prot · FU09145 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 2 innevarande månad. Äganderätten till naturresurser under markytan § 2 Äganderätten till naturresurser under markytan Föredrogs jordbruksutskottetsbetänkande nr 61 i anledning av motion angående äganderätten till naturresurserunder markytan. I motionen 1971:1050 av fruThorsson m. fl. (s) hade hemställts att i skrivelse till Kungl. Maj:tbegärde att naturvårdskommittén genom tilläggsdirektiv fick i uppdrag att ävenutreda problemet om äganderätten till naturresurser under markytan. att som sin mening gav Kungl. Maj :t till kännavad utskottet i betänkandet anfört i anledning av motionen 1971:1050. Reservation hade avgivits av herrarHansson i Skegrie (c), Antby (fp), (), (). Krönmark (m),i (c) och Leuchovius (m), som ansett att utskottet borthemställa, att skulle avslå motionen 1971:1050. i Skegrie (c): Under gårdagens debatt nämndes det här fleragånger att det var fara för socialisering av marken med anledning av de nyabestämmelserna i expropriationslagen. Från regeringspartiets sida avvisade manemellertid detta såsom varande felaktiga tolkningar. Man sade att det varnärmast att tala om spöken. Kanhända det klarnar litet bättre när viskall behandla motionen 1050, därför att beträffande den går det väl inte attgöra gällande att den inte rör sig om socialisering. Det är tvärtom så attvissa av motionärerna själva gått och talat om att detta är den endasocialiseringsmotionen vid årets riksdag. Följaktligen får den väl betraktassom en sådan. Det skall bli utomordentligt intressant att se om man frånregeringspartiet kommer med samma awärjningsmanöver . Jag tror det blir betydligtsvårare att göra det om man stöttar upp den här föreliggande motionen. Denna motion och även utskottsbetänkandet över den ärnämligen synnerUgen märkliga dokument. Som väl är förekommer sådant som dettaganska sällan i . Yrkandet i motionen går ut på en utredning omförstatligande av alla naturtillgångar under markytan i vårt land. Detta ärnågot som är helt främmande för svensk rättsuppfattning och som strider mothela den lagstiftning som reglerar den enskilde medborgarens rätt i vårtland. Äganderätten till naturresurser under markytan Detta ganska långtgående krav motiveras enbart medhänsynen till landskapsbildens bevarande. Längre ut på förenklingens gräns närdet gäller motivering kontra yrkande kan man knappast komma. Den endaförlåtliga förklaringen till denna bristande samstämmighet får väl sägas varaovanan hos ledamöter av regeringspartiet att skriva motioner. Men om och hennes medmotionärer här inte ärute med egna funderingar utan har partiet bakom sig, då har regeringspartietkastat masken i fråga om sitt krav på en successiv socialisering avmarktillgångarna i vårt land. Det är i så fall något som inte minstegnahemsägarna och fritidsbyggarna bör observera, därför att just på den marksom motionen närmast rör sig om, nämligen grusåsar, stenåsar etc, ligger imycket stor utsträckning egnahemsbebyggelsen och fritidsbebyggelsen. Det är också märkligt så till vida att inte enskommunisterna själva har vågat träda fram med ett så öppet krav påsocialisering av naturtillgångarna i landet som man här har gjort frånregeringspartiets sida. i och hans partivänner har allanledning att vara belåtna. De kan sitta stilla på första parkett och bevittnahur ledamöter av regeringspartiet försöker realisera de kommunistiska ideologierna.Det är verkligen bekvämt att på detta sätt kunna föra en politik utan attbehöva anstränga sig. Det är värt en fjäder i hatten åt ochkanhända ett hedersomnämnande i tidningen . Motionen vimlar av mycket märkliga påståenden. Det sägs t.ex. att en jordägare har principiell rätt att disponera över sitt markområdesåväl uppåt i luftlagren som i obegränsad omfattning nedåt under markytan.Detta är väl ändå klara överdrifter. Jag har t. ex. aldrig hört att någonjordägare kommit på en så befängd idé att han skulle förbjuda lufttrafik översitt område. Ett samhälle som skulle komma på den