prot · FU09146 · 1971-12-31 00:00:00 — När man exempelvis skulle tala om vad planet kostar i tillverkninglämnades det felaktiga uppgifter vid tre fyra oUka tillfällen, och jag anseratt de uppgifterna lämnades medvetet felaktiga för att skulle taViggenprojektet. Man började med att säga att planet skulle kosta 4 eUer 5mUjoner kronor per styck, sedan ändrade man sig och sade att det skuUe kosta 6eUer 7 mUjoner. En tid efteråt ändrade man sig igen och 5 protokoll 1971. sade attdet skulle komma att kosta 7 eller 8 miljoner, och är planet uppe i enkostnad på per styck. Det är på det sättet man har agerathela tiden i denna affär. Men finns det en stor opinion som reagerar mot dennavansinniga satsning på projektet . Jag nämner här siffran 30 miljarder,ty det är vad projektet kommer att kosta innan det är färdigt. Då räknar jagockså in . Man har redan slängt ut 156 mUjoner kronor på Jaktviggen.Det är ingen tvekan om att man kommer att förverkUga också det projektet sådana uppgifter har lämnats i exempelvis press, radio och TV. 30 miljarderkronor tiU ett flygplan som kanske inte ens är så effektivt sommUitärstrategerna viU göra gäUande i jämförelse med exempelvis stormakternasinterkontinentala robotar, långdistansrobotar osv. Jag kommer tiUbaka till informationen. Det är inte barariksdagens ledamöter som blivit åsidosatta - de har som sagt ställtsinför fullbordat faktum utan också människorna ute i samhäUet. När man frågart. ex. socialdemokratiska partifunktionärer, som ändå borde ha någon vetskap omprojektet, så finner man att de inte har en aning om exempelvis kostnaderna förViggen. Det är väl ändå ett bevis för hur man smusslat med informationen inteens tiU era egna har den nått. Det finns en opinion, sade jag, som kräver att , iförsta hand , skaU slopas. Exempelvis SSU har gått ut mycket hårt meddet kravet i "försvarskostnaderna!" i serien UtbUck. Jag ser atten av statssekreterarna sitter här i kammaren och ruskar på huvudet. Men i denhär boken sägs det klart att man måste slopa . Det heter: "anser att det är ekonomiskt och militärt oförsvarbart attutveckla jaktversionen av flygplan JA 37 (). bör i ställetfortsätta tiUverkningen av det väsentUgt bUligare flygplanet J 35(Draken)." Jag vill fortsätta och ställa frågor om den härbeslutsprocessen. EnUgt de uppgifter jag har fått har man släppt in en tyskföddforskare, tiU vilken man lämnat ut hela . Jag tror att hans namnär Dörfer. Han intervjuades nyhgen om i ett TV-program därförsvarsminister också medverkade. Honom lät man ta del av aUa dessaför svenska folket och för riksdagsledamöter så hemUga handhngar. Vemgav honom tillstånd tiU det? Forskaren , som berörde,är svensk medborgare, och jag har givit honom och även andra forskare tillståndatt ta del av vissa hemliga uppgifter om . Han är anstäUd i statstjänstoch är som sagt svensk medborgare. frågade jag tar frågorna i samma ordningsom stäUde dem - vem det är som har medgivit att amerikanskaföretag fått medverka i . Det har jag gjort. Det finns ävenandra utländska företag som bidrar med vissa delar i detta kompUceradevapensystem. Om vi själva skuUe ha utvecklat alla detaljerna i , skulleslutsummorna ha blivit väsentUgt högre. Amerikanska företag, ja, de förserSverige med t. ex. robotar. Vi köper dem där. i ,vi köper robotar i , vi köper vapensystem överaUt där vi har möjUghetatt göra det utan att dessa köp förbinds med några villkor ifrån vederbörandeländers sida. skulle icke kunna ha ett så modernt försvar som vi har,om vi inte i vissa anskaffningar har kunnat falla tiUbaka på ettutveckUngsarbete i andra länder, där vi har sluppit vara med och betalautvecklingskostnaderna. Vi är i det fallet intresserade av förbindelser med staterbåde i öst och i väst. Det väsentUga för oss är att när vi försöker att skaffadet bästa tiU bilUgaste pris vi inte får några viUkor behäftade med köpet, ochdet har vi inte, inte ett enda. Men när det gäUer flygplan, där är kanske det endalandet vid sidan om stormakterna som har en egen flygindustri