prot · FU09145 · 1971-12-31 00:00:00 — Det andra önskemålet i motionen gäller tiUsättningsförfarandet.På den punkten föreslog vi att man skuUe använda samma system som vidtillsättning av exempelvis länsskolnämnd. Det innebär att utserflertalet ledamöter, medan Kungl. Maj:t, och i detta faU statensvägverk skulle utse ett mindretal. Här har emellertid utskottet gått ett styckelängre åt det håll som vi önskar och föreslagit att skulle utsesamtliga ledamöter i länsvägnämnden. För detta är jag enbart tacksam, och jagtror att samtliga mina medmotionärer också är det. Därigenom uppnås i ännuhögre grad det som vi önskade, nämligen ett ökat medborgerligt inflytande. Däremot är det för mig en gåta hur de socialdemokratiskareservanterna kan tro att departementschefens förslag skulle kunna ökamedborgar-inflytandet. skaU, som redan har påpekats av herrDahlgren, utse sitt eget rådgivande organ. Att en sådan ordning skulle innebäraen högre grad av medborgarinflytande än om det folkvalda utserlänsvägnämnden är mycket svårt att inse. Även vi som inte är särskilt lyckUgaöver att länsdemokratiutredningens förslag angående den regionala förvaltningenstycke efter stycke har hamnat under bordet måste kanske erkänna attlänsstyrelsens nuvarande sammansättning ger ett större medborgarinflytande änden tidigare. Men, , det är inte den saken vi nu diskuterar. Här ärdet fråga om de två alternativen: skall till denna redan befintUga länsstyrelseknytas en vägnämnd som denna länsstyrelse själv har valt åt sig eUer skaU vitiU densamma knyta en länsvägnämnd som har valt? tvåalternativen som ger bästa medborgarinflytande tycker jag står ganska Nr 145 Förslag till väglag m. m. Vad slutligen gäller motionens tredje önskemål, bibehållenbesvärsrätt, tycks det mig som om reservanterna här glömt att motivera sinståndpunkt. I varje fall kan man inte i reservationen finna någon motivering.Vi motionärer är glada över att utskottet viU ha besvärsrätten kvar, eftersomvi menar att den ger ett ökat inflytande för de förtroendevalda, och därmed fårockså medborgarna ett ökat inflytande. Jag viU med dettainlägg yrka bifaU tiU utskottets hemställan i dess betänkande nr 24. HerrHJORTH (s): Den senaste talaren hksom även herrDahlgren - om jag inte missminner mig - tyckte att det skuUe vara fel attlänsstyrelserna utser sina egna rådgivande organ. Som jag sade redan förutinnebär ett sådant resonemang ett misstänkUggörande av länsstyrelserna. Jaganser fortfarande att i det här faUet är hka representativ somlandstinget att utse ledamöterna i länsvägnämnden. Jag är för min del övertygad om att det slutUgaställningstagandet i vägfrågorna är så angeläget att länsstyrelserna gärna viUha aUsidiga informationer och ett fylligt material från många oUka synpunktersom vägledning för att kunna fatta beslut i vägfrågorna. ställde en fråga om den principiellaskiUnaden meUan de oUka tillvägagångssätten. Jag kan mycket väl tänka mig bådadessa, , och det förekommer ju också som bekant, så det är intedetta frågan gäller. Men jag anser att det i det här faUet inte är nödvändigtatt låta förrätta valet, eftersom vi i länsstyrelserna har ettlekmannainflytande som företräder oUka länsintressen. Länsstyrelserna kanalltså mycket väl utse länsvägnämnderna. Denna sak är ganska Uten, och vi hade säkert kommitöverens i utskottet, om det inte vore så att det förelåg en möjUghet att geregeringen ett tjuvnyp. Det är ju mänskhgt att man då tar chansen, och vi fårväl ha förståelse för det. Jag vidhäUer mitt yrkande. Jag är tacksam mot för att hansäger att han gott kan tänka sig ett sådant förfarande som utskottets majoritetföreslagit. Vi har inte kommit fram tUl den här ståndpunkten för stridens egenskull eUer för att ge regeringen något tjuvnyp, som uttryckte det.Vi har kommit fram tiU vår ståndpunkt pä grund av en övertygelse om att det ärviktigt att öka medborgarinflytandet, vilket man också gör på det här sättet. Sedan är jag ledsen för att har den