idén att man därför att manäger marken också äger luftområdet ovanför, skulle då kunna förbjuda all trafiköver samhället. Sådana överdrifter tycker jag att man kunde ha undvikit. Men i den andra riktningen nedåt under markytan ärfrågan litet intressantare. Det skulle vara mycket värdefullt att få reda påhur långt anspråken går i det avseendet och var någonstans de börjar. Är det , , eller 1 m över och under jord eller var börjar anspråken? Detta har ju intresseför-egnahemmarna. Får de gräva sin tomt, får de bara kratta den eller vad fårde göra för att inte komma ned på de statliga tillgångarna? Den motivering som finns i motionen och som även ärapostroferad i utskottsbetänkandet grundar sig, som jag sade, huvudsakligen pånaturvårdsintressena och på kravet på bevarandet av landskapsbilden, och detborde vara bekant för varje ledamot av denna kammare att vi för detta syfteredan har tillräckligt omfattande bestämmelser i nu gällande lagar. Detframhålles också med all önskvärd tydlighet i remissyttrandet frånnaturvårdsverket, där man säger att myndigheterna har full möjlighet attstoppa allt utnyttjande av naturresurserna under markytan, om man vill göradetta med hänsyn till naturvårdsintressena. Man kan också med dagensbestämmelser tvinga en jordägare att återställa en grustäkt eller stentäkt eller annat ingrepp för att därmed värna Det skulle vara synnerligen intressant att få reda på ommotionärerna kan ange någon situation, där myndigheterna med nuvarandebestämmelser inte kan hindra förstöring av landskapsbilden genomtäktverksamhet eller annat utnyttjande av naturtillgångarna. Ingen medborgare ivårt land kan nämligen med hänvisning till sin äganderätt förstöra naturbildenutan att bryta mot gällande skyddslagar och därmed också ådra sig straffpåföljdoch återställningsskyldighet. Vad finns det då för anledning att för detta ändamålbegära socialisering av äganderätten? Kan vi få något enda exempel, där ensocialisering av marktillgångarna under ytan är nödvändig därför att samhälletinte pä annat sätt har möjlighet att skydda landskapsbilden? Det skulle varaväldigt intressant att få något sådant exempel. Det är det minsta man kanbegära, tycker jag, av motivering för ett utskottsförslag och krav påriksdagsbeslut. Denna motion har varit remitterad till åttaremissinstanser. Ingen enda av dem har tillstyrkt utredning om socialisering avnaturtillgångarna. I stället har de bestämt varnat för sådana ingrepp i svenskträttssystem. Två stycken omfattande utredningar, som berör gruvrättenoch koncessionslagstiftningen, har avlämnat sina betänkanden till Kungl. Maj:t.Utredningarna slutfördes och 1970. Förslagen ligger nu i kanshhuset ochtorde bli föremål för proposition till nästa års riksdag. Dessa bäggeutredningar syftar till att stärka statens inflytande vid exploatering avnaturtillgångar under markytan. De är utförda av mycket framstående juridiskexpertis och andra sakkunniga personer, med förra statsrådet somordförande. Därutöver pågår en annan utredning omtäktverksamheten, och vidare har vi att förvänta förslag till fysiskriksplanering som också torde ingripa i rätten att förfoga över naturresursernasåväl över som under mark. Slutligen har vi den pågående naturvårdsutredningen. Från den här talarstolen liksom från talarstolarna i detgamla har otaliga gånger den argumenteringen framförts när detgäller att avslå motioner att dels har hörda remissinstanser avstyrkt, delsfinns det utredningar vilkas resultat ligger i kanslihuset eller utredningarsom pågår, dels har Kungl. Maj;t blivit underkunnig om frågan varför man kanförvänta förslag därifrån. Det är de tre kända argumenten, som regeringspartietbrukar åberopa för att avslå motioner från oppositionspartierna. Alla dessa skäl för avslag föreligger i det här ärendet,och därför skulle det vara logiskt att här komma till samma slutsats, nämligenatt icke bör bifalla den förevarande motionen. Här förligger alltsåalla skäl som fordras för avslag, i varje fall under en viss förutsättning meningen