prot · FU0953 · 1971-12-31 00:00:00 — EnUgt den socialdemokratiska synen är det, såvitt jagförstår, ett aUmänt intresse att den statUga företagsamheten utökas. Varförskulle man annars ha formulerat detta mål för just som"största möjliga expansion under krav på lönsamhet". Det finns i detsocialdemokratiska näringsprogrammet och i en rad uttalanden av oUka ledandesocialdemokrater ett motiv till denna hållning och de mål man anser sig nå.Genom statUgt företagande skaU den enskilda maktkoncentrationen motverkas,säger man, och jämUkheten mellan oUka löntagargrupper främjas. Det ärsannerUgen inget Utet mål. Vidare skaU den industriella slagkraften ochkonkurrensförmågan förstärkas. Staten anses ha en särskUt stor uppgift i attsatsa på framtidsinriktad, forskningsintensiv industri. Genom statUgtföretagande skaU man förstärka den industrieUa slagkraften ochkonkurrensförmågan. Genom statUgt företagande, säger man vidare, kansysselsättningen tryggas och den aUmänna produktionsvolymen byggas ut. Det är aUtså meningen att staten skulle förstärka dennakonkurrenskraft genom att, som det heter, etablera sig som företagare ibranscher där det allmänna är storkund. På det sättet skaU enligt dessaprinciper priserna pressas och konkurrensen främjas. Ja, aUa de som har varitålagda att utnyttja AUmänna förlagets tjänster undrar nog om visdomen i dessasatser, som först offentligt myntades av statsrådet , Det är många mål som inte kommit med i denna Usta. Jag harinte tUhäckUgt kunnat gå in på frågan om arbetsdemokrati och bättre mUjö. Denhär Ustan brukar vara mycket lång i de socialdemokratiska propagandatalen, mennog är det klart att man måste konstatera att målen är svära att uppnå och i vissa faU helt enkelt inte går att nå. Det har visat sig att statenuppträder som en mycket hård arbetsgivare även som företagare. När det har gäUtkritiska situationer, såsom beträffande Durox och Verkstad, harinformationen inte bara varit bristfälUg, den har i flera faU utebUvit. Glansenkring statens förmåga att uppträda som mönsterarbetsgivare har väl vid det härlaget bleknat ganska betänkUgt. Klassiskt är hen svar, i samband medförsäljningen av KABI, om den information som de anstäUda där hade fått:"De läser väl tidningar." Vad man har uppnått ligger i bästa faU närdet gäUer informationen långt under målsättningen. Men frågan är också omstatUgt företagande verkUgen är det effektiva instrument i näringspoUtiken iövrigt som teorierna förutsatte. För det första kan man konstatera att staten inte harnågon särskUd förmåga att bedöma marknadsutveckUngen och investeringsbehoven.Instrumenten är desamma som för enskUd verksamhet, men man har långt ifrånalltid utnyttjat dem med det kunnande och den erfarenhet som brukas där. Det hängersamman med den ofrånkomUga poUtiska styrningen av det statUga företagandet.Politiskt ansvariga företagsägare är utsatta för mycket större tryck ochfrestelser än vad som är fallet i det enskUda näringslivet. Vi har kunnat notera här i kammaren åtskilUga gånger, ochäven i den gamla tvåkammarriksdagen, att statUga företag har lättare att skaffafram kapital än enskUda, och det leder ibland tUl oreaUstiska satsningar.Regeringen har gång efter annan kommit tUl och ofta med mycketbristfäUig information begärt kapitaltUlskott tUl statUga företag. Om jag tarfram NJA som exempel så är det inte därför att jag anser att dessa satsningarinte har varit nödvändiga från sysselsättningssynpunkt utan som ett exempel påatt statUga företag i förhållande till jämförbara företag får en gynnadställning när det gäller kapitalförsörjningen. /67 bevUjades NJA ett kapUaltillskott på 100mUjoner kronor och ytterUgare 100 mUjoner. har vi fått påbordet en begäran om ett nytt kapitaltUlskott, nu på 62 mUjoner. Det finns intejämförbara enskilda företag som med så knapphändiga motiveringar får såbetydande tillskott. Därför kan man inte tala om en jämförbarhet i fråga omlönsamheten. EnskUda företagare och företagsledare kan inom de ramarsom utstakats av