prot · FU0961 · 1971-12-31 00:00:00 — Vidare bör del förenklade förfarandet kunna tUlämpas, så inte, med den tidsutdräkt det innebär, ofla , skall behövatill prövning hänvisa de faU dä komplicerade hjälpmedelerfordras utan såsom föresläs i motionen och reservationen kan avgöra detpä regionalt plan i härför lämpligt länsorgan. Det är i korla drag vad reservanterna vill framhålla ireservationerna 18 och 19, Jag ber med del anförda, herr talman, att fä yrkabifall tUl de två reservalionerna. Hen (): 1 motionen 747 har jag tUlsammans med många kamrater isamtliga riksdagspartier yrkat pä ätgärder för all möjliggöra förordinationsberältigad läkare alt skriva ut dyrbara lekniska hjälpmedel förklinisk prövning. För att göra del prakliskl möjligl föreslär vi all man skallreservera 10 proceni av anslaget pä 90 mUjoner kronor för detta ändamål. Motsvarande yrkande framställdes i en motion ,och det var ungefär samma motionärer som då stod bakom det. Den molionenföranledde en reservalion vid statsutskottets utlåtande, vUken vann bifall iandra kammaren men med knapp majoritet avslogs i försia kammaren. Mot denbakgranden blev jag ganska förvånad när jag såg all ulskoltet detta år enhäUigthade gått emot förslaget. Skälel tUl del lycks framför allt vara atthandläggningsliderna hos socialslyrelsen och Kungl, Maj:l, som varmycket länga, förefaUer att ha förkortats betydligt. var det vanligt att det tog iväntelid för den som hade ansökt om ett dyrbart tekniskt hjälpmedel, i förstahand en eldriven ruUstol. Enligt uppgifler, som redovisas ibelänkandet, skulle det ha varit endasl ett ärende av 92 som hadetagit mer än , medan 78 eUer skuUe ha avgjorts . Maj:l skulle ärendena sedan i medeltal ha legal , Enligl vad jag erfarit är det alldeles riktigt att eflerden debatt som fördes har glädjande nog tiderna för handläggningen isocialstyrelsen blivit betydligt kortare. Men jag vet också att åtskiUigaärenden fortfarande lar förhållandevis . Jag viU inte påstå att deuppgifler som har redovisats i utskottet är oriktiga, men de speglaruppenbarligen inte hela sanningen. Formuleringen "inkom lUl socialslyrelsen 92sådana ansökningar som avgjordes " gäUer ju inte ansökningarsom kan ha kommii in 1969 och inte heller ansökningar som har kommit in under1970 men inte behandlades under det året, och det mäste vara förklaringen tUlatt dessa uppgifter stämmer ganska dåligt med dem som jag har fått utifrånfältet när det gäUer dessa handläggningsärenden. Av sex ansökningar frånNorrbackainstitutel, t, ex,, som kommii in är detbara en som har behandlats . Jag har fått några uppgifter omdatum för ansökningar som har lämnats in UU socialslyrelsen och som ännu inteär avgjorda, nämligen följande: den 14/10 1969, den 6/2 1970, den 17/6 1970fyra stycken frän Eugeniahemmel, den 31/8, den 21/10, den 1/12 och den 9/121970, Av dessa ärenden är det aUtsä två som har legat än elt år isocialstyrelsen, elt av dem för övrigt , och sjuhar legat mer än , Etl ärende kom in den 2/7 1969. För ungefär en månad sedanfick patienten den elektriska rullstol som var anledningen tUl detla ärende. Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade Bidrag tiU vissa hjälpmedel för handikappade alllKäefler ungefär 18 månader. I etl annal fall, som har legal sedan den 23/6 1969, gickpatienten borl ulan all ha fått tUlgång den elektriskarullstol som vederbörande ansökte om. Det här är ingen fullständig redovisning av fall som harlegat längre lid, men det visar uppenbarligen alt den stalisiik somsocialstyrelsen har kommit med är ganska missvisande i sammanhangei. Utskottetsäger i anledning av den här slatisliken: "Det finns därför inte beläggför att det finns någon mera påtagUg anledning att decentraliserahandläggningen av ärendena i syfte att förkorta behandlingstiden fördessa." Jag tycker nog för min del att det verkligen finns belägg för borde göra det. Jag sade förut att ärendenas handläggningstid harförkortals. Det är glädjande, och jag tycker att det är tacknämligt