att motionen skulle vara avlämnad från oppositionspartierna. Då hadeden aldrig kommit så långt som den kommit . Men när det gäller en motion frånregeringspartiet faller alla annars gångbara motiv. Då skall motionen förasfram, oavsett om det finns något vanligt underlag eller inte. Jag måste säga att jag tycker att det borde kännas genant- att i de flesta fallen handla pä ett sätt med gängse motiveringar men i ettannat Äganderätten till naturresurser under markytan Äganderätten till naturresurser under markytan fall spolaalla dessa argumenteringar därför att ärendet kommer från en annan adress. Detstöter i varje fall min relativt mångåriga uppfattning om praxis vidriksdagsbehandlingen av olika frågor. Men det betyder kanske mindre. Debestämmelser vi har i vårt land för att reglera statens inflytande övernaturtillgångarna finner vi i gruvlagen, koncessionslagen, vattenlagen,expropriationslagen etc. Dessa lagbestämmelser liknar i stort sett vad somtillämpas i andra demokratiska stater i vår omvärld. I de kommunistiskt styrdaländerna däremot, i varje fall i vissa av dem, har man utan vidare berövatägarna dessa tillgångar, och för att vara på den säkra sidan slog man i vissafall ihjäl ägaren eller också satte man honom i koncentrationsläger. Vilka metoder man tänkt använda här står inte utsatt imotionen. Jag hoppas att de inte blir lika hårdhänta som dessa. Men låt migändå fråga: Menar nu verkligen motionärerna och utskottsmajoriteten, att viskall mala ut oss från de övriga demokratiska ländernas tillämpning aväganderätten och ställa in oss bland de totalitära och socialistiska staterna idetta avseende? har frågan om statens ochde enskilda markägarnas inflytande över naturtillgångarna under jord varitunder debatt i vårt land. Under 1500-, 1600-, 1700-, 1800-och 1900-talen hardessa frågor varit under debatt, och man har ändrat villkoren fram ochtillbaka. har statens inflytande ökats, ibland har den privata sektornsinflytande ökats. Men en sak har varit gemensam under alla dessa århundraden,och det har varit att man alltid funnit att det var bäst om samhället inteeliminerar det privata intresset i sammanhanget. Som skäl för det har mananfört att om man minskar eller tar bort privatintresset, finns det risk föratt tillgångarna kan komma att minska genom att ingen längre intresserar sigför att upptäcka och undersöka nya fyndigheter. Under hela denna långa tid hardet argumentet varit genomgående. Det framgår av historien. Och det har manbyggt inte minst på att de förberedande undersökningarna när det gäller attkontrollera en sådan underjordisk tillgång är ganska dyra. Man har hela tidenansett att markägaren själv bör stå för dessa kostnader, om han har någotintresse för saken. Först när detta är klart och inmutning lämnats till någonsom vill inmuta företaget, har staten trätt in som delägare. Enligt det föreliggande utredningsförslaget skall staten ifortsättningen automatiskt inträda som hälftendelägare i sådan verksamhet.Driften däremot kan genom inmutning överlämnas åt andra. Vill motionärerna verkligen slopa detta månghundraårigasystem för svensk gruvdrift? Det är inte bara att säga att gruvorna ochtillgångarna från och med ett visst datum övergår i statens ägo. Äveninmutningsrätten kan beröras och därmed hela gruvindustrin. Vad kan det kommaatt betyda för och sysselsättningen där uppe om man gör ett sådantingrepp i det gamla system som gällt så länge? Utom detta inmutningssystem har vi, som jag nämnde, ävenen koncessionslagstiftning. Den gäller i första hand sådana tillgångar somstenkol, olja, gas, uran etc. Ingen i detta land får utnyttja sådana tillgångarunder mark utan tillstånd av Kungl. Men enligt nu föreUggandeutredningsförslag skall markägarens rätt till ersättning helt avskaffasvid bearbetning eller takt av sådana tillgångar. Med denna koncessionslagstiftning och den utökning av densom man nu planerar har samhället alltså alla möjligheter att styrautnyttjandet av dessa tillgångar och kan helt bestämma om sädana tillståndskall