prot · FU0998 · 1971-12-31 00:00:00 — Detär därför en aning förvånande att den motion som jag och några medmotionärerfrån centem har fört fram och som gäUer slopande av momsen på mjölken skaUbehandlas I samband med kompletteringspropositionen. Motion nr 625 föranledernämhgen för tillfäUet inga kostnader för statsverket. VisserUgen anges iskatteutskottets betänkande att slopandet av momsen på mjölk och grädde skuUekosta bortåt 300 miljoner i inkomstbortfall för statsverket vUket är i ochför sig riktigt men i motionen i fråga hemställs att regeringen såväl urteknisk som ur ekonomisk synpunkt skall pröva möjUghetema att slopa momsen pådessa -viktiga hvsmedel, I detta sammanhang får man självfaUet också tiUfälleatt undersöka det lämphgaste tUlvägagångssättet för finansieringen. Jagföreställer mig att det finns flera möjhgheter att kompensera statsverket förett dylikt skattebortfall, om blott vUjan finns att inte onödigtvis fördyrapriset på en vara som är aUdeles nödvändig i hushållet, SpecieUt gäUer dettabamfamUjema. Slopandetav momsen på nyölk skulle vara till fördel såväl för konsumenten som för demsom producerar mjölk. Denna sistnämnda kategori minskar oavbratet i detta land.Mjölkproduktionen är så starkt sjunkande att oro förefinnes för möjhghetema attupprätthålla en nöjaktig mjölkförsörjning i fortsättningen. Det är då viktigtatt göra mjölkproduktionen åtminstone tlUnärmelse-vls så lönsam att produktionen kan upprätthållas i sådan utsträckning att konsumtionsbehovet 6Riksdagens protokoU 1971. Jagär medveten om de ständigt stigande hushållskostnadema. För barnfamiljer, förpensionärer och andra låginkomstgrupper är givetvis detta tiU stor nackdel,enär dessa måste använda huvudparten av sin Inkomst tiU vad man kallar livetsuppehäUe och nödtorft. Det torde då vara helt oriktigt att belasta detta kontomed ytterhgare pålagor genom att dessutom uttaga en Icke ringa skatt på I dettafaU mjölk. Momsens borttagande på denna vara skulle för mjölkkonsumenternabetyda ett icke förakthgt förbilhgande av detta konto somproducentema kunde få en prisförbättring. Detär ingen unik företeelse med undantag från moms på vissa varor, inte heller meddifferentiering av denna skatt mellan ohka varagrupper. Sådant förekommer bl.a. i EEC-länder. Där är dessutom genomgående momsen på hvsmedel lägre än i vårtland, Idet särskilda yttrande som skatteutskottets centerledamöter fogat tihbetänkandet nr 40 sägs bl, a,: "Med hänsyn tiU att årets förhandhngar nuär avslutade och att mjölkpriset därmed bhvit faststäUt finns det enligt vår uppfattning inte anledning att nu aktuahserafrågan," Motionen väcktes under den allmänna motionstiden, långt förejordbraksförhandlingamas begynnande, än mer deras avslutande, och dennauppgörelse är inte, som i sade, utan betydelse. Det vardetta jag menade när jag nämnde att jag är förvånad över att motionen behandlasi samband med kompletteringsproposltionen, Förhandhngarna är som sagtavslutade och proposition förehgger, men har ännu inte faststäUtuppgörelsen. Man skuUe därför ha önskat att förehggande fråga hade behandlats isamband med prispropositionen. Nuär det som det är, och därför kan tyvärr för ögonbhcket ingenting göras åtsaken. Jag kan endast Instämma I vad centerledamöterna framhålUt i sittsärskilda yttrande om "att möjUgheter bör håUas öppna för att på nytt taupp frågan". Jag kan försäkra kammaren att så också bhr faUet. Det måstevara orimUgt att ta ut skatt på en så viktig vara som mjölken. Jag -vill därförhelt stryka under vad som vidare sägs i yttrandet: "Ett slopande avmervärdeskatten på en så viktig vara som mjölk skulle ha stor betydelse bådeför producenterna och för stora konsumentgrap-per, t, ex, familjer medbarn." För dagen har jag sålunda inget yrkande I den här frågan men awaktarhuruvida regeringen kommer att företa någon utredning i ärendet. Skulle så intebh fallet, finner jag anledning att återkomma. Formellttar ställning tUl vad som sägs i den reviderade finansplanen,inklusive dess sidor 2241 som