prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — Det kan alltsåenligt vår mening inte råda någon tvekan på den punkten. Ingen av de åberopadetryckfrihetsexperterna har sagt något som strider mot detta. Naturligtvis kanman inte påstå att annonsskatten i kombination med presstödet är något sådanthinder. och har särskilt sökt gripa tag iett yttrande av hovrättspresidenten det har tidigare refereratsfrån talarstolen här vUken med hänvisning till skillnaden i beskattningmellan dagspress och veckopress sagt att "man bör undvika alla åtgärder,vilkas förenhghet med grundlagen ens kan ifrågasättas". Ja, naturligtvis.Men KjeUin sade I samma yttrande, att han därmed avsåg "en avsevärdhöjning av varuskattens procenttal", som kunde beräknas få "tillresultat att vissa publikationer måste nedläggas". Och det är det nu intefråga om. Det går inte att hävda att presstödet och annonsskattenskuUe strida mot tryckfrihetsförordningen. Tvärtom måste dessa åtgärder sägasvara i god överensstämmelse med syftet i tryckfrihetsförordningen när detgäller "säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning". Jag tycker också att vad som sagts från talarstolen härtidigare av om utskottets ovilja att ta upp diskussion i dessafrågor är synnerligen överdrivet. Vi har ju från de utgångspunkter vi haftgjort vår egen bedömning av de skrifter som stått tiU vårt förfogande. Det harsjälvfallet inte förmenats någon att sätta sig in I dessa källor och göra de bedömningarsom det då kan finnas anledning göra. Det är viljan att Nr 93 stärka ochgarantera en fri och obunden press som varit vägledande för .j,, , , vårtpartis ställningstagande i denna fråga, _. , .g_ SomframhåUes I utskottets betänkande är de föreslagna stödåtgärder----- . na oprövade.Det finns därför anledning att analysera verkningama och Presstöd och följa uppom syftet med stödet infrias. Stödet bör således inte - och det annonsskatt harutskottets ordförande, sagt tidigare betraktas som slutgiltigt utformat.Därför är det betydelsefullt att den kommitté som utskottet förordar kommer tUlstånd och att i den även ingår representanter för pressen, I kommittén börockså prövas de olika motioner som avlämnats I anslutning tUl propositionen,och det finns säkerligen anledning att beträffande § 7 överväga demodifieringar som erfarenheten kanske kommer att nödvändiggöra. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltUl hemstäUan. () kort genmäle: Ingenting i tryckfrihetsförordningen stridermot de här förslagen, säger . och senare under debatten att visa att det är fel. Bara nu några kortanoteringar. Centerpartistema i har tillsammansmed socialdemokraterna inte vågat få tes testad vid ett inkallandeav landets främsta experter för att höra om deras syn överensstämmer med herrBoos. säger då att man själv kan göra bedömningar Inom utskottet. Mendet är bättre att göra sådana bedömningar på ett gott sakmaterial. Varför, herrBoo, har ni förvägrat minoriteten rätten att få detta sakmaterial? Vi anserinte att uttalanden , 1948, 1965 och 1969 är tUlräckliga för attbedöma förslag , Dessutom: en enig branschstyrelse har en helt annanuppfattning än på denna punkt, I skrivelse och styrelsen bestod av människor från olika politiska partier säges atttryckfrihetsaspekterna "genom utskottets försorg måste bli föremål för eningående prövning, eftersom de tryckfrihetsrättsliga/tryckfrihetspolitiskaproblem, som är förbundna med varje form av särbeskattning av tidningar ochtidskrifter, får en alldeles särskUd vikt när; som i förevarande fall ettdiskrlminatoriskt skatteförslag sammankopplas med ett förslag om stöd åt vissatidningar och tidskrifter". Det är den ena skrivelsen, I den andraskrivelsen från heter det; "framlägges ett förslag utan något som helstförsök till redovisning av de tryckfrihetsrättshga/tryckfrihetspolitiskaproblemen. Detta är utomordentligt anmärkningsvärt. Den senastepressutredningen framlade sina rekommendationer om särskUda samhällsinsatserförst sedan en grundlig tryckfrihetsrättshg