prot · FU0919 · 1971-12-31 00:00:00 — När företagsnämnden inom kanslihuset begär attfä diskutera undantagens omfattning är det högst anmärkningsvärt att man intefär tUlfälle att göra det utan fär besked i form av en kungörelse, dvs, ettensidigt uttalande, direkt från statsrådet. Ang. viss avgränsning genom kollektivavtal av arbetstidslagenstillämpningsområde pä den statliga sektorn försökte genom sina frågorförleda mig tUl att göra en tolkning av lagen som är baserad pä de förarbetentUl lagen som finns angivna i propositionen. Jag skaU inte låta mig förledastUl det utan hänvisar i det stycket till mitt svar. Som jag redan framhåUittUlkommer det i första hand dem som har att tUlämpa lagen att också tolka den.Men jag viU understryka att det av förarbetena, som hänvisadetill, ingalunda sä klart framgår hur tolkningen skaU ske som kanske kunde ge sken av. Om nu avtalsverket för att anknyta tUl de konkreta fallsom tog upp inte har velat träffa något avtal i fråga omtUlämpningsområdet för lagen, ligger det naturligtvis en tolkning av lagen tUlgrund ocksä för verkets ställningstagande. Och det är alltså, såsom jagpoängterade, främst de som har att tUlämpa lagen som ocksä skaU tolka den. Det ärendesom berör statsdepartementen och som fm Ang. viss avgränsning genom kollektivavtal av arbetstidslagens tillämpningsområde på den StatUga sektorn också anknöt till har följande bakgrund jag kanske ändåskall ta upp del, även om det också är ett enskUt ärende, som ligger litet vidsidan om den generella frågeställningen. Inom kanslihuset tillsattes en särskUd arbetsgrupp för attdra upp riktlinjer beträffande tUlämpningsområdet för statsdepartementens delav 2 § arbetstidslagen. Den promemoria som arbetsgruppen utformade har sedanfrån löne- och personalenheter sänts tillexpeditionscheferna för att man inom departementen skulle fä enhetlighet vidbedömningen av arbetstidslagens tUlämpningsområde. I skrivelsen har hemställtsall de synpunkter som framförts i en tUl skrivelsen fogad promemoria tUlsvidare skall ligga tUl grund för tUlämpningen av arbetstidslagen i respekiivedepartement. Statsdepartementen har alltså haft att tolka och tUlämpa lagen försina anställda precis som andra myndiglieter. Jag har förståelse för all man inomkanslihuset likaväl som inom andra arbetsområden har behov av enhetlighet. Menvad jag vänder mig emot är att man ger bestämmelsen om undantag fråntUlämpningen av lagen en sä vid tolkning som staten som arbetsgivare här hargjort. Jag skulle vilja fråga herr statsrådet om han har den uppfattningen attpersoner i sä pass underordnad ställning som kanslister ända ned tUl 17lönegraden skall vara undaniagna från tillämpningen av lagen. Det är entolkning som jag i sä faU inte vill kommentera; jag vill då bara konstatera altstatsrådet har den meningen. Vidare skulle jag vilja upprepa minfräga om det som stär i propositionen om att samråd skaU ske mellan parterna päarbetsmarknaden ändå inte borde betyda någonting. Vid en debatt tidigare i daghär i kammaren tog upp en arbetarskyddsfråga. I det sammanhangetförsäkrade socialministern att regeringen hade sin uppmärksamhet riktad påarbetarskyddsfrägor och verkligen ansåg att de var angelägna frågor. Jag skullevilja uttrycka önskemålet att man inle väntar pä allmänna bestämmelser omarbetarskyddets utformning utan verkligen på det statliga området börjarförsöka tUlgodose de mest elementära kraven när det gäller en sä viktig sak somatt begränsa arbetstidens omfattning för statligt anstäUd personal. Pä två konkreta frågorskulle jag gärna vilja svara följande. När det gäller frågan om jag ställer mig bakom den vidatolkning av lagen som gjorts i kanslihuset vUl jag tUl att börja med erinra omvad jag redan sagt, nämligen all delta är en tolkning som skall gäUa tiUsvidare och som syftar till att åstadkomma enhetlighet i bedömningen inomstatsdepartementen. Detta gäller ett ställningstagande tUls vidare i ettkonkrel fall. Jag har ingenting att invända mot detta ställningstagande ulanansluler