avhandlar långtidsutredningen. Finansutskottetsäger visserhgen i sitt betänkande nr 30 att utskottet avser att underhöstsessionen återkomma tUl frågan om utredningens allmänna metodik ochbruttonationalproduktbegreppets roU i detta sammanhang. Emellertid har jagansett det viktigt att understryka att även om ahtså fårtUlfäUe att diskutera dessa för bedömningen av långtidsutredningensslutsatser avgörande problem, så betyder debattoch beslut . Innefattande förmodhgen Nr 98 ett godkännande av de allmänna riktUnjer för den ekonomiska poUtiken som förordas i kompletteringspropositionen,inte att långtidsutredningens uppläggning, metodik och slutsatser har allmäntaccepterats. Låtmig, herr talman, helt kort antyda några centrala frågestäUningar, Ekonomiskdebatt som vid en granskning av långtidsutredningen infinner sig förden som viU tänka sig en fortsatt samhällsutveckhng, planmässigt ochmålmedvetet styrd i riktning mot ett allt mänskhgare samhälle. Långtidsutredningenhar arbetat fram sina slutsatser och fömtsägelser för svensk samhällsekonomi Inomramen för en ekonometrisk modeU med några få variabler, som får påverkautredningens projektioner för å ena sidan produktionen, å andra sidankonsumtion och investering. Det tUlhör ju denna metodik att alla I modellenIngående faktorer måste uttryckas i kvantitativa termer och att man måste isiffror fixera de marknads faktorer som påverkar utfallet på resurssidan ochinriktningen på efterfrågesidan. gör man både i långtidsutredningen och ipropositionen uttryckhga reservationer för att tillvarons så att sägakvahtativa aspekter, som onekhgen är de avgörande för en i bästa mening positivmänskhg tiUvaro, inte kan registreras med denna metodik. Detta är i och för sigett mycket aUvarhgt förhållande, som väl kommer att belysas när ihöst diskuterar långtidsutredningen utifrån dessa utgångspunkter. Låt mig barahär säga, för det första att kvar står att det är modellen den ekonometriskamodellen som redovisas och diskuteras som ram för långtidsutredningensprojektioner och slutsatser och att det är aUtför lätt att vid bedömningen avdessa glömma bort de reservationer som denna modell har omgetts med, för detandra, att man löser icke detta problem på ett tUlfredsstäUande sätt genom attkonstraera en rad s, k. sociala Indikatorer, som också de naturhgtvis ärkvantiflerade, och därmed med nödvändighet försummar viktiga, kanskeavgörande, aspekter av samhällsutvecklingen, avgörande också för denekonomiska utveckhngen. Och därmed, herr talman, kommer jag över på enbetydande svaghet i själva den ekonometriska modellen som metod att projiceraen framtida samhällsutveckhng, en metod som i den intemationeUa ekonomiskadebatten möts med växande skepsis och som det därför är en smula olustigt attnu se introducerad i den svenska debatten om su tve ck-hngen. Alltstöne uppmärksamhet ägnas t, ex. i åt de många Icke-marknadsmässlgafaktorer, som påverkar den ekonomiska tlUväxt-takten, men som icke låter sigfångas in i siffermässiga termer för Inplacering i en ekonometrisk modell. Pohtiska,sociala, kultureUa och mUjövårdsmässiga faktorer, inte minst aUt det som vi härhemma debatterar så intensivt i vår jämlikhetsdebatt med aUa dess fördelningsaspekter,kan på ett så betydande sätt påverka produktivitet och därmed tUlväxttakt att,för att återigen ta ett exempel från Förenta statema, denna tillväxttakt bedömskunna komma att variera Inom så vida gränser som från och upp tlU5,5, kanske t. o. m. BNP-tUlväxt århgen under det innevarandeårtiondet. Och det är väl tämligen självklart att ju större utrymme denoffenthga debatten och det offentUga beslutsfattandetger åt icke-marknadsmässlga faktorer av poUtisk och social art, desto störreosäkerhetsmoment kommer varje bedömning av den framtida ekonomiskatillväxttakten att InnehåUa. Jag har redan tidigare under denna vårsession framfört farhågor förtendensen att betrakta snabb ekonomisk tiUväxt i sig som ett övergripande måloch att därmed löpa risken att bortse från innehållet i, inriktningen