prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag har hörtomtalas från mycket initierat håll att en riksdagsledamot har sagt att deminuter han spar i fortsättningen genom att flyga jet tUl skaU hananvända för att håUa kontakten med väljarna. Det kan han ju också göra genomatt hålla kontakten med väljarna i Västerort, för där är frågeställningen kamp för en hkaberättigad miljö. Jag skall inte sedan säga så mycket mera till hertSellgren. Han underkände den utredning som gjordes 1956 avstorflygplatskommittén med motiveringen att den ju är . Men, herrSellgren, det hindrar ju inte att denna kommitté var före sin tid. Kan enidé som är anses förlegad eUer kan den anses vara banbrytande?Storflygplatskommittén föreslog just en överflyttning rill av alljettrafik och en aweckhng av flygtrafiken på . Det är inte engammal idé det är en utomordentligt briljant idé. Den har en mycket högaktuahtet. Jag har inte sagt, hert , att landshövdingarna varköpta av Linjeflyg. Jag har sagt att de har uppvaktat kommunikationsministernmed en av Linjeflyg utarbetad skrivelse, och den meningen bekräftar jag ånyo iriksdagsprotokollet. Jag beklagade att man i den skrivelsen inte gav någotutrymme för miljömässiga aspekter på Brommafrågan, inte ett enda ord tUl demänniskor som bor där ute och besväras av trafikbuller och avgaser frånBrommaflyget. Jag troddeatt , som uppenbarligen har bevistat Om avveckling av flygtraflken på , m. m. Om avveckling av flygtrafiken pä , m. m. gen 1971,skulle avsluta sitt anförande med att utbringa ett fyrfaldigt leve förLinjeflyg och . Men han gjorde i stället en uppläsning tiUriksdagsprotokollet av det flygblad som har utgetts av sjunde partikretsen iStockholms arbetarekommun. Jag måste säga, herr talman, att jag tvekade attläsa in det i protokollet. Och därför är jag tacksam för att hargjort det, ty det som står där förtjänar förvisso att bibringas en större kretsän den som finns i kammaren. Kan jag på något sätt ordna ettstipendium för den prestationen hoppas jag att åker runt iVästerort, och och talar med folk där ute om de många problemde har med anledning av Brommaflyget. i har lyckats att missförstå det mestai debatten om vad som förekommit beträffande , och han växte här underanförandet tUl talesman för hela sydöstra . Jag tänkte: han sig nuså når han mycket snabbt ut över gränserna söderut och framstår som gigant föråtskiUiga miljoner människor i den här frågan. Han tyckte emeUertid attargumenten var svaga, men han bemötte dem inte. förhåller det sig så atthert i jag utgår nu ifrån att han alltjämt har kvar sinanstäUning i eller att han i varje faU har haft den tillhelt nyhgen - arbetar bl. a. för en förbättrad arbetsplatsmiljö åt människorna.Herr , det ligger alldeles intill flygfält - var god och se efterdet nästa gång Ni far tiU - ett mycket stort industriområde. Dettaindustriområde kommer att få en av de sämsta arbetsplatsmiljöerna i närjettrafiken kommer att inledas., Jag skaU se till att det avsnittet av herrNilssons anförande får spridning på de arbetsplatser som skall bära de negativakonsekvensema av jettrafiken på . Även om jag har lovat, herr talman, attvara mycket kortfattad och har en viss skyldighet att vara det skaU jag tiUbåtnad för hert och hert i läsa upp ett kortavsnitt ur en liten skrift som Ugger på talarstolen. "Antalet bullerskadade människor stiger år från år.Detta beror inte endast på att många skadas av starkt buUer på arbetsplatserna.På många gator och längs många vägar har trafikbullret stigit till sådana nivåeratt man löper risk för hörselskador. Den själsUga hälsan försämras också av detständiga bullret. Vilka andra skadeverkningar på människan, som bullret kanleda till, vet man ännu inte tillräckUgt mycket om. Djurförsök har emeUertidvisat att de utdragna explosionerna från överljudsplanen inte endast skadarhörseln utan leder tiU förstorade hjärtan, mindre binjurar, samt skador pånjurar och äggstockar. Djuren visade ingen tendens att vänja sig vid ljudet.Skadorna