prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag kan däremot inte dela servicekommitténs mening attgäUande lag med möjlighet tiU öppethåUande aUa vardagar mellan kl. 8 och kl. 20ger tUlräckhg serviceförsörjning i fråga om dagligvaror om det kombineras medkommunernas dispensrätt och att denna kommunemas dispensrätt bör användas somett styrmedel i den kommunala serviceplaneringen. Detta fordrar, säger man, enöversyn av dispensreglerna, som tiUämpas oUka i oUka kommuner. EnhetUgariktUnjer för dispensgivning bör, säger man vidare, utformas från klartformulerade sociala och konsumentpoh-tiska målsättnmgar. Jag måste erkänna attjag föreställer mig att dispensgivning för butiks öppethåUande skaU ha enmycket mer begränsad funktion än som ett avgörande styrmedel i en aUmändistributionspoUtik. I det sammanhanget kan jag inte undertrycka en fråga omvad som egentligen menas i reservanternas sammanfattning. De säger där att"statsmakterna inte i nuvarande läge bör avhända sig möjligheten att genomreglering av affärstiderna påverka strukturutveckUngen inom detaljhandeln ochhålla tillbaka prisstegrmgarna". Och så säger de att det "bhvituppenbart att allvarhga skador kan uppstå om samhäUsutvecklingen på väsentUgaområden får styras utifrån rent företagsekonomiska bedömningar.Exempel härpå kan hämtas från många områden regionalpohtik, mUjöpolitik,trafikpoUtik, samhäUsplanering i stort." Jag StäUer frågan därför att det vore bra att få ettförtydUgande av vilka tips man kan ha utöver reglering av affärstidema. Mankanske rent av har konkreta uppslag. 1 fortsättningen säger reservanternanämligen: "uppgift passar väl in i dettamönster." Som det nu står är det verkhgen en smula dunkelt, i synnerhetsom den skara reservanter som samlat sig kring detta uttalande i vanliga faUhar ganska ohka meningar om samhäUsstyrning på en sektor där enskUda företag äraUenarådande. Om jag inte viU lägga så stor vUct vid frågan ombutiksöppethållande som påverkansfaktor i strukturförändringarna som många hargjort här, viU jag däremot gäma understryka att det finns starka krafter somverkar påskyndande på förloppet i fråga om strukturförändringarna. Jag skaUtUlåta mig att i största korthet referera en del av en artikel som OrvarWestelius har skrivit i handelskammares senaste meddelande underrubriken i . Där diskuterar hanen annan faktor för påverkan av strukturfrågorna, och det är bilen. Han byggerupp sitt resonemang på faktiskt köpbeteende hos ohka inkomstgrupper, hushållmed och utan bU och boende på ohka platser i regionen, och han säger: "av aUa hushåU i den norraStockholmsregionen hgger i inkomstgruppen 2034 tkr. Dessa hushåU köper mindrei inneirsfaden, mer i varuhusen och oftare än hushåll med högreinkomster. Dessa skiUnader i inköpsmönstret beror inte på oUka resmönster,olikheter i arbetsplatsernas läge eUer oUka sysselsättningsgrad. Den sannolikaste förklaringen är att dessa hushåUskonsumtion i högre grad än vad gäller hushåll med större inkomster inriktas pådet sortiment som erbjuds i varuhusen och stormarknaderna. SpecieUt utpräglatär detta mönster för de yngre hushåUen i denna hushållsgrupp. Unga famUjer medinkomster under genomsnittet men med bil lever ofta ett utpräglat 'förortshv'med ganska sällan förekommande kontakter med innerstaden och cityområdet. Derasresande är lika frekvent som i hushåU med högre inkomster men inriktar sig ihögre grad mot områden utanför innerstaden." Sedan tar han upp framtiden och talar om vad som händernär ett hushåll får ökade inkomster: "Det är sannolikt attmassdistributionskanalerna följer med denna breddning av efterfrågan ochutökar sina sortiment inte på djupet utan