myndigheterna. Jag tror det ärvärdefullt att de är närvarande, ty de som kommer frånhandikapporganisationerna kan ju lätt ta kontakt med dem, diskutera de problemsom man har och få klarat upp frågor som man kanske går och funderar på. Jag tror som sagt Inte att skUlnaden är så stor meUan ettrepresentantskap och en referensgrupp. Det väsentliga är ju att allaorganisationerna kan vara representerade om de vill I referensgruppen. Om vi överförde den här organisationen på detpolitiska området, skulle vi se precis vilken skillnad det är mellan att harätt att framföra sina synpunkter eller ha chansen att eventuellt bhtillfrågad. Jag tycker man skall göra om organisationen. Överläggningen var härmed slutad. En parlamentarisk utredning angående den inre miljöpolitiken Propositioner gavs på blfaU tlU dels utskottets hemstäUan,dels motionen nr 483, och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Utskottets hemstäUan bifölls. § 20 Föredrogs socialutskottets betänkanden: Nr 33 I anledning av motion angående försäljningen av limInnehållande brand- eller hälsofarliga ämnen Nr 34 I anledning av motion om en utredning angående fyradagars arbetsvecka, m. m. Kammaren biföU vad utskottet I dessa betänkanden hemstäUt, § 21 En parlamentarisk utredning angående den inremiljöpolitiken Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 36 I anledning av motion om en pariamentarisk utredning angåendeden Inre mihöpohtlken, I detta betänkande behandladesmotionen 1971:246 av m.fl. (c), vari yrkats att iskrivelse till Kungl. Maj:t skulle anhåUa om skyndsamt tillsättande av enparlamentarisk utredning med uppdrag att utarbeta riktlinjer för Inremihöpohtik I syfte att bemästra samhällsproblem, som föranledde skadlig stressoch psykisk otrygghet. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1971 :246. Reservatlon hade avgivits av herrarGustavsson i (c), (c), Hyltander (fp). ()och (), som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall tillmotionen 1971:246 hos Kungl. Maj:t skuUe anhålla om skyndsamt tillsättande aven parlamentarisk utredning med uppdrag att utarbeta riktlinjer för inremiljöpolitik i syfte att bemästra samhällsproblem, som föranledde skadlig stressoch psykisk otrygghet. HerrGUSTAVSSON i (c): I den motion som ligger till grund för detutskottsbetänkande vi nu har att behandla har vi från tagit upp fråganom den Inre miljöpolitiken. VI har I motionen påvisat hur bristande samstämmighetmellan de Inre samhällsmUjöernas utformning och människornas psykiskaförutsättningar och behov förorsakar skadlig stress och psykisk obalans. Det ärInte obekant atl detta Innebär stora hdanden för enskilda människoroch medför miljardförluster för samhället. Därför har vi i vår motion sagt atten målmedveten Inre mUjöpolitlk är nödvändig för att dessa problem så långt sommöjligt skaU kunna bemästras. Det är en svår uppgift - det är vi medvetna om - och dethar vi också givit uttryck för I vår motion. Enligt vår uppfattning har vi attsöka orsakerna till dessa problem i olika samhäUsföreteelser. Det är aUtså uppgift för samhället att försöka komma till rätta med dessa fel ochbrister. Därför hävdar vi i vår motion att den inre miljöpoUtiken är en avsamhällets stora huvuduppgifter . VI har upplevt att miljöpolitiken under ett årtiondesuccessivt fått allt större betydelse. Det har förts en Intensiv debatt underden på detta område, och vi är också medveta om att en hel delåtgärder har vidtagits. Det har planerats mot luft- och vattenföroreningar, motnedskräpning och skadlig giftanvändning. VI vet också att det har tagits ettförsta steg mot en aktiv natur- och mihövård. har väl arbets- och bomihöfrågornablivit uppmärksammade på ett helt annat sätt än tidigare och de har det vetvi från den nu pågående - i viss mån stått I fokus för