statsmaktema, av löntagarorganisationerna och av det faktiskamarknadsläget göra bedömningar med lönsamhetskravet som grund, I praktiken ärdetta mycket svårare för staten och för det ansvariga statsrådet så långt gerjag rätt. Han varken kan eller hinner överblicka alla detaljer. Här tiUkommer emeUertid något, och eftersom ett så pass stort avsnitt av sitt anförande uppehöll sig vid det som Ang. erfarenhetema av försöken att vidga den statligaföretagsamheten Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den statligaföretagsamheten poUtiskt,moraUskt intressant, vUl jag också stanna vid det: beslutskriteriernabUr osäkra om man skall foga in även väljarsympatierna och väljarreaktionerna ibUden, Det är tydligen lätt att faUa för frestelsen att utnyttja statUgtföretagande som argument i valdebatter eller att skjuta pä otrevUga beslut tUlefter ett val. Att Stekenjokk diskuterats sä envist och har stannat sä ifolkmedvetandet beror ju inle pä frågan om vid vUket datum regeringen fick sinaupplysningar ulan om det över huvud taget var rimUgt att gå ut och ge intryckav att regeringen satsade sig själv och statsministerns prestige på att detskuUe bU gruvdrift just där och att man gjorde det på det mest entydiga ochsymboliska sätt som var möjligt, nämligen genom att låta stalsministern införmassmedia höja hackan som etl tecken pä att driften skuUe börja. Det är självklart att vi tycker synd om regeringen sominte hade tUlräckliga informationer, men det är fråga om huruvida man iavsaknad av sådana har rätt att skapa förväntningar och förhoppningar på detsätt som skedde. Det är inte säkert att det stannar vid en misstro motregeringen själv, att det stannar vid händelser som i och för sig är säaUvarUga som de i , utan del kan också väcka en misstro mot helasamhället att man skapar förhoppningar som det över huvud taget inte är möjUgtatt infria. Jag tror för det andra inte att det är nägon bra metod attmotverka enskUd maktkoncentration genom statUgt företagande annat än iundantagsfall. Om man verkUgen skaU fuUfölja en sådan linje krävs ett StatUgtföretagande i mycket stor skala och därmed ersätter man bara den enskUdamaktkoncentrationen med en statUg. För vår del är det naturUgt att eftersträvaen samhäUsordning med decentralisering, med maktkon-troU och spridning avinflytandet. En arbetsdemokrati med vidgat inflytande på aUa nivåer, vidgatmedbestämmande för de anställda ända upp i företagets styrelse, det är ettviktigt inslag i den Uberala näringspoUtiken, ty genom en sädan satsning frigörman hittiUs outnyttjade krafter av kunnande och nytänkande. Statsmakten har isin tur andra slora möjligheter att via oUka sorlers styrinstrument påverkaföretagens handlande och se till all konsumenternas ställning tryggas och attkonkurrensen upprätthälls. Om staten går in som företagare i stor skala är det intealls säkert att den på samma sätt kan hävda de här allmänna kontrollerande ochstyrande uppgifterna. Staten får då själv på samma sätt som enskilda företagproducentintressen, och de kan komma i konfUkt med den andra roUen. Det är grunden för vår skepsis till en mycket expansivstatUg företagspoUtik och också för vår awisande håUning tUl statUga representanteri industriföretagens styrelser. Konsumentskydd, arbetsdemokrati och förstärktkonkurrensövervakning ser vi som viktiga inslag i ett alternativ som är överlägsetden sociaUstiska linjen. För det tredje är det minst sagt osäkert om staten somföretagare på områden där det aUmänna är storkund - t. ex. beträffandeläkemedel eUer läromedel verkligen befrämjar konkurrens och prispress. Jagnämnde AUmänna förlaget; vi kan också ta Utbildningsförlaget. Det är ettföretag som i själva verket snedvrider konkurrensen. verken harAUmänna förlaget blivit en ganska dyr historia. Tryckkostnaderna har skjutit ihöjden. Bara beräknas förorsakas en merkostnad om på grund av skyldigheten att anlita AUmänna förlaget. En radinstitutioner konsumentinstitutet, , arbetsmarknadsstyrelsenetc, har sett sig