på bredden. En framtidainkomstutjämning bör även leda tiU att en ökande andel av konsumtionen går attfånga upp genom massdistribution av varor av stormarknadskaraktär. Ökat bUägande kommer att innebära att den starkastetillväxten av bilägande sker i hushåU med relativt låga inkomster. Fördessa hushåU medför bilägandet en större förändring av inköpsmönstret än förandra hushåll med högre inkomster. Vi kan uttrycka det så att bUägandet ökarsnabbast bland de presumtiva kunderna i de större centras varuhus och istormarknader. De tendenser i köpvanornas förändring som vi beskrivit leder tiUminskade inköp i innerstaden och en så stark ökning av inköpen i större centraute i regionen att möjligheterna att bygga ut dessa centra kanvisa sig otiUräckUga. Dessa restriktioner öppnar marknaden för centra av annankaraktär, centra anpassade tiU mycket stor andel bilkunder koncentrerade tiUveckosluten. Sådana regionala centra skulle kunna betecknas som tredjegenerationen servicecentra karakteriserade av läge intill det regionalavägnätet, Uten lokal marknad, lågt markutnyttjande och stora möjligheter tiUutbyggnad och förändring av lokalernas användningssätt.--- Av betydelse för möjligheterna att etablera sådanaregionala centra är emeUertid utveckUngen av stormarknadsetable-ringarna iregionen. Det finns skäl att tro att de hushåU som utnyttjar stormarknaderutgör en betydelsefuU marknad för morgondagens regionala servicecentra." Litet tröstande kanske jag skaU säga att för närvarandehar de här stormarknaderna av detaljhandeln, och man beräknar i deprognoser som görs att de 1980 kommer att ha . Jag citerade inte dettaför att göra något slags personhg deklaration, men jag vUl påstå att det här ärett uttalande, gjort av en person med stor betydelse för branschens planeringför framtiden. Och med aU respekt för målsättningar, som man nu stäUer upp iserviceutredningen och på andra håU, tror jag att när vi skaU söka förverkhgadessa behöver vi styrmedel som ännu inte är presenterade. Jag hoppas att demöter en bred uppslutning när de presenteras, för att man skaU kunna angripa deproblem som här så hvligt debatteras. harnaturligtvis i detta sammanhang ett primärt ansvar. TiU slut, för att återgå tUl dagens begränsade ärende, ärmin slutsats, herr talman, att förehggande fakta visar att man inte kanförlänga nuvarande lag; aUtför stora brister vidlåder den. En återgång till engammal ordning med starka restriktioner kan jag inte heUer finna passar in idagens situation. Men viU jag medge och det har jag redan gjort att det är oklart vad konsekvenserna av det föreslagna frisläppandet betyderför prisutveckling och strukturförändringar. I båda fallen kan emeUertid denföreslagna nämnden få avgörande betydelse när det gäller att snabbt slå larmoch ta upp frågan igen. För distributionsutredningen kommer erfarenheterna attha betydelse som en av de många pusselbitar som vi behöver då vi skaU utformamål och medel för samhällsinflytandet i fråga om varudistributionen. Jag yrkaraUtså bifaU tiU utskottets hemstäUan. HerrTORWALD (c): Låt mig helt kort beröra anledningen tiU attjag tUlsammans med några centerpartister motionerat om fortsatt gUtighet föraffärstidslagen efter . För det första befarar vi att de ändradekonkurrensförhåUandena kommer att försätta de mindre företagen i en sämresituation än . Följden kommer med aU säkerhet att bli ytterligarenedläggningar, vUket i sin tur kommer att medföra sämre närhetsservice både itätorterna och i de glesare befolkade delarna av landet. För detandra tror vi att priserna kommer att påverkas ofördelaktigt. För det tredje måste man räkna med att butikspersonalensarbetsförhållanden