attutskottet ullalar önskemål om ytterligare förkortning. Men skall man ipraktiken radikalt kunna förkorta väntetiderna, så tycker jag att del förslagsom vi har lagt fram är synnerligen lämpligt, nämligen att man ger möjlighetför de ordinationsberältigade läkarna att lämna ut hjälpmedlet för kliniskprövmng. Det vUl nu ulskottet inte gå med på, ulan man hänvisar UU den s, k. hjälpmedelsgruppen,och det kan jag väl i och för sig ha förståelse för mol bakgrund av atthjälpmedelsgruppen enligt uppgift skaU komma med sitt förslag redan underinnevarande år. Men utskottet uttalar ganska kritiska synpunkterpå tanken med det här förslaget, och det tyckerjag är beklagligt. Ty det är väländå så att de läkare som är ordinationsberältigade är de som i aUra förstahand kan behandla dessa frågor på riktigt sätt. Del är ju inle vUka läkare somhelsl, utan det är t. ex. läkare vid , vid Eugeniahemmel ochvid alla befintliga rehabiUteringskliniker. Och innan läkaren för sin deltUlstyrker ett sådant här ärende har det varit föremål för en mycket noggrannutredning, där arbetsterapeuter och kuratorer varit inkopplade. Dessa personerkänner naturligtvis väldigi väl till de personliga förutsättningar och lokalaförhållanden som är avgörande i fallet. Bland aUa de ärenden som handlagts isocialstyrelsen och hos Kungl. Maj;t finns ytterligt få faU där man gäll emolden ordination som ursprungligen gjorls av läkaren. För niånga patienter skulle del vara tUl utomordentligtstor nylla och glädje, om de inte behövde invänta den behandling som sker isocialstyrelsen och hos Kungl, Maj:t även om man kan förkorta den UU nägra fåmånader. Jag viU återgå tUl exemplet som jag nämnde om en patient i Västeråssom sände in ansökan tUl socialslyrelsen men som hann gä bortinnan vederbörande fick den rallslol han ansökte om. Jag känner inte närmarelUl fallel, men vi kan väl ändå alla föreställa oss att det skulle ha varittill utomordentligt stor nytta och glädje om palienten hade fåll en rallslol ijuni 1969, då läkaren bedömde att det hade varil lämpligt för vederbörande attfå en sädan. Men det blev ingenling . Den kUniska prövning som vi föreslär kan naturligtvis ivissa fall visa att del är omöjligt för palienten att sköta en sädan härrullstol, men då är det ju väldigt viktigt att man så snart som möjligtmeddelar det tUl , sä alt kan behandla ärendetdärefler avskrivadet eUer vad man skall göra. Om i någol enslaka fall socialslyrelsen kommerfram tUl att det hjälpmedel som läkaren har ordinerat inle är lämpligt, all mani stället vUl ha ett annat hjälpmedel, tycker jag inte all det är någon slörreskada skedd. Det är självklarl att man mäste rätta tUl förhällandel, och delbör vara lUl fördel för patienten. Jag beklagar alltså, herr talman, att utskollel har haflden här negativa inställningen tUl den lanke jag har utvecklal, och jagbeklagar del framför alll för de handikappades skull. Jag förstår all del motetl enhälligt ulskoll är hell utsiktslöst att vinna gehör för tanken här ikammaren, och därför skall jag avslå från att yrka bifall UU min motion. Menjag viU hoppas alt hjälpmedelsgruppen skall se pä frägan mera positivt än vadutskottet har gjort, all frågan alltså kommer tUlbaka på elt eUer annat sättoch alt den då blir bällre behandlad än den hillUls har blivit. Bidrag till vissa hjälpmedel för liandikappade Idetla anförande instämde i (s). I motionen 133 tas frågan om hjälpmedelsförteckningenupp, och man vUl att alla hjälpmedel som är nödvändiga pä grund av handikappeUer sjukdom tas med pä förteckningen, VUka hjälpmedel är det dä som man länkerpå? Vi har ju olika hjälpmedel - vi har hjälpmedel vid undervisningen, pä arbeismarknadenoch inom sjukvården. Är det också de hjälpmedlen som man vill skall föras upppå hjälpmedelsförteckningen? I motionen säger man att rätten att kostnadsfrittfå hjälpmedel bör utökas till att omfatta alla handikappgrupper. Del voredärför bra om vi av motionärerna kunde få en förklaring på vad man åsyftar. Utskottet