avproduktionsprocessen. Jag tror att också här kommer nya, icke siffermässigtmätbara omständigheter av pohtisk, social och kultureU art, innebärande ett ilånga stycken nytt sätt att värdera den mänskliga tiUvaron, att tvinga sig framoch påverka produktionsinriktning och produktval. Detta kan komma att gäUa t.ex. ett sådant område som vår energikonsumtion och därmed energiproduktion, ettområde av vårt ekonomiska hv, som icke bär sina fullaproduktions- och distributionskostnader, inkluderande kostnadema för demiljöräddande åtgärder som en alltmer observant och aktiv opinion kräver. Vihar aUa skäl.att inte bara uppmärksamt föha utveckhngen i detta avseende utanockså på grundval av vårt ansvar som svenska folkets valda ombud utforma enaktiv pohtisk handlingslinje för att leda utveckhngen i önskad riktning. Detmåste därför bh tillfälle att kontinuerUgt återkomma tiU dessa i bokstavhg meninghvsavgörande problem. Sluthgen,herr talman, endast några ord beträffande en aspekt av det centrala problemetom vår bytesbalans. Regeringen talar i kompletteringspropositionen om ochjag har med tillfredsställelse noterat ordvalet våra åtaganden gentemotu-ländema. Det har ju sagts många ord, om jag så får säga på skildainflytelsenivåer, om den belastning på tjänstesidan av vår bytesbalans somutvecklingsbiståndet anses utgöra. Jag har alltid funnit detta resonemangensidigt och beklaghgt, bl, a, men endast bl. a. därför att det bortserfrån biståndsverksamhetens roU på varasidan. Därför är det glädjande attutrikes- och finansdepartementen påbörjat en utredning av utveckhngsblståndetssamlade effekt på vår bytesbalans. Det är min uppfattning, att utredningen att bekräfta uttalanden av typen "utvecklingsbiståndet belastarbytesbalansen tUl sista kronan". Men oavsett detta kan ickebiståndsverksamhetens betydelse för bytesbalansen bedömas fristående från andrakrav på dess tjänstesida. Det är svårt att härvid undgå att tänka påutlandsturismen och dess effekt på turistnettot. Jag bortser inte från derekreationsvärden som utlandsturismen kan Innebära, även om trohgen väl såvärdefuU rekreation kan erhållas genom turism inom landet. Men ser man påutlandsturismens effekt på vår bytesbalans där dess netto verkhgen belastardenna tiU sista kronan och dess effekt på de ledande turistländemasbytesbalans, skuUe det vara stötande att genom att utesluta varje åtgärd motutlandsturismen bidra tUl att förbättra valutasituationen för spanska ochgrekiska diktaturer, som man antyder frågetecken i kanten för våramöjhgheter att uppfyUa våra åtaganden, som ett av världens rikaste länder, motdess många fattiga. Jag har inget annat yrkande än om bifall till flnansut-slcottetshemställan I betänkandet nr 30. I detta anförande instämdefra (). i (vpk): Såväl regeringen som de borgerhga framstår som hka ståndaktigatennsoldater i denna debatt. Resultatetav den förda poUtiken med ensidig förtur för industrins investeringar har bhvitökad arbetslöshet och en sänkt levnadsstandard för stora grupper. Men det harInte gjvit socialdemokratema anledning att tänka om. Arbetslöshetssiffrorna förmars och april är de högsta . Särskilt markant har arbetslöshetenvarit inom hemmamarknadsindustrin och på byggarbetsmarknaden. Det är tråkigtatt man gång efter annan när det är lågkonjimktur skall behöva uppleva attbyggnadsindustrin får vara ett dragspel ett konjunkturdragspel. Så fort denkapltahstiska ekonomin kräver det friställs en massa byggnadsarbetare och bhralltså arbetslösa. Man har svårt att förstå att en sådan ordning kan vararimlig. Regeringenskaffar sig heller inga nya medel för att styra industrins investeringar denbara uppmanar löntagama tUl återhåUsamhet och hoppas på att industrin skall investera.Men de ökade vinstema har i hög grad använts tlU ökad utdelning åt aktieägama.Den stora klyftan mellan kapital och arbete har vidgats. Det finns Ingengaranti, om man ger företagen vissa skattemässiga förmåner, för att deförmånerna utnyttjas tUl ökad sysselsättning och produktion utan de