debatten. Menvi hävdar ändå att de mUjöpoUtlska åtgärder som har vidtagits Ihuvudsak har avgränsats till de samhällsmUjöer som vi betecknar som yttre.Dessas utformning är av stor betydelse för människornas fysiska hälsa osv. VI har emeUertid i motionen sagt att vi I det fortsattaarbetet på mUjöområdet ser det som väsentligt att miljöpoUtiken i sinutformning utgår från en helhetssyn på människan. Därför måste den inremUjöpohtlken, som avser den psykiska tryggheten, få ett större utrymme än denhittUls haft. Detta är nödvändigt för att vi skall kunna skapa godalivsmiljöer. VI är alla medvetna om att den psykiska otryggheten harblivit mer omfattande och svår att bemästra 1 vår tids avancerade ochkomplicerade samhälle. VI vet också att en mycket stor del av sjukdomarna ivårt land föranleds av skadlig stress och är uttryck för psykisk otrygghet. Den inre miljöpolitikens uppgift är därför att verka föratt samhällslivet och den tekniska utvecklingen formas sä att även människanspsykiska välfärd främjas. VI vet att det här är en svår uppgift, och vi ser detpå det sättet att här har vi förklaringen tUl att det hittUls varit en ganskaringa aktivitet inom samhäUets inre miljöpolitik. Men då de InresamhällsmUJöerna sålunda är av avgörande betydelse för människans psykiskatrygghet, så måste den Inre mUjöpolitiken obestridligen vara en huvuduppgift Ivårt samhällsarbete I fortsättningen. I vår motion har vi angivit några exempel och påvisat hurfysiska mUjöer även påverkar människorna psykiskt. Det är exempelvis frågan omarbetsmUjöerna, det är frågan om boendemiljön och om trafikmiljöns utformning.VI har exempel på att man vid planeringen av ohka fysiska miljöer inte på etttUlfredsstäUande sätt har beaktat människomas psykiska förutsättningar ochbehov. Målet måste vara, anser vi, att boende-, arbets- och trafikmiljön skapasså att de även blir psykiskt stimulerande mihöer. HittUls har det väl varit såI samhällsplaneringen att man uteslutande har litat tUl den ekonomiska ochtekniska expertisen. En parlamentarisk utredning angående den inre miljöpolitiken En parlamentarisk utredning angående den inre miljöpolitiken Men det ärväsentligt att även annan expertis kommer In i diskussionen omsamhällsplaneringen. Vi har i den här motionen också tagit upp frågan om detsociala värdemönstret och anfört exempel på att livsmiljöerna kan bilonaturliga genom brister i det sociala värdemönstret. Liksom det från psykiskautgångspunkter kan vara fel på den psykiska mUJön så kan värderingar ochkravlnställnlngar vara ogynnsamma och för många människor till och med omöjligaatt uthärda. Vi är medvetna om att man inte kan lagstifta bortvärderingar som vi betraktar som fel och brister i det sociala värdemönstret,men vi anser ändock att det är en samhällsfråga av avgörande betydelse förmänniskorna och att det är en självklar uppgift för samhäUet att verka förproblemens lösning, även om uppgiften kan vara mycket svår. Det här leder alltså fram till att vi I en partimotion vidvårriksdagen begärde en utredning. I syfte att bemästra samhällsproblem somföranleder skadlig stress och psykisk otrygghet ville vi ha en parlamenta-tiskutredning som utarbetade riktlinjer för en inre miljöpolitik. Motionen harförst- varit på remiss hos olika Instanser. När utskottet sedan har behandlatfrågan, så får Jag säga att man I princip väl I mångt och mycket sett positivtpå Innehållet I motionen. Utskottet har emellertid kommit fram till att det påskUda områden finns en hel del utredningar som var för sig sysslar med en delav de frågeställningar som vi har tagit upp. Enligt utskottets mening är åtskilligafrågor så betydelsefulla att de utredningar som redan nu pågår på områdena Ifråga bör få fortsätta sitt arbete utan att arbetet splittras av någon form avövergripande utredning.