analys visat att åtgärderna ickekunde sägas koUidera med gällande rättsregler och praxis," En enig bransch anser alltså att det beslut, som enmajoritet i är beredd att trumfa igenom , står i strid med andan i tryckfrihetsförordningen. Men ändå har minoriteten i utskotten förväg- 29 råtsrätten att få förslagen granskade från tryckfrihetssynpunkt. Det är ettövergrepp. () kort genmäle: tolkning avtryckfrihetsförordningen fyllde mig med häpnad. Minsta eftertanke borde sägaatt om man differentierar en skatt så att den drabbar vissa tidningar läggerman faktiskt hinder i vägen för utgivningen av dessa. Det kan inte gärna stå iöverensstämmelse med tryckfrihetsförordningens aUmänna grundsatser. Frågan restes under förarbetena till den nu gällandetryckfrihetsförordningen bl, a, från , som begärdeen precisering om stödåtgärder var tUlåtna eller inte. En sådan preciseringkom nu i propositionen. Däremot förekom självfaUet Inte något uttalande om attdet skulle vara tUlåtet att å ena sidan slå vissa tidningar och å andra sidanstödja andra. Det är kombinationen, herr talman, som är så pressfientlig. () kort genmäle: TiU viU jag säga attkombinationen i sig själv inte bör spela någon roll skatt är tUlåten, stöd ärtUlåtet, och då bör kombinationen självfaUet gå innanför den ramen. Dessutom ärdet, , kriterierna för differentieringen som är avgörande ochinte differentieringen som sådan. Här är det inte fråga om att skiha på olikatyper av innehåll i tidningarna utan det är fråga om differentierad skatt pågrund av tidningamas karaktär. TUl vill jag helt kortsäga vad jag sade tidigare: Vi har gjort våra bedömningar på det material vihaft tUlgängligt, Det har stått alla ledamöter i frittatt göra detsamma. Det är utomordentligt angeläget, menar jag, att vi somledamöter i utskott vågar handla självständigt från deutgångspunkter vi har och med de bedömningar vi kan göra på grundval av detmaterial som i varje särskilt fall finns. Jag tror att det är en mycket viktigprincip, som bör slås fast också i denna diskussion. HerrAHLMARK (fp) kort genmäle; Det är klart att vi skall handla"självständigt". Men då skall vi skaffa fram det material som behövsför att vi skall kunna handla självständigt och klokt. Och det har ochsocialdemokraterna förvägrat minoriteten. säger att det finns ingenting i differentieringensom berör "innehållet" i olika tidningar. Men vet ju att detfinns två grapper av veckotidningar i det här landet; det finns enprivilegierad och en diskriminerad grupp. Veckotidningarna i den privilegierade gruppen har ingenmoms, de har rätt tUl samdlstributionsrabatt, de får produktionsstöd på 200 000kronor, de har 6 procents annonsskatt som de i regel inte behöver betala pågrund av tremiljonersregeln. Sedan har vi den diskriminerade gruppen av veckotidningar,dit tidningar som Land och Vi hör. Dessa tidningar har moms, de har ingensamdlstributionsrabatt, de får inget produktionsstöd, de har 10 procents annonsskatt som de ofta får betala genom att de kommer över Nr 93tremiljonersstrecket. Om detta inte är en indelning av olika veckotidningar i enprivilegierad och en diskriminerad grupp kan jag inte se hur man över huvudtaget kan använda de orden i en skatte- och tryckfrihetsrättshg debatt. HerrHERNELIUS (m) kort genmäle: säger nu attdiskriminering genom annonsskatten inte följer av innehållet utan av hurtidningen utges. Ja, jag vUl då bara säga att man kan få en viss vägledning isin bedömning om man studerar resultatet av åtgärden, vilket man kan göra i denkungl. () kort genmäle: Skulle våra grundlagsexperter vara övertygadeom att dessa två propositioner stred mot grundlagen, då är det troligt, herrAhlmark, att de på ett eller annat sätt skulle göra sin stämma hörd även om deinte bhr inkallade till . Jag förutsätter att detta är såsjälvklart att det Icke behöver nämnas i en sådan här debatt. Vi måste ändå det vill jag understryka handla från de premisser som vi efter vårabedömningar har kommit fram tUl, och det menar jag att ocksåkonstitutionsutskottets