kan hka välanvändas tUl ökade aktievinster. Detär också för mig något märkhgt när man talar om att skapa investeringsviha ochsamtidigt medvetet skapar en arbetslöshet. För det är ingen tiUfälUghet att vihar en hel del arbetslösa , utan man har helt enkelt velat minskaköpkraften bland arbetarna. Frånborgerhgt håll har man talat om indexreglerade skatteskalor, som skulle kostaen del pengar, men det framstår som en ganska Uten fråga om man jämför med ettslopande av momsen på maten. Man kan väga de två frågoma mot varandra, så serman vilken som har den största tyngden. Såvälregeringen som de borgerUga håUer fast vid långtidsutredningen och dessmålsättningar, där den ensidiga prioriteringen av industriinvesteringar ochökade bolagsvinster står först. Och arbetslösheten ökar främst inom deindustrier jag har nämnt: hemmamarknadsindustrin och byggsektorn. Finansutskotteterkänner nu indirekt att lönearbetamas reaUöner och levnadsstandard harpressats genom kombinationen mellan utebUvna löneökningar och prisstegringarbl, a, genom momshöjrungar, Regerings-pohtlkens ansvar för arbetslösheten slåsfast också av tidskriften , som på ledande plats skriver:"Åtstramningen kulminerade alltså dvs. i ett konjimkturläge dåekonomin i stäUet skulle behöva stimuleras. Det är uppenbart att en sådanpoUtlk förstärker de Intemationella konjunktursvängningamas verkningar pålandets ekonomi I stäUet för att minska dem," Föratt bekämpa arbetslösheten måste man aUtså stimulera lönearbetarnas köpkraftoch befrämja sysselsättningen Inom hemmamarknadsindustrin. Regeringen och deborgerliga har gjort tvärtom. Det är ju märkhgt att man i ett så välorganiseratland som ändå skall ha avbyggnadsarbetarna registrerade som arbetslösa; jag vågar understryka"registrerade", för siffran är väl I verkhgheten något högre,eftersom en hel del är s, k. utstämplade, dvs, de har uppburit understöd imderså , mer än , att de inte längre äger rätt tUl ersättningfrån a-kassan. VUkaär det nu som gynnas av det hela och vad Innebär det? Byggnadsarbetarna utgörbara brickor i ett spel, brickor som skaU verka för sänkning av den s. k.köpkraften. För att ordna upp landets finanser låter man en del arbetare bharbetslösa. Man kan fråga sig om inte en planhushållning skulle innebära attsamtUga yrkesverksamma borde ha arbete och verka för landets bästa. Mankan också i ett sådant här sammanhang ställa sig frågan: De arbetslösa som ärs, k. utstämplade, vad skall de leva av när ersättningen från a-kassan tarslut? Man kan ju bygga på socialpolitiken och skapa någon form av ersättningsom garanterar dem fortsatt understöd. Och varför är det så att människor somarbetar full dag, åtta och kanske är det två makarsom båda arbetar ändå inte får inkomstema att räcka tiU utan måste uppbäraunderstöd i någon form, kanske bostadsbidrag eller något annat bidrag? Vårriksdagenhar främst karakteriserats av kravet på Ritsems utbyggnad som nödvändig avsysselsättningsskäl. Man har gjort det tiU en huvudfråga för sysselsättningen.Men där berörs ju bara ungefär 350 airbetare. Det har nämnts högre siffror, mendet är inte helt Intressant om 350 eUer 500 är den riktiga siffran; det är Ialla fall en relativt låg siffra. Detta skaU man ställa i relation tiU attnästan 3 000 byggnadsarbetare har gått arbetslösa . Detfinns ännu större arbetslöshetssiffror ute i landet. Det märkUga medarbetslösheten är att även storstädema berörs på ett oväntat sätt. IStockholm är av byggnadsarbetarna arbetslösa. Enplanmässig sysselsättning kräver bl. Inflytande över Investeringsverksamheten inte den ryckighet som bhr resultatet av att man först håller igen byggandetoch sedan släpper loss oprioriterade byggen. Man kan undra om man som sociaUstoch måhända även socialdemokrat skaU tvingas tala för byggande av lyxviUor,kyrkor och bensinmackar för att skapa sysselsättning. Det är inte bara så attbyggnadsarbetare har låg sysselsättning, utan det behövs fler bostäder ochsjukhus det finns folk I kö. Det är hite bara ett sysselsättningsproblem,utan