prot · FU0983 · 1971-12-31 00:00:00 — tillelektrisk energi, vUket också är en förutsättning för att ett hotell skallkunna fungera. Vidare saknar man bränsle för att uppvärma hotell osv. Jag anser att den turism man kan tänka sig i dessa områdenär den turism som vi har , dvs. att gå Kungsleden och bära tält, sovsäck,mat och förnödenheter och Ugga över i de torvkåtor eller de vaktstugor somfinns. Någon annan turism är inte tänkbar inom området, om det inte finns vägaroch man inte viU vara med om att dra fram vägar eller anordna förläggningar.Man har inte fullföljt tanken i utskottets utlåtande. Vilka krav ställs, om manskall utnyttja området? Det är ett område där samerna sedan gammalt har haftspeciella förmåner: att jaga och att fiska. Det är aUtid besvärligt, när mankommer in på de här områdena, att få tUlstånd, och alla som turistar vUl i allafall ha något utbyte av sin turism. Något utbyte skulle det inte gå attåstadkomma, åtminstone inte under nuvarande förhållanden. Därför tror jag atttanken på att bygga upp en turism i stället för kraftverket inte är reaUstisk,eftersom vi inte kan få ta området i anspråk på det sätt som sagts om man villskydda naturen. Om man bygger ut Ritsem är det däremot meningen att en vägskall dras fram tUl kraftverket, och då kommer man i en helt annan situation. Man har diskuterat vad Ritsem betyder ur energisynpunkt.Ja, det är ett halvt . producerar säg 1 miljard kilowattimmar ochRitsem , således halva effekten av . Detta geren bild av hur stort det planerade kraftverket är. Man har också diskuterat miljöfrågorna. Det har vi allanledning att göra, och det har vi ofta gjort här i . Jag var blanddem som när vi diskuterade hade den uppfattningen att man bordespara en älv i det här landet, och jag ansåg att hade vissa förutsättningaratt skyddas. Älven har ett sådant läge att det inte finns några industriellaföroreningar. Det finns heller inga större samhällen längs älven, utan den ärsä att säga orörd. Det ställdes också krav på att forskningen skulle ha tUlgångtill en älv som var orörd. Vidare var det ett intresse att den skulle varalättUlgänglig för de människor som ville njuta av en ostörd natur. I dessaavseenden utgör ett värdefullt tillskott och innebär att kommandegenerationer får se en orörd älv. Men att man i fortsättningen skulle intasamma hårda attityd till aU kraftverksutbyggnad hade i varje fall inte jagtänkt mig, dvs. att man därefter skulle säga att den eller den älven inte fårbyggas ut. har jag redogjort för - där har pågått utbyggnad . Den är aUtså ingen orörd älv. Kanske är det svårt för människorna att bUda sig enuppfattning om hur stort är när man talar om kvadratkUometer ochkvadratmil. Vi kan från en karta klippa ut och lägga det över södraSverige. Drar vi då en Unje från tUl vid norskagränsen, får vi fram areal, omsatt till sydsvenska förhåUanden.Inom kommun, som är lika stor som - före Kirunasinkorporering av tUl arealen största kommun - bor ungefär 8000 människor. Det är aUtså ganska glest bebodda trakter, och man förstår attdet är svårt att skapa sysselsättning. Enbart denna gleshet när det gällermänniskor och samhällen skapar mångaproblem som inte finns söderut. har verkligen fått brottas med stora problem påarbetsmarknaden under det senaste kvartsseklet. Den väldiga mekanisering ochmotorisering som har ägt rum i skogen och jordbruket har medfört attarbetstUlfällena blivit färre. Samma är förhållandet också i de storabasnäringarna jag tänker på malmbrytningen, där priserna framför allt under1960-talet varit sådana att man helt enkelt varit piskad att göra kraftigarationaliseringar för att de svenska malmerna skulle kunna hävda sig påvärldsmarknaden och där också andra metoder på järnframställningens område harlegat i fatet; även det har lett tUl en kraftig rationaUsering.Planmyndigheterna har sagt att om skaU ha en chans att bevaraungefär samma befolkningssiffra som måste det skapas 16 000 nyaarbetstiUfäUen . Detta är alltså kalla fakta som