understryker betydelsen av atthjälpmedelsförteckningen bUr föremål för konlmuerlig översyn. Det förhåller sigdock på det sättet alt hjälpmedel tUlkommer på denna förteckning. Det skerständiga förändringar. Jag vUl erinra om att t. ex. den elektriska landborslenhar uppförts på den, likaså permobil X som fördes upp på hjälpmedelsförteckningenfrån . TUl sjukvårdshuvudmännen kommer meddelanden frånsocialslyrelsen om förändringar som har gjorls på hjälpmedelsförteckningen.Någon gång i början pä delta år skickade man ut ett meddelande som gälldeslalsbidragsberättigade tvättmaskiner samt bandspelare för syn-, tal- ellerhörselskadade. Del sker alltså ständiga förändringar. 1 motionerna 133 och 747 las upp frågan om reglerna förstatsbidrag UU kostsamma hjälpmedel. Som här har sagts tidigare skallsocialstyrelsen pröva ordination av särskUt kostsamma hjälpmedel, och beslutetskall understäUas Kungl, Maj:t för godkännande. har Kungl, Maj:tgodkänt det beslut som gäller 80 elektriska rallslolar, tre tippsängar och sexelektriska skrivmaskiner med aggregat, TUl dessa hjälpmedel har del utgåttbidrag av kostnaderna. Låt mig också erinra om att när det gäller de elektriskamllslolama är det inte bara att t, ex. ordinera en permobil och sedanföreställa sig att den kan användas av den handikappade. Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade specialarrangemang.Del kan leda tUl att koslnaden för permobilen blir . Jag sägerinte del för att nämna summan ulan för att det ger en bUd av hur sloraarrangemang som kan behöva göras pä t, ex, permobUen för all den verkligenskall vara del bästa hjälpmedlet för en handikappad. När permobilen någon gäng i millen pä 1960-lalet blevstatsbidrags-berättigad fick dåvarande medicinalstyrelsen frän olika läkareönskemål om närmare föreskrifter om när man kunde ordinera denna kostsammaruUstol, Den kostade vid det tUlfället , och andra elektriskaraUstolar kostade . Denna framstäUning från läkareresulterade i att medicinalstyrelsen skickade ul ell meddelande om all läkaresom ordinerade denna rullstol skulle sända in handlingar som skulle innehållauppgift om den handikappades fysiska och psykiska slalus och hans möjlighet altanvända ruUstolen, delta för att ge etl underlag för en enhetlig praxis. Ar 1968 beslöl i samma syfte attsocialslyrelsens beslul i fräga om mera kostnadskrävande hjälpmedel under entid skuUe underställas Kungl, Maj,t, och statsutskottet skrev i sitt utlåtandenr 1968:88 alt det mäsle anses lämpligt att Kungl, Maj:t kan följa den snabbaulvecklingen på områdel, föreslog en deparlemenlsutredning alt denprövning som sker hos Kungl. Maj:l av beslul i enskUdabidragsärenden skall upphöra. Jag kan nämna all remissinsianserna har instämt idella förslag, och man kan väl hoppas att frägan kommer under prövning rättsnarl. Del har också här erinrats om den hjälpmedelsgrupp som hartUlsatts. Med hänsyn lUl denna grupps uppdrag och förslaget från departementsutredningenanser ulskottet att det inle behövs nägol initiativ från sida, I motion 747 viU man att av anslagel lillhjälpmedel skall reserveras för dyrbara lekniska hjälpmedel; del är aUlså frågaom . Man har sagt att utskottet har varit kallsinnigt tUlförslaget, Frägan är; Hur har man tänkl sig all man skall klara placeringen avde här hjälpmedlen? Vem skall besluta hur de skalldisponeras? Den tyngsta poslen bland dyrbara hjälpmedel är permobilen. Den ärväl nu sä känd att den ordineras UU olika handikappade i den utsträckning somdet finns behov av den. Tror man att del genom alt man reserverar 9 miljonerkommer all ordineras fler permobUer och fler skrivmaskiner, eUer vad har manegenlligen tänkt sig? Jag vill också erinra om att hjälpmedelshanteringen byggerpå att slaten betalar hela kostnaden för ordinerade hjälpmedel och attlandstingen sköter aUt annal, t, ex, tUlhandahåUande, demonstration ochinformation, anpassning och lagerhåUning av hjälpmedel. När Svenska landstingsförbundet1968 yttrade sig över handikapputredningens