prot · FU0983 · 1971-12-31 00:00:00 — Men ingentinghindrar att man bättre än hittUls tar vara på det inom de områden därmänniskorna verkligen bor, de tättbefolkade områdena. Också en norrlänning kansäga att det kan vara intressant att komma ner och se den del av landet somutgörs av och studera intressanta sjöar med fiskgjusar och andra fåglaroch aUt som borde finnas där nere, om man bara höll undan jobben ochmänniskorna så att de inte smutsade ner fullt så mycket. Jag tycker inte att man skall föreskriva så mycket förandra hur de skaU göra. Jag har lyssnat tUl människorna där uppe. De vUl hajobb, även om det förstör litet av deras natur. Det gäller ju ett område, somär väsentligt större än , och det rör sig om en miljöförstöring som baraär en bitteliten del av den som ni har åstadkommit i . Då skall ni mästraoch säga: Ni skall inte göra de fel vi har gjort . Så skall nistyra efter det. Var finns då de jobb ni skall ge människorna? Ni gör ennaturpark av , och det gör ni till en princip. Vad är det för avfolkningni kan hindra därmed? Vad har ni att komma med mer än litet allmänt gny pådessa punkter? Ni har jobben där nere. Det har inte människorna där uppe. Gedem litet mera av jobben och snåla inte på den punkten. TiU i Glömminge viU jag gärna säga att jagunnar både renarna och honom alla hötappar de kan få. Men rennäringen kan juinte bära sig själv, när den behöver ha bidrag av statsmedel. Ännu mindre kanrenarna försörja människor som skaU leva på dem. Det var bara den kommentarenjag vUle göra. Jag unnar renarna deras foder. Coronaverken behöver vi inteblanda in i detta sammanhang. Jag unnar dem inte de pengar som de har fått, omherr vill veta det. HenGUSTAFSSON i (c): Debatten om har under detsenaste halvåret alltmer fjärmat sig från de sakliga bedömningarnas fasta markoch in i den känslomässiga dimma som förvisso kan höra våren till men somknappast är det beslutsunderlag man behöver. Att frågan därjämte drivits in ien partipolitisk fastlåsning som verkar skrämmande gör inte saken bättre. Det är mot bakgrunden av dessa förhållanden som jag underde lagt ner ett visst arbete för att om möjligt få beslutetframskjutet, i förhoppning att de sakliga argumenten kunde få enbättre chans. Då ett uppskov tUl hösten tyvärr inte varit möjligt att uppnå ärriksdagen dock tvingad att nu säga ja eUer nej tUl den begäran ommedelsanvisning som Kungl. Efter vad som förevarit - och eftersom mitt namn kommitatt spela en viss roll har jag ett behov av att få göra en personligdeklaration i den här frågan. Jag var med i det gamla fina huset på när1961 års riksdag stadfäste den s. k. Sarekfreden, som innebar attöverenskommelse träffats mellan det dåvarande statUga naturvårdsorganet ochVattenfall om utnyttjandet av bl. a. användning som energiproducent.I den överenskommelsen uttalades att bl. a. Ritsem borde byggas ut. , ochtill följd av beslut i Vindelälvsf rågan, kunde man räkna med att enutbyggnad av Ritsem skulle aktualiseras . Efter vattendomstolensutslag begärde också regeringen vid riksdag att intrång borde få ske iStora Sjöfallets nationalpark. Jag ansåg det mot denna bakgrund följdriktigtatt jag vid den votering som skedde borde stödja regeringens framställning. Jagbedömde inte frågan som ett dugg partipoUtisk, och jag hävdar fortfarande attden för mig inte är av den karaktären. Vid behandlingen i näringsutskottet och efter attmöjligheterna tUl riksdagsbeslutets förskjutning i tiden kapsejsat valde jagfullt frivilligt att låta min suppleant inträda. Jag ansåg att ,som avlämnat en partimotion i ämnet, vid detta tiUfälle borde företrädas avannan person än mig. Jag vill också gärna betyga att min partUedare aldrig idenna eUer någon annan fråga utövat någon påtryckning på mig. Skälen för min röstning angåendemöjliggörandet av en utbyggnad var följande. Jag ansåg det belagt att denökade efterfrågan på elenergi som förutses främst borde mötas med ettfullföljande av . Detta projekt kunde tidsmässigt komma tillstånd i ett läge där behovet av