man kanräkna fram med hänsyn tUl den utveckling som pågår inom länet. Därför måsteockså varje tUlfäUe tiU en fortsatt utbyggnad i vara av värde.Frågan gäUer därför inte enbart en utbyggnad av Ritsem, som här har sagts, utanman skulle också kunna tolka det så, att när man säger nej till varje fortsattutbyggnad av älvarna, framför allt av miljöskäl, kommer detta att drabbaNorrbotten och särskUt de områden av som Uder den största bristen påarbetstillfällen och där kommunikationerna är sämst utvecklade. Arbetsmarknadsskälen väger tungt i det här sammanhanget,och jag kan därför utan tvekan säga att ett bifall tiU reservationen är det sombäst tiänar både elproduktionen i dagens situation och sysselsättningsmöjligheternai . Hen (): har haft trestörre debatter om kraftverksutbyggnader; det är den fjärde under loppet av femår som vi nu håller på med. föranleddes debatten av två högermotioner somville att skuUe besluta säga nej till planerna på Vindelälvensutbyggnad. , , ståndade den andradebatten, som i historisk avvägning säkert kommer att betecknas som denavgörande om . Det var då man formulerade avstyrkandet frånriksdagen av älvens kraftverksutbyggnader. Den tredje debatten hade vi , dåriksdagen beslöt att medge upplåtande av av Stora Sjöfallets1 nationalpark för Ritsems kraftverksbygge. Genomgående i samtliga debatter är för det första att detstatliga vattenfallsverket önskat att få bygga ut sin kraftproduktion, för detandra att det varit nästan uteslutande borgerliga ledamöter i som harförsökt stoppa kraftverksutbyggnaden och för det tredje att ochbefolkningen i framför aUt de två nordligaste länen har blivit lidande påattackerna mot kraftverksutbyggnaden. som jag här nämnt har däremot de privatakraftproducenterna i detta land ostört fått bygga ut ett stort antal kraftverkutan att man märkt den minsta UUa ansats från borgerUgt håll tUl motagerande.Nu pågår, bara som ett exempel, byggande av fem styckenprivata kraftverk i Ljusnan och . Många fler planeras utan minstaborgerliga klagan. pågår den fjärde av kraftverksutbyggnadsdebatterna, ochvi skall fatta ett beslut. Liksom vid de tidigare avgörandenaär det för det första som vill bygga ut och, för det andra de tvånordligaste länen i vårt land som kommer att bU lidande, därest sägernej tiU utbyggnaden. På den tredje punkten har det skett en förändring som ärvärd att notera. Där har vi fått en ny gruppering. , folkpartisternaoch centerpartisterna kan den här gången glädja sig åt att ha fått säUskap medvänsterpartiet kommunisterna. Att tusentals byggnadsarbetare i harvädjat om hjälp för att få en fortsatt kraftverksepok i , det tycks mannu strunta i. De privata kraftproducenterna kan glädjas. Statliga Vattenfallhåller på att stoppas i vattenbyggnadsepoken. Byggnadsarbetarnas vädjandentycks C.H. och förre muraren helt lämna åt sidan.Skuldra vid skuldra med , och har de tydligen för avsiktatt se till att StatUga planerade satsningar i Norrlandomintetgörs. har blivit svårt lidande på nej-sägarnas agerande,sade jag. Landsdelen har sedan långa tider tiUbaka haft sin största tUlgång iråvarorna skogen, malmen och vattenkraften. Men varje försök att utnyttja detUlgångarna medför ändringar i naturen. Så är det med gruvbrytningen, sominnebär ingrepp, och så är det med skogsavverkningarna, som naturligtvisförfular i naturen. Så är det helt naturligt också med kraftverksutbyggnader.Men när man säger att det är vattenkraftutbyggnaderna som vållar de störstanaturförstöringarna, då vUl vi, som har erfarenhet, protestera. Låt mig sombevis på detta bara göra en liten jämförelse meUan två av Norrlandsälvarna, denena reglerad och utbyggd med kraftverk, den andra orörd. Den utbyggda är , Den är reglerad frånfjällområdet och ned till kusten. Den är en stor turistattraktion. Manhar fått en utomordentligt fin turistväg som byggdes under kraftverksepoken.Blå vägen, och en kraftigt ökad turistström. Kommunerna upp efterUmeälvens dalgång kan glädja sig åt betydande skatteinkomster