gick inte tiUbaka när man slutade med de starka ljuden. " Detta, herrar i och i ,står i det miljöpoUtiska handhngsprogram som antogs av den socialdemokratiskapartikongressen 1968. Kan inte de krav som finns där även gäUa områdena iVästerort i ? Jag är, herr talman, fuUt medveten om att det i dennakammare måhända är en majoritet, inte för en rikssyn på utan för lokalaopinioner ute i landet för att behålla . Men ju mer viavlägsnar oss från detta hus i destostarkare är majoriteten för de rikthnjer som hert i och jagföreträder ute bland den stora breda befolkningen. Så jag kan verkhgen säga atti denna stad har ni inte stor anslutning tiU de synpunkter ni fört frambeträffande flygfält. () kort genmäle: När jag av socialdemokraten till biträdande kommunikationsminister borde jag väl känna mig ytterUgtsmickrad. Men med hänsyn tiU de överslag som han i övrigt gör när hanargumenterar för sin sak, som han har all rätt att göra, måste jag ta detberömmet för vad det är. När stunden efter som exempel på hur mankan vinna tid genom att använda flyget anför att en pohtiker skulle ha sagt attde minuter han vinner med att flyga använder han för att kunna vinna väljare,då är han ute på mycket svaga grunder i sin argumentering. Jag underkände inte utredning, men jag ville hasagt vad som hänt på det tekniska området . Då var jet detsamma sombuller. kan man inte sätta Ukhetstecken meUan jet och buller, herrLindkvist. Därför menar jag att det har kommit till andra faktorer, som man börlägga in när man bedömer 1 utredning. Vad landshövdingarnas uppvaktning hoskommunikationsministern beträffar sätter jag, , lika stor tiUtrotUl dem oavsett var skrivelsen kommit tiU. Jag vet inte varifrån den harkommit. Jag tror dock att fem landshövdingar själva kan avfatta en sådanskrivelse, och skuUe den vara skriven någon annanstans skulle de inte ställtsig bakom den om den inte vore förenUg med deras uppfattning. Om jag får fortsätta att tillrättalägga de felaktighetersom kom med under detta korta inlägg, viU jag säga att jag intealls var med på Linjeflygsdagen. Men jag har läst vad som sades där avkommunalmän ute från landet. Om Linjeflyg sammanfattat detta i ett kompendiumbhr yttrandena inte sämre för det. Jag kan gärna åka ut tiU Västerort och lyssna tihopinionen men, , gör motsvarande prestation! Åk ut i landet ochlyssna tiU opinionen där, inte bara i Västerort utan på 10, 20, 30 andra stäUenute i landet! Om avveckling av flygtraflken på , m. m. () kort genmäle; Jag är inte säker påom verkhgen tjänar sin sak med det sätt varpå han pläderar förden. Jag undrar om han inte är i överkant fördomsfri, när han försöker främjasina syften. Kan förklara att denna cirkulärskrivelse frånsjunde partikretsen av arbetarekommun har spritts tUl riksdagensledamöter i tjänstekuvert och i postlådorna här ute? Har talmannengett sitt tiUstånd riU detta? HerrLINDKVIST (s) kort genmäle; På den sista frågan kan jag svara att det ärett misstag som skett. Jag har beklagat detta för talmannen. Denanmärkningen kan jag således ta på mig. Vi har gjort ett fel, och jag har lämnattalmannen en, som jag hoppas, fullständigt acceptabel redogörelse för detmisstaget. Men i övrigt, , är det som står i flygbladetfullständigt korrekt. Ta intryck av det, så kan vi närma oss varandra när detgäller framtid! i (s); första anförande varegentligen en dödförklaring av inrikesflyget här i landet. Jag förmodar nämUgenatt såväl som i ömmar inte bara förinvånarna i och kring utan också för de människor som ärbosatta vid andra flygfält i landet - de som i stor utsträckning betjänatStockholms flygfält. Man kan visserligen säga att trafikfrekven sen är betydUgtstörre på , men å andra sidan skaU vi ha klart för oss att de flygfältsom används ute i landet i regel är mihtära flygfält som är upplåtna för civilttrafikflyg. Där har man sannerhgen också störningar av jetflygningen. talade mycket ömmande för barn och gamhngarsom bhr skadade av flygbuller. Det är självfaUet beklagUgt att