toppeffekt sannolikt bleve mera markerat. fråga om flexibilitet i avseende på toppeffekter är utnyttiandet avvattenkraften överlägset andra produktionsformer. Dessutom rörde det sig häringalunda om någon orörd älv, utan om en naturlig fortsättning på ett tidigaregivet program. Jag skulle trots detta ha gått emot en utbyggnad, om det sakligtkunnat hävdas att någon annan kraftproduktion varit möjlig inom den tidsram somberäknas för Ritsem. Jag övertygades om att det inte i december månad 1970fanns något realistiskt altemativ. Ett skäl för min bedömning var också den direkta, ochframför allt indirekta, sysselsättningseffekt en utbyggnad skuUe medföra. Jagsåg allvarligt på sysselsättningssituationen i övre och kunde heltenkelt inte bortse från vad det aktuella projektet skuUe betyda. Denomständigheten att socialdemokraterna i den nya riksdag som skulle samlas denII befunnet sig i minoritet var däremot enligt min uppfattninginget bärande skäl för ett stäUningstagande mot förslaget. Jag vUl gärna säga att min bedömning , den 12 maj1971, är densamma. Ingenting som skett under de här månaderna har rubbat minfasta förvissning om riktigheten i att bygga ut Ritsem. Snarare har jag bUvitännu mera övertygad om att det är helt nödvändigt. Man kan inte ena veckananklaga regeringen för att den inte möjligt sätter i gånggruvbrytningen i Stekenjokk och under en annan vecka motsätta sig ettutnyttjande av vattenkraften på ett annat stäUe i övre inland. 1 bådafallen är det fråga om naturtillgångar, och i båda faUen är det också fråga omvildmark. När jag deltagit i strävandena att förbättralokaliseringspoUtiken och den aktiva näringspolitiken i , har det varitallvarligt menat. Konsekvensen bjuder mig då att rösta för RitsemprojektetsfuUföljande. Det har talats mycket om miljö i samband med Ritsem. Jagbestrider ingalunda att vissa naturvärden måste offras, ifaU en utbyggnadkommer tUl stånd. Men miljö är inte bara naturvärden. Miljö är också människoroch levande bygd. Förutsättningen för detta är att det finns sysselsättningsmöjligheter,som i sin tur är beroende av energi som sätter fabrikshjulen i rörelse. Vill viha ett som lever eller skall vi avsätta ännu större områden, kanskehela , tiU nationalpark? För min del väljer jag näringsliv ochmänniskor! Teusadalen är vacker, men jag försäkrar att det efter en eventuelldämning fortfarande kommer att finnas möjligheter tiU färd i helikopter överdensamma. Den blir annorlunda men kanhända inte mindre vacker. Sjaunjamyrenkommer också efter en eventuell utbyggnad av Ritsem att i sin välkomnande famnkunna hälsa nya flyttfågelsträck. är inte så litet tiU arealen somvissa tycks tro. Vattnet bUr inte heller giftigt av att sätta Ritsemturbiner-nai rörelse. Motståndarna till en vattenkraftsutbyggnad talar allmäntom olje- eller kärnkraftdrivna alternativ. VUka negativa miljöpåverkningar manhär kan räkna med vUl man inte gärna tala om. Det är i aUa faU obestridligt attoljedrivna kraftverk får en avsevärd roll som förgiftare av den luft vi skallandas, och det torde vara Uka ostridigt att kärnkraftverken ytterligare kanbidra tUl försämringen av det vatten som är den kanske viktigaste komponenten idet ekologiska systemet. Jag anser att det kan vara värt åtskUligt om vi någonytterligare tid kan besparas dessa verkligt aUvarliga miljörisker. Jag avser att rösta för reservationen 1 tUlnäringsutskottets betänkande nr 15. Det som vi behandlar här är en fråga om vårkraftförsörjning, det är en fråga om vår långsiktiga miljöpolitik, det är enfråga om sysselsättningen i inland och det är slutligen en frågaockså om poUtisk moral. Både utskottsbetänkandet och en stor del av debattentidigare gör att vi nu i alla fall kan utgå från vissa fakta somaccepterade. TUl dem räknar jag att lönsamhet inte sätts ifråga. Den lönsamheten gäller också sedan stationen belastats med investeringeni vägen meUan Suorva och Ritsem. Visserligen sade att man alltid kan sättafrågetecken för en lönsamhetsberäkning, och det är riktigt. Men denkostnadsutveckling