prot · FU0936 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är självklart vUket inte iVikmanshyttan har bestridit att en kraftig utvidgning avlantbrevbärarverksamheten måste få konsekvenser för de fasta postanstalterna.Man kan inte gärna, såsom jag ocksä betonat i svaret, införa en så förbättradservice som lantbrevbäringen enligt min uppfattning i många områden utgör ochsamtidigt behålla de fasta postanstalterna som det just varit meningen att bytaut mot denna andra form av service. Den statistik som här redovisade beträffandenedläggningen av fasta postanstalter är riktig, men den måste ses i relationtUl det jag sagt om utökningen av lantbrevbärarlinjerna. Indragningen av en poststation betyder inte, herrCarlsson, att man definitivt stänger ett fönster mot bygden. Det skulle kunnavara rätt om ingenting annat sattes i stäUet. Men jag vUl använda sammabUdspråk som och säga att som man stänger ett fönsteröppnar man hundratals andra genom den utvidgade lantbrevbärarverksamheten. Jag har i mitt svar framhåUit - och det har inte heUerbestridits av att den nya lantbrevbärarservicen inte aUs ärdensamma som den forna liders lantbrevbärare lämnade, utan en helt annan ochförbättrad service. Jag vUl också erima om att det som regel inte ärpostanstalten som försvinner först från en glesbygd Uksom inte heller jämvägen.Det är väl tvärtom de som vanligen stannar längst vid en successiv utflyttningtack vare den noggrannhet och grundlighet som vi från statsmakternas sida visar och skall visa - vid behandlingen av så viktiga ting somkommunikationsfrågor. Om det sedan rör järnvägar, post eller annat är i detsammanhanget inte avgörande, I sin interpeUation hänvisar iVikmanshyttan, såsom han här påpekade, tUl ett speciellt ärende, nämligennedläggningen av postanstalten i . Därför har det varit angeläget förmig alt se på det fallet på ett annat sätt än jag eljest skulle ha känt migmanad tiU. I i utkast tUl länsprogram1970 är visserligen upptaget bland närserviceorterna, men under denpunkt som kaUas Bedömning av serviceutvecklingen är 1975 anförs följande;"Enligt bedömning kommer underlaget för med allsannolikhet att minska sä att orten ej förblir närserviceort tUl , Dettabl, a. beroende på att underlaget för låg-och mellanstadieskola minskar." Då hushåUsunderlaget i numera Ugger längt underdet som normalt erfordras för att en postanstalt skall anses motiverad ochlångt under det som normalt erfordras för inrättande av stadsbrevbäring och dälantbrevbäring skulle ge flertalet kunder bättre postservice än den nuvarandehar postverket gjort en undersäkning av postorganisationen inom området. Manhar då funnit, vUket framgick av mitt svar, att kunderna skulle få en mycket god postservice genom utbyte av Ang. nedläggningen av poststationer Ang. nedläggningen av poststationer nuvarandepostanordningar mot lantbrevbäring, som i så fall skulle gå ut fränLångshyttan. Den orten är den näst största inom och har etlserviceutbud läkare, högstadieskola, landläkare, apotek m. m, som i vissutsträckning fyller kravet på kommuncentrum-service. Det är riktigt, som säger, att Hedemorakommun har fält en fylUg redogörelse för ärendet i en skrivelse fränpostdirektionen i mellersta distriktet, daterad den 18 december 1970.Redogörelse för ärendet har också, som nämndes här, lämnats lUllokaltidningarna. Men självklart Ugger före , även om del inteofficiellt har sagts ut, etl förberedelsearbete pä själva orten. Det är intepostdirektionen i mellersta distriktet som överraskar poststationeni med en skrivelse, utan denna fråga måste ha initierats i motsattriktning, dvs. från och upp tUl postdirektionen, vid en tidigaretidpunkt. Men efter har ärendet diskuterats vidsammanträde med representanter för både och kommunstyrelsen. Jag anser därför att postverkels handläggning av falletStjärnsund är elt exempel på den omsorg som ägnas ärenden av det slag som jaghär har redogjort för. Frågor om indragning av poststationer avgörs av chefen fördet distrikt inom vUket postanordningen Ugger, i detta fall aUtsåpostdirektören i mellersta distriktet, Någol beslut i ärendet rörandeindragning av har ännu inte fattats. Eftersom ärendet