sådantförekommer. Den ort jag själv representerar är en järnbruksort. Där finns200-300 skiftarbetare som får finna sig i att bU störda av jetflygningar av detmihtära förband som är förlagt dit. De störningar som skulle åstadkommas avdenna F-28 bedömer jag som mycket små. Jag tycker inte att påstående om de femlandshöv-dmgarna skaU få stå oemotsagt. Dessa fem landshövdingar och dekommunalmän och riksdagsmän som var med dem åkte inte tillkommunikationsministem och uppvaktade i eget ärende, inte heUer på Linjeflygsuppdrag; de åkte på uppdrag av de kommuner och det näringshv som dessa kommunerär beroende av för att försöka åstadkomma att antingen eller någotannat näraliggande flygfält kan användas för inrikesflyget. Det är av avgörandebetydelse för region- och lokaUseringspoUtiken att vi har snabba och godaförbindelser med och övriga handelscentra i landet. läste upp ur en skrift om skador somuppstår på grund av överljudsplanen. Vad jag har mig bekant är F-28 ingetöverljudsplan och kan aUtså inte åstadkomma sådana skador. Jag hemställer tiU kommunikationsministern att han, närdetta ärende skaU avgöras, mycket noga tänker på de 700 000-800 000 trafikantersom är beroende av att ha snabba förbindelser med . I detta anförande instämde i (s).Överläggningen var härmed slutad. §10 Ang. verkningarna av annonsbeskattningen Herr finansministern erhöll ordet för att besvaraherr () framställda interpellation, nr 155, ochanförde: har frågat mig, vilka slutsatser ifråga ombeskattningen av reklam och annonsering jag drar av nu tiUgängliga uppgifter omden hittiUsvarande annonsbeskattningen. ställer frågan mot bakgrund av att tidningaroch tidskrifter upplevt en kraftig minskning i annonsvolymen under innevarandeår, varvid i flera fall de s. k. andratidningarna inom dagspressen drabbatssärskilt hårt. Denna nedgång torde ha sin huvudsakUga orsak i den allmännaavmattningen i ekonomin och i mindre grad i annonsskatten. Verkningarna avdenna kan bedömas först längre fram i ett mera normalt konjunkturläge. Ang. verkningarna av annonsbeskattningen HerrBOHMAN (m); Jag tackar finansministern för svaret. Delvar knappast upplysande, däremot rätt belysande för den ordfattigdom som brukarkänneteckna svaren på besvärliga interpeUationer. Egentligen var det synd omfinansministern att han behövde vänta så länge för att säga så Utet inför så fååhörare. Att andratidningarnas aktuella svårigheter sammanhängermed kon-junkturavmattningen har ingen bestridit, herr finansminister. Om derasproblem huvudsakligen, som finansministern säger i svaret, beror på de svagakonjunkturerna kan diskuteras. Men att sambandet mellan konjunkturer ochannonsskatt är utomordentligt olyckligt borde vi kunna vara överens om. Det varett av argumenten för moderata samlingspartiet när partiet yrkadeavslag på förslaget om annonsskatt. Att i ett konjunkturskede som medfört stortinkomstbortfall för tidningarna göra läget ännu värre genom en beskattning avde annonser som i många fall utgör en förutsättning för tidningarnas existensvar, menade vi, heltokigt. Vi påminde då om att annonseringen redan föreskatten hade minskat med , att redan förslaget om annonsskattmåste vara ägnat att öka svårigheterna och att bara en markantkonjunkturförbättring skuUe kunna i någon mån förebygga de ytterligareolägenheter som skattens införande skulle föra med sig. Våra farhågor har besannats. Konjunkturerna ochannonsskatten har båda lett tUl att åtskUhga tidningar i vårt land i dagbefinner sig i en nästan katastrofal situation. Finansministern har haft felbeträffande konjunkturutveckhngen, men den frågan behöver vi inte diskuterajust . Men han har också haft fel beträffande annonsskatten, och det tyckerjag att finansminister borde ha erkänt i interpellationssvaret. Men det gör nu inte finansministern. Och finansministernkommer säkert i en eventueU replik att svara mig, att annonsskatten har gjortdet möjligt att få in medel som stöder andratidningarna och att de härtidningarna aUtså skuUe ha haft det