som vi ser i energiproduktionen ger vid handen att vi stårinför stora och svårbemästrade kostnadsökningar. Detta gäller dels oljekraftenoch dels på ett mycket besvärande sätt som kammaren kommer att få tillfälleatt närmare diskutera - när det gäUer atomkraften. Det betyder att den relativalönsamheten och det är den det är fråga om när det gäller vattenkraften ochRitsemprojektet säkerligen kommer att ytterligare förstärkas . Den andra punkten som jag tror det är viktigt att vi nukan betrakta som etablerad i vår debatt är att det inte finns någottekniskt-ekonomiskt samband mellan Ritsem och Kaitum, som skulle göra att ettja till Ritsem också betyder ett ja tUl Kaitumöverledningen. Ritsemprojektetkan diskuteras helt utan ett ställningstagande tUl Kaitumöverledningen. Den ärutomordentligt lönsam både med och utan Ritsem. Jag har faktiskt tolkatutskottsmajoritetens uttalande så att argumentet om denna ofrånkomligasammankoppling meUan Ritsem och Kaitum kan avföras från vår debatt. Däremot skall jag inte alls bestrida att om man avnaturvårdsskäl bestämmer sig för att säga nej till Ritsem, bör man ikonsekvensens namn också säga nej till Kaitum. Den konsekvensen harutskottsmajoriteten också dragit. Det omvända förhållandet gäller däremot inte. Man kanmycket väl av naturvårdsskäl säga nej tiU Kaitumöverledningen, men fortfarandesäga ja tiU Ritsem utan att göra något våld på logiken. Det förhållandet att Ritsemstationen är en lönsam, t. o.m. mycket lönsam, kraftproduktion, kan enligt dem som är motståndare tillutbyggnaden och här upprepar jag ett mycket populärt argument intetillmätas annat än begränsad betydelse, när vattenkraftutbyggnaden under allaomständigheter står inför sitt slut. För att ytterUgare understryka detta man gör det både iutskottsbetänkandet och här i debatten från flera talare påpekar man denringa betydelsen av Ritsem genom att säga att effekten är endast 300 MW, medanbara det första aggregatet i Forsmark beräknas få en effekt av 800 MW. Det är litet förvånande att finna en sådan argumentering iett utskottsbetänkande, alldeles särskilt när utskottsmajoriteten samtidigtsäger sig ha ägnat frågans olika aspekter ingående uppmärksamhet. Jag är därförtvungen - även om jag delvis upprepar vad en del andra talare sagt - att härånyo ta kammarens tid i anspråk för att erinra om sambandet mellan vattenkraft och atomkraft i vårt framtida energi system. Det är riktigt att atomkraften kommer att svara för enväxande andel av vår framtida elproduktion. Men det betyder inte alls attvattenkraften därigenom skulle bli onyttig eller överflödig i vårt kraftsystem.Skall vi få en ekonomi i våra atomkraftverk, då måste atomkraften utnyttias sombaskraft, och måste då kompletteras med andra kraftslag för att möta perioderav högre belastning, alltså för att tillgodose vad man kallar toppeffekten.Detta är nödvändigt därför att elförbrukningen som bekant varierar mycketstarkt både och också säsongmässigt. Detta gäller för att överhuvud taget få en rimlig ekonomi i vår energiförsörjning. HärtUl kommer också och detta kommer vi att få diskutera mycket ingående att vikommer att få möta växande risker för haverier och driftstopp i de storavärmekraftverken och atomreaktorerna. Det är inte så att jag vill skrämmakammarens ledmöter genom att säga att vi kommer att ha ett mycket stort antalhaverier och driftstopp, men verkningarna av de driftstopp som vi måste planeraför att möta kommer med de starkt växande produktionsenheterna att bli utomordentligtallvarliga för vår energiförsörjning om vi inte kan möta dem. Det är därför sombehovet av vad fackmännen kallar för effektreserv kommer att öka synnerligenstarkt i vårt framtida kraftsystem. Det är just här som vattenkraften kommer in. Toppkraftenkan alltså inte produceras i atomkraftverk. Den kan produceras i oljekraftverk,gasturbiner eller i vattenkraftverk. För detta ändamål är vattenkraften i fleraavseenden överlägsen de andra kraftslagen. Den är överlägsen därför att den ärdriftsäker. Den