prot · FU0994 · 1971-12-31 00:00:00 — De två socialdemokrater som tUlsammans med center ochfolkparti står för utskottets mening har visat sig mera lojala motpropositionens syfte än de som föht dess text. Grundfrågan är ju när aUt kommeromkring, om det finns något verkligt skäl att aweckla regleringen vid olikatidpunkter för lokaler och bostäder I samma ort och samma hus. Här är det intefråga om ett medeltal av tiUgång och efterfrågan det är fråga om en hyresnivådär kompensationsanspråk kan rikta sig ensidigt mot vissa lokaler.Övervältringsrisken är betydande. Till detta kommer att sådana anspråk då också som lokalfördelningen nu är riktar sig mot hyresgäster som är beroende avlokalen för sitt uppehälle och inte har några alternativ. Det skall dock görasklart att 6 § mte I nuvarande tUlämpning står alltför långt från hyreslagen.Utskottet har därför förutsatt att hyresnämnd gör bruk av möjligheten att sättabashyra när skyddssynpunkterna är avgörande. Hyresregleringen har också en dhekt typ av besittningsskyddför lokaler. Vi har i utskottet övervägt möjhgheterna att kombinerahyresregleringslagens hyressättning med hyreslagens indirekta besittningsskyddi hopp om att detta automatiskt skuUe få ett bättre innehåU. Vi stannade dockför att detta var en alltför svår och osäker lösning. Vidare har det indirekta besittningsskyddet i vart faU påsikt vissa uppenbara nackdelar. Det är klart att man kan säga att det indirekta besittningsskyddet har ett visst värde genom att tUlämpningen inte aUtid kan förutses. Eftersom nu rätten tih en arbetslokal eller rörelselokal i många faU är lika väsentUg som rätten 141 Fortsatt giltighet av lagen om hyresreglering m m. tUlbostaden - jag tänker då särskilt på småföretagare och innehavarna av mindrerörelser - bör rörelseidkarens besittningsskydd vara lika starkt sombostadshyresgästens. Till detta kommer även kreditgivarnas intressen. Det ärockså på den linjen som utskottet stannat i sin bedömning. Diskussionerna härvidlag om hyresregleringen för lokaleroch önskvärdheten av en samtidig aweckling utan övervältringsrisker harnaturhgt aktuahserat också frågan om hur besittningsskyddet för lokaler skallse ut på lång sikt. De nämnda ställningstagandena leder direkt till attriksdagen måste beställa en ändring i hyreslagen så att vi inte står i sammasituation igen . Majoritetens avslagsmotivering talar inte direkt motyrkandet utan hänvisar bara tUl den översyn som justitieministern anmält. 1 ochför sig är det ett fall framåt att även kanslihuset nu delar oron för att detindirekta besittningsskyddet inte är bra. Argumenten är dock så pass klara även på den här punkten borde kunna gå tUl direkt handling och skriva omreglerna enligt vårt förslag. Reservationerna 8 och 9 kommunisternainnebär bara en uppföhning av det aUmänna resonemang som jag tidigarekommenterat. I fråga om att knyta hyran för privatfinansierade hus till statslånekostnadernakan också sägas att det skulle medföra en retroaktiv tillämpning för mångafastigheter som byggts under gäUande finansieringsförutsättningar. Det skulleverkligen vara lök på laxen i en redan märklig konkurrenssituation. Slutligen har jag att något kommentera reservationerna 10och 11, båda av närmast teknisk-administrativ natur. I den första - av centernoch - förordas en närmast självklar förenkling av reglerna om rättatt gå tUl hyresnämnd. Har man inte förhandlat lär det inte blibättre av att vänta. Retroaktiv hyra kan bli följden. 