ledamöter har rätt och skyldighet att göra. Sedan viU jag fråga och det må gällaockså : Har ni verkligen Icke märkt någon skillnad mellan centernss. k. endagstidningar och övrig veckopress? Fru andre vice talmannen (): Det måste sägas att pressen brukar ha enalldeles enastående fördragsamhet med finansministerns siffermässigaberäkningar och felberäkningar. Men när finansministern räknade ut att pressenoch den fria opinionsbildningen skulle få ett särskilt stöd genom att man tog120 mUjoner från pressen och gav tiUbaka 30 miljoner, då var det slut t, o. m,på den fördragsamheten. har väl ett inrikespolitiskt förslag bemötts såentydigt: kompakt motstånd från bedömare av alla kulörer. Jag har gått nu efteråt, och det är sannerligen inte de mildaste tonfallen i densocialdemokratiska pressen. Detta är det värsta som teoretikerna i kanslihusethittills har åstadkommit, sade , Sträng på -villovägar, sadeDala-Demokraten, Det skulle bli stöd, inte död, sade tidningen ; jag skaUinte fortsätta uppräkningen, men det finns mängder, Annonsskatteförslaget skulle enligt finansplanen ses somett led i den finanspoUtiska åtstramningen. För mig är det en gåta hur det kankallas stöd tUl den fria opinionsbUdningen att pressen skulle pungslås på 90mihoner som inte ens skulle omformas tUl ett stöd. Men ingen behöver grubbla mer över detta. Närpropositionen kom hade 80-90 mihoner och dessutom den finanspolitiskamotiveringen redan töat bort. Detta är glädjande. Men det är dystertatt så lösa hugskott kommer på pränt i en finansplan. Går det, så går det. Jagville tro att man hade bättre på fötterna Innan man tecknar ner sina Nr 93 tankar i kungl, propositioner. den " då, när det går ungefär jämnt upp? Är det då överhuvud taget 25 mai1971 något att säga om annonsskatten?Ja, i sanning! ------------------- ------ Vad är det som säger att ett stödtUl pressen skall betalas av pressen? Presstödoch Ingen menar väl t, ex, att deframgångsrika textilföretagen skall betala de annonsskatt mindre framgångsrikatextilföretagen. Eller är det här en ny Idé om en Kanske skall betala tUl verkstad? Det vore i såfall en ny tanke att klara statliga företag som går dåhgt. Inte I propositionenoch inte i utskottsbetänkandet har man bemödat sig om att analysera verkningarnaav den omfördelning inom pressen som annonsskatten och presstödet innebär. Att förbättra de ekonomiska förutsättningarna för det friaordet är naturhgtvis bra det kan inte nog understrykas. Det råder ju ocksånästan total enighet om just den frågan. Men att också försämraförutsättningarna för det fria ordet utan att bekymra sig det minsta omföljdverkningarna är en konstig filosofi, minst sagt. Om man verkhgen kännerför det fria ordet och dess betydelse i en levande demokrati och som liberalgör man det tar man seriöst på frågan om hur det fria ordet skaU leva vidare, AUmänt sett tror jag att det är av stor betydelse atttidningar har en god ekonomi. Då finns det betydligt större förutsättningar attföra en fri och oberoende debatt. En dålig ekonomi kan lätt framtvinga beroendeställningåt något håll, och det gagnar inte det fria ordet. Därför är det sunt, riktigtoch önskvärt med hygglig ekonomi i tidningsföretagen. kanstrongt strunta i påtryckningar från partier, från myndgheter, från annonsöreroch liknande gruppetingar. Är det inte sådana tidningar som vi vill ha? Det sitter en reklamutredning som snart väntas komma medförslag. Det finns ingen anledning att i förväg binda sig åt något håll förställning tUl det förslaget. Men nog är det förvånande att man bryter ut justannonserna och ger dem förtur när det gäller att beskatta. Det tycker jag äratt börja i galen ända. Kanske just annonsema i stället skuUe vara motiveradeundantag från en eventuell aUmän reklamskatt? Förre socialdemokratiske riksdagsmannen harskrivit om annonsen som den bästa arbetsförmedlaren, och han säger atttidningarnas platsannonser är ett av de värdefullaste informationsmedlen förett rationellt utnyttjande av arbetskraft. Det är alltså