kommer att försämras, något som vi finner orimUgt i en tiddå man iövrigt vidtar åtgärder för att förbättra tjänstgöringsförhållandena. De negativa verkningar som ett borttagande avaffärstidslagen kan väntas föra med sig uppvägs därför enhgt vår uppfattninginte av de fördelar som man eventueUt kan uppnå genom att slopa den. Om lagenslopas, kan ju butikerna hålla öppet på i princip vUka tider som helst, och vifinner för vår del inte en sådan utveckling mot ett "kontinuerligtöppethållande" inom affärsvärlden önskvärd. Både affärstidskommitténsundersökningar och erfarenheterna inom handehi tyder på att det stora flertaletkonsumenter i stort sett är nöjda med de affärstider som handeln tUlämpar förnärvarande. En aUmän förlängning av affärstiderna kommer knappast attmedföra någon ökning av den totala omsättningen inom handeln. Den ökade omsättningsom stormarknader och varuhus kan uppnå genom ökat öppethållande kommer därförsannohkt att leda tUl motsvarande omsättningsminskning i butiker av annan typ. Ett viktigt syfte med den hittillsvarandeaffärstidslagstiftningen har varit att tUlförsäkra såväl anställda somföretagare inom detaljhandeln tUlfredsstäUande arbetsförhållanden. Sådanahänsyn måste enhgt vår uppfattning fortfarande tillmätas stor betydelse när manbedömer värdet av fria affärstider. Många handelsanstäUda torde de förbättrade ekonomiskavUlkoren tUl trots betrakta ökad kväUs- och söndagstjänstgöring som enförsämring av arbetsförhållandena. Stor hänsyn måste också i detta sammanhangtas tiU de företagare som själva arbetar i sin rörelse och tiU medhjälpandefamUjemedlemmar. I de mindre och medelstora butikerna svarar företagarna ochderas famUjemedlemmar för den dominerande arbetsinsatsen. Dessa grupperomfattas inte av arbetstidslagen. Affärstidslagen ger alltså dessa grupper ettsocialt skydd, som är svårt att uppnå på annat sätt. Det är enUgt vår mening angeläget att statsmakterna inteavhänder sig den möjlighet som affärstidslagstiftningen ger att påverkastrukturomvandhngen inom handeln. Frågan om man skaU ha fria affärstider eUerinte bör därför prövas först då statsmakterna tar ställning tiU de förslag somdistributionsutredningens undersökningar föranleder. Mot denna bakgrund får jag yrka bifaU tiU denreservation som är fogad till näringsutskottets betänkande nr 53. HerrWERNER i (m): Jag hör tiU dem i denna kammare som menar atten reform, en förändring, skaU motsvara ett klart uttalat behov. Man skaU varaövertygad om att det man sätter i stället är bättre, och vi är många som menaratt ett slopande av affärstidslagen inte motsvarar något sådant klart uttalatbehov. Och här gäUer verkUgen satsen att man vet vad man har menman vet inte vad man får. Uppenbarligen vet inte herr handelsministern detheUer, för det är ju tveksamma sättningar i hans skrivning. Remissorganen ärockså tveksamma, synes det mig. Om man läser deras yttranden fuUt ut kan man tavissa delar tiU intäkt för våra yrkanden hka väl som för handelsministernsyrkande. t. ex. är ju i sitt yttrande inne på prisfrågan, och nämnden bör ju begripa sig på Nr 148konsekvenserna där. Dispensfrågan har diskuterats, och det är klart att den ärväsenthg, men den har ju inte med lagen att göra. Då får man angripadispensförfarandet. Det är svårt att påstå att de nuvarande förhåUandena harvåUat någon märkbar olägenhet, om man som sagt bortser från den snedvridningsom dispenserna har medfört. Det har ofta sagts att de många småhandlarna riskerar attbh utplånade. Det kan naturhgtvis inte bevisas men det kan befaras. Och härsäger man att det är lätt att åberopa sig på skilda opinioner. måste väl representera en kvaUficerad opinion, och