värre utan sådan beskattning. finns detinte ett sådant samband, eftersom det stöd som pressen behöver intenödvändigtvis måste tas ut genom en annonsskatt, som ju innebär att man ger medena handen och tar tUlbaka med den andra. Och inte blir det bättre av att mantar tillbaka mera än man ger, vUket är konsekvensen av att skatten indirektdrabbar just de tidningar som man ville stödja. Det är aUtså inte otroligt attpressen totalt sett skulle ha befunnit sig i Ang. verkningarna av annonsbeskattningen ett bättreekonomiskt läge utan både presstöd och annonsskatt. Det är inte svårt att gissa att finansministern kommer attbestrida det här påståendet. Det har, kommer väl finansministern att säga,enbart sin rot i "fantasi". Får jag därför återge ettpar aktuella tidningsuttalanden, som jag för säkerhets skuU har hämtat ur densocialdemokratiska pressen. ; "Den infördaannonsskatten är ju inte lyckad, eftersom det är uppenbart att den i nuvarandekonjunkturläge mera drabbat tidningarna än de som reklamerar." Direktör i föroktober; "Men i tiden kommer denna nya skattepålaga olämpligt ochpåskyndar två tendenser: den pågående volymminskningen ges en extra skjutsnedåt och annonsbeordningen endast tUl förstatidningen uppmuntras. Annonsskattenhar kommit till för att få andratidningen att överleva men det blirförstatidningen som till slut står som segrare i kampen om annonsmillimetrarna." ; "Minskningensedan fjolåret uppgår i genomsnitt tiU , men det finns tidningarsom drabbats mycket hårdare av konjunktursvackan. Annonsskatten är också ennegativ faktor. De farhågor som uttalades från många håU när den skattenbeslutades har tyvärr visat sig vara motiverade. Inte minst har de s. k. andratidningarnaråkat illa ut." dagen därefter; "Annonsminskningenhar drabbat alla, sannolikt stimulerad av den tokiga annonsskatten. Ingatidningar ville ha den skatten. De befarade på goda grunder att den i förstahand skuUe försvåra läget för de företag som redan förut hade det besvärligtoch som statsmakterna förklarade att de ville hjälpa. Farhågorna har besannats.Mycket tyder på att det förhåller sig så." Den kritik som vi riktade mot det här förslagethar alltså bekräftats av verkUgheten. Våra farhågor som vi uttryckte i vårmotion och som jag förde fram här i , för övrigt i debatt medfinansministern har infriats, nämligen att just den press som regeringenville hjälpa genom sitt förslag rent av skuUe bU den som hårdast drabbats,därför att annonssörerna genom de högre kostnaderna har begränsat ochkoncentrerat sin annonsering till de mest effektiva annonsorganen. Det är motandratidningarna som annonsskatten har slagit allra hårdast. Det är ingen hemlighet att i Stockholmfått se sina annonsintäkter krympa mera än konkurrenten . Det ärheUer ingen hemlighet att förlorat mera än , att Arbetet iMalmö gått tillbaka mera än , att har utomordentligt stora problem jämfört medGöteborgs-Posten. Och den här trenden går igen över hela landet. Alla tidningarhar fått minskade annonsintäkter, men värst har andratidningarna drabbats.Presstödet har visat sig inte kunna kompensera den försämring som drabbatandratidningarna. Det finns, herr finansminister, anledning att inför de härreahteterna påminna om vad en av finansminister egna - iVärmlands - skrev ; "De teoretiska begåvningarna ikanslihuset har aldrig hittat på något värre. omannonsskattens förträfflighet Uka lätt som de tycks ha övertygat ,så är det fara värt att den fortsatta avhvningen av tidningarna i landet skermed statliga bidrag." Det är besynnerhgt att finansministern och de teoretiskabegåvningarna i kanslihuset - för att använda formuleringen i VärmlandsFolkblad ännu inte har dragit några slutsatser av vad som har hänt. Det är"för tidigt", menar finansministern i svaret . Skallandratidningarna dö innan är beredd att dra slutsatser?Finansministern borde ju vara i allra högsta grad uppmärksam inte minst därföratt finansminister just nu går och funderar på en aUmän reklamskatt,trots att erfarenheterna av