det är också ett problem som gäUer behoven. Vistår nu inför avgörandet i avtalsrörelsen. har slutit ett treårsavtal.På den statUga sektom förhandlar man om samma sak. Massmedia och ansvarigaförhandlare hksom arbetsgivarparten pekar främst på de höga procentsiffroma.Men dessa gäller ju och måste ställas i relation tiU inträffadeprisstegringar. Det bhr inte så mycket kvar för standardhöjning första året närskatten har tagit sitt. Hur det skall bh i fortsättningen avgörs helt avprisutveckhngen och utveckhngen på hyresmarknaden. Mjölkoch andra hvsmedel ökar kraftigt i pris från . Hyroma har höjtskraftigt i allmännyttiga företag. Nya hyreshöjningar kan väntas. Löntagarna frågar med oro: Hur skaU det bh med prisstoppet efter Hur stora bhrkommunalskattehöjningarna ? När stiger hyroma nästa gång och med hurmycket? ILOSAF-förhandhngama sätter SAF upp en hård attityd. Trots att LO stäUt mycketblygsamma krav i relation tiU inträffade prisstegringar jämrar sig ochandra företrädare för storfinansen: "Det finns inget utrymme", sägerman. Mende har varit verkhga rekordår för storfinansen och kupongkhppama.Enbart åren 19671969 ökade de börsnoterade företagen sina vinster med över 70procent. Den utveckhngen har fortsatt 1970 och även . Tendensen är densammaför hela den svenska industrin tiU glädje bara för aktieägama, vilkasutdelningar fortsätter att stiga. Menvad har arbetama som jobbat ihop profitema fått? Vad är utbytet för den alltsnabbare fysiska och psykiska försUtningen, för de ökade sjukdomama, denförsämrade arbetsmihön och olycksfaUen i arbetet? Det magra avtalet förragången och de eventuella löneökningar arbetama tiUkämpat sig lokalt är redanuppätna, Prisema har stigit aUt kraftigare. bhr det ytterUgare 78 procenti prishöjning. Momsen har ökat, Hyroma bhr allt högre. För stora grupper har desenaste åren betytt sänkt levnadsstandard. Det är märkhgt att fackliga rörelserskall behöva ha arbetshypotesen att bibehållen standard skall vara det främsta.Det borde Inte vara så I sådana här tider. Numåste hela den fackliga rörelsens kraft mobihseras. Ävtalsförhand-hngama skaUinte föras över huvudet på medlemmama. Därför måste det sägas ifrån att ingaeftergifter kan tUlåtas. Medlemmama måste ha rätt att i aUmänna omröstningar taställning tUl de avtal de skall arbeta under. Erfarenheten har visat attförankring av besluten direkt hos de berörda medlemmama är det bästa medlet föratt tvinga oresonhga arbetsköpare på reträtt. Detta förbättrar intearbetsmiljön och sänker inte arbetsintensiteten och förshtningen. Såvälsocialdemokratema som de borgerhga i finansutskottet uttalar stor oro förindustrins framtid och för att industriarbetet inte attraherar ungdomen. Menundra på det! Det räcker ju inte att konstatera att det finns brister här. Ingakonkreta åtgärder föreslås. Man talar bara välviUlgt om att förbättraarbetsmUjön, Vårriksdagen och behandlingen av arbetsmihömotlonerna ochmotionema om klasslagstiftningen har visat att varken regeringen eller deborgerhga är beredda att vidta några åtgärder utanför de traditionellasamarbetsfor-mema som bara lett till att arbetsgivarna befäst sitt envälde påarbetsplatsema. Numåste mera kvalitativa krav ställas på dagordningen. En stark och växandeopinion på arbetsplatsema kräver detta. Medvetandet har ökat om att samarbetetpå arbetsgivarnas villkor inte löser några problem utan att situationendärigenom bara förvärras. Allt fler inser att verkhga förändringar bara kandrivas fram om lönarbetama utmstas med verkUga maktbefogenheter. Detär intressant att notera att de stora tjänstemannaskikten, som i snabb taktutsätts för samma ökade press och förshtning som arbetama i gemen, i ennyutkommen om inflytande på den privata sektom ställer just sådanakrav. Man kräver vetorätt för de anstäUda i sådana frågor som berörrekrytering, läkarkontroll, utbildning, personal- bedömning, omskolning,befordran, pensionering, personallnflytande, aibetsnuhö och arbetsutrustning. Manär klart medveten om att vetorätten Inte kan