tvingade att av detta skäl begära förhöjda anslag. Redanden mindre omfattning de statUga företagen pä dessa områden har ledersannoUkt UU ett dåUgl utnyttjande av produktionsresurserna. Att statUga företagkan hällas vid Uv bara genom att statUga myndigheter är hänvisade dit kan juinte pressa priserna. För det fjärde är det ingalunda givet att statUgtföretagande pä är det bästa instrumentet för att hålla uppesysselsättningen i regioner eUer på orter där sysselsättningen är vikande. Attsådana satsningar behövs är självklart, och det är inte det vi diskuterar. Vihar påpekat det frän vårt håll. Men man måste vara medveten ombegränsningarna i vad man kan nå pä denna väg. Man vinner ju inte mycket omstatUga företag går in i branscher där marknadsutrymmet är begränsat och därden statliga satsningen på en ort leder till nedläggning på en annan. Det är juav den anledningen exemplen sportartikelfabriken i och mattfabriken bUvitaktuella. Det är fråga om branscher där en strukturutveckling redan har visatatt det finns ett minskat marknadsutrymme att arbeta inom. talade hen om den s. k. skidfabriken i vore ju en nyhet om den inte skulle tUlverka skidor. EnUgt vad som hittillsvarit känt står det väl ändå på programmet, trots att man vet alt antaletskidfabriker här i landet har gått ned frän 13 tiU 3.Med hänsyn tUl att skidfabrikerna i , och nu kämparpå en begränsad marknad är det ganska osannolikt att det inte skuUe bliåterverkningar ocksä pä deras avsättningsmöjUgheter och på sysselsättningen förde anställda i dessa områden, där det inte är så särskUt lysande gott om jobb. Det är synd om man misskrediterar de statliga företagensviktiga uppgift att skapa arbetstUlfällen i sådana fall då samhället måsteträda tiU därför alt det inte har gått att stimulera fram enskildföretagsamhet, och den uppgiften misskrediteras när man sköter den på så lösaboliner som i ett par av de nämnda fallen. Det är ju då det kan gä ut över demsom man vUl ge jobb. De blir lyckUga och glada när verksamheten startar men deupplever det som någonting ganska förfärande om de efteråt känner att de blivitlurade och verksamheten måste läggas ned. TUl sist; har sina särskUda problem, somhar att göra med ägarnas insyn i verksamheten. ställde frägan;Skall de som jobbar i de statUga företagen aldrig någonsin få känna att de haräven oppositionspartiernas stöd i den meningen att vi betraktar oss som ägare?Jo, vi upplever det som glädjande att lägger upp diskussionen pådet sättet. Det lät annorlunda på den vittberömda socialdemokratiskapartikongressen, där man talade om de statliga företagen som "våraföretag" i meningen arbetarrörelsens företag. Vi känner ett medansvar somägare av statUg företagsamhet, men det är inte rimUgt att begära av oss att viskaU vara nöjda så länge vi inte har riktiga Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den statligaföretagsamheten Ang.erfarenheterna avförsöken att vidga den StatUga företagsamheten möjligheter tUl insyn iverksamheten, och den insynen skall utövas inte minst av svenska folkets valdarepresentanter i . HerrWickman och , som väl kommer upp senare i debatten, hänvisar oftatill , när kritiken hårdnar. Men då tycker jag att ni skaU komma ihåghur har ställts inför fullbordat faktum när det gälltstatUga etableringar. De flesta av oss minns väl , när vi itidningarna kunde läsa att staten varit med om att bUda Uddcomb. Först tremånader efteråt kom industriministern tiU och begärde godkännandetav den nya organisationen. På samma sätt kringgick industriministern riksdagennär det gällde det statUga förvaltningsbolaget. föreriksdagsbeslutet hade det redan etablerats under namnet . AUtförmånga gånger har de propositioner som lagts fram varit magraoch utan genomtänkt redovisning. I stäUet har man hänvisat tUl den dialog somskulle föras inom den statliga företagsamheten själv. Inför partikongressenlovade att meUan och dess dotterbolagskulle det föras en dialog. Man kan ju fråga sig om det är den dialogen somleder tUl