tiU följd avkraftstationsbyggnaderna. Föreningar och andra sammanslutningar får varje i form av regleringsmedel till oUka anläggningar, ochsärskilda viUkorsmedel har varit av utomordentlig betydelse för den finaservice som man har i kommunerna upp efter den älvens dalgång. ParalleUt med flyter , oreglerad somen följd av riksdagsbeslutet . Där har man den största arbetslösheteni . Där kämpar kommunalmännen en hopplös kamp med ständigtsjunkande skatteinkomster. Där har man en bedrövligt dålig väg upp efterdalgången, väg 363. Den som reser efter den vägen får bara på några få ställense den omdiskuterade och efter den dalgången har man inte mångaturister. Jag skuUe vilja säga att sedan och övriga ledamöter iaUmänna beredningsutskottet gjorde sin historiska resa upp efter dendalgången har det minsann inte varit många som gästat det området, som man såvackert skUdrade och ville avsätta för turistiska ändamål. De som försöker argumentera mot Ritsem mednaturvårdsargumenten bör nog besinna de jämförelser som jag här har gjort.Västerbottens och inland lider svårt av de uteblivnakraftverksbyggena där uppe. fick samtliga partUedare ettbrev från en organisation i med en maning inför det beslut som vi skallfatta här . 1 brevet stod kort och gott, enligt tidningsreferat;"Tänk på att vi i Vindelådalen fortfarande väntar påsysselsättningsskapande åtgärder som utlovades, inte minst från borgerligthåll, i debatten om utbyggnad. Vi i har inte råd attmista fler arbetstillfällen." Det finns anledning att här i kammaren beakta den maningenfrån människorna i Vindelådalen som har erfarenhet av hur det går när man heltplötsligt mister ett stort antal sysselsättningstUlfällen som man ändå underlång tid har gått och hoppats på. De som 1967 var med och voterade fram beslutetom nej till utbyggnad av gav också långtgående utfästelser om annansysselsättning. På samma sätt agerade flera borgerliga debattörer iriksdagsdebatten om Ritsem . Det måste finnasandra jobb där uppe, sade man. Jag vUl svara; Det finns inga andra jobb däruppe, även om man från statligt håll och från regeringen gör energiska försökatt åstadkomma näringslivsutveckling. Det görs en del, men det är enbart frågaom statUga satsningar och insatser tUl stor del finansierade med statligamedel. I och med att inte längre var aktuell förutbyggnad gick Väster- och miste om jobb som skulle ha gettutkomst för ett par tusen människor . är de somvUl säga nej tUl Ritsemutbyggnaden i färd med att späda på den norrländskaproblematiken genom att plocka bort ytterligare utkomstmöjligheter för ca I000 människor där uppe. De som gör det är människor, somflitigt brukar slita denna talarstol och anklaga regeringen ochsocialdemokraterna för att inte vara tUlräckligt intresserade av att satsa iNorrlands inland. I den artikel i avgeneraldirektören som tidigare refererats här i kammaren görs ensummering av vad har gått miste om genom riksdagsbeslut om instäUdakraftverksutbyggnader och genom de s. k. fredsuppgörelserna med naturvårdsorgansedan mitten av . Det är uppgifter som säkerligen ingen här ikammaren kan bestrida, men de ger en antydan om att vi här har kärnan i denproblematik som vi brottas med i och framför allt i Norrlandsinland. Där har de uteblivna jobben inneburit att möjligheter försvunnit tillutbyggnad av en kraftproduktion av 17 miljarder kUowattimmar. Det har inneburitbortfall av investeringar i inland för ca . Dethar inneburit bortfall av sysselsättningstillfällen i samma landsdel vilkaskulle ha kunnat ge utkomst för ungefär 4 000 människor.Det har vidare inneburit skattebortfaU för kommunerna i Norrlandslänen påungefär . Det har dessutom för kraftproduktioneninneburit en fördyring uppskattad till därför attdenna elproduktion är så mycket billigare. 