tråkigauppgiften att i aUt försvara propositionen, men det är bra att hardeklarerat, att han gott kan tänka sig en sådan lösning som den utskottetsmajoritet föreslår. Överläggningen var härmed slutad. Ang. permissionerna för personer som dömts förnarkotikabrott Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaUer trafikutskottets hemställan i betänkandetnr 24 punkten 4 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalht reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering medomröstningsapparat verkställdes. Denna omröstning gav följande resultat: Nej - 136 Avstår 2 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. På förslag av herr förste vice talmannen beslöt kammarenuppskjuta behandhngen av återstående på föredragningshstan upptagna utskottsbetänkandentill ett senare sammanträde. permissionerna för personer som dömts för narkotikabrott Herr justitieministern erhöUordet för att besvara i (fp) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 405, och anförde: i har frågat migom jag kan upplysa om i hur stor utsträckning personer som dömts för grovnarkotikabrottslighet har beviljats permission och i samband därmed avvikit, t.ex. tiU utlandet. Med anledning av uppgifter om att personer som har dömtsför grova narkotikabrott har avvikit från fångvårdsanstalt i samband med permissioneUer placering på öppen anstalt arbetar sedan någon tid på regeringensuppdragen arbetsgrupp med representanter för riksåklagaren, rikspoUsstyrelsenoch för att utreda omfattningen av och omständigheternai övrigt i samband med sådana avvikelser samt förhåUandena efter meddeladviUkorUg frigivning. Vad som har framkommit hittiUs ger mig anledning attframhåUa följande. Permissioner är värdefuUa för den intagnes återanpassningi samhället. Detsamma gäUer möjUgheterna att placera intagna på öppenanstalt Uksom denvillkorUga frigivningen. Åtgärder av nu angivet slag bör emeUertid förbehållassådana intagna beträffande vilka några utsikter finns att syftet med åtgärdernakan förverkUgas. Det gäller det stora flertalet intagna. Men man kan intebortse från att på våra fångvårdsanstalter finns intagna som har begått grovabrott och som kan tänkas utnyttja förmånerna för att avvika och fortsättabrottsUg verksamhet. Det gäller särskilt dem som har begått grovanarkotikabrott och för vilka brottsligheten ofta ingår i en yrkesmässigverksamhet. Beträffande dessa måste andra regler gälla än för övriga intagna.När det pågående utredningsarbetet är avslutat kommer jag att redovisamaterialet och ta ställning tiU vilka åtgärder som kan vara motiverade för attundvika missbruk av de förmåner som regelmässigt tillkommer de intagna. När detgäller permissioner och placering på öppen anstalt iakttas för närvarandemycket stor restriktivitet beträffande dem som har dömts för grovanarkotikabrott. Ang. permissionerna för personer som dömts förnarkotikabrott i (fp): Jag ber att få tacka justitieministern försvaret. Anledningen till att jag ställt denna fråga är att man från de kretsarsom har med narkomanvård att göra ofta får höra att för narkotikabrott dömdaefter permission inte återvänder tiU fångvårdsanstalterna, utan i ställetåterfaller i den roll som förorsakat deras fängelsestraff. Många upplever permitteringen av grövrenarkotikabrottslingar som en aUdeles onödig företeelse. Man anser att samhälletmåste skyddas mot dessa marodörer som inte skyr någonting när det gäller attsprida sitt gift. Man kan läsa i handlingar, som är helt officiella, om desvårigheter som jag här omtalar. Det framgår mycket klart att situationen inomdetta område är så svår att man på allt sätt bör vinnlägga sig om att inteförsvåra den genom att vara alltför generös med permittering under strafftidenav narkotikadömda. Om permission ändå måste medges, borde vederbörande aldriglämnas ur sikte. Då kan det naturUgtvis invändas och frågas: Vad är en sådanpermission värd och har vi råd med de kostnader som det här bUr fråga om? Minuppfattning