således prövas avvederbörande regionala instans i postverket och då ärendet besvärsvägensedermera kan bringas under Kungl. Maj;ts prövning viU jag naturligtvis inte nudeklarera någon ståndpunkt i själva sakfrågan. Vidare skulle jag vUja tUlägga att jag personligen i rrunverksamhet har fält många bevis för alt postverkets policy i dessa frågor ärriktig och att den service som postverket håller på att bygga ut röner mer ochmer uppskattning hos befolkningen på landsbygden. Och jag vUl återkomma ännu engäng tiU vad jag inledningsvis nämnde om varudistributionen. Det mäste, även omdet ligger utanför den fråga i och jag just nudiskuterar, nämligen de postala ärendenas handläggning inom detta område,tiUmätas stor betydelse lokaliserings-och regionalpoUtiskt att man i sambandmed övergång frän en form för distribution av post från fast postanstalt tUllantbrevbärare kan få möjligheter att inrätta en form av distribution avläkemedel, av matvaror osv. Man gör alltså detta i samma andetag som man införlantbrevbäringen, vUken på ett helt annat sätt än nu kan ge service åt alla demänniskor som tidigare kanske både haft lång väg tUl den fasta postanstalten,och minst Uka läng väg tiU eller Uvsmedelsbutiken. HerrCARLSSON i (c); Den kommentar som herr statsrådet nu gjordevar minst lika intressant som svaret på min interpellation, och den gav envidare belysning av de frågeställningar vilka Ugger i botten av detta spörsmål. Jag skaU börja där statsrådet slutade genom att säga att jag inte berördefrägan om samordningen mellan post, varuhandel, persontransporter osv. Jag avvaktar med stort intresse besked om att manskall kunna finna samordnade lösningar för att upprätthäUa bäde reguljärakollektiva person- och godstransporter och ett underlag för att bevara dessa. Ett område i , som statsrådet och jag intediskuterat men som vi kanske fär anledning att ta upp i detta sammanhang, ärVästerdalarna, där det finns en lång rad exempel på att transporter går sidavid sida och där problemen kanske skulle kunna lösas genom en samordning. Mensjälvfallet får de aspekter som statsrådet anlade pä detta spörsmål en mycketstörre betydelse i de verkligt utpräglade glesbygdsområdena, som finns iNorrlands inland Uksom kanske till viss del också i övre . Det råder självfallet ett samband mellan den fråga som jagställt och den som i Bäckmora diskuterade med statsrådet. Engradvis utglesning av den offentliga servicen fär också den konsekvensen attden pågående utflyttningen påskyndas. Man kan diskutera orsak och verkan isådana fall, men om just postanstalten dras in i en bygd av detta slag, är detstörre risk för att hushållen flyttar ut. Exemplet , som statsrådetgick in på, ger en bild av detta. En nedläggning av poststationen i ,där man nu diskuterar och hoppas på en kompromisslösning, skulle kunna innebäraatt inom en inte alltför avlägsen framtid en industri förflyttas därifrån ochatt ;s förvaltning förläggs tUl en annan plats, Uksom ocksåatt svårigheter skapas för bygdens befolkning i övrigt. Från dessa utgångspunkter är det väsentligt att denservice som en poststation ger kan upprätthåUas. Det var också anledningen tUlatt vi fick inle bara en enhälUg uppslutning från Stjärnsundsborna och frånkommunen utan även stöd från länsmyndighetema bakom kravet på att poststationeni skuUe bevaras. Jag vUl emellertid betona att länsstyrelsensmedverkan kom tiU stånd efter framstäUning från Stjärnsundsborna, icke frånpostverket. Beträffande tidpunkten när detta ärende aktualiserades kanjag vidare meddela alt jag på kommunkontoret i fått bekräftat,att del kom lUl kommunens kännedom . Det är före den planerade omläggningen av organisationen. Jag frågar migfortfarande: Är det för att man skall hinna planlägga detta?Kommunikationsministern nämnde alt när man diskuterade nedläggning av enjärnväg lämnades information i förväg. Här har man, som sagt, haft tremånader. Det borde beredas för den planering som behövs innan sådanahär förändringar vidtas. Jag skall ge kommunikationsministern rätt på en punkt rätt skaU vara rätt. Jag bor också så tUl att jag anlitarlantbrevbärningsUnjen, det vandrande postkontoret, och det har sina fördelar.Man