vi måsteväl ha märkt trycket även från de handlare som vi själva låter oss servas av.Gå runt och fråga! Jag har försökt göra det, och jag har inte mött en enda somville slopa affärstidslagen. Låt mig ta ett exempel från hopen. Det är en fruAnderberg i närheten av i som har tUl Domus varuhus, tiU Tempo och tiU EPA och som aUtså redan nu befinner sig i ett rätt svårt konkurrensförhållande. Det är ett familjeföretag, enspeceriaffär, som hon driver med hjälp av sina närmaste, och en hel del avhennes kunder är pensionärer. Det är klart och tydhgt att i det konkurrenslägedär hon befinner sig har hon inte råd att förlora en enda kund. Blir det nuÖppethåUande , vUket det torde bli, inträffar för henne denförändringen, om hon klarar situationen, att hon får serva sina kunder på sjudagar i stäUet för sex, och det är ingen större . Hon vinner ju intenågon ny marknadsandel. Det har sagts på ett förträffhgt sätt attden här förändringen att man slopar lagen producerar ju inte fler köpare, utandet blir bara en omfördelning och en omfördelning mot de större företagen. säger man också att ingen tvingar ju människor att haöppet det är ingen lag om öppethåUande, utan vederbörande har frihet attstänga. Men det är väl helt uppenbart att en sådan frihet är en chimär. 1 ettkonkurrensförhåUande måste man uppleva att man inte har något val; man har attantingen stänga och gå under eller försöka hänga med. Och det är klart att mani en sådan situation väljer det . Jag tycker det är helt falskt att därtala om en frihet som är av värde för företagarna. Om man hade använt detresonemanget vid behandhngen av annonsskatten , så kunde man ha sagt:Ja, men ingen företagare är ju tvungen att annonsera. Han kan låta bU; dåsUpper han att erlägga den skatten tiU . Men var och en förstår välatt en sådan företagare inte skulle vara med i svängen så särskilt . Sedan viU jag också säga några ord om de friamarknadskrafterna, som många menar skall få spela fritt. Det där är väl myckettveksamt. De fria marknadskrafterna måste väl Uksom naturkrafterna stävjas, såatt man förhindrar de olyckor sådana krafter kan åstadkomma. Vi måste skydda deinstitutioner som gör icke obetydliga folkgrupper väsentliga tjänster. 1 motionen 1571 av hert Komstedt och mig talar vi omsituationen för de gamla och handUcappade. Jag tycker att den saken harkommenterats alldeles för Utet. De äldre människorna går tiU sina närbutikerinte bara för att köpa kaffe, socker och grädde, utan för många av dem ärbesöket i butikenden enda mänskUga kontakten . Då utbyter man tankar och pratar htetoch får på det sättet kontakt med andra människor. Det är en social aspekt somman inte får glömma bort. Vi vet också att de gamla och handikappade bhrviUsamma i de stora varuhusen - förklarligt nog. Jag tycker att man intebehöver vara särskUd gammal för att bh vUlsam i stora varuhus. Där finns iregel inga människor att fråga tiU råds. Man irrar omkring. Visserhgen finnsdet expediter där, men det verkar som om det fanns ganska få försäljare medvarukännedom. Tveksamt är väl också om inte utveckhngen mot stora varuhuskommer att avbrytas. Jag tycker att vi i ett välfärdsland som skulle kunnakosta på oss Utet service också. Utveckhngen där vänder sig kanske, men då harredan många av de små företagen lagt ned sin verksamhet. Sedan skaU jag också säga någonting omdistributionsutredningen, som också berörde. Utskottet menaratt den utredningens resultat inte behöver inväntas, utan man kan tiUstyrkaförslaget om lagens avskaffande . Det tycker jag är oklokt, så mycketmer som sade att när utredningen är klar och hon börveta vad hon talar om, eftersom hon är ordförande i