är den att permission av detta klientel inte utom i alldelesspeciella undantagsfaU borde få förekomma. Det har berättats mig av poUsen i att en tyskmedborgare -för att ta ett enda exempel greps för att han infört och såltLSD. Han dömdes tiU fängelse. Han fick efter åtta månaderpermission och skulle då vistas i . Han reste tiU , besöktesocialvården och fick där . Därefter Uftade han söderut och försvannöver den tyska gränsen. har han inte varit synlig. Den oro som de som har dessa svåraarbetsuppgifter uttrycker bottnar just i att man tycker att dessa människor,som oftast är mycket cyniska och mycket hårda, närmast skrattar åt vårt sättatt behandla dem. Man tycker nämligen att vi tar för lätt på uppgifterna. Med detta anförande under vilket herr tredje vicetalmannen övertog ledningen av kammarens förhandUngar var överläggningenslutad. Om stöd för investeringar i mjölkproduktionen m. m. § 6 Omstöd för investeringar i mjölkproduktionen m. m. Herr jordbruksministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 23november intagna fråga, hr 387, och anförde: har frågat mig om jag har föravsikt att förelägga vårriksdag de förslag om stöd för investeringar imjölkproduktion m. m. vid begränsat utveckUngsbara jordbruk, som lagts fram aven arbetsgrupp från lantbruksstyrelsen och LRF. Något förslag från lantbruksstyrelsen, baserat på deninterna arbetsgruppens rapport, har ännu inte kommit in till Kungl. Maj:t.Först när styrelsens förslag föreUgger kan jag med bestämdhet besvara herrHedins fråga. Jag ber att fåtacka för svaret på min enkla fråga. Det är uppenbart att arbetsgruppen i fråga har lagt framsitt förslag men att detta har fastnat på vägen och i varje faU inte ännukommit fram tiU jordbruksministern. Så torde emeUertid ske . Jag hade nog hoppats på att få ett besked, även om arbetsgruppensförslag inte ännu kommit in till kansU. Jag trornämUgen att det är mycket angeläget att ta itu med denna fråga, som jujordbruksministern själv har tagit upp och bett att få en utredning om, så så snart som möjUgt kan få ett förslag i anledning av arbetsgruppensframlagda resultat. Vi vet att en tredjedel av mjölken i vårtland kommer från jordbruksenheter som har mindre än tio kor. Vi vet också attbrukarna av dessa enheter i stor utsträckning är gamla och att det praktiskttaget inte förekommer någon nyrekrytering. Därför menar jag att man så snartsom möjUgt skall vidta de stimulansåtgärder som kan vara möjUga att genomföratiU förmån för jordbrukare med något större besättningar inom den nu aktueUagruppen. Jag hoppas alltså att jordbruksministern så snart sommöjUgt skaU lägga fram förslag i denna fråga, och jag förutsätter att dennautredning mycket snart kommer jordbruksministern till hända. Är det inte möjUgtatt redan nu få besked om att vi kan vänta ett förslag till vårriksdagen? Detborde väl ändå vara rimUgt. Inom parentes vill jag också nämna att vi i och för sig ärmycket tacksamma för förslaget beträffande mjölkproduktionen. Men vi hade ocksåhoppats och hoppas väl för framtiden på att man kan få tiU stånd åtgärder ävenför övriga lantbruksföretag med begränsade utveckUngsmöj-Ugheter, dvs. om stödav rationaUsering inte bara av mjölkproduktionen utan också av framför alltköttproduktionen Uksom av övriga grenar av jordbruksdriften inom ifrågavarandeföretag. Vad som i första hand är angeläget är emeUertid att få till ståndförslag beträffande mjölkproduktionen. Jag tackar än en gång för svaret på min enkla fråga. Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Ang. kriget mellan och Herr utrikesministern erhöUordet för att i ett sammanhang besvara dels () den 7 decemberframstäUda interpellation, nr 222, dels i (fp) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 406, och anförde: i har frågat mig vilkaslutsatser jag drar i fråga om möjUgheterna att få tiU stånd aktivainternationella insatser för en politisk lösning av Östpakistan frågan däröstbengalerna i demokratiska former får bestämma sin egen framtid av denvidgade stridsaktiviteten meUan och som ytterUgare markerat attkriget i Östpakistan utgör ett hot mot fred och säkerhet enhgt ; herrAhlmark har framställt en interpeUation vari han frågar om jag vill införriksdagen redovisa den bedömning av kriget meUan ochPakistan och ge min syn på hur varaktig fred i området skaU kunna nås bl. a.genom FN-insatser som man ger östbengalerna möjlighet att självaforma sin egen framtid. Jag besvarar frågorna i ett sammanhang. Regeringen har - både här och i FN -gett uttryck för sin syn på situationen i Östpakistan och den därav föranleddakonfUkten meUan och . Jag finner ingen anledning att ändra denbedömning som kommit tiU uttryck i mitt tal inför FN:s generalförsamUng den 28september, då jag sade bl. a. följande: "Den ansluter sig till dem somvädjar till den pakistanska regeringen att visa moderation och återhåUsamhetför att få ett slut på våldet i Östpakistan. Endast en poUtisk lösning sombaseras på respekt för mänskUga rättigheter och folkets i val uttryckta viljakan komma till rätta med det östpakistanska problemet." Regeringen har alltså här klart uttryckt pakistanskaregeringens ansvar för det uppkomna läget. Genom att med våldsmedel undertryckafolkets i val uttalade vilja utlöste regeringen i en väldigflyktingström som utgjorde en outhärdUg börda för . Därmed lades grundentiU den konflikt som vidgats till öppet krig meUan två av världens folkrikastestater. Den krigssituation som uppstått måste närmast bedömasmot bakgrund av krav. I ett uttalande underströk jagsärskilt denna synpunkt. Det för oss vägledande måste vara att vi i enUghet medFN-stadgans bestämmelser inte kan acceptera militärt våld, eller våld av vadslag det vara må, i relationer mellan stater annat än i självförsvar eUer somkollektiv FN-aktion. Särskilt för en Uten stat som är det av störstavikt att denna princip undantagslöst upprätthåUes. Som framgått av vad jag sagt har vi den störstaförståelse och sympati för det östpakistanska folkets strävanden tiUsjälvbestämmanderätt. Men vi kan inte bortse ifrån att det härföreUgger ett faU av militär intervention från sida. Vi ansåg detdärför nödvändigt att stödja ett resolutionsförslag i FN som kräver ett slut pådet miUtära våldet genom ett eld-upphör, tillbakadragande av trupperna samtintensifierade ansträngningar att snabbt åstadkomma sådana förhåUan- Ang. kriget mellan och Ang. kriget mellan och den, attde östpakistanska flyktingarna frivilligt skaU kunna återvända tiU sina hem. Viunderskattar förvisso inte de svårigheter - de mycket stora svårigheter somär förknippade med att på fredhg väg åstadkomma en poUtisk lösning. Men denfredUga lösningens väg är för oss den enda godtagbara. Vi anser att den avgeneralförsamlingen antagna resolutionen kan utgöra en grundval för framstegmot en sådan lösning. Vår ståndpunkt delas som bekant av inte mindre än 103andra medlemsstater. Ett eld-upphör är givetvis den första förutsättningen fören poUtisk lösning. Vilken roU FN kan komma att spela efter ett eld-upphör ärdet mycket svårt att spekulera över. En varaktig fred på den indiskasubkontinenten måste i varje faU bygga på respekt för principen om folkenssjälvbestämmanderätt. HerrMÖLLER i (fp): Jag tackar utrikesministern för svaret på minfråga. Varken svaret eUer uttalande äremeUertid bra. Min önskan är, : Tala i fortsättningen varje gång omen politisk lösning som fredsönskan framhålles, och ge dessa krav enjämbördig ställning. De måste ses som ett paket. Jag viU fråga omutrikesministern är vilUg tiU det. Situationen för människorna på den ärobönhörligen sammansatt av båda ingredienserna: Bangla Desh-frågan måste lösas,ty det förutan bhr det ingen varaktig fred. Begärs endast eld-upphörtillsammans med tillbakadragande av trupperna, kvarstår hela problemet medflyktingarna och med den terror som västpakistanska soldater utövat iÖstbengalen. Vad FN.s generalförsamUng begärt och röstat för ärett eld-upphör och