lämnas eller inte. Och ovanpå detta kommer därtill naturvårdslagensbestämmelser. Men bestämmelserna i koncessionslagen och naturvårdslagenangriper inte och inkräktar inte på egnahemmarnas och sommarstugeägarnassuveränitet över sina tomter och grundvattnet under tomterna. Jag har tagit denna motion på allvar. Det ärmöjligt att det är fel man skulle helst vilja betrakta den med litet mindrerespekt. Men det har inträffat tidigare under min riksdagstid att till synesblygsamma motioner har givit anledning till mycket ingripande ändringar i vårtsamhällsskick. Och så en annan fundering. När oppositionspartiernavarnade för den nya expropriationslagens konsekvenser och intrång i ägande- ochförfoganderätten bl. a. för egnahemmarna har representanter för regeringspartietoch de tidningar som för regeringspartiets talan sagt att nu äroppositionspartierna ute och luftar socialiseringsspöket igen. Ja, som jag sadei början av mitt anförande, om denna motion bifalles har spöket tagit fastgestalt, och det går inte att förneka dess tillvaro längre. ett annat konstaterande. I ett intervjuuttalandeför och TT sade regeringspartietsgruppledare, , att socialisering är omodernt ochointressant. Hur skall vi nu ha det? Skall vi tro på , gruppledareni kammaren för regeringspartiet, eller på ? Bägge kan inte ha rätt.Herr säger att socialisering är ointressant och omodern; att den är i hög grad intressant och så modern att den får genomföras.Det skall vid voteringen bli intressant att se - om regeringsledamöterna harhunnit hit då om de med anledning av detta utskottsbetänkande skall beställaett uttalande till sig själva och om de tillsammans med regeringspartietsövriga ledamöter skall desavuera sin gruppledare här i kammaren. Hur skall mangöra? Det skall bli mycket intressant att uppleva . Med detta ber jag att få yrka bifall till denreservation som har fogats vid utskottets betänkande. Äganderätten till naturresurser under markytan I detta anförande instämde herrarPersson i Heden (c), (), i Holmgården (c), iBäckmora (c), (), Nisser (m), i Luttra (c), (),i (c). Josefson i Arrie (c) och (), () samt herrar (), Polstam (c), iNennesholm (c). (), i (c), (), Grebäck(c) och (). Säga vad man vill om motionen 1050; den är ivart fall djuplodande, den försöker tränga ner mot de stora djupen. Strängttaget talar den om två problem: dels vården och skyddet av landskapsbilden,dels - och det är väl motionens egentliga ärende - frågan om Äganderätten till naturresurser under markytan äganderättentill naturresurserna under markytan. I det avseendet säger man att samhälletsäganderätt i princip bör fastslås. Motionärerna föreslår att naturvårdskommittén skall utredade här problemen. När det gäller första ledet finns det väl ingenting attanmärka mot att naturvårdskommittén skall ta hand om saken, om man nu skall haen utredning. Landskapsbilden lär väl vara föremål för så mycken uppmärksamhetatt man verkligen undrar om det kan behövas ytterligare utredning på detområdet. Men när det gäller äganderätten - och det är denna detfrämst handlar om i den här motionen kommer man in på så omfattandepolitiska, principiella och praktiska problem att naturvårdskommitténnäppeligen kan vara utsedd med tanke på att den också skall syssla med sådanafrågor. Med andra ord tycker jag nog att motionärerna vill skicka den härfrågan till fel adressat. har samtliga hörda remissinstanser avstyrkt enutredning och förklarar att den är omotiverad. I likhet med utskottetsordförande, som här grundligt har gått igenom ämnet, menar jag att det skullevara olämpligt att belasta vårt utredningsmaskineri med detta orimliga eller,för att i någon mån apostrofera , ointressanta uppslag. Det lär vara önskemål från talmanskonferensen om att viskall fatta oss kort för att kunna klara tidsprogrammet, och därför skall jaggöra ett Htet försök till rationalisering. Jag ber kammarens ledamöter att läsareservationen till utskottsbetänkandet. Den redogör sakligt och klart för hurremissinstanserna och vi reservanter