kan sätta ut sin bricka, och posten kommer in med sitt kontor, så att mankan klara sina uträttningar. Men man behöver också besöka det stationärapostkontoret ibland, och det är därför jag reser invändningar ett postkontorskaU inte ligga aUtför långt borta. Det skall ändock vara beläget inom 4 protokoll 1971. Ang. nedläggningen av poststationer någorlundahyfsat räckhåll för kunderna. Det är ocksä det diskussionen rör sig om iSljämsundsområdet, och jag tror att detsamma gäller i mänga andra områden ivårt land. Jag ber med detta att än en gäng fä framföramitt tack tUl kommunikationsministern för de ytterligare synpunkter som han häranförl. För att inte nägon som helst diskussionfortsättningsvis skaU behöva föras rörande den fixerade tidpunkten förikraftträdandet av den här förändringen är det angeläget för mig att säga altdet inte kan ligga någon prestige bakom postverkets agerande när del gällerinrätlan-dedatum. Skulle del visa sig i det här faUet att de fortlöpandediskussionerna meUan postdirektionen och vederbörande kommun behöverytterligare lid, sä utgår jag som självklart från att man från postverkets sidaär beredd att något racka på den hittUls faststäUda tidpunkten. i (c): Lål mig tUl det sista bara säga alt frägan omnedläggning av poststationen i är bara ett led i en störreorganisationslösning som omfattar inte bara delar av utanocksä delar av kommun. Efter vad som förevarit i det här ärendet och sedaninterpellalionen framställdes i har postdirektionen presenterat enkompromisslösning som jag vel all i varje fall kommunstyrelsen för sittvidkommande har accepterat och som innebär att man fär behålla posistationen iStjärnsund åtminstone . Men det var ju principfrågorna som jagframför aUt ägnat mig åt, och jag tyckte alt kunde vara elt gottexempel på vUka motiv som Ugger bakom indragningar av poslstationer. Man fårinte överallt, som i , gehör för de lokala synpunkterna. Det visar judet antal nedläggningar som skett. Jag hoppas att den omsorgsfulla behandling som skett avStjärnsundsärendet, tack vare insatserna från olika häll, kommer att lillämpasÖveraUt i fortsättningen. Det är angeläget i dessa väsentliga frågor. Jag skall för min del avsluta den härdiskussionen med att berätta en sann historia, som har att göra med dessaförhållanden vid postverket. Det är väl ungefär ett är sedan som jag uppvaktades avrepresentanter för en kommun i Västerdalarna, som ocksä iVikmanshyttan log som exempel på områden där man har bekymmer. De somuppvaktade mig representerade i första hand en by, där man med namnlistor såvitt jag förslår påskrivna av huvudparten av byns befolkning vädjade om attfå behålla sin postanstalt. Vi behandlade det ärendet som alla andra Uknandeärenden, postdirektionen tog kontakter med befolkningen och ordnade offentligamöten, där var och en som fann del befogat fick tUlfälle att lägga fram sina synpunkter. småningom resulterade det dock i att Kungl. Maj:l beslutade om Nr 36 indragning av den aktuella postanstalten och om dess ersättande med en Torcdasen den utbyggd lantbrevbärarservice som, om jag minns rätt, i detta faU innebar iqt, att mänga,mänga fler hushåll än som tidigare haft lantbrevbäring kom i --- åtnjutandeav denna service. Slutklämmen på denna historia upplevde jag senarenär jag besökte dessa trakter och fick kontakt bäde med mänga av byns invånareoch med kommunala insianser i kommunen. Vi hade när vi beslutade omindragningen sagl att vi skulle överväga att gä tUlbaka tUl den tidigareordningen om beslutet skuUe visa sigmisslyckai. var man på orten rädd för att jag skulle ta mig själv pä ordenoch återinföra den fasta poslanstalten. Man vädjade tiU mig att under ingaförhållanden göra det. Sä belåten var man med lantbrevbäringen där. Jag tar inte detta som bevis för att man skall bli likabelåten i , men verkligheten är ibland en annan än vi tror. i (c): Min mening är inte att förlänga debatten, mendet exempel som kommunikationsministern tog och som gällde poststationen iHulån i är inte jämförbart med . Hulån har relativt kortaavstånd bäde tUl som är centralort och tUl som i viss mänockså är serviceort för dem som bor i . Det rör sig här om bara