mig givetvis till det. Men det är en sak. En annan sak är att fruKristensson begär att jag skaU göra en tolkning av hur arbetstidslagengenerellt skall tUlämpas inom hela den statliga sektorn av arbetsmark- Detär jag aUtsä inte beredd att göra, och jag hänvisar i det stycket än en gängtUl milt svar. tar vidare upp den viktiga frågan omsamråd mellan personalorganisationer och arbetsgivarrepresentanter, mellanföretagsnämnder och arbetsgivarrepresentanter. Principiellt och generellt ärjag givetvis den förste att understryka vikten av att ett sådanl samråd skeroch att det sker före beslutens fattande. Frågan om behandlingen i kanslihuset fär jag emellertidkanske komplettera med nägra uppgifter som kan förklara varför det i detta fallkommit en smula snett. Enligl de uppgifter jag fått hade förelagsnämnden ikanslihuset det sista ordinarie sammanträdet fredagen den 18december. Denna promemoria som hade arbetats fram inom en arbetsgrupp ikanslihuset hade färdigställts lidigare, och den skulle alltså ha kunnat bliföremål för överläggningar inom företagsnämnden. a. på grund avsjukdomsfall inom arbetsgruppen kunde denna inte ta definitiv ställning tiUsitt arbete, sä att detta kunde presenteras vid företagsnämndens sammanträdeden . Något senare kaUades företrädare för kanslihusets personalföreningarsamman, och promemorian genomgicks dä tUlsammans med dessa. Man har aUtså haften direkt kontakt med personalens representanter i denna fråga. Ang. upphävande av skyldigheten att utfärda särskildalagfartsbevis Överläggningen var härmed slutad. §15 Ang. upphävande av skyldigheten att utfärda särskUda lagfartsbevis Herr statsrådet erhöll ordet för all besvara herrBörjessons i (c) i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 36, till herr juslilieminislern, och anförde: i har frågatjustitieministern om han ämnar medverka tUl att i rationaUserings- ochbesparingssyfte upphäva skyldigheten att utfärda särskilda lagfarlsbevis.Enligt faststäUd ärendefördelning ankommer del pä mig att svara på frågan. Den fräga tar upp har i anledning avmotioner behandlats vid 1962, 1966 och 1968 ärs riksdagar. Motionerna har inteföranlett nägon åtgärd. 1 1966 och 1968 ärs ärenden anförde tredjelagutskottet bl. a. att frägan borde prövas i samband med arbetet pä den nyajordabalken. Utskottet erinrade också om planerna att införa ADB päinskrivningsväsendets område. Den nya jordabalk som antogs av förra årets riksdag ochsom träder i kraft den innehåller inte några föreskrifter om hurbevis om lagfart skaU meddelas. Avsikten är att sädana föreskrifter skallutfärdas i administrativ ordning. Den slutliga utformningen av föreskrifternahar nära samband med frägan om ADB-system för behandling avinskrivningsärenden. pågår försöksverksamhet på detta område.Jag kan därför inte nu säga vUken ordning som är den lämpligaste i framtiden.Det är emellertid självklart att frägan om lagfartsbevis, Uksom övrigainskrivningsfrägor, bör lösas på ett sätt som Ang. vårt lands självförsörjning ifråga om kläder ochskor tUlgodoser rationaliserings- och besparingssynpunkter sålängt som det är möjligt med hänsyn tiU kravel på rättssäkerhet. i (c); Jag vUl tiU statsrådet framföra etttack för svaret på min fräga. Denna fråga har varit föremål för prövning vidett flertal tUlfällen, Anledningen tiU att jag tagit upp frägan nu är närmastden att jag vet att det pågår en försöksverksamhet som tar sikte pä vissarationaliserings- och besparingsarbeten inom domstolsväsendet. Enligt gällande lagfartsförordning skall, dä lagfartbevUjas, utfärdas särskilda lagfartsbevis som skall innehäUa uppgifter om fångetoch - vid köp om köpeskUlingens storlek. Dessutom skall bevis tecknas päfängeshandlingen. På grund av stadgandet i lagfartsförordningen och särskUdabestämmelser om handläggningen av lagfartsärenden utfärdas därmed dubbla bevisom varje bevUjad lagfart. Ett bevis tecknas på fångeshandlingen, och ettsärskilt lagfartsbevis utfärdas. Båda bevisen innehåller uppgifter omförvärvaren pä