ser på frågan. Jag ber med detta att få yrka bifall till reservationen. Man må säga att det ärende som kammaren nuhar att behandla är ganska unikt. ordförande har tidigarepekat på den förändring mot tidigare praxis som jordbruksutskottets betänkandeinnebär, nämligen att i en fråga, där samtliga remissinstanser har avstyrkt,har i alla fall jordbruksutskottets majoritet helt frankt deklarerat att dentar ingen hänsyn till de sakkunniga på området utan yrkar i stället bifall tillmotionen. Det här visar att det inte finns några sakliga skäl förett bifall till motionen, utan de skäl som finns måste betecknas som rentpolitiska. Det bör väl i och för sig inte vara något klandervärt; vi sitter idetta hus som poUtiker, och då har vi givetvis vår frihet att verka för vårapolitiska mål. Men jag vill poängtera, herr talman, att jag har denuppfattningen att detta är en fråga som har en viss likhet med ett . Denhar en ganska oförargUg form när man talar om naturresurserna. Oavsett vårpolitiska inställning har vi givetvis alla ett gemensamt intresse av att bevaradem i så stor utsträckning som möjligt. Men vad som finns under ytan har sådanaproportioner och får sådana konsekvenser att jag nästan vågar förmoda attmotionärerna inte riktigt har tänkt sig in i alla konsekvenser. Man vill föra över den här frågan tillnaturvårdskommittén. Här har sagts från talarstolen att man finnerdetta ganska onaturligt. Jag vill göra ytterUgare ett påpekande. I går fattade efter osedvanhgtlång debatt ett beslut som innebar att man tog ifrån den sittandenaturvårdskommittén väsentliga delar av dess arbetsuppgifter. kommer man,om kammaren bifaller motionen, att kompensera detta. Man gör alltså ensysselsättningspolitisk insats och ger hux flux naturvårdskommittén helt andraarbetsuppgifter. Detta visar att det inte kan finnas någon genomtänktplanering. Utskottets ordförande har tidigare påpekat att detknappast torde finnas något område av enskild äganderätt som är så kringgärdatav bestämmelser som just äganderätten till naturresurser. Att vi behöver enlagstiftning i detta fall och att det finns ett samhällsintresse som måstebevakas är även jag beredd att verifiera. Men vad som är väsentligt är att detsker under tillfredsställande rättstrygghet och att ingen enskilds intressenkommer till korta gentemot samhället på ett utmanande sätt. Jag sade inledningsvis att det måste finnas en politiskmotivering till förslaget. I och för sig kan man säga att detta kan hälsas medtillfredsställelse därför att det är väsenthgt att man får de politiskastridshnjerna så klart dokumenterade som möjligt. Dock måste jag säga att heladen här uppläggningen från och hennes medmo-tionärers sidapåminner litet om sagan om Rödluvan. FLödluvan frågade ju vargen, när han låg imormors säng, varför han hade så långa och vassa tänder. Även jag skulle viljaställa den frågan till motionärerna och till de socialdemokrater som tänkerstödja dem: Varför har ni här så långa och vassa tänder? Vad är det ni villåstadkomma? Det är tydligen en fullständig socialisering av det som finns undermarkytan. Man skriver ju att markägare rimligtvis bara bör förfoga över den delav jordlagret som han behöver för sin odling. Detta kan man teoretiskt spekulera om hur mycket somhelst. I , där vi har rätt lågt pH-värde på vår åkerjord, odlar viklövervallar, och där går rötterna inte sä långt ned. Längre söderut i Sverigedär det är höga pH-värden och där man har lusernvallar, får man ett rotsystemsom går ned flera meter i marken. Skall man ha olika nivåer på grund av olikanaturförhållanden och olika pH-värden? Eller skall man kunna tänka sig att enjordbrukare, som har odlat sådana grödor med långa rotsystem, må få gå ned i destatliga jordlagren och hämta näring till sitt företag? Jag skulle kunna anföramånga exempel. Hur skall man göra, , om man tar den härmotionen? Jag tycker att det rimliga är att jordägare disponerar marken tillplogdjup. Hur skall man då göra när dräneringssystemet rasar ihop och detstathga grundvattnet