förslag. Bättre hjälpmedel förhandikappade, skrev man alt som elt led i sin allmänna rehabiliterandeverksamhet har sjukvårdshuvudmännen påtagit sig del direkta ansvarel för attenskilda handikappade ges tUlgång UU erforderliga tekniska hjälpmedel. Man haralltså åtagit sig ansvaret för en förmedlingsverksamhet. har framlagl förslag UUsocialstyrelsen i fräga om en hjälpmedelsorganisalion som skall byggas upp ilandstingen, men redan pägär inom mänga landsting en uppbyggnad av en sådanhjälpmedelsorganisation. förslag innebär atthjälpmedelsorganisationen skaU ansvara för alt olika hjälpmedel finnstUlgängliga och även svara för den tekniska anpassningen, Socialslyrelsenkommer att uiforma råd och anvisningar. En av anledningarna lUl alt man viU ha en decentraliseringav beslutanderätten är alt man, som det har uttryckts i motionen, viU få enförkortning av den tid som åtgår för behandling av bidragsärenden. Vi har ivärt betänkande redovisal de uppgifler som vi har fäll från socialstyrelsen.Det finns ingen anledning att belvivla dem, och del har heller inte någon avdem som talat här tidigare gjort. Man har tagit upp andra fall. sade själv närdel gällde del fall där ansökan hade lämnals in , att haninte kände lUl fallet. Det gör inle jag heller. Från socialslyrelsens sida kandet vara fräga om mycket arbete frän del att ansökan kommer in och UU dess attden blir bifallen. Vi hade en representant från vid utskottetssammanträde, och vi fick en redogörelse för flera fall. Det framgick klart altdet mänga gånger var nödvändigt inte bara att man tog kontakt med lasarettetför att få själva ansökan kompletterad ulan ocksä all nägon frånhandikappinstitutet åkte den handikappade för att se om verkligen just denruUstol det gäUde var den bäsla för honom. Vi fick också vela att det hadevisat sig att det var bättre att vederbörande fick tvä rullstolar i stället fören. Det gavs också en rad andra exempel. Jag tror att det är väsentligt att ha i åtankeall handikappade har mycket olika behov av hjälpmedel. Ofta har de eltdubbelhandikapp som man också måsle ta hänsyn tUl vid ordination av olikahjälpmedel. Utskottet har inte funnit fog för påståendet om långahandläggningslider. Del är av stort värde att verkligenförsöker finna det bästa hjälpmedlet för den handikappade, för vi är väl ändåute efter att hjälpa den handikappade? Med deltaber jag alt få yrka bifall till utskottets hemställan. Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade Om man skulle följa motionärernas förslag attden ordinationsberältigade läkaren direkt skulle kunna skriva ut t. ex. enelektrisk rullstol för klinisk prövning, vUkel jag lycker i och för sig vorelämpligt, mäsle man ju ha tUlgäng tUl dessa raUstolar, Då mäsle man alltså hanågon form av buffertlager, var det nu skaU placeras. Man kan väl länka sig altdet finns i varje landstingsområde vid centrallasarettel, varifrån läkarenalltså kan få det här hjälpmedlet. Detta är anledningen UU alt vi menar att man då måstereservera en viss del av anslaget för att kunna få fram detta bufferllager, TUIdel skulle man sedan kunna återlämna de stolar som evenluelll inte passar förnägon patient. När nägon kan använda en rullstol som han har haftule, återgår den alltså tUl detta lager, Fra Skantz sade här all behandlingstiderna för ärendenavaril förhållandevis korla, och det är väl i princip riktigt. Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade mitt förraanförande att del ändå är ganska mänga fall där handläggnings-tiderna är myckellånga - betydligt över ell år. Och de patienter det här är fråga om är ju oflaberoende av alt myckel snarl fä del här hjälpmedlet, om de över huvud tagetskall ha nägon nylla av det. De har drabbats av sjukdom som ibland ganska snarlförsämrar deras Ullständ, men de kan under elt eller etl par är ha mycket storglädje av alt få ut hjälpmedlet. Det är mot den bakgrunden som jag lycker att del förslagvi har kommii med skuUe vara lämpligt för att verkligen i lid hjälpa depatienter