grund av fångeshandlingen beviljas lagfart pä fastigheten ifråga. Det särskilda lagfartsbeviset tjänar, sävitt jag förstår, inte någotpraktiskt syfte. Trots att förvärvaren har erhåUit lagfartsbevis kan han, sombekant, i en rättegång fråndömas fastigheten. Det särskUda lagfartsbevisel medför kostnader bäde för denlagfartssökande och för det allmänna. utfärdas över 130 000 lagfartsbevis.Ett upphävande av skyldigheten all utfärda lagfartsbevis skulle innebärabesparingar bäde för de lagfartssökande och för det aUmänna. Rättssäkerhetenbehövde därmed inte komma i fara. Jag konstaterar, herr talman, att en försöksverksamhet iaUa faU pågår och att man där kommer att pröva denna fråga. Jag ser därförtiden an, och jag hoppas att de synpunkter som jag både nu och vid tidigaretUlfällen har gjort mig tUl tolk för skall vinna beaktande. Överläggningen var härmed slutad. vårt lands självförsörjning i fråga om kläder och skor Herr handelsministern erhöll ordet för att besvaraherr Hovhammars (m) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr19, tUl herr industriministern, och anförde: har frågat chefen förindustridepartementet vilka ätgärder denne avser vidtaga för att värt landinom ramen för våra internationeUa förpliktelser skall kunna uppehåUa en rimligsjälvförsörjningsgrad när det gäller kläder och skor. Frågan har överlämnatstUl mig för besvarande. Våra möjligheter alt av beredskapsskäl upprätthäUaproduktionskapaciteten genom stöd- och skyddsåtgärder är begränsade på grundav internationella åtaganden. Bland åtgärder som vidtagits kannämnas att inträtt som delägare i det tidigare nedläggningshotadeullspinneriet i Stigen och att överstyrelsen för ekonomiskt försvar fått särskUda medel för att trygga försöriningenmed yUevävnader, Utvecklingen inom TEKO- och skoområdena gör det önskvärt attproblemen i fråga om vår framtida försörjningsberedskap blir föremål för eningående analys. Olika metoder för att trygga försörjningen bör undersökassåväl frän beredskapssynpunkt som frän allmänna näringspolitiska ochhandelspolitiska synpunkter. Jag överväger att hemstäUa ombemyndigande att tUlkalla sakkunniga för att utreda de nu berörda problemen. Ang. vårt lands självförsörjning i fråga om kläder ochskor HerrHOVHAMMAR (m); Först ber jag att få tacka handelsministernför svaret på min fråga. Jag är naturligtvis glad över att regeringen nuäntligen har kommit underfund med att beredskapsförsörjningsfrågorna måste bUföremål för större uppmärksamhet och en särskild utredning - något som i daghar aviserats. Det är, herr talman, säkerligen av största vikt attnågonting görs , ty hur är egentUgen läget ? Hur ser det ut? Jo, vi kan slå fast, att antalet företagsnedläggelser inomtextU och konfektion liksom inom skobranschen nu har gätt så långt att vi viden eventuell avspärrning inte skulle kunna tUlgodose människornas behov avkläder och skor så värst . Regeringen har på detta område inte haft nägonlångsiktig planering. Ändå är det väl på det sättet att människornasförsörjning under krigsförhållanden är en av de viktigaste punkterna i enregerings långsiktiga handlingsprogram. När det gäller exempelvis vår försörjrung med livsmedel såhar ju regeringen satt upp en 80-procentig självförsörjningsgrad som någonsorts idealmått. Men när det gäller kläder och skor har man inte tagit uppnågon som helst principdebatt om vär självförsörjningsgrad. Ändå är enproduktion av kläder och skor svär att improvisera, bl. a, av följande skäl. Jag vUl först erinra om att en stor del avproduktionsapparaten - jag tänker dä särskilt pä maskinparken har malts sönderi de senaste årens konkurrenspress från låglöneländerna. Sådana maskiner tardet att äteranskaffa. Vidare är det inte bara fråga om maskiner, utan dethandlar även om yrkeskunnigt folk som skall sköta dessa maskiner. Det tar långtid att utbilda sädana människor. har 85 verksamhetsstäUeninom skoindustrin nedlagts. Antalet fackförbundsanslutna arbetare inombranschen har minskat med cirka 3 300, Beträffande sko för