börjar komma upp i slutfåroma? Kan vi då ringa till denstatliga myndigheten och säga att nu är det samhällets uppgift att leda bortdetta vatten? Det är klart att man kan säga att detta är att driva meden motion, framförd av seriösa socialdemokrater. Men jag tycker att dessaexempel i alla fall något visar hur pass illa genomtänkt det här är. Det finns en mycket allvarlig sida, herr talman, av dettaatt staten från den som står registrerad som ägare exempelvis till enjordbruksfastighet skulle överta vad som ligger på djupet. Jag förutsätter har vissa rättsliga regler, så att fastighetsägarna får ersättning, men dettycker jag i och för sig inte är så betydelsefullt, utan det är de framtida Äganderätten till naturresurser under markytan 1 * protokoll 1971. Äganderätten till naturresurser under markytan konsekvensernasom betyder någonting. Det föreslagna förfarandet skulle innebära att manersätter den månghundraåriga äganderätt till jord, som vi har i det här landet,med ett servitutsavtal. Jag vill påpeka att den fria äganderätten till jord harvarit garantin för den demokrati i ena eller andra tappningen som funnits här ilandet under århundraden. I stället skulle alltså staten genom ett servitutlämna en nyttjanderätt till den nuvarande ägaren. Då är vi faktiskt, herrtalman, om inte direkt formellt så reellt framme i det rättsliga förhållandesom man har i delar av jag syftar på kolchoserna.Jordbruksutskottet upplystes ju, när utskottet besökte ,om att kolchoserna har ett avtal om nyttjanderätt till marken gentemotägaren-staten pä evig tid. Jag måste säga att om man genomför detta, så är det denmest genomgripande, den mest gigantiska socialiseringsaktion som har företagitsi ett västerländskt land. Under debatten i går, som ju också gällde äganderätttill mark och där det finns många beröringspunkter, pekade bl. a.på det intressanta faktum att den socialdemokratiska regeringen och detsocialdemokratiska partiet principiellt sett börjar stå på den grund somKristinas förmyndarregering hade . Då förekom det också att statensålde skatterätten till frälsemän och att de svenska bönderna i princip enbart fickkvar en dispositionsrätt över egendomen de stod inte längre som ägare. Detheter visserligen att historien aldrig upprepar sig, men det verkar ändock somom det funnes en viss periodicitet i det hela och att de svenska friajordägande bönderna står inför ett hot, där man för att finna enparallell får gå . Detta tycker jag visar att det här är en motion och ettärende som man inte får negligera. Det finns all anledning för oss som har enmotsatt principiell politisk uppfattning mot och hennespartivänner att klart deklarera att vi är absoluta motståndare till en sådanhär politik. Och det vågar jag säga, att skulle bifalla motionenkommer i varje fall vi från moderata samlingspartiet att oupphörligen iframtiden försöka förhindra ett genomförande av en sådan här reform, därför attden skulle vara förödande för hela det äganderätts- och rättssystem som vi hari det här landet. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillden reservation som finns fogad till betänkandet. I detta anförande instämde herrar , ochAndersson i (samtliga m). FruTHORSSON (s): Debatten kringjordbruksutskottets betänkande nr 61, till vilket är fogad en gemensam borgerUgreservation, har redan visat att den fråga som där behandlas har närasamhörighet med gårdagens stora ärende, markpolitiken. Och dä blir denborgerliga reservationens utformning, liksom tonläget i de inlägg frånborgerhgt håll som föregått mitt anförande, mer förståeliga. Men, herr talman, jag skulle ändå vilja vädja till mina borgerliga kolleger ijordbruksutskottet och eventuella övriga borgerhga talare att sänka rösten, attanvända litet mindre hysteriska tonfall och att över huvud taget avdramatiserasitt agerande i frågan. Gentemot allt tal om den kastade masken, som ju erinrarom 1930-talets borgerliga debattmetoder och tongångar, allt tal om totalitärasystem, om spöken som har tagit fast gestalt osv.