för tillverkningav moderna stridsplan och där vi självfaUet i landet inte kan ha mer än enindustri, , kan vi som neutral stat då det gäller så viktiga vapen som vihar i vårt luftförsvar icke vara helt beroende av utlandet. skaUveta att alternativet tiU är ju ett helt utländskt flygplan. Vad mandiskuterar det kan jag väl säga inom försvarsutredningen, inomförsvarsdepartementet och inom våra staber är ju att om man inte får ettjaktplan som vi håUer på att projektera och konstruera, vad skaU vi då ha förett annat jaktplan? Vi studerar därför aUa tänkbara alternativ som finns iandra länder, och vi har inhämtat uppgifter från andra länder och vi harinhämtat kostnadsuppgifter också från andra länder. Vi vet därför att oavsettom vi köper ett färdigt plan i stäUet för eller skaffar oss rätten attinom landet på Ucens tillverka ett jaktplan bUr kostnaderna i varje fall intelägre än de beräknade kostnaderna för en eventueU jaktversion av . När vi talar om de kostnaderna, måste vi hålla i minnetatt, när talen verkar mycket stora, beror det på att det vi talar om ärkostnader på minst 25 ä . Vi började med de förstakostnaderna och om vi skuUe fuUfölja , så att vi även ficken jaktversion, är ju i de 15 miljarder jag talar om för anskaffningskostnaderoch utvecklingskostnader kostnaderna beräknade fram till ungefär 1985. Medtanke på att försvarskostnaderna räknat i innevarande års prisläge äruppe i ungefär 6,5 miljarder förstår man ju att om man tar kostnaderna för ettvapensystem som utslaget på , är det inte såavskräckande som det kan låta, när man nämner hela totalbeloppet. Om man undersöker med vilka kostnader sådana flygplan somTunnan, Lansen och Draken har belastat de svenskaförsvarsutgifterna, är det klart att det såg nästan besvärUgare ut, om man viden viss tidpimkt innan dessa kostnader helt hade täckts hade presenteratdem i en klumpsumma. Det behövde vi inte göra då och hade inte en tanke på attgöra det därför att det rörde sig om tre ohka plantyper. när vi har fått ettenhetsflygplan, som är ett sammanhåUet projekt, måste vi arbeta med den totalakostnaden, men vi skaU inte glömma bort att det rör sig om en tidsperiod av 25å . Det är riktigt att flygplanen har bUvit dyrare. Det gällerinte bara utan även Draken, som är i produktion även om denproduktionen står inför sin avslutning. Allmänt kan sägas att flygplan i dagkostar ungefär sju gånger så mycket per styck som för 1 5 å 20 år Detär ett internationellt tal som jag använder, och det passar också för . Fördyringen sammanhänger med den teknologiska utveckhngenoch framför allt med den elektronik, som har utvecklats ochsom har tiUförts flygplanen och förbättrat deras användningsmöjUg-heter ochderas prestanda i olika avseenden. Vi har naturUgtvis inte - för då vore detmeningslöst att håUa på att själva försöka göra flygplan kunnat avstå att följamed i den teknologiska utveckUngen. Vi har tvingats att följa med och därmedfått högre kostnader per flygplan. Men då är att märka att de kostnader, sombhvit högre för flygplanen men gjort dessa flygplan så mycket bättre, i sin turhar lett tiU att antalet flygplan har nedgått. Det gäller också internationeUt.Man skaffar inte så många flygplan i varje serie som man gjorde för 20 årsedan. Det gör inte vi heller. Antalet är väsentligt lägre, och flygvapnet omman räknar flygvapnets omfattning i antal flygplan nedgår kraftigt. Riksdagenhar av den anledningen beslutat lägga ned fleraflygflottiljer, och jag håUcr på att undersöka vilka ytterligareflygflottiljer, dvs. fredsförband, som skall upphöra med hänsyn till att ävenkommande jaktplan kommer att tUlföras flygvapnet i ett lägre antal än vad somär faUet nu med t. ex. Draken. Vi har inte lämnat några som helst felaktiga uppgiftertill aUmänhet eller riksdag. Vad kan anklaga väljarna för i såfaU är det väljarna är att de inte har sett till att parti vidden tidpunkt, då dessa beslut fattades, hade en sådan storlek och styrka attdet kunde bli representerat i statsutskottet. Hade kommunisterna haft enparlamentarisk ställning då, som hade medgivit dem att sitta i statsutskottet,skulle parti också från början ha varit informerat om de studierav oUka framtida flygplanstyper som då pågick. 