sörj ningen visar siffrorna frän 1969att den totala produktionen av skor i vårt land dä var 14,28 miljoner par,därav 6,64 miljoner par läderskor. uppgick konsumtionen tUl totalt31,2 miljoner par, varav egentliga läderskor 17,85 miljoner par. Dessa siffror, herr talman, visar att konsumtionen av skorär betydligt högre än produktionen, särskilt i fråga om läderskor. Och vid eneventuell avspärrning blir det ju läderskor som blir mest efterfrågade. Detta var aUtså läget beträffande skoförsörjningen. Vi vetatt försörjningsläget i fräga om kläder är minst lika prekärt. För exempelvisskjorttUlverkningen är situationen den, att de få företag som finns kvar 3 protokoll 1971. Ang. eventueUt avskaffande av affärslidslagen möjligen kan klara försvarets behov i en beredskapssituation men ingenlingdärutöver. Därför, herr lalman, hoppas jag alt den utredning somhandelsministern StäUt i utsikt kominer att arbeta snabbt och effektivtsä att vi nu äntligen fär en långsiktig planering pä detta område. Överläggningen var härmed slutad. § 17 Ang. eventuellt avskaffande av affärstidslagen Herr handelsministern erhöllordet för att besvara ' {{p) i kammarens protokoll för den 1 5januari intagna fråga, nr 27, och anförde: har frågat mig om regeringenanser att affärstidslagen bör avskaffas. Jag villsvara följande. Affärstidslagen gäller tUl utgångenav detta år. Frägan om vi därefter har behov av en affärstidsreglering utredsförutsättningslöst av affärstidskommitté, som väntas lägga fram sittbetänkande . Något ställningstagande i frägan från regeringens sida kaninte väntas förrän kommitténs förslag beretts på sedvanligt sätt. HerrROMANUS (fp): Orsaken lill att jag ställde min fräga är atthandelsministern vid en sammankomst med i i januarisade att affärstidslagen bör avskaffas och att affärsmännen mäste fä användaöppethållandet som ett konkurrensmedel. Jag hälsade detta uttalande med glädje - liksom jag ärövertygad om att många konsumenter gjorde, som är trötta pä det krångel som dennuvarande lagen innebär och som vill ha den bättre service som affärerna ärberedda all ge, men som regeringen genom sin tUlämpning av den nuvarande lagenhittiUs har förhindrat. Jag ville med min fräga ge handelsministern tUlfälle attlämna ett klart besked om en mer positiv instäUning hos regeringen.Jag beklagar alt statsrådet inte har utnyttjat den möjligheten. Jaghoppas dock att regeringens ställningstagande komnier att innebära etl sådanlbesked. Del finns goda skäl att helt avskaffa lagen.Samhällsutvecklingen har bl. a. inneburil att antalel familjer, där bådamakarna förvärvsarbetar, har ökat liksom även antalet ensamstående med barn,vUka har svårt all göra sina inköp på s. k. vanlig affärstid och för vUka detalltså är en fördel att kunna handla pä och kväUar. Det är väl också mänga som frågar sig varför butikernainte skall få ge den service som folk efterfrågar och som anser attkonsumenterna bäst känner sina önskemål. Det kan varken kommunalpolitiker,länsstyrelser eller handelsministrar veta bättre. Framför aUt har man reagerati de många faU då regeringen har stängt butiker som kommunerna har gett dispensoch som haft större försäljning än de har haft på När behandlade denna fråga, sade jagatt jag hyste stor tUlförsikt: "Varken de handelsanställdas organisationereUer socialdemokraterna kan göra mer än försena den liberalisering somkonsumenternas allt starkare krav pä ökad valfrihet kommer att driva fram. 1längden kommer ni inte att kunna slå emol del. Detta krav är bl. a. betingat avökat kvinnligt förvärvsarbete och av familjernas önskan att tUlsammans görastörre inköp. Det är alltså dels en fräga om bättre jämlikhet meUan män ochkvinnor, dels en fråga om bättre demokrati inom familjen." Jag ber att få tacka handelsministern för svaret pä minfräga, men jag fär tUls vidare tacka ännu mer för hans uttalande päKöpmannaförbundets möte. Jag hoppas dock att det innebär att regeringen kommeralt inta en mera positiv instäUning tUl konsumenternas önskemål än vad