som behöver fä hjälp i det här avseendel. FruSKÄNTZ(s); Jag tror alt det hade varil av värde fördebatien, om vi hade vetat anledningarna lUI att behandlingen av inkomnaansökningar tagil så . säger alt etl ärende legal sedan1969, Men här har vi ju fakiiski inle fält vela sakuppgifterna. Som del verkar del precis som om ärendena bara ligger hossocialstyrelsen och ingenling händer. Jag tror inte alt det är pä det sällel,utan jag tror att man häller pä att undersöka frågan - man har kontakt medlasarettet och med handikappinstitutet. Det är denna noggranna handläggning avansökningarna som man inle skall glömma borl när man diskuterar den här saken. Sedan säger och del står ocksä i motionen -att prövningen av de här dyrbara hjälpmedlen skaU göras av elt lämpligt organinom landstingsområdet. Men det har tydligen inträffat någonting från del manskrev motionen tUl dess man skrev reservaiionen. Man har fält ett ökalförtroende för Kungl, Maj;t, eftersom man i reservationen skriver att det tordefä ankomma pä Kungl, Maj:t att anvisa lämpligl regionalt organ för dettaändamål, och så nämner man handikapputredningens förslag om länshandikappräd.Jag är naturligtvis mycket glad över att hen är så positiv tillhandikapputredningens förslag. Men läns-handikappråden har vi föreslagit skallvara samordnings-och kontaktorgan mellan handikapprörelsen och olikamyndigheter, och jag tror inte att dessa länshandikappräd är de lämpligaregionala organen i det här fallel. Den decentralisering som lalar omnu och som är föreslagen i en reservation är ju inte föranledd av vär moiionulan av en motion som har svarat för. Del finns tyvärr, somjag ser del ingen som har följl förslaget om att man skaU reservera lioprocent av anslaget och all man skall ge möjlighet för ordinationsberältigadläkare att skriva ut hjälpmedlen för klinisk prövmng. Det har inle följts uppav någon i ulskoltet. Överläggningenvar härmed slulad. Utskottets hemstäUan bifölls. Proposilioner gavs pä bifall tiU dels utskottelshemsläUan, dels reservaiionen nr 18 av herrar och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Hyltander begärl votering uppläsles och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller socialutskottets hemstäUan i betänkandetnr 5 punklen 40 mom. 3 rösiar ja, den del ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservaiionen nr 18 av herrar Vid omröslning genom uppresningförklarades flerlalel av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Dåherr Hylländer begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemstäUan, dels reservaiionen nr 19 av herrar och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Hyltander begärl votering uppläsles och godkändes följande voleringsproposition: Den som vUl all kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandetnr 5 punklen 40 mom, 4 rösiar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallil reservationen nr 19 av herrar Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöier ha röslat för ja-proposilionen. Dåherr Hylländer begärde rösiräkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Mom. 5 och 6 Utskottets hemställan bifölls. Utskottets hemställan bifölls. Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade Bidrag till driften av särskolor m. m. Bidrag tiU driften av särskolor m. m. Maj:t hade under punklen K 9(s. 199200) föreslagii alt till bidrag lUl driflen av särskolor m.m. för /72 anvisa ett förslagsanslag av . I motionen 1971:757 av m. fl. hade yrkats att skulle i skrivelse tUl Kungl. Maj:themslälla om utarbetande av ändrade bestämmelser om statsbidrag tUl omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda, syflande lUI all statsbidrag skulle utgå tUlavlönande av talpedagog, särskolchef, vårdchef, biträdande sådanabefattningshavare, kurator, psykolog och biträdande psykolog, föreståndare ochbiträdande föreståndare för olika inrättningar samt arbetsterapeut. 1. attriksdagen skulle avslå motionen 1971:757, 2. att tiU BidragtUl driften av särskolor m. m. för budget /72 anvisade ett förslagsanslag av . 