1957, 1958 och 1959 gäUde detsannerligen inte , utan man diskuterade flera typer av flygplan, som barhelt andra beteckningar. ledde diskussionerna fram till beslutet attvi skuUe välja enhetsflygplanstypen och inte någon av de andra under ett antalår diskuterade typerna. Att detta hålls hemligt för aUmänheten under den tidprojektering och studier pågår är ganska självklart; så sker i varje land. Menförst när man har bestämt sig för att man enhgt dessa planer kan göra ettflygplan och att man vågar gå tiU med förslaget för att få ett beslutfattat, offentUggör vi projektet. Så har det alltid gått tiU, och så kommer detatt gå till i fortsättningen också. Det finns ingen möjUghet att förfara påannat sätt så länge studier och projektering pågår och man inte är säker på vaddessa studier och denna projektering kan leda tiU. Sedan tiU frågan vad folk vet om . Ja, man har t. o.m. klagat på att inte heller riksdagsmännen vet nägontmg. Men vi kan, herrtalman, från regeringens sida knappast göra mer än att presentera projektensåsom de blev presenterade framför aUt vid 1964 och riksdagar. Det vardebatter i kamrarna då. Visserligen blev det inga långa debatter, utan man vartämUgen enig om förslaget. Sedan är det naturUgtvis vars och ens ensak om manviU ta reda på detta, eftersom det är offentligt. Jag kan också säga tiU att jag inte kännertiU det s. k. motståndet mot . Tvärtom är jag utsatt för en ständigpress frän alla möjhga håll för att vi skaU fatta beslut om attanskaffa . Det är klart att sysselsättningsaspekterna spelar enviktig roU och att fackförbund, fackföreningar, tjänstemannaföreningar, tjänstemannaförbund,kommuner osv. gör uppvaktningar, men sysselsättningsaspekterna bör vi inte tahänsyn till i detta fall, . Från dessa håll kommer man inte ochkräver att vi skall avbryta arbetet med , och någon annan opinion ärjag inte pressad av. Jag kan tala om för att det citat han lästeupp ur en var riktigt, men jag lade märke tUl att intehar följt utvecklingen. Det papper han läste ur har varit ute på remiss tiUSSU-organisationerna i landet, och därefter fastställde SSU för ungefär envecka sedan ett försvarspoUtiskt program, som jag fick i min hand också fören vecka sedan. Där tar man icke upp dessa synpunkter, utan detta har utgått urdet, som är ett fastställt försvarspoUtiskt program. HertMÅBRINK (vpk): Jag tycker att försvarsministern görhäpnadsväckande kuUerbyttor när han står och talar om sekretessbestämmelserna.Vi kunde inte tala om för svenska folket eller för riksdagensledamöter, sade han. Men vad man kunde var att ge , och därmed NATO, helainbUcken i projektet . Hur kunde man göra det, när man samtidigtdeklarerade en neutralitetspoUtik, där man aUtså inte är bunden tiU någon av deförsvarspakter som finns? Hur kunde man göra på det sättet? Vad gäller försvarsdebatten hävdar jag fortfarande att detär just genom de s. k. försvarskommittéerna som man har kvävt den poUtiskadebatten när det gäUer försvaret och den inriktning det skall ha. Ett fåtalsocialdemokrater och ett fåtal borgerhga har suttit och fört den debattensinsemellan inom, som jag sade, en snäv cirkel. När det sedan gäller sysselsättningen har jag ocksådeklarerat att den är betydelsefuU, men vad jag anser är att man måste göraprioriteringen så, att projektet slopas och att man i stäUet skapar enmeningsfuU sysselsättning för människorna i det här landet. Jag vill ta upp en annan sak. FN presenterade i början på1960-talet en skrift som heter ekonomiska och socialakonsekvenser. Den har mycket Utet berörts av massmedia i debatten i detta land.Men man visar i denna skrift, att det alls inte skuUe vara några störresvårigheter att ändra om en mUitär produktion tiU civil produktion. Jag kan ta som exempel. När denna skrift publicerades,sade man där: Vi kan ställa om produktionen från