sådant som skallbeskattas med förtur, likaså familjeannonser, mötesannonser, annonser omlågpriser och andra rena informationsannonser, inte minst för hushåUen, Dettaalltså som man t. ex, inte har vanhg mervärdeskatt på en hel del renareklamaktiviteter som demonstrationer, mässor, utställningar, PR-verksamhet ochreklamfUmvisning, Mervärdeskatten skall ju vara generell. Det är en riktigprincip, och undantag är av ondo det säger man alltid. Men man undantar istor utsträckning pressen från mervärdeskatt som man yxar tiU en heltny pålaga. Säga vad man vUl Inte verkar det väl genomtänkt vare sig praktiskteUer principiellt. Den avkooperationen utgivna veckotidningen är en 32 av landets största veckotidningaroch torde aUmänt betraktas som ett välsköttpressorgan med betydelse för opinionsbildningen. Genom att Vi Nr 93 kanerhållas även av andra än medlemmarna i konsumtionsföreningarna Tisdaeen den blir tidningen belagd med mervärdeskatt, och annonserna kommer 5 mai1971 följakthgenatt belastas med annonsskatt. Den sammanlagda skatteeffek- --- ten för en annons för exempelvis , som Inte har Presstöd och avdragsrätt för mervärdeskatt, blir i det närmaste av annonsskatt annonspriset. däremotavstår från försäljningen tih andra än medlemmar, blir den ett rentmedlemsblad och som sådant befriad från såväl mervärdeskatt som annonsskatt.Beskattningen gynnar alltså den tidning som begränsar spridningen av sinaåsikter, EnUgt regeringens förslag skuUe 3 miljoner per pubhkationoch år få frånräknas vid redovisningen av annonsskatt. Det är helt naturligt attden regeln vållade en hel del huvudbry. Skulle skatten debiteras och behåUaseUer debiteras och restitueras? Eller skulle den inte tas ut förrän3-miljonersgränsen passerats och tidningen då alltså ändra annonspriserna? har knäckt frågan genom att låta, somnämnts, porrtidningar och andra tidningar med små annonsintäkter under 60 000 helt slippa jobbet med redovisning och låta övriga redovisa skatten och sedanfå tiUbaka beloppet upp till 3 mihoner. Härigenom räknar skatteutskottet medatt eliminera icke önskvärda konkurrenseffekter. Det är med förlov sagt ettegendomligt spegelfäkteri att låtsas som om man eliminerar snedvridningen ikonkurrensen bara för att pengama vandrar runt ett varv. Pengar är pengar underalla förhåUanden, och de pengar som kommer tiUbaka måste ju påverka kalkylemaoch konkurrensen. Pengarna har ju bara varit inlämnade för"förvaring" . I sak är det bara en meningslösskenoperation att förvandla det här avdraget tiU en restitutionsrätt. Fortfarandeinnebär det att små tidningar gynnas på de störres bekostnad och alldeles utanatt någon som helst hänsyn har tagits tUl tidningarnas ekonomi. Bland alla tänkbara tidpunkter för införande av enannonsskatt är förmodligen den nu valda den tokigaste. De anställdasorganisationer har uttalat stor oro för väntat och påbörjat anställningsstopp.Annonskonjunkturen har varit vikande, och oavsett vilka orsakernatill det är, så kan man inte bestrida faktum. Det är klart att det finns enpriselasticitet även på annonser. Stiger priserna räcker inte annonsanslagentUl lika många annonser. Det problemet trollar man nog inte bort genom att sägaatt skatten är avdragsgill kostnad. Har för resten, skulle jag viha fråga, beräkningarna avvad annonsskatten skall ge baserats på , som är nämnt iskatteutskottets betänkande, i stället för ? Det kanskefinansministern eller någon från utskottet viU upplysa kammaren om. Den som måste göra indragningar på annonser knapparnaturligtvis först och främst in på annonserna i den mindre tidningen. Inte ens skatteutskottet utesluter helt sådana konsekvenser. Kanske andratid- ningarnas presstöd inte blir större än de förlorade annonsintäkterna. Och även om det blir det förlorar ju tidningen i läsvärde. Annonsen är också nyhetstext numera och drar läsare tUl sig. Mindre annonser gör andratidningen mindre attraktiv, och så är spiralen i gång spiralen 33 2 protokoU 1971. Det är nog så sant som det är sagt av så många tidningar även