tillbakadragande av trupperna. Om det genomfördes skuUealltså ett oförändrat läge, ett status quo, uppstå i förhållande tillsituationen vid veckoslutet. Men ettsådant status quo i en orättmätig situation är i sig orättmätigt. går på knä under flyktingbördan. Valet i har nonchalerats av makthavarna i Västpakistan. Terrorn i detforna Östpakistan har fortgått i över . Över tio miljoner människorhar måst fly ur området. Att i det läget bara tala om eld-upphör ochtiUbakadragande av trupperna och inte kräva Uka bindande och snabba jag understryker Uka bindande och Uka snabba utfästelser om en poUtisklösning är snedvridet. Min huvudståndpunkt är därför att FN-resolutionen äroreaUstisk. Man kan inte tänka sig att kriget upphör med mindre än att det bUren-garanti för att östbengalerna själva får bestämma sin framtid och attförtrycket upphör. FN-resolutionen kräver eld-upphör ochtiUbakadragande av trupperna till tidigare gränser, men där noteras också"behovet av att i ett senare stadium på lämpUgt sätt behandla de frågorsom givit upphov till stridsåtgärderna. Se där klyftan mellan de tvåbetoningarna! Tidsfaktorn är ju avgörande. Tror någon att flyktingfrågan lösessnabbare, om pressen på upphör? Dessutomsäger resolutionen att försök skaU intensifieras för att skapa nödvändigabetingelser för flyktingarnas återvändande och att varje försök att ge trygghettill Uv och välfärd åt civUpersoner i krigsområden måste göras. Det är i ochför sig bra. Men dessa uttalanden har inga tänder. Tvärtom vet vi att bådesvaga och intensiva försök tidigare strandat på makthavares oviljaatt inse vad reahteterna och humaniteten krävde. FN-uttalandet på den härpunkten hknar en schweizerost: det är mest hålen som syns. borde Ukt ha avstått från att rösta fören sådan resolution. I ett tidigare franskt textförslag inför säkerhetsrådetsbehandling ett förslag som aldrig framlades - insågs klart detta samband.Däri krävdes eld-upphör och reciprocal disengagement (ömsesidig nedtrapp-ning,"frigörande"), Uksom att betingelser snabbt skuUe skapas förflyktingarnas återvändande. Det innehöU alltså inte krav på tiUbakadragande avtrupperna och på uppgivande av de indiska vinsterna, och det föregrep aUtsåinte en poUtisk lösning av Bangla Desh-problemet. insåg förmodUgenatt ett krav på tiUbakadragande av trupperna skuUe verka ensidigt motöstbengalerna och mot insatser för dem. Jag vill understryka hur viktigt det är attskapa fred i området. Kriget rasar i regioner som tillhör de fattigaste ochmest tättbefolkade i världen. Men låt oss se tiU att det blir en håUbar fred,och en fred som är drägUg för de tiotals och åter tiotals miljoner direktinblandade! När i svaret säger att "Denkrigssituation som uppstått måste närmast bedömas mot bakgrund avFN-stadgans krav" så kan jag därför inte hålla med. Givetvis måstekrigssituationen bedömas mot bakgrund av alla realiteter i fallet. ViktigareaUteter som det aldrig går att komma ifrån är flyktingströmmen ochmilitärterrorn i Bangla Desh. De är Uka näraUggande realiteter. I utrikesministerns svar tyder slutstycket på en reträtt.Krister säger: "Ett eld-upphör är givetvis den förstaförutsättningen för en politisk lösning." Observera, här är det tydUgeninte fråga om tillbakadragande av trupperna det krav i FN-resolutionen somjag angripit eftersom den inte Uka snabbt och med garantier uttalar sig omöstbengalernas framtid. Jag noterar den glidningen, som givetvis måste varaavsiktUg hos utrikesministern, och viU upprepa min fråga som jag ställde iböljan: Kommer utrikesmuiistern att i framtida uttalanden ge kraven på poUtisklösning en jämbördig ställning med fredsönskan? Kommer han att betrakta dem somett paket? Jag har två synpunkter tiU. Den ena gällerdet forna Östpakistans behandling som koloni. Vi får inte glömma att man iÖstbengalen länge haft uppfattningen, att de ledare i som haft makteninte har behandlat Östpakistan korrekt. När den delades på slutetav var reUgionsmotsättningar