utredningen kan detframkomma synpunkter som hon hoppas då skaU bli beaktade i detta sammanhang.Varför i aU rimUghets namn då inte vänta tiU dess utredningen är klar? Om vihar haft denna lag , så kan vi väl ha den till, då vi fårfram sådant som klarare än nu kan ge vid handen huruvida vi behöver regleringpå detta område eller inte. I vår motion har vi också anlagt en annan aspekt, som serut att ha kommit bort i utskottets belänkande och i reservationen, nämUgen densociala aspekten och de rent mänskUga synpunkterna pä denna fråga som jagtidigare har berört. Vi vill slå vakt om människornas fritid, vi viU att aUaskall få en samlad fritid. Vi viU ge den moderna, stressade människan tiUfälletiU ett stimulerande familje- och helgdagshv. De värden som Ugger i det har visannerligen aU anledning att slå vakt om i det här landet, där splittringeninom famUjerna ofta är stor. Om nu också helgdagarna kommersiahseras bidrar vitUl en splittring, som ofta har många bekymmer i släptåg. Jag vet att det ärlätt att nonchalera detta; man kan ju inte klart registrera det i kallasiffror. Men var och en som sysslar med människor vet att jag har rätt. Nog börvi i ett välfärdsland ha råd att hålla oss med , . Jag ärinte ute för att slå vakt om kyrkan hon klarar sig nog men jag viU slå vaktom människorna. De som mer eller mindre tvingas tiU söndagsarbete får sinsöndag spUttrad och får inte samma möjhgheter tiU ett berikande famUjeUv ochgudstjänstUv. Vi skaU som poUtiker inte nedvärdera dessa ting. Det gäUermänniskors andUga behov. Vi skaU se tiU att människor får möjhghet atttiUgodose även dessa behov. Jag kan försäkra de ärade kammarledamöterna attdet finns många människor här i landet för vUka helg och gudstjänst är enofrånkomlig del av verkUgheten. Det är faktiskt så att kyrkorna samlar mer folkän aUa idrottsevenemang tiUsammans. Detta är som sagt inte mm huvudpunkt i detta sammanhang,men det hör tiU bilden, och det har skamUgen försummats både i utskottetsskrivning och i reservationen. Man kaninte påstå att det finns några nämnvärda olägenheter med Jag finner därför, herr talman, slopandet avaffärstidslagen helt onödigt och yrkar bifaU tiU reservationen. i (s): Det är verkUgen svårt att efter en så härlång debatt anföra några nya synpunkter, och jag skaU inte heUer göra någotförsök tUl det. Men jag känner stort behov av att ändå delta i den härdebatten. Jag finner nämhgen att förslaget är ett steg mot ytterligarekommersialisering av vårt samhälle. i och många med honom har berörtfamiljen och våra möjhgheter att vara tUlsammans och , då såmånga som möjligt är lediga . Vi kan ju aldrig få ett samhälle som ärhelt stängt hur skuUe förresten det se ut? Det är ingen somtänker sig ett sådant samhäUe. Men man behöver inte, menar jag, ta steg i felriktning. Man bör då heUre gå åt det andra håUet. Jag upplevde med stor tiUfredsstäUelseatt posttjänstemännen slutade bära ut posten . Det var många somprotesterade mot att man drog in på servicen. Det är klart att det blev ensämre service. Men vi har klarat oss aUdeles utmärkt med den sämre servicen.Det man vann var att en rätt stor grupp människor i vårt land slapp arbeta påsöndagarna. Jag tror att vi med affärstidslagens slopande påbörjar enolyckUg UtveckUng detta är ju ändå en fråga . Även om det skaUtillsättas en nämnd, och även om denna nämnd skaU följa utveckUngen noggrant,tror jag inte att det bUr möjligt att gå tiUbaka. Jag skuUe vilja jämföra dethär med att t. ex. införa reklamfinansierad TV. är det ganskaomöjhgt att ändra på ett sådant förhållande. Det visar erfarenheterna frånandra håll. Jag tror att vi skaU uppleva precis samma sak här. Det visar sig