någrakUometer åt båda hållen. I ligger det annorlunda tiU, om jag får tadetta exempel. De människor som diskuterar dessa frågor i har redanblivit delaktiga av lantbrevbäringens fördelar, men ändå önskar de hapoststationen inom räckhåll. Två fall är sällan precis lika, men det var ändå envärdefull och intressant synpunkt på problemet som kommunikationsministem gavgenom att berätta om fallet Hulån. Man börjar kanske i många angelägenheter endiskussion med förutfattade meningar, men när man får del av hur det verkligenförhäller sig, ser man pä elt annal sätt på frägan. Det har jag förståelse förnär det gäller Hulån. Överläggningen var härmed slutad, § 22 Föredrogs och hänvisades Kungl. Maj ;ts propositionernr 24 tUl skalteutskoltet och nr 25 lUl försvarsutskottet. § 23 Föredrogs och bifölls interpeUationsframstäUningarnanr 68 och 69. § 24 Interpellation m 70 ang. ersättningen vid ingripandeni djurbesätt-rungar för att hindra epidemier Ordel lämnades pä begäran tUl (), somyttrade: Herr talman! Genom statliga förordningar med syfte att hindra spridning av sjukdomar av epidemisk karaktär söker man skydda den svenska befolkningen. Bland dessa sjukdomar ingår salmoneUa. hindraspridning av bl. a. denna sjukdom ingriper myndigheter mot enskUdaföretag, vUkas produktion stoppas, och sanering utförs genom förstöring avprodukterna. Frågorna om ekonomiska ersättningar, som utgår som täckning förföretagarnas förluster, handläggs av oUka myndigheter, t. ex. veterinärstyrelsen,statskontoret och med risk för att handläggningen inte bUrenhetUg. Främst gäUer detta ersättning för ingripanden i djurbesättningarjämfört med ersättningar tUl producenter av torra varor, t. ex. fodermedel. Under hänvisning tUl det anförda anhåUes om kammarenstUlstånd att tiU herr jordbmksministern få ställa följande fråga: Är statsrådet vUlig medverka tUl att det skapas meraenhetUga ersättningsgrunder och om möjligt snabbare lämnas ersättning tUlproducenterna i samband med ingripanden mot djurbesättningar för att hindraspridning av sjukdomar av epidemisk karaktär? Denna anhåUan bordlades. § 25 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades alt följande enklafrågor denna dag framställts, nämligen av Nr 106 i (vpk) tUl herrjustitieministern angående kroatiska separatistgruppers verksamhet i : Hur ser regeringen pä de i verkande kroatiskaseparatist-gruppema och på problemet att skydda från inflyttadefrån terror och påtryckningar frän dessa gruppers sida? Nr 107 Herr/I ndewjon i (fp) tUl herrkommunikationsministern angående uppsättandet av trafikljus vid vägkorsningar; Avser statsrådet att vidta ätgärder för att trafikljussnabbare än som f. n, sker skaU sättas upp vid vägkorsningar som visat sig varatrafikfarUga, som t. ex. vid Lillänkorset på i ? Nr 108 i (vpk) tUl herriraikesministern angående praxis för bevUjande av politisk asyl i : VUken praxis gäUer när det gäller huruvidaen politisk flykting bevUjas eUer icke bevUjas asyl i ? Nr 109 () tUl herr kommunikationsministernangående aktioner som försvårar vägtrafiken; BörsamhäUet tolerera aktioner, som med eUer utan detta syfte allvarUgtförsvårar framkomstmöjligheterna på aUmän väg och därmed utsättertrafikanterna för fara? Nr 110 i (fp) till herrcivUministern angående fördelningen av bostadskvoten: Avser statsrådet att vidtaga några ändringar beträffande riktlinjerna vidfördelningen av bostadskvoten mellan i första hand länen och i Nr 36 andra hand oUka regioner inom länen? Nr 111 i (fp) tUl herr kommunikationsministern " angåendenedskärningen av anslag tUl vägbyggnadsprojekt: Anserkommunikationsministern, att den nedskärning som skett av anslaget tUl redan beslutade vägbyggnadsprojekt, som faUet är i Ljusdalsregionen,står i god överensstämmelse med en sådan långsiktig planeringav verksamhet, som befrämjar ett rationeUt utnyttjandeav tiUdelade investeringsresurser? Nr 112 () tUl herr iraikesministern omåtgärder för att förse industrier med arbetskraft: VUkaåtgärder ämnar statsrådet vidtaga för att industrier, som är i stortbehov av personal i något fall anges det aktueUa behovet tUl över 500personer skaU erhålla erforderUg arbetskraft? § 26 Kammaren åtskildes