socialdemokratiska att finansministem borde ha haft litet kontakter medtidningsekonomer och sådana som kunde tidningar innan det här förslaget ladesfram. När lagen om allmän försäkring kom hade man ganska roligtåt den där paragrafen om att med halv sjukpenning menas hälften av helsjukpenning. Men det var ju i alla fall konekt. skuUe man kunna travesteradet stadgandet och säga: Med dagstidning menas veckotidning och det verkar juinte riktigt hka konekt. har inte förtagit sig på att förklara ochmotivera sina ståndpunkter. Motsidans ståndpunkter döms kort och gott ut medatt de inte kan tiUmätas avgörande betydelse. Men när detta också gäller detryckfrihetsrättsliga invändningarna, då går det nästan för långt. Det har varit en debatt i gång som har initierats av någraav landets skickligaste tryckfrihetsexperter och som har gått ut på attsärskilt den här kombinationen av presstöd och annonsskatt och en deldiskriminerande inslag i dessa kunde få sådana sammanlagda effekter, att deträdde tryckfrihetslagstiftningen för när. majoritet villeinte höra några experter i frågan. Man ville höra KU; men KU;s majoritetbesvarade inte den frågan. Om annonsskatten ville man inte göra något bestämtuttalande, och om det samlade förslaget annonsskatt-presstöd och det är detsom är det intressanta - sade man ingenting. Vi menade i utskotten att det varnödvändigt att finna former för en sammanvägning av synpunkter mellan de bådautskotten. Det var också därför som vi föreslog att.man skulle inbjuda till attgemensamt ta ställning tih eller i varje fall få informationer om dessa frågor.Riksdagens grundlagsvårdande utskott har i denna fråga inte alltför allvarligtgripit sig an med uppgiften. Jag måste dock uttala min förståelse förkonstitutionsutskottets ordförande, när han menar att man inte från KU:s sidahär skall föreskriva skatteutskottet vad man där skall tycka och besluta. Dethgger mycket i det. Men som ledamot av skatteutskottet hade det ändå varit migfrämmande att inte vara med på ett socialdemokratiskt och centerpartistisktförslag att skicka denna fråga till KU, när man hade voterat ner det enligt minmening riktiga förslaget att inkalla tryckfrihetsexperter, som jag ärövertygad om skulle ha givit betydligt mera kött på benen än KU, Jag var säkerligen inte ensam om att med häpnadlyssna tUl ordförande, när han talade om samtal somförts, senare om handlingar som har lästs. Jag fick då först en känsla av attnågon här sitter inne med sanningar som vi inte har fått ta del av.Men det kom inga nya sanningar. Jag hoppas att vi alla innan -vi går att fattabeslut söker att berika vårt vetande så mycket som möjligt, i vatie fall genomatt läsa de handlingar som hör tiU ärendet. Och där finns tydligen alla deuttalanden som ordförande hade läst, 1 varje fallförutsätter jag att det är de för frågan viktigaste utdragen som har lämnatsöver som bilaga till skatteutskottet som svar på frågorna. Sedan är det klart att vi inom utskotten skall våga handlasjälvständigt. Man skaU över huvud taget som riksdagsman våga handlasjälvständigt. Men detsäger ju inte att man inte skall skaffa sig så mycket av sakunderlag sommöjligt för att verkligen kunna handla självständigt. Ju mer information och jubättre underlag, desto bättre och självständigare. Därför reagerar jag när defrågorna placeras i motsatsställning tUl varandra. Det myckna vetandet, dettillräckliga vetandet, är en förutsättning för att kunna handla självständigt,och det finns inga motsättningar där emellan. Jag tror inte heller att vi, som ändå har skyldighet attta ställning tiU frågorna här i , på något sätt kan komma ifrån detgenom att säga; Nåja, om tryckfrihetsexpertema här i landet hade ansett att detfinns anledning att reagera, så hade de nog hört av sig. Kan vi gå ut till enopinion och försvara oss med det? Nej, det anser jag vara omöjligt. Och hkaomöjligt anser jag det vara att gå ut tUl en opinion som mer än tidigarekräver svar och skall kräva svar av oss politiker, och säga; Jag vet interiktigt