20, belräffande statsbidrag till fler personalkategorierav herrar i (c), (), i Öskevik (c),Hyltander (fp), och (), som alt utskollet under 1 borthemstäUa, all med bifall lUlmotionen 1971:757 hos Kungl, Maj:l hemställde om utarbetande av ändradebestämmelser om statsbidrag lUl omsorger om vissa psykiskl utvecklingsstörda idet syfte som angavs i molionen. HerrANDREASSON (c): Under punkten 42 i socialutskottetsbetänkande nr 5 har utskottet behandlal en centermotion med iÖskevik som första namn, vari hemställs om utarbetande av ändrade bestämmelserom statsbidrag lill omsorger om vissa psykiskl utvecklingsstörda. Den nya omsorgslagen, som trädde i kraft , har med detUlämpningsföreskrifter som åtföljde den inneburit en myckel hård satsning pådetta speciella vårdområde. Detta är riktigt. Det är ett område, som på olikasätt var åsidosatt, och om lagen och dess inlentioner torde del råda allmänenighet. Det är däremot kring de ekonomiska följderna för landstingen avriksdagens beslut som diskussionen stär och ytterst frågan omkostnadsfördelningen meUan stal och landsting. Kostnadsutvecklingen pä dettaspeciella område har sedan omsorgslagens tUlkomst varit mycket kraftig, ochalla ansvariga vet också att kostnaderna kommer att stiga ytterligare, innanlagens inlentioner lUl fuUo har kunnai förverkligas, EnUgt bestämmelserna angående statsbidrag UU omsorger omvissa psykiskl utvecklingsstörda utgår statsbidrag för löner åt rektorer,lärare i kunskapsämnen, lärare i yrkesämnen, övningslärare och förskollärareför För att upprätthäUa undervisningen krävs emellerlid även andrapersonalkategorier, lUl vUkas löner del ej ulgår Slalsbidrag, och Kommunförbundel har i skrivelse 1969 framhåUits att debeslämmelser som finns i statsbidrags-kungörelsen inte överensstämmer medsyftena bakom omsorgslagen, I moUonen hemsläUs att måtte i skrivelsetUl Kungl, Maj:t hemsläUa om utarbetande av ändrade beslämmelser om statsbidraglill omsorger om vissa psykiskl utvecklingsstörda, syflande till attstatsbidrag skall ulgä lUl avlönande av talpedagoger, särskolechef, värdchef,biträdande sädana befattningshavare, kurator, psykolog och biträdandepsykolog, föreståndare och biträdande föreståndare för olika inrättningar samtarbetsterapeut. Alla dessa befattningar är nödvändiga för verksamhetensbedrivande och mestadels föreskrivna i omsorgslagen, men landslingen får hell slåför kosinaderna för desamma. Jag vUl med ett par ord gå tUlbaka UU denutredning, som föregick omsorgslagen. Omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda avser medverkanUU att den utvecklingsslörde sä långt individens handikapp tUlåler bereds möjligheteratt leva ett normalt liv. Förutsättningen härför är ett tidigt omhändertagandemed igångsättning av olika aktiviteter av inlärningsnatur, gällandetalträning, dagliga bestyr, personUg hygien, rörelsegymanstik m. m. Dennainlärning och träning måste i mänga fall oavbrutet fortsätta för att intetidigare uppnådda resultat skall spolieras, Detla är starkt koncentrerat den målsättning som angavs iden ulredning belräffande omsorger om psykiskt ulvecklingshämmade, som avgavsitt belänkande , SOU 1966:9, Utredningens konkreta förslag UU ätgärderför undervisning och värd resulterade sedermera i att antogomsorgslagen. Beträffande kostnaderna för genomförandet av de föreslagnaålgärderna sade ulredningen i silt betänkande bl. "Våra förslag angående omsorgerna om de psykisklulvecklingshämmade kännetecknas framför aUt av att de för att kunna genomföras kräverökad tUlgång på utbildad personal. Vi anser därför alt del är särskUdanledning att nu överväga ökat statligt bidrag UU personalkost naderna inom värden av de psykiskt ulvecklingshämmade, Vårl förslaginnebär vidare att gränserna mellan undervisning och vård saml meUan vad som nubenämns sluten och öppen värd blir svära att bestämma, SkiUnader islalsbidragsbestämmelser kan inte lämpligen grundas pä dessa gränser,"