1 fråga om rätt att ta ut höjd bashyra förutsätterpropositionen att aUa avtal skall skrivas om. Centerpartister, folkpartisteroch moderater föreslår att gällande avtal skall förklaras medföra rätt att taut ersättning för ökade förvaltningskostnader vare sig denna ersättning kallashöjd bashyra eUer generell hyreshöjning. Majoriteten har konstruerat en ganskasubtU skillnad och hängt upp avslaget på denna. För min del vUl jag strykaunder att majoriteten därmed Inte aUtid tjänar hyresgästintressen. Det harförekommit uppgifter om att omskrivning av avtal ofta medför att hyresvärden isådana sammanhang passar på att rensa bort vissa för honom olämpliga delar.Frågan är om inte omsorgen om hyresgäströrelsens arbetsuppgifter har lett tlUinte bara ökade kostnader och besvär utan också till ett beslut mothyresgästintressena. Jag yrkar bifaU tUl utskottets hemställan ide delar mot vUka Inte reservation avgivits med mitt namn bland reservanternas;i dessa delar yrkar jag bifaU tih reservationerna. HenULLSTEN (fp): De höga hyrorna är utan tvivel ett av de allra besvärligasteproblem man har att brottats med när det gäller bostadspolitiken . Vihade tUlfäUe att belysa det problemet utförhgt i den bostadspohtlska debattenhär i , och jag skall därför inte nu gå in påden saken. Jag viU bara påminna om att man dänämnde flera förslag på åtgärder som skuUe det hoppades i Nr 94 varje fallförslagsställarna - bringa ner kostnaderna. Frågan om de höga Tjo(iogpn den bostadskostnaderna har ju också diskuterats livligt i pressen och på 95 mai 1971 bostadskonferenser.Men det kan vara skäl att nämna i denna debatt att --- detingenstans har varit särskUt vanUgt att man rekommenderat fortsatt Fortsattgiltighet hyresreglering som bot mot de höga hyrorna. Tvärtom har de flesta, av lagen om hyres-därlbland också många av dem som säger nej till enaweckling av reglering m. m hyresregleringen , varit överens om attregleringen i dess nuvarande form förr eller senare måste bort. Det är ocksåganska rimUgt, Hyresregleringen tUlkom som en kristidsreglering underexceptioneUa förhållanden, och den är svår att inpassa i vår nuvarandebostadspohtlska målsättning. Den är blind för vem de höga hyrorna drabbar. Med regleringenväher man ut vissa hus och gör hyrorna där billigare än vad som motsvaras avefterfrågan och bruksvärde, men det är en slump vem som får nytta av de genomregleringen på det sättet nedpressade hyrorna: den ensamstående med godainkomster eUer barnfamihen med mycket sämre försörjningsförmåga. Praktiskt taget alla är väl också numera överens om attregleringen har inneburit en snedvridning av utbudet. Den har hindrat enönskvärd rörlighet på bostadsmarknaden, den har lett till en stark hyressplittringoch den bär utan tvivel en stor del av skulden för att äldre men fuUtfunktionsdugliga fastigheter där hyrorna varit måttliga har rivits och ersattsmed en nyproduktion med för de gamla hyresgästerna i regel alltför höga hyror. Det har som sagt alla varit mer eUer mindre överens omganska länge, och därför borde också hyresregleringen rimligen -vid det härlaget ha varit avskaffad. Den slutsatsen kom regeringen tUl ,men av mer eUer mindre dunkla skäl drog man tillbaka sitt förslag, skyUandeömsom på att mittenpartiernas ändringsförslag omintetgjorde en påstådd politisköverenskommelse, ömsom på att det egna förslaget sedan det väl lagts fram visatsig vara så dåligt att det motiverade att man drog det tillbaka. Vad som gjort att regeringen , 1971, tvekat att läggafram förslag oni hyresregleringens avskaffande är ungefär lika dunkelt.Hyresrådet har med övertygande argument föreslagit att regleringen skahavskaffas, och de flesta eller kanske alla sakkunniga instanser och majoritetenav samthga remissinstanser som yttrat sig har sagt ja till förslaget. Dessutom,och det är kanske det viktigaste, uppnådde parterna på hyresmarknaden,hyresgäströrelsen och , enighet om attregleringen borde avskaffas. Man kom också överens om regler som skuUe leda tlUatt övergången tiU de högre hyror som är ofrånkomliga i vissa hus bhr så mjuksom möjhgt. Trots detta har regeringen tvekat, och det enda skäl somåterfinns i propositionen är att ett avskaffande av hyresregleringen kan komma att som det heter "leda tiU icke godtagbara hyreshöjningar". Att det bhr hyreshöjningar i vissa hus om man avskaffar hyresregleringen är självklart och i viss utsträckning, kan man säga, meningen med en sådan reform. Det argumentet är alltså genereUt och hka gUtigt när man än aktualiserar ett avskaffande. Det var relevant 1967, kanske rent av