militär tiU civil . Jag tror inte att en omställning skuUe våUa några störresvårigheter i vårt land heller. Försvarsministern utgår från att den nuvarandeupprustningen skall fortgå, att vi skall förbruka 6,5 mUjarder ochUtet tiU. Han anser att vi måste hänga med. Detta visar hur fången ävenförsvarsministern är i det gamla vanUga resonemanget om att vi måste ha ettstarkt försvar. Därför måste vi också följa med när det gäUerflygplansutveckUngen; planen måste bh dyrare och dyrare. Men det går också att föra ett annat resonemang i fråga omförsvars-och säkerhetspoUtiken. Men det viU man inte. att viskall avvakta vad försvarsutredningen kommer med. Ja, vi skaU återkomma då, såkanske vi får tiUfälle att i denna kammare föra en säkerhetsdebatt med en annaninriktning än den debatt som förts inom en snäv cirkel. Jag medger att det nu bUvit ganska svårt förmig att avstå från att gå in på den säkerhetsdebatt som viU att viskall föra om varför vi måste ha ett försvar och om vad det skall användas tiU.Men jag tror ändå att det är klokt att vänta. Om läget vore sådant att de miUtära rustningarna i världenplötsUgt upphörde och om vi kunde få till stånd det som vi arbetar för internationella överenskommelser om stopp i rustningarna och därmed följandenedrustning skulle även vi kunna göra en omstäUning från den produktionav vapen som vi har i tiU en fredsproduktion. När Förenta nationernafrågat oss om våra problem i samband med en sådan omställning, har vi varje årnoggrant redogjort för hur många arbetare som sysslar med vapenproduktion, hurmånga vi har anstäUda i försvarets tjänst och vilka problem som skulle uppstå ihändelse av en nedrustning. Men detta är förfrågningar avsedda att Ugga tiUgrund för de nedrustningsdiskussioner som pågår i och inom Förentanationerna. Än så länge finns dock inga sådana avtal. Tvärtom är lägetsådant att det fortfarande rustas ute i världen, och håUer ett försvarav ungefär samma storlek som det vi haft . I detta måsteäven ingå ett luftförsvar, vilket ryms inom de ramar som vi varit överens om. säger att vi inte kunde gedet svenska folket informationer, medan vi lämnade ut hela projektettiU amerikanerna. Detta är en ren osanning. Amerikanerna har aldrig fått dettaprojekt utlämnat. I fråga om vissa komponenter i , som gäller motorn ochvissa elektroniska system, har vi av de amerikanska myndigheterna fåtttillstånd att söka kontakt med olika företag i , vilka arbetar med ochäven säljer sådana komponenter tiU många andra länder. Det är en sak. Att lämnaut hela systemet till ett annat land är en annan sak, och det har vi inte gjort.Det borde begripa. Anledningen till att vi håller våra projektstudier hemUgaär att varken NATO-stater eller Warszawapaktsstater skaU få någon inbUck i vaddet är för moderna kommande vapensystem som vi arbetar med. I det fallet är aUastater Uka hemUghetsfulla. På den kommersieUa marknaden i flera länder finnsdet emeUertid att köpa komponenter som skaU ingå i ett vapensystem, och därvidhar vi kunnat välja meUan engelska, franska och amerikanska. Överläggningenvar härmed slutad. Hert kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara i (c) den 5 novemberframstäUda interpeUation, nr 201, och anförde: i Bortby har frågat mig om jaganser det tUlfredsstäUande att stäUer skolskjutsuppdrag somviUkor för bibehållande av reguljär trafik. För SJ:s busstrafik gäller i princip att verksamheten skaUge kostnadstäckning. För att kunna upprätthåUa Unjetrafik med buss i relationerdär trafikunderlaget är svagt kan SJ därför vara beroende dels av StatUga ochkommunala bidrag, dels av sådana extraintäkter som verket kan erhålla genomförsäljning av speciella transporttjänster, t. ex. skolskjutsningar. Det kan utan tvivel få olyckhga konsekvenser, om ett redansvagt trafikunderlag sphttras på flera företag genom att en kommun, medhänvisning tiU den ofta kortsiktiga vinst ett lägre skolskjutsanbud ger,medverkar tiU att omöjUggöra för det i området redan etableradeUnjetrafikföretaget att åstadkomma en