Introduceras så länge SAF:s § 32gäUer och att man måste driva kravet på avskaffande av denna längre. Man har bhvitväldigt radikal I den här frågan. Avskaffandeav § 32 och ersättande av denna med vetorätt är just ett av de grandläggandekrav kommunistema ställt och som måste till för att vändautvecklingen tiU lönarbetamas förmån när det gäUer utformningen av bättrearbetsvlUkor och bättre arbetsmihö. Dessaradikala krav inom tjänstemannarörelsen borde ge anledning tiU en visseftertanke Inom socialdemokratin. Det går inte längre att arbeta med denomvända klasskampen som arbetshypotes. Och med det uttrycket menar jagklasskampen mellan löntagarorganisationer, där man alltså säger att klasskampenhandlar Inte om aktieägare-kupongkhppare kontra arbetare, utan det handlar omkamp löntagarorganisationer emeUan, Aibetama och huvudparten av tjänstemännenhar gemensamma intressen såväl i lönekampen som i kampen för bättrearbetsvlUkor och förbättrad arbetsnuhö. Dethar varit mycket intressant att i läsa OlleSvennings recension av böcker som skildrar socialdemokratins kris och i vUkadet pekas på att socialdemokratin trots jämhkhetsambitioner saknar förmåganatt genomföra en verklig jämhkhetspohtik, eftersom den accepterar denkapitahstiska produktionsordningens grundläggande drag. Det är ju ett visstproblem att ha regeringsmakt och fackföreningsrörelse som i och för siggrundar sig på kapltahsmen som produktionsordning. Det är också aUdeles klartatt kampen för jämUkhet måste rikta sig direkt mot den kapitahstiskaproduktionsordningen och bestrida arbetsköpamas makt och envälde, varvidkampen för bättre arbetsmUjö är en avgörande hävstång. OlleSvenning avslutar sma resensioner med följande: "Denna kamp har börjat påmånga håU i . I Itahen är den enade fackföreningsrörelsen inställdpå denna kamp. De talar om en bättre kvahtativ arbetsmiljö. I driverden revolutionära fackliga rörelsen, CFDT, kraven på en total företagsdemokratidär arbetama faststäUer innehållet, inriktningen och organisationen avarbetshvet. I är naturUgtvis mycket av de senaste årensstrejkaktioner bevis för att arbetarklassen spontant upplever samma krav.Frågan är om socialdemokratin har förmåga att kanalisera dessa krav," Utveckhngenhittills och debattema under vårriksdagen hksom de utskottsbetänkanden som nuförehgger visar inte på vare sig någon sådan förmåga eller vilja. Överläggningen,som omfattat finansutskottets betänkanden nr 2630 samt skatteutskottetsbetänkanden nr 37 och 40, var härmed slutad. (fortsatt tiUämpnlng avprisregleringslagen) Kungl, hade i propositionen 1971:108 underåberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över handelsärenden för den 16 april1971 föreslagit att godkänna Kungl, Maj:ts förordnande den 26 mars1971 om fortsatt tiUämpnlng av allmänna prisregleringslagen. I detta sammanhang hadebehandlats dels de i anledning avpropositionen 1971:108 väckta motionerna 1971:1470av i m, fl, vari hemstäUts att skulle besluta atti anledning av propositionen 1971:108 i skrivelse ge Kungl, Maj:t till kännavad som i motionen anförts, 1971:1473av m, fl,, vari hemställts att skuUe avslå propositionen1971:108 om fortsatt tillämpning av aUmänna prisregleringslagen, delsden i anledning av propositionen 1971:115 väckta motionen 1971:1484 av henHermansson i m. fl,, vari såvitt nu vari fråga hemställts attriksdagen i skrivelse tiU regeringen begärde att prisstoppet skulle strikttillämpas och att inga uppmjukningar skedde. 1. att med bifall tUl Kungl. Majts förslag ipropositionen 1971:108 och med avslagå motionen 1971:1473 godkände Kungl.Maj:ts förordnande om fortsatt tiUämpning av aUmännaprisregleringslagen, 2. att skuUe avslå motionen 1971:1470, 3. att skulle avslå motionen 1971:1484såvitt nu var i fråga. 1. avherrar och (båda m), som ansett att utskottet under 1 bort hemstäUa, attriksdagen med bifall tiU motionen 1971:1473 skulle avslå propositionen1971:108, 2. avhenar (), FäUdin (c), i HarpUnge (c), () och Fågelsbo (c), som ansett att utskottet under 2 bort hemstäUa,