är lättreglerad. Den kan lättast av alla kraftslag anpassas tUlbelastningsvariationer. Den innebär inte heller någon nedsmutsning av miljön.Den har slutligen den helt unika egenskapen att den reproducerar sig själv. Det betyder alltså att man totalt missar denenergipolitiska poängen när man ställer emot effekten i ettplanerat atomkraftverk. Jag upprepar att det är förvånande att utskottetanvänder det sättet att argumentera. Utskottsmajoriteten och övriga motståndaretill Ritsemutbyggnaden kan inte vara okunniga om att frågan inte gäUervattenkraft kontra atomkraft utan vattenkraften kontra oljekraftverk och äldregasturbiner. Det betyder att nej till Ritsem inte alls innebär en snabbareutbyggnad av atomkraften och det skulle naturligtvis med detta tidsperspektivvara tekniskt helt omöjligt att genomföra utan ett nej tUl Ritsem betyder ettja tUl en ökad användning av oljekraftverk och gasturbiner. Nejet tUl Ritsem äri verkligheten ett ja till ett alternativ som kan beräknas vara 3040 miljonerkronor dyrare än Ritsem. - detnämnde - tUl en ökad årlig import av olja på omkring . Man säger också ja till svavelutsläpp som, också om svavelhalten i oljan inte skulle tillåtas överstiga I procent, ändå kommer att uppgå till . Jag måste säga att konsekvensen i det miljöpolitiskaställningstagandet är inte särskilt imponerande, men vad jag framför alltvänder mig emot är att man icke har ställt frågan som ett val mellan olika former av 4 protokoU 1971. miljöskadoroch miljöintrång utan att man låtsas att man kan föra debatten som om på enasidan står miljöintrånget och på den andra sidan skulle vi ha en heltmiljöofarlig kraftproduktion. säger att det finns väldigt gott omlågsvavlig olja. Tyvärr är det så att tillgången på lågsvavUg olja ärbegränsad. Den är begränsad inte minst på grund av en starkt stigandeefterfrågan framför aUt från . Också avsvavling av råolja ärett omfattande tekniskt-ekonomiskt problem, som inte alls är löst . Detbetyder och det är en konsekvens av den aktuella utvecklingen som jag intevet om alla kammarens ledamöter är medvetna om att vi befinner oss i detläget att vi har varit tvungna att slå av på ambitionerna att trappa nedsvavelhalten till . TUlgången tUl lågsvavlig olja är icke större änatt vi nu tvingas begränsa denna nedtrappning i svavelhalten till enbartStockholmsområdet och . försöker man komma ifrån den här miljökonflikten genomatt säga att vi helt enkelt skall avstå från en del av den planeradekraftutbyggnaden genom att minska energislöseriet. Jag hör själv i och för sigtill dem som tror att det är och kommer att bli en angelägen uppgift att sålångt som möjligt söka minska ökningstakten i vår energiförbrukning. Det finnsmöjligheter att minska ökningen av energiförbrukningen, inte minst närdet gäller uppvärmning av bostäder, bättre isoleringsteknik, ökad värmeåtervinningoch en ökad användning av fjärrvärme. Vid ett högre energipris kommernaturUgtvis också sådana åtgärder att komma tiU stånd i en större omfattning änhittUls. Men vi skall ha klart för oss att förutsättningen fördetta är ett högre energipris, och vi skall vidare inte för ett ÖgonbUck inbUlaoss att det löser det problem som vi diskuterar. var inne pådetta. En radikalt förändrad energiförbrukning skuUe kräva en helt förändradproduktionsprofU i vår industri, och det lär inte finnas någon i denna kammaresom tror att detta är möjligt eller önskvärt att eftersträva när kostnadernaför denna verkligen blir klart översatta: sänkt standard och minskad möjlighetatt uppfylla alla de ambitioner som de svenska medborgarna har. Vi står inför en fortsatt ökning av energiförbrukningen.Jag skulle gärna vilja hänvisa kammarledamöterna till att läsa en som jagtycker utomordentligt intressant analys av de begränsade möjligheter somverkligen föreligger till en minskning i energiförbrukningsökningen,vilkengjordes av professor i ett föredrag som han höU i IVA för en tidsedan. Det betyder att säger vi nej tUl Ritsem, måste produktionstillskottetdärifrån tas fram i