mera relevant än 143 Fortsatt giltighet av lagen om hyresreglering m. m. förnärvarande, eftersom hyressplittringen då sannolikt var större än den är ,och då ansåg regeringen att regleringen kunde avskaffas. Det kommer även attvara aktuellt 1974 då vi nästa gång tvingas ta stäUning tiU om lagen skallförlängas eller inte. Men argumentet att hyrorna i en del hus stiger om manavskaffar regleringen förklarar ju inte varför man gått ifrån bådehyresrådets och hyresmarknadens parters rekommendationer att avskaffaregleringen. Efter att ha sagt detta, herr talman, har jag ändåanledning att erkänna att de modifieringar i hyresregleringslagen somregeringen föreslår innebär många viktiga förbättringar. Man avskaffar regleringen för hus byggda , vUketinnebär att ytterligare en 1 O-årsproduktion, eUer ca 90 000 lägenheter, fritasfrån regleringen. Man återupptar den regionala aweckling som upphörde vidmitten av , vUket överensstämmer med de önskemål vi framförde imotioner när frågan var aktuell då. Därigenom fritas ytterhgare ett relativtstort antal lägenheter från regleringen, får man förmoda. Dessutom avskaffas och det kanske är den principiellt vUctigaste förändring i hyresregleringslagensom propositionen föreslår den generella hyressättningen genom beslut avmyndighet. Man undanröjer därmed en av de allvarliga nackdelarna medregleringen, nämligen att den har lett tUl att hyrorna I vissa hus bhvit förhöga i förhållande tUl bostadsstandard och skick, medan de i andra hus blivitför låga för att medge godtagbart underhåU. De här förändringarna Innebär såvitt man kan förstå delsatt regeringen accepterar flera av de argument som ligger bakom kravet påregleringens avskaffande, dels att man därigenom konstruerar hyresregleringslagenså att den lättare låter sig avskaffas; den får så att säga fler inbyggdaövergångsmekanismer. Det är detta vi från mittenpartierna tagit fasta på, närvi i en reservation tUl civilutskottets betänkande föreslagit att skaU uttala sig för att hyresregleringen inte förlängs efter den 31december 1974 och att propositionens modifierade hyresregleringslag till dessfår utgöra övergångsbestämmelser. 1 förhållande till moderata samlingspartiets förslaginnebär mittenpartiernas uppläggning att hyresregleringslagen avskaffas ett årtidigare och dessutom att övergången till en hyressättning enligt hyreslagensbestämmelser bhr smidigare än om man enbart nöjer sig med en förlängning avden nuvarande lagen på bristorterna. På den punkten har moderata samhngspartietgått ifrån hyresrådets förslag, som man I övrigt har stött sig på. På några punkter har vi emellertid velat föreslå ändringari det framlagda förslaget tUl hyresregleringslag . Trots att herrGrebäck berörde detta skah jag i korthet nämna dem. Det gäller för det förstaförslaget att helt avskaffa hyresregleringen för lokaler. Nackdelen med detförslaget är inte i och för sig att regleringen försvinner det räknar vi medatt den förr eller senare måste göra - men att det uppstår en situation därsamma fastighetsägare i samma fastighet kan komma att ha hyresregleradebostäder och icke hyresreglerade lokaler. Som flera remissinstanser bland dem affärsidkaravdelningen i Hyresgästföre- ningen iStor-Stockholm - framhålUt är risken stor att en sådan fastighetsägare sökerkompensera utebhvna hyreshöjningar på bostadssidan genom att höja hyrorna förde lokaler som ligger i fastigheten. Ofta rör det sig här om mindre företag med begränsadbetalningsförmåga: butiker, hantverkslokaler, kemtvättar, kaféer etc. Ägarnaav dessa rörelser har tidigare inte bara haft skyddet av hyresregleringslagenshyressättningsregler utan också det direkta besittningsskyddet som gett dem enstark ställning gentemot uthyraren. blir de enhgt det nya förslaget i propositionenhänvisade till hyreslagens indirekta besittningsskydd, och risken äruppenbarligen ganska stor att många av dessa småföretagare kan tvingas flyttaeUer upphöra med sm verksamhet. Att detta skapar problem av social karaktär förde människor det berör