att både mor och dotter nu avsätter direktörer. Viklandrar särskilt regeringens vägran att gå med på det självklara kravet attvarje riksdagsman skall ha rätt att gå på de statUga bolagsstämmorna och ställafrågor. Och när regeringen dessutom som är ovUUg att inför kammaren ge enordentUg redogörelse av det slag som jag efterlyst, förstärks intrycket av inte är så angelägen som man säger om att den här verksamheten skaU förasöppet. Vi får senare tUlfälle till fuUständigare debatter, men det är interimligt att just när aUmänhetens intresse är som livUgast beröva den möjUghetenatt ta del av en riksdagsdebatt som grundar sig på en fyllig redovisning frånregeringens sida. Nuväljer man det gamla debattknepet att, när staten bUr kritiserad, påstå att desom kritiserar är fiender tUl all statlig företagsamhet. Man klagar också överatt de statUga företagen i sig har fått en aUtför stor del av intresset förnäringspoUtiken. Det kan Ugga mycket i detta, ty andra inslag i statensuppgifter på det näringspolitiska planet är mycket viktigare, men som debatteni dag är avgränsad har det inte varit vårt ämne. Jag vill dock för undvikandeav ytterUgare agitatoriska övertramp från regeringsbänken slå fast attfolkpartiet ser positivt på statUg verksamhet som är väl motiverad. Flerasatsningar i har varit utpräglat riktiga och nödvändiga. Utan demskuUe dagens regionalpoUtik helt enkelt inte kunna vidareutvecklas. Men vad manockså i ärUghetens namn måste tala om är att ett statsövertagande av ettföretag inte ger några automatiska garantier för tryggad sysselsättning. Detär väsentUgt mer betydelsefuUt för vårt lands framtid att den ekonomiskapolitiken sköts så att svensk industri uppmuntras till investeringar. Då bUrarbetsmarknads- och regionalpoUtikens utformning och utveckling betydelsefuUa.Men orsaken tUl att dagens ämne tiUdrar sig så stor aUmän uppmärksamhet liggerju i den socialdemokratiska uppläggningen av poUtiken som man inte har lyckatsfuUfölja på ett sådant sätt att ens de egna medlemmarna känner sig övertygadeom att man har handlat rätt. Manhar haft för stora ambitioner, och det har resulterat i svåra misslyckanden somdelvis har bUvit dyrbara för skattebetalarna. Då går det inte att i längden hakvar kravet på största möjliga expansion av den statUga företagsamheten, ty detskulle ju betyda att man ger sig in på köp eUer etableringar utan att ha gjortklart för sig om det finns något att producera och sälja UU marknadskraftigapriser. Och det är precis det som har hänt. NuskaU tydUgen riktUnjerna för den statliga företagspoUtiken läggas om. HerrWickman har förklarat i TV att den första etappen avnäringspoUtiken är genomförd. En arbetsgrupp skall formulera de nya målen, menden förmodar jag skaU arbeta bakom neddragna mUgardiner, och då löser den inteden grundläggande frågan: På vUket sätt tänker regeringen skaffa sig underlagför en sådan giv som kan vinna aUmänhetens förtroende? HerrWickman sade tiU en tidning att han var ganska nöjd medStatsföretag. Han tycker tydUgen här att det är ofint av oppositionen attkritisera det sätt på vUket regeringen skött den statUga företagsamheten. JagskaU inte försöka gå in i detalj i hans debatt med får själva stå för sina påståenden och synpunkter. Men nog är detmärkUgt att man från regeringsbänken inte vUl låtsas om att en här i kammarenledande socialdemokrat i pressen meddelat att han skulle vara beredd att övertaordförandeskapet efter , medan man inför vill låtsas somom allting vore ganska väl bestäUt. Vitycker, som jag sade, att det är bra att man i arbetarkommunerna diskuterardessa saker, men det är inte bra att redovisningen tiU bUr så tunnoch innehåUslös som den var i det dokument som var tUlgängUgt i förväg. Och detfinns efter vad jag kan förstå inga motiv att använda sådana brösttoner somherr gjorde i sitt långa anförande, där han blandade ihop gammalhögerpoUtik med sin uppfattning om hur ser på den fuUasysselsättningens problem. Vad har för grund att anklaga oss föratt inte vilja