någon annan form. För vi därför i denna diskussion insådana här förhoppningar om en sänkt takt i energiförbrukningen, smiter vibort från verkligheten, dvs. vi avstår helt enkelt från att se att situationenär den att vi här är tvingade till ett val. Det gäUer i grunden precis samma slags resonemang som viså väl känner till från våra ekonomiska debatter framför allt med folkpartietunder . gör här detsamma som man gjorde då. Dålovade man nämligen att öka statsutgifterna och minska skatterna ochfick ekvationen att gå ihop genom att utlova en snabbare stegring inationalinkomstökningen. Det var ett försök att både äta kakanoch behålla den. Det kan man kosta på sig som oppositionsparti utan risk attbehöva ta konsekvenserna, men vad som håller på att ske i denna kammare är attdetta slags lättsinne kan komma att leda till och väl sannolikt leder till ettfaktiskt beslut här som får utomordentligt allvarliga återverkningar. För kammarens ledamöter skall vara medvetna om att verkningarnaär allvarliga. De är först och främst ytterst allvarliga för dem som omedelbartberörs av ett avslag på regeringens förslag. Jag har redan tidigare nämt attden arbetsstyrka som behövs för att bygga ut Ritsem uppgår tUl i medeltal 325man . Och vi vet, vilket utskottets och kammarens ledamöter ärhelt upplysta om, att den arbetskraften inte kan sysselsättas med annat arbetei regi i eller i . Härtill skulleRitsemprojektet ge sysselsättning för uppskattningsvis 175 man iservicenäringarna i . Den omedelbara effekten av ett avslagsbeslut i är att 150 man permitteras. Det är VattenfaUs förhoppning att en del av demskall kunna erbjudas arbete i , och naturligtvis kommer ocksåatt sä långt möjligt bereda sina anställda arbete vid verkets anläggningar iMellansverige. Men vi skall inte blunda för att också om sådana erbjudandenkommer till stånd så innebär detta utomordentligt stora svårigheter därför att nästanalla det här gäller är norrlänningar och många av dem är i åldern . Deskulle med detta beslut tvingas tUl en radikal och påfrestande omställning, ochde kan på goda grunder hävda att de inte hade anledning att räkna med en sådantvär omkastning. Ett nej tiU Ritsem innebär att , i strid med tidigaregodkända planer, berövar 500 arbetstiUfäUen perår. Jag tror att de som berörs av det beslutet har svårt attfinna någon tröst i att vad det här gäller är en tillfällig sysselsättning. Jagtror inte heUer att de finner någon tröst i att de som har för avsikt attberöva dem dessa arbeten deklarerar att det är statsmakternasskyldighet att sörja för deras sysselsättning på annat sätt. En sådan hänvisninginnebär ingen som helst ändring i detta besluts faktiska och omedelbaraverkningar. Det finns, som jag sade, ett folkpartistiskt sätt attsmita från verkUgheten, en folkpartistisk eskapism. Det finns också, vilketklart framgick av det anförande som hölls av i , en merarevolutionär form av eskapism, nämligen att tänka sig att vi skulle ha levt iett helt annat slags samhälle än det samhälle vi lever i. Det är hellerinte någon tröst för dem som drabbas av förväntade beslut. Vi hade en debatt här i kammaren på , dåherr gjorde ett uttalande som det kan vara skäl att citera. Dethandlade om glesbygdens elektrifiering. "Här finns", sade han,"en chans för alla i samtliga partier - att rösta på ett sådant sätt attavfolkningsdistrikten inte fråntas dessa möjligheter." "att partilojaliteterna skall kunna upplösas åtminstone så mycketatt vi i den stundande voteringen skall kunna göra en insats till förmån förintressen som är väl värda ett stöd". Det var alltså . Men ett nej till Ritsem är inte bara allvarligt ursysselsättningssynpunkt. Förslaget att bygga ut Ritsem har tillkommit i fullöverensstämmelse med tidigare uttalanden. En enig vattendomstol harlämnat sitt tillstånd. och berörda kommuner vill att utbyggnadenskall komma till stånd, och i den långvariga debatt som vi har haft i dettaland om ifrågasattes över huvud taget inte Ritsem men som bekantväl Kaitumöverledningen. Så sent som