tiUfredsställande samlad transportförsörjning.En sådan spUttring av trafikunderlaget kan då innebära att linjetrafiken måstebegränsas eller i ytterlighetsfaUet läggas ner, såvida inte kommunen anser sigkunna lämna bidrag tiU täckning av underskottet. Om trafikunderlaget är såsvagt, att det under aUa förhåUanden motiverar bidrag frän kommunen, kan ensamordning av trafikuppgifterna bidra tiU att reducera det underskott sommåste täckas. Ang. statens järnvägars skolskjutsuppdrag HertLARSSON i Bortby (c): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min interpeUation. På min fråga ställd i interpeUationen, omstatsrådet anser det tiUfredsställande med den praxis som börjat bU gällande,svarar statsrådet emellertid inte ja. Låt mig kommentera svaret med att säga att jag i och försig inte har några invändningar att göra emot de fakta somkommunikationsministern där erinrar om. Det är fråga om ganska självklaraförhållanden som påverkar SJ:s situation, men tyvärr får dessa fakta mycket underUgakonsekvenser. Jag skulle vara utomordenthgt tUlfredsstäUd med svaret, om herrstatsrådet i någon följande replik vUle förklara sig beredd att medverka tiUatt den konkreta utövningen av denna praxis bleve annorlunda, för den haronekUgen mycket tråkiga konsekvenser. I svaret sägs först att SJ i princip bör kunna stäUa kravpå kostnadstäckning och att man därför kan vara beroende av stathga eUerkommunala bidrag. Det är ingenting att invända mot det. Men hur skall det gåtiU? SkaU det innebära att SJ kan ha rätt att lämna direktiv tiU en kommun utanatt kommunen har minsta möjUghet tiU insyn i vad som menas med kostnadstäckningi det aktueUa fallet? Skall de kommunala myndigheterna inte ha minsta möjlighetatt medverka vid planläggning och rent av vid rationaUsering av trafiken inomområdet? Det är väl ändå inte meningen att SJ utan vidare skall kunna dirigeradet hela? Jag tänker exempelvis på det faU som jag har angivit i mininterpeUation, där det Ang. statens järnvägars skolskjutsuppdrag rent av ärså att kommunen via skolbudgeten skaU subventionera SJ:s trafik. Jag viU mot den bakgrunden säga att SJ givetvis i ettvisst sammanhang kan vara beroende av bidrag, men enUgt min mening är detabsolut felaktigt att det skall vara bidrag som är finansierade medproportioneU skatt. Sedan heter det i svaret att SJ måste ha rätt att genomspeciella transporttjänster kunna få extraintäkter. Det är inte något attinvända mot det heller. Men skall man kunna ta in extraintäkter genom överprispå tjänster som kommunen inte har möjlighet att få insyn i hur mycket detinnebär? Det sägs vidare att ett redan svagt trafikunderlag intebör sphttras på flera ohka företag. Det tycker jag är en ganska knepigformulering. Det kan väl ändå inte innebära att statsrådet menar att det intefår vara tal om att något annat företag än SJ svarar för trafikservicen i ettområde? I det område som jag har hänvisat tiU i interpellationen är det på detsättet att ett privat företag skuUe åtaga sig ett uppdrag, som i kostnad under SJ:s anbud, och därvid har företaget i med svaret påinterpeUationen förklarat sig redo att svara för hela trafikförsörjningen inomområdet, men då vägras företaget koncession med SJ:s medverkan och efter SJ:syttrande till . Detta är ju ingen ny företeelse, och jag tror attstatsrådet är väl medveten om att en hel del sådana här underliga saker händeroch att det inte heller behöver vara några delade meningar om att man frånregeringens sida är beredd att medverka tiU att dessa konstigheter rättas tiU. Jag skulle vilja säga att jag hoppas att man meddet aUra snaraste kunde få fram ett resultat från bussbidragsutredningen. Självhar jag principiellt ingenting emot att diskutera en omprövning av det riksdagsbeslutsom Ugger till grund för den nuvarande trafikpoUtiken, och jag skulle varaberedd att medverka tiU de subventioner och det stöd som kan vara socialtmotiverade för trafikförsörjningen. Men den nuvarande ordningen medprovisorier, dellösningar och slumpartade kommunala