hur det står till med detta, men det sades i kammaren att man hade hörtoch talat med olika människor och med experter, och man hade läst det och det,så att detta var helt säkert riktigt. Detta är inget försvar innan vi går attrösta i en sådan här fråga. Det var bra att välviUigt tlUskatteutskottet lämnade över några tryckfrihetsrättsliga uttalanden. Jagupprepar att jag förutsätter att det var de mest centrala i ärendet. Men om jaginte har sett fel är samtliga dessa uttalanden avgivna 1968,När skatteutskottet inte anser att de återgivna expertuttalandena ger stöd fören entydig tolkning av det tryckfrihetsrättsliga spörsmålet, måste man ju avse1971 års tryckfrihetsrättsliga spörsmål, och det är över huvud taget inget avyttrandena som berör det aktuella spörsmålet. Även om det är en upprepning tUlåter jag mig hovrättspresidenten får väl ursäkta att han gång på gång blir omnämndhär i kammaren att också jag ta upp vad han har sagt. Och jag gör det, därföratt han på ett helt annat sätt än andra , man kan nästan säga med enovanhg siarförmåga, gjorde ett uttalande som stämmer ganska bra in på dagenssituation. Han talar om svårigheten att dra gränsen mellan ett lagligt och ettolagligt skattebeslut och säger att man inte bestämt kan påstå att utformningenav dåvarande varuskatt stred mot tryckfrihetsförordningen, men att det varuppenbart att en avsevärd höjning av varuskattens procenttal kunde göra fråganmera tveksam. Ett huvudsyfte att få in mer pengar i statskassan, säger hanvidare, kan vara förenat med ett sekundärt syfte att en del pubhkationer, sombetraktas som icke önskvärda, skall förkvävas av den höjda skatten. Och sedankommer det intressanta tillägget om hen är inne i kammaren viU jaguppmana honom att lyssna tih just detta, för det är betydelsefuUt - att det idet här hänseendet inte räcker med sinnets renhet hos t. ex, finansministem föratt göra åtgärden oantastlig ur tryckfrihetssynpunkt. Redan möjligheten i en åtgärd kan lägga in ett sekundärt syfte att förkväva vissapubhkationer gör åtgärden tvivelaktig. Hur kan man efter att ha läst detta vihabesluta i enlighet med det förslag som hgger på bordet? När med stor majoritet begärde ingripanden motalkoholreklamen var expertisen delad när det gällde frågan om en sådan åtgärdstod i överensstämmelse med principema för tryckfriheten. Nr 93 valde då att ta det säkra före det osäkra. Herr finansministern sade iett Tisdaeen den interpellationssvar 1969 att "vi kommit till den slutsatsen, vid ganska 25 mai 1971 ordentligaundersökningar i och i justitiedeparte- ------------- mentet, att ett sådant förbud icke torde vara förenligt med tryckfrihets- Presstöd och förordningen,som ju är en av våra grundlagar". annonsskatt Denrespekt för grundlagarna som det ställningstagandet innebar är Menfinns det inte nu samma önskan att slå vakt om våra konstitutionella regler?Har man nu gjort, skuUe jag viha fråga herr finansministern, samma ordentligaundersökningar inom finans- och justitiedepartementen? I så fall, varför finnsinte det omnämnt i propositionen? Och vilka experter är hörda i dagens ärende?Det vore djupt beklämmande om man skulle krypa bakom grundlagarna när detpassar men öppet nonchalera dessa lagar när det politiska målet inteöverensstämmer med bestämmelserna. Jagkan inte hjälpa att jag måste beklaga, att mina vänner inom gått in påen köpslagan om annonsskatten. Inte vill jag vara så hård som centertidningenHallands Nyheter som skrev: "När och gett sitt stödåt kompromissförslaget har tydligen den gamla välkända jesuitsatsen, attändamålet medlen, fått gälla," Men det räcker inte heller medsinnets renhet hos ; fortfarande måste man med , att redan möjligheten att i en åtgärd lägga In ett sekundärt syfte göråtgärden tvivelaktig. Vissthar det varit litet si och så med vår fina parlamentariska praxisatt ha viktigare frågor förberedda genom utredning, remissbehandling ochoffentlig debatt. Men jag vUl inte ge upp tron på att det i alla fall skallvara vår svenska modell även för framtiden.