somhittills har visats för har väl inle övergivit den ståndpunkt somhan gav uttryck för ? Ang. eventueUt avskaffande av affärstidslagen Jag missunnar inte detta tUlfäUeatt fä demonstrera sitt missnöje med affärstidsregleringslagen, men jag vUl,eftersom han valde att citera ett tidningsreferat av ett anförande som jaghållit, tUlägga att det naturligtvis stär fritt att uttryckaönskemål om avskaffande av affärstidslagen men att det dä också står mig frittatt uttala att det vore önskvärt alt denna lag kunde avskaffas. Jag uttryckteemellertid ocksä tvä andra önskemål, nämligen att detta skulle kunna ske på ettsådant sätt att de affärsanställdas krav på rimliga arbetsvUlkor ocharbetstider också kunde tillgodoses och att struktuml-vecklingen inom handelninle fick ur konsumenternas synpunkt mindre önskvärda verkningar. Detta är alltså önskemålen isammanhanget. Det pågår en utredning, sä sammansatt att den representerar deolika parter, vUka har möjlighet och intresse av att framföra önskemål. Det ärutredningen som kan komma fram till svaret pä den fråga, som , nämligen om affärstidslagen kan avskaffas när alla dessa önskemålsamtidigt tillgodoses. Det är av denna anledning som vi har tillsatt enutredning och som jag har beskrivit det faktiska lägel som är all utredningenmäsle avvaktas innan vi kan svara pä ' fräga. HerrROMANUS (fp); Handelsministern fär ursäkta, men jag tyckeratt han ägnar sig ål något för subtila distinktioner. Jag trodde att han hadeuttalat en ståndpunkt, och säger han att det bara var etl önskemål som hanframförde. Enligt en utskrift av vad sade, vUket återgavsi radio, framhöll han att "den pä sikt enda rimliga lösningen avaffärstidsfrägan är helt fria förhåUanden, så att allmänhetens behov av serviceblir tUlgodosedda och företagen kan använda affärstiden som konkurrensmedel".Därefter nämnde han som en förutsättning att de anställda naturligtvis inteskaU komma i kläm utan skall fä rimliga arbetstider och Ang. beskattningen av transporter över norska gränsen Är inte detta en ståndpunkt om vad som bör ske? Så har jagtolkat uttalandet, och jag beklagar om det bara var ett löst framkastatönskemål och inte en viljeangivelse av hur frågan skaU lösas. Jag kan intetolka handelsministerns uttalanden på annat sätt än att denna vUjeinriktningnu saknas. Det är värt att notera både för oss som här i vUl arbetaför ett bättre tUlgodoseende av konsumenternas önskemål och för alla dekonsumenter som har irriterats av den snäva inställning, som den nuvarandelagen och regeringens tUlämpning av den åstadkommit. Det finns allanledning för båda dessa grupper att fortsätta opinionsbildningen och attstötta upp handelsministern, så att hans ord inte bara blir löst framkastadeönskemål. Det är väl ändå inte så att hyser något tvivelom att de handelsanställdas krav beträffande arbetstider och ersättning förövertid är frågor som kan lösas? Varför skulle det inte vara möjligt pä dettaområde när det finns många andra kategorier som arbetar pä kvällar ochsöndagar? är det någon skUlnad meUan att viljaoch att kunna. I det här fallet finns det och det gav jag uttryck åt i detanförande som har intresserat så mycket tre olika önskemål, treolika kategorier som kan göra sig hörda och som har gjort sig hörda isammanhanget; konsumenterna, de anställda och konsumenterna igen, nämligen närdet gäller den effekt pä strukturen inom handeln som en användning avöppethållande som konkurrensmedel kan medföra. Jag framförde samtliga dessa tre önskemål och stäUde migockså bakom alla tre. Det är nästan precis vad direktiven tUl utredningen gärut pä, så det fanns ingenting sensationellt i detta uttalande. Men jag harheller inte tagit tUlbaka det, ty det finns det verkligen ingen anledningatt göra. Jag tror att ulredningen begriper hur den har att inomramen för sina direktiv lösa den här frågan. Det är inte här i kammaren i dagsom lösningen skaU uppstå. Vi skulle inte ha behövt utreda frägan, om herrRomanus hade haft lösningen färdig med sig, men det hade han