redovisade vattenfallsverketsina aktuella byggnadsplaner, däribland Ritsem. Redovisningen, som hette1970-talets vattenkraftsutbyggnader i , remitterades tUl ett tjugotalremissinstanser. Flera av de instanserna var i olika avseenden kritiska mot deförslag om utbyggnad av vissa tidigare inte berörda älvsträckor somvattenfallsverket lagt fram. Men det väsentliga i sammanhang med den fråga vidiskuterar är att med några enstaka undantag tiUstyrkte remissinstansernaRitsemprojektet eller lämnade det i varje fall utan erinran. Bland dem sominte invände mot projektet fanns t. ex. , planverket,kommerskoUegium, universitetskanslersämbetet, ,länsstyrelserna i , och Arbetsgivareföreningen.Och ett positivt ställningstagande till låg också helt i Unjemed den genomgående uppfattningen bland alla dem som opponerat sig mot enutbyggnad av och andra outnyttjade ,nämligen att en fortsatt behövlig utbyggnad av vattenkraften borde ske i sådanaälvar som redan börjat utnyttjas för detta ändamål och dit hörLuleälvssystemet, där Ritsem är beläget. Under valrörelsen hördes inte hellerett ord om Ritsem. Mot den bakgrunden är det fuUt naturligt det är därförjag erinrar om det och fullt korrekt av vattenfallsverket mot sin huvudmanatt i sin planering ha bibehållit som ett mycket värdefulltkrafttillskott från en Norrlandsälv som redan har tagits i bruk för kraftändamål.Det är också naturligt och korrekt att vattenfallsverket nu har lagt framprojektet för ett slutgiltigt godkännande. Ett nej tiU Ritsem , just som spaden skall sättas imarken, måste oundgängUgen få allvarliga verkningar på vattenfaUsverketsplanering. Bortfallet av innebar i och för sig en mycket betydandepåfrestning på kraftplanering, men när det gällde varman ändå förvarnad av en mycket långvarig debatt. Utbyggnadsplaneringen harkunnat läggas om så att olägenheterna för kraftförsörjningen och också för denberörda personalen så långt möjligt har kunnat bemästras, även om detta intehelt har lyckats. Men en viktig utgångspunkt i den planering gjort- enligt min mening på mycket goda grunder - har varit att den planeradeutbyggnaden i skuUe kunna fortgå utan störningar. Vidare har planernaför vår energiförsörjning utsatts för nya allvarliga störningar som tidigareinte var förutsedda. Jag avser dels de exceptionella torkåren, delsförseningarna som kammarens ledamöter väl känner tiU - i de förshaatomkraftverkens färdigstäUande. är försenat ochvi har anledning att räkna med betydande förseningar också när det gäller detförsta atomkraftverket i . Jag tycker att det kan finnas skäl attriksdagens ledamöter får veta jag tror att det har sagts också i tidigare debatter -att på ett mycket allvarligt sätt har stört ochskadat planering. Allt detta betyder att vi befinner oss i ett lägedär det finns skäl att med betydande oro se fram mot vår kraftbalans för mittenav . Att under dessa förhållanden och på det mycket korta varsel somdet här är fråga om plocka ut en viktig del i den pågående utbyggnaden innebäratt man ytterligare ökar riskerna i ett redan riskabelt läge. Jag måste därför uttala den bestämdaste varning för detbeslut som kammaren kan förväntas komma att fatta . Jag är medveten om attden debatt vi nu för med allra största sannolikhet inte påverkar det beslut somuppenbarligen redan är fattat, men jag är angelägen om att denna varning ånyouttalas med all kraft . Även om debatten inte kommer att påverka vårtbeslut är jag nämligen övertygad om att vi kommer att ha anledning att iframtiden komma tillbaka till den debatt vi för och då skall ingen somsäger nej tiU Ritsem kunna åberopa den ursäkt som lär tiUkomma dem som"inte veta vad de göra". Det beslut som oppositionen förberederhar fattats med fuU insikt om verkningarna för sysselsättningen i ochmed klar insikt om den miljöskada som det med nödvändighet hastigt planeradealternativet oljekraftverket kommer att medföra. Och det har till slutockså fattats i insikt om de utomordentliga risker ett sådant beslut kommer attmedföra för vår kraftförsörjning .