annonsskatten talar för dess slopande, inte för attgöra en reklambeskattning genereU. Lika tokigt som det var att försöka "uppmuntra"tidningarna genom en annonsskatt under en lågkonjunktur, Uka tokigt tycks detmig vara att i samma konjunkturläge införa en allmän reklamskatt, som måsteverka avhållande på en försäljningsstimulerande reklam och i varje faU ledatill högre priser för konsumenterna. En begränsning av reklamen i allmänhetleder säkerligen till en ytterligare koncentration av reklaminsatserna, somockså den måste befaras drabba andratidningarna. är som bekant finansministern optimistisk inför nästaårs konjunkturer. Det har finansministern varit , och måsteju konjunkturerna vända. Kommer det att innebära frågar man sig attannonserna kommer tUlbaka? Kommer med andra ord den koncentration av annonsertUl förstatidningarna, som annonsskatten har medfört, att relativt sett minskaoch andratidningarna få sina annonser tiUbaka? Jag tror inte det. Och det finnsännu mindre anledning att tro det, om man ovanpå de tidigarekostnadsuppdrivande åtgärderna får en aUmän reklamskatt. Jag skuUe här i kväU vilja vädja tiU finansministern attge upp prestigen och verkligen förutsättningslöst ta del av det material som står till förfogande och som belyser vad annonsskatten har inneburit - jagantar att kan förse finansministern med tiUräckhgtsifferunderlag och sedan dra de riktiga slutsatserna av det materialet. Kärnfrågan kvarstår under alla förhåUanden och den varvi ju aUa överens om här nämligen att försöka hejda tidningsdöden,att ha kvar den mångsidiga press som demokratin behöver för att kunna fungera.Vi har alltså ett gemensamt intresse att vidta åtgärder för att ge vår friatidningspress existensmöjUgheter. Så långt var vi fuUt överens. Vad jag ochmitt parti vände oss emot var presstödets utformning, bl, a. den uppenbarafavoriseringen av framför aUt den socialdemokratiska pressen. Och denuppfattningen har vi fortfarande kvar. Det ökade stöd pressen behöver i dagmåste alltså utformas på ett annat sätt. har - säger i -"presstödet på ett ungefär motsvarat annonsminskningen ochkostnadsstegringarna. Tidningarnas situation är följaktligen i stort settlikadan som den var när fattade sitt uppmärksammade beslut." OchFurbos slutsats är att om inte gör någonting "kan det hända att 1972blir ett dödens år för den svenska pressen". Och vadsker , herr finansminister? Har den kommitté tillsatts, som Ang. verkningarna av annonsbeskattningen konstitutionsutskottetföreslog för att följa upp presstödet och föreslå åtgärder, eUer bestäUningen, Uksom vissa andra, fått ligga obehandlad i kansUhusetsskrivbordslådor? Och medan det övervägs vad som bör och kan göras, kvarstårannonsskatten med de allvarhga konsekvenser som jag här har påvisat. Det ärinte rimligt att ha en sådan beskattning kvar medan det grubblas över vad somskaU göras för att behåUa en fri press. Här kommer naturligtvis också sysselsättningsfrågan in ibilden. har som bekant haft anstäUningsstopp . Detgäller inte minst veckopressen, vars annonsering har belagts med högre skatt ändagspressens och där nedgången i annonsvolym varit ännu kraftigare. De somutexamineras från journalisthögskolorna möter mycket stora svårigheteratt få jobb. Och motsvarande problem föreUgger inom typografbranschen, somsäkerligen kommer att få det ännu värre om en aUmän reklamskatt införs. Riskenför att tryckning av reklamalster kan förläggas utomlands skaU mannog inte förringa det går ut över arbetstUlfällena här hemma hos oss. Annonsskatten som sådan är väl urstatsfinansiell synvinkel egentligen ingen stor fråga. Om jag inte minns felberäknas den inbringa för det här budgetåret. Blir det såmycket, herr finansminister? Och det förefaller som om den tiUtänkta reklamskatteninte heUer den kommer att inbringa några betydande belopp. Att en reklamskatt ivarje fall måste medföra statsutgifter för administration och kontroll och nyatjänster är väl ändå obestridligt, och vid en summering av vinster, förlusteroch