bidrag delvis överskolbudgeten måste ju vara principieUt felaktiga. Om man skuUe behöva vänta för länge på ett resultat frånutredningen, skulle jag vilja tillåta mig att säga att det kanske inte är sådumt att här tillämpa den praxis, som vi upplever då och då, nämUgen att snabbtlägga fram ett förslag utan att avvakta utredningens stäUningstagande. En sund trafikekonomi bygger på denförutsättningen att så många trafikuppgifter som möjligt inom ett område utförsmed så få fordon som möjligt. FöreUgger den situationen att behov finns av bådeUnjetrafik och skolbarnsskjutsar, kan en uppspUttring av trafikunderlagetmellan ett Unjetrafikföretag och en skolskjutsentreprenör få olyckhgakonsekvenser. Den vinst som kommunen anser sig kunna göra genom att antaett lägre anbud än det som Unjetrafikföretaget lämnar uppvägs ofta av den negativaeffekten av att krav ställs på kommunala bidrag tUl Unjetrafiken av ungefärsamma omfattning som det täckningsbidrag skolskjutsningen skuUe ha givit.Kommunen har då försatt sig i den situationen att antingen få den reguljäratrafikförsörjningen försämrad genom inskränkningar i busslinjetrafiken ellerbehöva betala både tUl Unjetrafikföretaget och till skolskjutsentreprenören. Det är sålunda enligt min mening väsenthgt att man inomkommunerna strävar efter att utnyttja den befinthga bussparken på effektivastesätt. På grund av att antalet barn som transporteras med skolskjuts i regel ärstörre än antalet vuxna passagerare bUr skolskjutsåtagandet dimensionerandebåde för hur stora och hur många fordon som ett företag kan sätta in i trafik. Om i har någon annan mening om det jagnu har sagt är det intressant, och i så faU tycker jag att vi skaU diskuteradet. i argumenterar från den utgångspunkten att det skallfinnas kostnadstäckning för trafikverksamheten. Det resonemanget accepterarherr . Men i samma mening glider han över till att åtminstone indirektunderkänna sitt eget godkännande av att kostnadstäckning bör förehgga. Hanglider in på ett vagt jaså eller nej tiU kostnadstäckning genom att säga exempelvis kan fråga sig varför skaU kunna ställa krav påen kommun att få överta aU trafik inklusive skolskjutstrafiken och skaU kunnahota med att inte sköta denna, om man inte också får sköta hnjetrafiken eUervice versa. i konkretiserar detta resonemang såpass långt att han säger att kommunen, om nu SJ skuUe behöva bådatrafikkategorierna, rimUgtvis bör få insyn i lönsamhetskalkyler för attkunna se hur SJ driver sin busstrafik. Hen i menar att det vorehonnett att kommunen skuUe få granska boksluten, beräkningarna och anbuden, omnu SJ, som han säger, hotar med att annars lämna ifrån sig aU trafik för denhändelse företaget inte får ett avtal som - enhgt SJ:s mening ger en vettigtrafikförsörjning i kommunen. Man måste bygga när man skall planera för enkommunal trafikförsörjning på ett förtroendefuUt samarbete meUan kommunerna ochentreprenören - det må sedan vara SJ eUer någon annan för att nå fram tillett godtagbart resultat. Sedan säger att det finns en knepigformulering i mitt svar. Det knepiga skulle Ugga i att man på något vis baraskulle skydda SJ, när det gäller sådana här ting. Nej, inte aUs! På många hållär SJ entreprenör, men på många håll är också privata bussföretag detta. Dethar ingen betydelse i det här sammanhanget, utan det viktiga är och jaghoppas att det är vad i är ute efter att kommunerna bådebeträffande sin skolskjuts verksamhet och sin Unjetrafik i övrigt får en rimUglösning. Sluthgen vill jag bara stäUa en fråga, som det kan varaintressant att få höra i synpunkt på. Han har visserligensagt att kostnadstäcknings begreppet må vara riktigt, men det händer av ochtill ute i det verkUga Uvet, som i uttryckte det, att manfrån olika kommuner inte accepterar detta med kostnadstäckning, inte accepteraratt SJ skuUe ha ens den formeUa rätten att begära bidrag från kommunerna. Ärdet i uppfattning att sådana Ang. statens järnvägars skolskjutsuppdrag 5* protokoll 1971. Ang. statens järnvägars skolskjutsuppdrag