5 protokoU 1971. Det är en räkning som centerpartister, moderater ochfolkpartister i och har speciell anledning att studera.De har verksamt bidragit tUl den djupt beklagliga situation som vi har ,med en ständigt stegrad arbetslöshet i de två nordUgaste länen och enfortgående och mycket oroande utflyttning från dessa läns inland. Man har här tidigare utförligt redovisat ihåUgheten i deargument som utskottsmajoriteten framfört om påstådda skador på rennäringen,naturen och miljön. Jag vUl säga att de argumenten är klart överdrivna, ochdet tror jag att den gångna debatten tydligt har visat. Det må förlåtas ossnorrlänningar att vi gör den bedömnmgen, att vi framför allt argumenterar medsysselsättningsfrågan. Orsaken är att vi på nära håU har de kommunalmän vilkabrottas med den sjunkande skattekraften och som upplever hopplösheten när detgäller att få nya sysselsättningstUlfällen där uppe. Vi lever också i närhetenav de byggnadsarbetare och övriga i Norrlandslänen som gåttarbetslösa och hoppats på att kraftverksutbyggnaderna skulle göra det möjligtför dem att få bo kvar i den landsdel där de vill stanna. Vad man förvånas över som den här, när vi iriksdagen diskuterar den största sysselsättningsfrågan för övre sedanVindelälvsdebatten 1967, är att ingen folkpartist från ochNorrbotten har funnit anledning att gå in i den här debatten. En endacenterpartist från de nordligaste länen är anmäld, han som vågar vara frondörmot det hårda partiregementet. Men ingen moderat och ingen kommunist från denordligaste delarna av vårt land känner intresse av att vara med i debatten.Ändå rör det sig om sysselsättning för ungefär 500 människor i landetsnordligaste delar och utkomstmöjligheter för drygt 1 000 personer under enfyraårsperiod. Det är en situation som jag noterar somutmärkande för hur de borgerliga och kommunisterna i nordligaste delarhar agerat i den här frågan. Hen (vpk): TiU vUl jag kategoriskt säga attvi kommunister verkligen inte struntar i arbetslösheten, som han uttryckte det.Men för och hela landets skull kräver vi en annan lösning än dessaständiga, kortsiktiga, planlösa kompromisser som arbetande folkalltid har fått nöja sig med. Jag beklagar uppriktigt att och andrasocialdemokrater använt debatten för att avvända uppmärksamheten från deverkliga problemen i i stället för att komma med konstruktivalångsiktiga lösningar. Dem väntar vi fortfarande på. Jag vUl säga att det inteär på oss det beror, om det inte är en majoritet för en konstruktiv politik.När socialdemokraterna kommer med andra förslag, som verkligen går ut på enradikal omläggning av den ekonomiska poUtiken också i , då kan deräkna med oss. Jag blev något överraskad över den paradmålning, glättigoch vacker som ett verk av en 1400-talsmålare, som kom med när hanläste upp vad generaldirektör publicerade i NorrländskaSocialdemokraten . Den artikeln är inte okänd för oss, eftersom vi aUa harfått den genom VattenfaUs försorg. Jag tror inte att artikeln har gjortsärskilt starkt intryck på andra än . Den söker visa nyttan förNorrland av att bygga ut inte bara Ritsem och Kaitum utan också ochde övriga älvar som hittUls varit undantagna från utbyggnad. Artikeln gör gällande att den investering som varit möjligmen inte kommer tiU stånd i inland är av storleksordningen 2,5miljarder kronor, vilket jag tror att nämnde. Han tog också upp denprimärsysselsättning som generaldirektör talar om och som detnorrländska inlandet skulle ha gått miste om. Den påstås vara avstorleksordningen 1 200 man . Och den fasta befolkning somskulle ha fått sin försörjning genom kraftstationerna efter utbyggnadsperiodenuppskattar tUl mellan 500 och I 000 personer. Det är alltså inte bara Ritsem det är fråga om, utan ihans framställning är det också fråga om Kaitum och alla andra utbyggnader somskulle kunna göras. Jag vUl minnas att industriminister nämnde att vihar ungefär 10 miljarder kilowattimmar att röra oss med, om vi byggerut allt det som inte byggts ut hittiUs och som kan byggas ut. Det är alltså enganska Uten del av totala kraftförsörjning, som 1980 beräknas tUl 145miljarder kilowattimmar. Men åtskiUiga av dessa utbyggnader, speciellt Kaitum,har t. o. m. den lokala opinionen vänt