nackdelar skulle man väl kunna diskutera om saldot av en dyUk beskattningblir sådant, att man därur kan hämta argument för en ny beskattning av deviktiga element i marknadsföringen som reklamen trots allt utgör, vad man än måtycka om den i övrigt. Jag skaU inte i det här sammanhanget, herr talman och herrfinansminister, ta upp en debatt om tryckfriheten. Det vore väl att i den härsena timmen i onödan oroa och irritera finansministern. Men oberoende avgrundsyn utgör trots allt annonsskatten ytterst en beskattning av det friaordet, eftersom den drabbar ekonomin hos den press som är det fria ordetsviktigaste förmedlare. Om det förhäller sig på det sätt som jag påstår ochdet gör det, vilket bekräftas av andra som har materialet närmare än vad jaghar att annonsskatten leder till en koncentration av annonserna, som i sintur omöjliggör för många tidningar att leva vidare, då är annonsskatten detfria ordets fiende. Pröva om den sistaraden i interpellationssvaret tiU mig. Gör en bedömning, en egen bedömning, medhjälp av tillgängligt material redan nu av annonsskattens konsekvenser. Väntainte tiU "längre fram". Vänta inte tiU ett "mera normaltkonjunkturläge". Bedömningen blir säkerligen inte lättare då. Dekonsekvenser som gör sig gäUande med en påtaglig tendens kommer att kvarståäven då konjunkturerna vänder. Lägg prestigen på hyUan och ta bortannonsskatten redan i den statsverksproposition som finansministern just nuhåller på och sliter med. De 40 miljoner som annonsskatten kan kostastatskassan är trots allt mindre betydelsefulla än vad en levande och fritidningspress är. Fru andrevice talmannen (): Jag kan när det gäller frågan om enbartannonsskatt i huvudsak instämma i de synpunkter som här har förtfram, inte minst för att spara tid vid den här timmen. Pressen har ju kommit i aUdeles särskilda svårigheter pågrund av annonsskatten, som sade och som jag i likhet med honomunder våren i debatten om annonsskatten förutsåg. Vi kritiserade ju ocksåstarkt annonsskatten just därför. Alla tillgängUga uppgifter nu tyder ju ocksåpå att vi då hade rätt. Svårigheterna kan också uppenbarligen vara så stora att deinte ens är kompenserade av presstödet. Det finns därför enligt min meninganledning att i det här sammanhanget titta htet också på tiUämpningen av de ihast hopkomna reglerna om presstöd, och jag gör det, herr talman, med tanke påatt de här frågoma från början så intimt har kopplats ihop med varandra. 1 kungörelsen om presstöd finns det en relativtimponerande definitionslista. Men ingen skaU tro att den i tiUämpningen harräckt särskilt långt. Det otUlräckliga förarbetet till propositionen har lämnatmånga frågor öppna. Det framgår också av presstödsnämndens protokoU att maninom nämnden genom enkla beslut har fått knäcka en rad principfrågor, somrimligen borde ha varit avklarade redan i förarbetena. Det gäller t. ex.tidningar som utkommer i flera editioner under samma namn, tidning som övergåtttill att bU en sidoedition, hur det redaktioneUa innehållet skaU bedömas i tvåtidningar som skaU anses som en, hur pappersförbrukningen skaU beräknas för enhuvudtidning med sidoeditioner, hur en tidning skaU styrka sina uppgifter, vemsom skall betala, vUken tid kriterierna för produktionsbidrag skall avse ochmycket annat. Det finns andra öppna men viktiga frågor som inte gärnakunnat besvaras genom ett enkelt principbeslut. Hur långt sträcker sig t. ex.den generösa tillämpning som anvisade i fråga om möjligheterna förförstatidning, som inte är andratidning, att få bidrag? Vi vet i alla faU nuatt en differens på bara 700 exemplar i en upplaga på över 31 000 inte ansettshten nog för att sätta generositeten i kraft. Vi vet att ibland förhållandenaenbart under nästföregående år är avgörande, ibland förhållandena under enhistorisk period. Vi vet också att möjligheterna att ibland göra jämförelser påutgivningsorten och ibland inom hela spridningsområdet kan leda till resultatän si och än så. Det är enligt min mening en orimlig ordning.