verka för fuU sysselsättning? Om det inte vore så att henWickman innerst inne är så snäll och här står och bara läser upp färdigskrivnauttalanden skuUe jag säga som ; "Vet hut, vet sjufalt hut!" Men jag säger det inte och jag behöver inte citera några gamlaförfattare för att sluta med att säga;'Det är synd om hen ! Ang.erfarenhetema av försöken att vidga den statliga företagsamheten BorgerUgheten har funnit tidpunkten lämplig att gå tUl frontalattackmot den statliga företagsamheten. Den attacken har fokuserats på Statsföretagför att detta företag sedan den har tagit över de flesta statUgabolag. De borgerUga partiema gör angreppet innan Statsföretag framlagt denförsta verksamhetsberättelsen. Man har inte kunnat vänta tiUs papperen Ugger påbordet. Omman, herr talman, skall bedöma Statsföretags handlande , ärdet nödvändigt att klargöra de uppgifter som Statsföretag fått av riksdagenenligt propositionen 1969:121. Det är tre punkter som dåbör analyseras: målen för Statsföretag, Ang. erfarenhetema av försöken att vidga den statligaföretagsamheten ägarfunktionenoch företagarfunktionen, samt styrningen av Statsföretag och dessdotterföretag. Det är mot den bakgrunden som man skall bedöma och kan diskuteraStatsföretags aktiviteter. Jag analyserade i remissdebatten målen förStatsföretag, och industriministern har här berört frågan. Jag berördeäven i remissdebatten hur Statsföretag under sin korta tUlvaro försökt nå deuppstäUda målen. Jag behöver därför inte gå in på detla i denna debatt. Men tUlherr , som tog upp det generella kravet som ställs på lönsamhet, vUl jagsäga att han tydUgen inte förstått bakgrunden tUl detta. Det motiv som Uggerbakom är att endast ett lönsamt, expanderande företag i längden har möjUghetatt ge den trygghet för arbetet och i arbetet som är en av förutsättningarnaför en bättre arbetsmiljö och aktiv företagsdemokrati. Människor som intearbetar i ett expanderande företag får inte den rätta arbetsglädjen. Vidare kanendast ett lönsamt, expanderande företag av egen kraft vara med iregionalpoUtiken. Det är endast ett lönsamt, expanderande företag och ettförhållandevis slort företag som av egen kraft kan medverka istrukturomdaningen. Men det är inte, , bara lönsamhetskravel som ärväsentligt för skall också fullgöra andra uppgiftersom ägaren ålägger företaget. Om dessa uppgifter inte uppfyller lönsamhetskravetskaU ersättning utgå. Statsföretag har skyldighet att inge "offert"på sådana uppdrag som ägaren, dvs. regeringen och , anger. Dessauppdrag kan vara av sysselsättnings- eller försvarsberedskapskarak-tär, de kaningå i regionalpolitiken. De skall behandlas frän fall UU fall. Detta offertsystem är enligt min uppfattning enväsentUghet, Därigenom kan de samhällsekonomiska aspekterna beaktas. Detföreslogs av den utredning som föregick bildandet av Statsföretag, Innan dettasystem tUlkom var det inte ovanligt att man genereUt talade om att de statsägdaföretagen skulle drivas med lönsamhet, men i mänga faU tvingades företagen avsysselsättnings- eller andra skäl att göra avsteg från den principen. Pä säsätt sattes företagsledaren i en konfUktsituation. Han fick ta pä sig ettansvar som han rätteligen inte skulle bära. Det fick även tUl följd att man iden politiska debatten fick tillfälle att framhålla att de statsägda företagenhade låg lönsamhet; sviterna efter detta är ännu inte övervunna. Man beaktadeinte att de många statliga företagen har vad man kan kaUa samhällsekonomiskakostnader. För mig är detta en fråga om ansvarsfördelning. Enföretagsledare måste ha målsättningar i operativa termer som inte ärmotstridiga, och han skaU inte fatta poUtiska beslut. Inte ens en styrelse iett företag skaU göra det. Det är politikerna vi som sitter i denna kammare som skall fatta de politiska besluten på svenska folkets vägnar. Det är därförsom jag så starkt hävdat alt i de faU då just offertsystemet tiUämpats - Stigeni , och VUhelmina är det som i sista hand skall taStäUning projekten. I den utredning som föregick