sig emot, trots att utbyggnaden skullebetyda en temporär lättnad i situationen på arbetsmarknaden. geralltså en serie sifferuppgifter som är orealistiska. Ännu mera Ulusorisk är denförlängning av resonemanget som artikeln innehåller och som jag tror herrNygren förbigick. Vattenkraften, säger , skuUe underlätta enindustriell utbyggnad av : "Man skuUe exempelvis därigenom kunnagöra attraktivt för industrier med stor kraftförbrukning." Om detta hade skrivits för en läsekrets i ellerlåt säga i skuUe läsarna kanske ha dragit den avsedda slutsatsen. Deskulle kanske ha sagt att arbetslösheten i beror pä att denna del avSverige saknar elektricitet. Där finns ju mängder med , skulle de hasagt och sett på kartan. Varför inte bygga kraftstationer och ta vara påvattenkraften och industrialisera ? Men har den citerade artikeln pubUcerats just iNorrbotten, där läsarna måste undra vad det är för fel på de mångakraftstationer som byggts där och undra vUkamagiska egenskaper elektriciteten från Ritsem, Kaitum och älv skulle kunnafå. Vattenkraften från har tydligen inte varit bra. Vattenkraften frånRitsem däremot skuUe enligt generaldirektör och möjligen också herrNygren "göra attraktivt för industrier med storkraftförbrukning". i har sammanställt en myckettjock stencilerad volym med . Man säger där att bakgrundentill det svåra arbetsmarknadsläge som befinner sig i utgör denstrukturrationalisering som framför allt jordbruket och skogsbruket genomgåttoch -,om gjort att sysselsättningen inom de s. k.areella näringarna gått ner från 30 1950 till sannolikt mindre än 10 000år 1970. har antalet personer i åldrarna15-64 år vuxit med ungefär 20 000. Länsprogram 70 fortsätter: "Denkraftiga expansion av industrin, som skulle ha behövts för att uppnå balans påarbetsmarknaden, har i stort sett uteblivit." har haft och har både vattenkraft ocharbetskraft i överflöd, men de stora privata industriföretagen flyttar hellresin produktion utomlands än tiU . Det är betecknande attVolvodirektören i sina avskedsintervjuer för bara några dagarsedan betonade att kan komma att tvingas att flytta delar av sinproduktion tiU utlandet därför att det råder brist på arbetare i . VidVolvokoncernens 21 svenska företag är av arbetskraften utlänningar,och inte av de tiniavlönade är utlänningar. Dessa siffrornämndes som exempel i intervjuerna. Direktör föreställde sig att det iframtiden skuUe bli svårare att få in utlänningar och att man därför skulletvingas att flytta en del av produktionen utomlands. Jag skall inte här gå in på den pressande arbetsmiljön ochalla andra onaker tUl att och andra verkstadsindustrier i södra svårt att rekrytera svensk arbetskraft, och jag ställer självfallet inte deutländska arbetarna i någon som helst motsatsställning tUl de svenska. Detfinns Norrlandsproblem på många håll i och . Det är intebara här i landet som monopolkapitalet behärskar den ekonomiska utvecklingenoch lägger stora områden öde. I hela den kapitalistiska världen finns ungefär sammatendens en ofta hektisk utveckling i storstadsområdena med brist påkvalificerade arl>etare och en kronisk och tilltagandearbetslöshet i andra områden. Allting tyder på att denna utveckling kommer attfortsätta också i om det inte blir en radikalt annan ekonomiskpolitik. Det bör tilläggas att Volvochefen gav sinaavskedsintervjuer som generaldirektör den artikel som tydligen varit något slags kanonisk skrift för herrNygren. talade om att flytta delar av utomlands på grund avbristen på svensk arbetskraft som påstod att Norrlandskulle bli attraktivt för industrier med stor kraftförbrukning bara man byggdeut Ritsem och Kaitum. Det är självklart att en stor del av befolkningen ochmånga av dem som är ansvariga för den kommunala poUtiken i villbygga ut Ritsem. har i en stencilerad skrift den 27 aprU iår visat att det skulle krävas inte dessa tusentals arbetare som generaldirektörGrafström talade om när han tog med alla utbyggnadsprojekten utan maximalt 150ä 200 arbetare för att