är aUdeles uppenbart. Det kan också leda tiU attvärdefuU närservice försvinner, framför aUt i stadskärnornas bostadskvarter,där det fortfarande på vissa håU råder en överefterfrågan på denna typ avlokaler. Vi kan inte se att den här åtgärden är vare sig önskvärdeller nödvändig. Vi tycker det är rimligt att också hyresregleringen förlokaler avskaffas, men det bör ske med att den försvinner förbostäderna. Och bör frågan om besittningsskyddet för lokalerordnas på ett bättre sätt än som blir faUet med regeringens förslag. På densenare punkten tycks också regeringen i varje faU vara på väg åt samma håU somvi. Justitieministern har tUlsatt en utredning som bl. a. skaU se överbesittningsskyddsreglerna för lokaler. Vi anser det då rimligt att vänta meddrastiska förändringar av lokalhyresgästernas besittningsskydd till dess man ärpå det klara med vad som skaU komma i stället. Även på ett par andra punkter har vi föreslagit ändringar.I dag är det så att de flesta hyreskontrakten jag skulle tro alla för resten innehåller en klausul som säger att hyresvärd får höja hyra utan föregåendeuppsägning, på grund av myndighets beslut om generell hyreshöjning. kommervi inte längre att få några sådana beslut från myndighet. I stället får vi ettsystem där bashyran skah höjas efter överenskommelser mellan hyresgäst- ochfastighetsägarorganisationer. Om detta nämns av naturliga skäl ingenting i denu gäUande hyreskontrakten. Resultatet blir att ungefär en halv miljonkontrakt måste skrivas om. Det är ganska enkelt att klara detta problem genomen övergångsbestämmelse som innebär att man godtar att den nuvarande klausulenom hyreshöjningar genom beslut av myndighet också gäller för hyreshöjning efteröverenskommelse mellan partsorganisationerna på bostadsmarknaden. Det voreintressant att få veta vilka motiv som egentligen gjort att utskottsmajoritetenawisar detta förslag. På en tredje punkt vill vi också genomföra en ändring iregeringens proposition. Det gäller frågan om hur länge förhandlingar skall fåpågå innan hyresnämnd på någondera partens hemstäUan skall kunna faststäUahyran. I propositionen anges ingen sådan tidsgräns. Vi tycker detta är enaUvarlig nackdel och har därför föreslagit att parterna skaU ges en tidsgräns påett år. Långdragna förhandUngar om justeringar av hyror är till nackdel inteminst för hyresgästen som därigenom kan åsamkas retroaktiva hyreshöjningar somkan vara svåra att klara. Fortsatt giltighet av lagen om hyresreglering m. m. Fortsatt giltighet av lagen om hyresreglering nt m. Jag har med detta velat förklara vårståndpunkt i denna fråga som den kommer tUl uttryck i civUutskottetsbetänkande, och jag ber att få yrka bifall tUl reservationerna 2, 3 a, 10 och 11 samt i övrigt till vad utskottet hemstäUt. Hen WENNERFORS (m): När regeringen under höstriksdagen 1967 framlade ettförslag som syftade tUl att ersätta hyresregleringen med en friare hyresmarknadvar det många i detta land som med stor och djup tiUfredsställelse uttalade ett"äntUgen". Äntligen skulle vi slippa den orimliga bostadspoUtik som utmanaraUa ekonomiska principer och aUa förnuftsskäl. Äntligen skulle vi slippa enregleringspolitik, som bygger på orättvisor och gynnar vissa grupper isamhället och vissa generationer framför andra. Men kammarens ledamöter vet hurdet gick. Propositionen grundade sig då på hyreslagskommitténs ochhyreslag-stiftningssakkunnigas betänkande, på remissyttranden och på många,många, som jag förstår, interna diskussioner. Ja, det var sannerligen eftermoget övervägande som regeringen föreslog att hyresregleringen skulleavskaffas. Jag ber att få påminna om vad dåvarande inrikesministern,bostadsministern, uttalade i det årets proposition nr 100 om riktlinjer förbostadspoUtiken: "Avslutningsvis vUl jag i detta sammanhang framhåUaatt det är min förhoppning att den hyrespolitiska reform, vars huvuddrag jaghär sökt teckna, skall verksamt främja en utveckling mot en bättrefungerande bostadsmarknad än den vi nu har. Framför allt bör reformen kunnaleda