tydligen inte. Överläggningen var härmed slutad. §18 Ang. beskattningen av transporter över norska gränsen Herr finansministern erhöll ordet för att besvaradels () i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 30, till herr utrikesministern, dels ock i (fp) den 12januari framställda interpellation, nr 10, och anförde; i har i interpellationfrågat mig om jag avser att vidta åtgärder som bidrar tUl att skapa likvärdigaskattevillkor för svenska och norska åkare, när det gäUer den gränsöver- skridande trafiken, och har frågatutrikesministern om han avser att kontakta i syfte att utverkaatt de svenska åkerierna med transporter över norska gränsen i likhet med denorska åkerierna får dispens från den nya norska kUometerbeskattningen fram tUlden i är. Den av stäUda frägan har överlämnats tUl mig förbesvarande. Som svar viU jag meddela, att iskrivelse i är av det norska finans- och tolldepartementetblivit underrättad om att den norska kilometerskatten pä släpvagnarregistrerade i utlandet skaU anstå tUls vidare och att redan erlagd sädan skattkommer att restitueras. Ang. beskattningen av transporter över norska gränsen HenERIKSSON i (fp): Som framgår av motiveringen var mininterpellation föranledd av två skäl. Det första är den förstärkning avorättvisan i fräga om behandlingen av norska och svenska åkare som inträdde , dä man i höjde kilometeravgiften för utlandsregistreradebilar men beslöt att inte höja den för norska åkare. Det uppstod ettfullständigt orimligt konkurrensförhållande för de svenska åkarna, vUket docknu har rättats tiU. Beslutet i det norska finans- och toUdepartemen-tet harredovisats såväl i press som i radio och TV, och finansministern återger det isitt svar. Jag är tUlfredsstäUd med beslutet beträffande den detaljen. Det andra och det väsentligaste skälet tUl att jagframställde inlerpellationen är att bortsett från den påtalade extra höjningenfinns olikheter i beskattningen i de båda länderna som starkt missgynnar desvenska åkarna. Jag har i inlerpellationen givit ett konkret exempel. Jag harnämnt hur en svensk åkare betalade meUan 15 000 och ibilskatt här i och dessutom betalade nära ikilometeravgifter i alltså somde norska åkarna fär köra hur mycket som helst på svenska vägar utan att betalaen krona. Vi som bor i gränstrakterna och ser det här pä nära hällmärker hur företagare på bägge sidor om gränsen mer och mer gör sinabestäUningar helt hos de norska åkama. Vi försöker ha ett gott samarbete övergränsen, både på det kommunala planet och när det gäller näringslivet, ochdärför är det så mycket mer beklagligt att orättvisor av den här typen kan fåfortsätta därför att den inte handlar. Jag har i inlerpellationen stäUt en konkret fråga mot denhär bakgrunden: Avser statsrådet att vidtaga åtgärder som bidrager tUl attskapa likvärdiga skattevillkor för svenska och norska åkare när det gäller dengränsöverskridande trafiken? I finansministerns anförande fanns inte ett ord tiU svarpå denna fråga. som jag tackar för att jag fick ett snabbt svar viUjag stryka under att jag är besviken över att inte finansministern något gåttin på huvudfrågan. Jag hoppas att vi får en muntlig komplettering från finansministernssida, om den tänker handla eller inte. Ang. beskattningen av transporter över norska gränsen Beslutet i norska om att höja kUometerskat-tenoch dessutom införa en ny avgift för släpvagnar väUade som bekant mycketbekymmer både för de svenska åkerierna och för tullpersonalen. De svenskaåkerierna blev ju som sade här satta i ett synnerligen ogynnsamtkonkurrensläge. Det norska systemet stred dessutom mot av1956. Det förefaller mig helt orimligt att situationer som dessaskall behöva uppslå i trafikförhåUandena mellan och , som bliraUtmer beroende av en samtrafik i alla avseenden. På den fråga som jag ställde tUl utrikesministern harfinansministern lämnat ett för mig tUlfredsstäUande svar. Jag beklagar att herrEriksson inte fick ett tiUfredsställande svar pä den andra delen av frägan, somjag inte gått in pä.