propositionen om bUd andel avStatsföretag diskuterades ägaransvaret och företagaransvaret. Ägaransvaretsfrämsta uppgift sades vara att fastställa målen för verksamheten och att geföretagen de resurser som är nödvändiga för att målen skall kunna nås.Företagaransvaret sammanfattades i två punkter: för det första att samordnaoch planera verksamheten samt vidta övriga aktiviteter för att infriafastställda mål; för det andra att ge ägaren sådan information om verksamhetenatt denne kan utöva sitt ägaransvar. Jag vUl, herr talman, understryka den sistapunkten som verkligen är väsentlig, även om många betraktar det som ensjälvklarhet att ägaren automatiskt erhåUer sådan information. Det är justbrott mot denna självklara regel som ibland skapar svårigheter. Mot denna bakgrund är det således industridepartementetsom skall ange målen för Statsföretag; på grundval av dessa mål skallStatsföretag i sin tur utöva ägarfunktionen gentemot sina dotterföretag. Om styrningen av Statsföretag behöver faktiskt inte mångaord sägas. Maj;t har utsett en styrelse, och det finnsdirektrepresentation i styrelsen för industridepartementet. När det gällerStatsföretags styrning av dotterföretagen är det hela Utet mer kompUcerat. I delegationen, som framlade förslag om organisatoriskutbyggnad av Statsföretag, diskuterades ingäende graden av styrning gentemotdotterföretagen. Vi diskuterade för det första den s. k. divisionsprincipen,dvs. en uppdelning av dotterföretagen i grupper med en för det ekonomiskautfaUet ansvarig chef för varje grupp, men vi tUlbakavisade denna principdärför att den skuUe innebära att Statsföretag fick ett mer eUer mindre direktansvar för den dagUga driften av företagen. Vi diskuterade för det andraKooperativa förbundets modell, enUgt vUken förvaltningsbolagets styrelse skuUeåterfinnas i samtliga dotterföretags styrelser. Vi tUlbakavisade även denprincipen, då vi ansåg att styrningen av dotterföretagen skuUe bU för direkt. Vi fastnade i stället för en modeU, där Statsföretag iprincip skiUle utse vissa av sina tjänstemän som ledamöter i dotterföretagensstyrelser. En person skuUe då få styrelseuppdrag inom de företag som hade sinverksamhet inriktad på basindustriområdet: , Statsgruvor etc. En annanskuUe få styrelseuppdrag i verkstadsföretagen; UddevaUavarvet, ,Verkstad. I den mån det fanns statliga verk som sysslade med Ukartadproduktion, som domänverket i det första faUet och fabriksverken i det andra,kunde ifrågavarande personer även sitta i de verkens styrelser för att få ensamordning oberoende av företagsform. I de flesta remissvaren framhölls att en så storsjälvständighet som möjligt skulle skapas för dotterföretagen.Departementschefen uttalar bl. a. på den punkten följande: "Jag delaruppfattningen hos åtskUUga remissinstanser att avsikten däremot inte är attförvaltningsbolaget skall ta över ansvaret för den löpande verksamheten vidföretagen. UtveckUngen får heUer inte leda dithän. Inrättandet avförvaltningsbolaget bör inte leda tiU att det ansvar för ett företagsverksamhet, som legat hos styrelsen och verkstäUande ledningen förföretaget, överförs tUl förvaltningsbolaget. Jag vUl i detta sammanhang peka påden grundläggande skUlnad som erfarenhetsmässigt finns mellan två skilda typerav förvaltningsbolag, nämUgen den där förvaltningsbolaget självt anses drivarörelse genom vissa dotterföretag och den där samordning och samplanering avvissa för hela gruppen viktiga funktioner framstår som det väsentUga. Detstatliga förvaltningsbolaget bör hänföras till den senare Ang. erfarenheterna av försöken att vidga den statligaföretagsamheten Ang. erfarenhetema avförsöken att vidga den statligaföretagsamheten Detta är således den handlingsram som fastställtför Statsföretags agerande gentemot dotterföretagen. Men, hen talman, det finnstydUgen riksdagsmän som inte riktigt kommer Uiåg vad beslutat.Statsföretag har under den korta tid som företaget existerat anklagets för attinte ha haft tiUräckUg styrning av dotterföretagen.