tUl ökad rörlighet och rättvisa på bostadsmarknaden." Men, som sagt, kammarens ledamöter vet hur det gick.Regeringen blev ängslig efter en del debattinlägg. Propositionen drogs tUlbaka.Detta var en märklig händelse i svensk pohtisk historia. Det var sannerligeninte ett uttryck för den politiska viha varom vi har hört en del anföranden.Hyresregleringen förlängdes och vi står inför ett förslag, som innebär enytterligare förlängning av hyresregleringen t. o. m. Vi i moderata samlingspartiet kan inte acceptera detta.Vår huvudhnje har varit och är att man inte löser bostadsproblemen medregleringar. Vi har i partimotionen 1460 yrkat avslag på regeringens förslag ipropositionen 103, vilken motion vi i utskottet har föht upp genom vårreservation nr I. I en fri hyresmarknad är hyresbUdningen en funktion avtillgång och efterfrågan på bostäder. Hyresstrukturen karakteriseras i principav hyresparitet, dvs. ett tillstånd i vilket från konsumenternas synpunktUkvärdiga bostäder betingar lika höga hyror. I vår reglerade marknad haremellertid hyrorna faststäUts utan att hänsyn tagits tUl konsumenternasvärdering av de olika lägenheternas inbördes attraktivitet. Från konsumenternassynpunkt helt likvärdiga lägenheter har genom regleringen kommit att betingaolika hyror. Sådana exempel finns på här I . Där ligger nyahus bredvid äldre hus, och där upplever ahtså människorna dessa orättvisor. Att hyresspridningen i vårt land blivit orimligt storberor inte bara på att hyrorna faststäUts från kostnadssidan utan även på atthyreskontrol- lentUlämpats under en mycket med kraftiga stegringar avbyggnadskostnaderna. Hyresnivån i de oUka fastigheterna har därigenom blivitstarkt beroende av husets byggnadsår ju äldre hus desto lägre hyror. Eftersomdet nyare fastighetsbeståndet tiU övervägande del tiUkommit i städemasytterområden har hyrorna i de perifert belägna husen i tätorterna blivitbetydligt högre än i de centralt belägna delarna. Hyresspridningen ter sig klart orättvis på detta sätt förden enskUde konsumenten. Lägenheternas ändamålsenlighet från konsumentens synpunkthar inte fått avgöra hans val av lägenhet, ej heUer kostnadsnivån. GenereUtsett drabbar hyresspridningen i första hand de unga och nybildade hushåUen somsöker egna lägenheter. Att likvärdiga lägenheter kan betinga väsentligt olikahyror och att större lägenheter i många fall har lägre hyra än likvärdigtutrustade mindre lägenheter försvårar omflyttningen inom bostadsbeståndet.SjälvfaUet är de som bor i de relativt sett biUiga lägenheterna obenägna attflytta även i de fall detta kunde anses motiverat på grund av ändradefamUjeförhållanden eller av andra skäl. Hyresspridningen har alltså jämtebostadsbristen skapat en oekonomisk trögrörlighet på bostadsmarknaden. traskar gamla människor omkring i jättestorasexrumslägenheter på , fastän de heUre skuUe viha bo i en liten moderntvåa, som de Inte har råd med. Detta förhållande är ju helt tokigt. Än meratokigt är det när denna reglerade bostadspolitik riktar sin udd mot de ungamänniskor som skall bUda famih. Hur tror ni att de unga famiherna upplever sinsituation och upplever pohtikerna - när de dels måste betala fem gånger högrehyra för sin lägenhet än andra för en likvärdig lägenhet i city, dels måstebetala kostnaderna för resor med tunnelbana eller pendeltåg? Jag är helt övertygad om att vi aldrig får någon rätsidapå de höga boendekostnaderna förrän principen om fri konkurrens får gäUa ocksåpå bostadsmarknaden. Vi får inte slut på de onödiga rivningarna, vi får intebort företeelsen med de s. k. tomma hotellrummen här i . Organisationerna på hyresmarknaden och har varitöverens om att hyresregleringen inte bör förlängas. tog sigdetta uttryck i en särskUd överenskommelse. På ett sammanträde uttalades: "Parterna enades om att möjligt efter det attKungl. meddelat beslut att inte förlänga hyresregleringslagen upptaförhand-Ungar om riktlinjer för behandlingen av därefter uppkomna krav på högrehyror för tiden efter regleringens upphörande. I syfte