bygga vägen från Suorva tiU Ritsem från sommaren 1971till . För att bygga själva kraftstationen i Ritsem skulle sedanbehövas drygt 300 anställda . Jag misstänker att sifferuppgifternakan vara friserade uppåt för att göra bästa möjliga intryck, men de skuUe ändåinnebära ett andrum, om än kort, för , och andra kommuner,som har en kronisk brist på sysselsättning. SärskUt håller sedanlänge på att avfolkas,och varje möjlighet att få någon form av sysselsättning till kommunen måstesjälvfallet tas emot. Vi som bor söderut - och efter vad en del talare här harsagt verkar det som om det skuUe vara något fel på oss - och särskUt vi som harvår sysselsättning och vår framtid tryggad måste ha förståelse för att Autajauresskönhet och Sjaunjamyrens fåglar väger lättare för många invånare i Jokkmokkoch än arbete och inkomster - inte därför att de skuUe tycka mindreom naturskönhet och fåglar än vi andra utan helt enkelt därför att läget ärdesperat. Men det räcker inte med förståelse från vår sida. Det krävs en aktivopinion i hela landet för en helt annan Norrlandspolitik än den brist på poUtiksom lett tUl den aktuella situationen. Man kan för övrigt fråga sig vad som händer i Norrbottennär järnmalmen i och inte längre finns. HittiUs har det gäUtatt så snabbt som möjligt exploatera dessa rika naturtiUgångar. Det har varitoch det är en rovdrift som bara kan fortsätta en i historisk mening om det inte snabbt byggs upp basindustrier så att man kan sluta med attexportera malmen och i stäUet förädlar den fram tUl de färdigaindustriprodukterna. har varit ett slags kolonialt systemdär vi har hämtat råvarorna men där man inte har gjort de färdiga produkterna.Ritsem- och Kaitumprojekten löser inga långsiktiga problem för . Delöser inte ens några kortsiktiga problem annat än tiU en mycket liten del. I Länsprogram 70 för visas nettoutflyttningenfrån alla kommunblocken t. o. m. 1969 i två tabeller. "Bäggedessa tabeller kan uppfattas som entydiga varningssignaler", heter detordagrant i texten i tredje kapitlet. Det är uppenbart att "situationen ivissa block börjar te sig mycket alarmerande". Flyttningsförlusterna förlänet har ökat från 1 843 personer tUl 4 534 personer under år 1969.Och citerar jag återigen från Länsprogram 70 den officiellasammanställningen från i : "Det måste betraktassom ytterst oroande när även de regioner, som målsättningsmässigt skulle kunnasvara för den expansiva utveckling, som krävs för att lösa landsdelsproblemet,har eller närmar sig flyttningsförluster." Redan i inledningen tUl Länsprogram 70 framhålls det att"vad som krävs för del är offentliga insatser i basnäringaroch Industriell infrastruktur av en helt annan storleksordning änhittUls". Märk väl att man talar om "offentliga insatser". Deansvariga myndigheterna har tydligen inte längre någon som helst förhoppningom att storfinansen skall få ett anfall av intresse för framtid. Ikommunerna har man inte heller någon sådan förhoppning. den 10maj - klubbade ett 18 sidor långt yttrande överLänsprogram 70. "Kommunen anser", heter det i yttrandet, "attsamhället saknar full möjlighet att påverka näringslivetslokalisering. Vi fordrar därför att staten genom lagstiftning erhållermöjlighet bestämma över näringslivets lokalisering." Säkerligen räcker det inte med lagstiftning. De som sätterprofiterna före människorna kan också sätta profiterna före lagen. Vi har i vår motion liksom i de tidigare motionerna om Ritsemprojektetbetonat att sysselsättningsfrågan för anläggningsarbetare måsteoch kan lösas på annat sätt, genom utvidgad statlig företagsamhet. Det finns enrad projekt som kan sättas i gång med ganska kort tids förberedelse, eftersomde har krävts av befolkning, och jag förutsätter attåtminstone några av dem är relativt färdiga. Vi nämner i vår motion ostkustbanansförlängning, ett extra järnvägsspår LuleåNarvik, en järnväg från SvappavaaratiU Kolari vid finska gränsen och väg från till ; det är något aven nationell skandal att man inte har denna väg.