huvudorsaken. Gentemot dethindudominerade stod som den helt dominerandeorganisationen för dem som arbetade för att få ett tUl stånd. Men snart efter tillkomst märkte östbengalernahur de vägrades en rättmätig plats inom det nya landet. Det framgår av faktum Ang. kriget mellan och Ang. kriget mellan och efterfaktum från hur industriinvesteringarna nästan helt gått tiU Västpakistan tiUhur valutslaget nonchalerades av presidenten och terrorn imars sattes i gång. Tendensen var tydlig för östbengalerna redan några årefter självständigheten. I valet låt oss aldrig glömma det förkastadeöstbengalerna och man valde i stäUet en koalition som fick sexsjundedelar av rösterna, en koaUtion där bl. a. ingick. Desskrav var att bengaU skuUe bU ett officiellt språk och att ett mycket omfattandesjälvstyre skulle förekomma. Vissa små framsteg gjordes, men snedfördelningenav satsningar fortsatte ändå. vet vi att den konstitueradeförsamUngen upplöstes, och satt i Västpakistan somdiktator med fulla maktbefogenheter. Fler val skedde inte - förrän . Dåförkastade öst bengalerna återigen den västpakistanska dominansen. Awamiförbundetfick 167 av de 169 platserna i parlamentet. Vi skall se detta i belysningen avvalet . Valresultatet berodde alltså inte på någon tUlfällig röstning, intepå någon tillfälUg känsla av utlämnande som östbengalerna hade i valet idecember ; de hade den känslan . Ja, på så sätt har Västpakistan poUtiskt dominerat,ekonomiskt förfördelat, och kultureUt känt sin överlägsenhet mot Östpakistangenom sitt tusenåriga närmare samröre med islams kärnländer i MeUanöstern. Vadär det vi brukar kaUa en sådan situation med poUtiskt, ekonomiskt och ävenmUitärt förtryck mot ett landområde i detta faU på ett avstånd av 200 milfrån maktcentrum i Västpakistan? Är det inte koloniaUsm som brukar vararubriceringen? Koloniers frigörelse brukar vi i inte aUtid hälsa medveklagan, herr talman. Jag kan säga att jag och på förhösten hoppades påen poUtisk lösning som gav östbengalerna praktiskt taget full självständighet,inklusive eget försvar, men skapade en union av de båda Pakistandelarna för attpå så sätt lättare få Västpakistan att acceptera frihet åt östbengalerna låtaVästpakistans ledning på så sätt något kunna rädda ansiktet. Men har med aUsannolikhet den möjhgheten försvunnit. Det är Västpakistans omedgörUga hållningmånad för månad som spelat bort den. kommer Västpakistan att snart haförlorat sin östra koloni helt. Smärtfri förlossning är bra. Men stater föds sällansmärtfritt. Det bUr nu med aU sannolikhet en ny stat med fuU kontroU förregeringen över sitt område, ett Bangla Desh. Det är välkommet, ävenom det sker med Udanden. För låt oss inte glömma bort att de som Udit mest ärflyktingarna och folket som har bott i . Några ord tiU slut om sambandet mellan krigsaktiviteternaoch det humanitära. Bara därför att det råder krig får de humanitära insatsernainte stoppas. Jag viU med anledning av debatten meUan utrikesmuiistern och fruNettelbrandt säga, att det givetvis finns möjUgheter att komma inmed hjälpsändningar i en mängd läger i trots det nuvarande kriget.Lägren Ugger en bra bit från stridszonen. Och för framtiden skall vi veta, att även om flyktingarnai aUmänhet torde återvända tiU ett fritt Bangla Desh vi vet dock inte hurmånga så finnshjälpbehovet kvar. För inne i Bangla Desh har grödan härjats, hus sprängts,kommunikationer slagits sönder och hälsan hos människorna imdergrävts. DärtiUkommer förstås alla de följder som krigsaktiviteterna nu och ett tag framöverkommer att innebära. Hjälpbehovet är aUtså t. o. m. större än vad det var förett par veckor sedan. De satsningar som bl. a. måste göra bör grundaspå det förhåUandet. Vad vi ser och läser om de här dagarna är trohgen hur enny nation, Bangla Desh, skapas i krig och kaos. Dess befolkning bUr tio gångerstörre än . Den har och årtionden levt i förtryck och utsugning.Sen 1947 har människorna i Östpakistan styrts av härskare i Västpakistan 180 mUdärifrån.