att medverka till en successiv och smidig övergångtUl det i hyreslagen Inskrivna systemet med bruksvärdeshyror skaU parterna sökaöverenskomma om en hyreshöjning av viss storlek, som skah kunna godtas underförutsättning att hyran i det enskUda fallet inte därigenom kommer attöverstiga bruksvärdet." Jag tycker verkligen att detta är ett uttryck för partsorganisationernasviha att medverka till en smidig övergång. föreslog i skrivelse tih Kungl. Maj:t idecember 1970 att hyresregleringen inte skall förlängas efter den 31 december1971. Fortsatt giltighet av lagen om hyresreglering m. m. Nr 94 behöver kanske inte referera vadrådet sade då; vi vet aUa vUken rådets j j uppfattning om hyresregleringen var då och vilken den ärnu, , »n-ri Det är mot bakgrunden av detta förvånande att regeringen i 25 maj19/1 ------------------- propositionen 103 lägger fram förslag om förlängning av hyresreglerings- Fortsattgiltighetlagen under ytterligare en treårsperiod. Det övervägande antalet remiss- av lagen om hyres- mstanser har - hksom vid förra tillfäUet då frågan varaktueU - tUlstyrkt reglering m. m. en total aweckling, I propositionenhar inte presenterats några nya tunga Jag yrkarsåledes bifaU till reservationen 1, I samband med detta kanske jag får replikera ,som säger att skuUe bU före moderata samUngspartiet med sinaweckUng av hyresregleringslagen det var ju en fiffig formulering! Manfrestas bara att ställa frågan; Vad tänker göra efter 1974? Tänkerni inte föreslå någon mjuk övergång eller en awecklingsperiod på två, tre ? Det är precis vad vi har gjort . Vad gäUer frågan om lokaler bjuder konsekvensen att jagyrkar bifaU tiU reservationen 6, Huvudprincipen för oss är att awecklaregleringen. Det har anmälts farhågor för övervältring av kostnaderna.Jag tror att de farhågorna är överdrivna, även om jag har förståelse för hyser sådana. Vidare måste det upprepas här förmodhgen kommer det att sägasflera gånger att lokalhyresmarknaden ändå är balanserad och att någon störrebrist på lokaler Inte kan redovisas, inte ens i storstädernas centrala delar.Desutom har hyreslagens indirekta besittningsskydd visat sig ge goda effekter.Det gör också att oron är obefogad. Jag yrkar därför bifall tUl reservationen6a. De reservationer jag yrkar bifaU tiU är aUtsåreservationerna 1, 6a och 11. Hen (vpk): Hyresregleringens vidare öde 1971 har varit föremål för många kannstöperier. Mänga, inte minst deborgerliga partierna men även och ,har försökt skapa opinion för hyresregleringens fullständiga slopande från denI . En stark facklig opinion men även en opinion inomHyresgästernas riksförbund har vänt sig mot detta och krävt atthyresregleringen skall bibehållas tills vidare. Regeringens förslag i propositionen 103 kan därförbetecknas som en viss eftergift för opinionen. Hyresregleringen föreslåsbibehållen t. o. m. utgången av 1974. Borgerliga motioner har väckts medförslag om att hyresregleringen skall upphöra vid bestämd tid. Moderaternaföreslår att den upphör från . viU ha ettuttalande från om att hyresregleringen inte skaU förlängas efterutgången av . Detta har anslutit sig tiU i en reservation.Man vill som sade ha en mjuk övergång. Utskottsmajoritetenföreslår däremot att hyresregleringens vidare öde efter 1974 inte skall avgörasnu. Jagansluter mig tUl majoritetens mening, även om jag har en särskUd reservationnär det gäller utskottets yttrande. Så långt som till förslaget att nuinte fatta beslut om hyresregleringens öde efter 1974 är aUt gott 148 och väl. Men det faktum atthyresregleringen bibehåUs tUls vidare och att man intedirekt övergår tUl en hyressättning efter den nya hyreslagens Nr 94bestämmelser får inte tolkas så att allt är gott och väl. den det om kraftiga urholknmgar av hyresregleringen, såkraftiga, att man med skäl kan fråga sig hur mycket som återstår av den gällande -- Regeringen och utskottsmajoriteten föreslår att Fortsatt giltighethyresregleringen slopas för elva årgångar av fastigheter färdigställda åren av lagen om hyres-1958-1968.