ju också beträffande de dispenser som manhar lämnat i så stor utsträckning här i att det är svårt att dratiUbaka dem över . Jag menar därför att den motion som har skrivit - jag var också med under diskussionerna beträffande den-är omöjhg, eftersom den medför att man skuUe handla aUtför snabbt. Den reservation som är fogad tUl betänkandet talar juockså om skärpning, och jag uppfattade också att den motion som jag skrev undergick i den riktningen. Handelsminister har sagt att reservationen innebären större hberalisering. SkaU vi nu släppa lös på de ställen där vi inte harsöndagsöppet i någon större utsträckning eUer ingen alls? Jag tyckte ett tagatt han uppträdde som om han var ägare av aUa affärskedjor i det här landet ochhade i sin hand att släppa lös affärernas söndagsöppethåUande. Så är detnaturligtvis inte utan det är affärerna som i första hand tar initiativet, ochvi menar att i det här sammanhanget måste kommunerna ha ett mycket avgörandeord. När vi har talat om att man bör ha någorlunda enhetligaregler är det ju för att inte få uppleva det förhåUande som vi har här iStockholm på andra håU i landet, utan man skall ha någonting att styra efter.Jag tycker att det är en ganska logisk uppbyggnad av ett resonemang, och jagtror att handelsministerns försök att skjuta detta i sank ändå faller. förstå densynpunkten att han som handelsminister och regermgen är bekymrade över detbesvär som det här kan förorsaka. Men nog får man ta på sig vissa besvär iblandför att ett samhäUe skaU kunna fungera under hyggliga förhållanden. Det är mycket svårt att riktigt få klart för sig hurstarkt trycket är utifrån. Jag har i varje fall sedan jag skrev på motionen ochdet blev känt att jag stod på avslagslinjen mött väldigt mycket av sympati förden linjen. I - det hände förresten innan propositionen förelåg kontaktade man mig från och sade; Vi är eniga om attvi inte viU ha den här utsträckningen av öppethåUandet, vi viU inte slopaaffärstidslagen. Man befarade rätt stora förändringar. Jag har senare frågatdem: Är ni eniga? De säger: På den här punkten är vi eniga. Det är aUtså enganska stor avdelning på ungefär 10 000 medlemmar. Jag kan hålla med om att man i en sådan här fråga som ärkontroversieU inom ett förbund givetvis får lita till förbundsstyrelsen och derepresentativa organ som finns, men det vore att sticka huvudet i busken, omman inte ändå förstår att det finns en väldigt differentierad opinion inomHandelsanstäUdas förbund, och jag är inte alls säker på att det vid enomröstning inom förbundet skuUe bli bifaU tiU det förslag som harlagt fram. Det är ju också så att har avstyrkt,och det bör man naturligtvis också ta in i det här sammanhanget. Går man tiU affärerna visar det sig ju att meningarnaockså där är delade, men jag tror att det är en rätt tolkning det framgår juockså av näringsutskottets betänkande att de mindre företagarna är ganskarädda för den här saken, medan de stora affärskedjorna ju sluter upp omkringregeringens Unje i det här avseendet. Jag kan vittna även där. Man har nämUgenringt mig från och hör ju ihop i detta avseende och sagt; Vi som har affärer i är emot ett frisläppande. Viär nästan övertygade om vad som kommer att hända. Först kommer Metro och sedanEPA. Så måste Domus följa efter och därefter kommer specialaffärerna. Det är möjligt att dessa affärsinnehavare beskriver ensituation som inte inträffar utan tar tid. Men det är vad de säger,och jag tror att man måste anse dem vittnesgiUa i detta avseende. Det som ändå bUr avgörande för ett stäUningstagande måstenaturUgtvis vara hur man ser på samhäUet och även i vad mån konsumenternaställer stora krav i detta stycke. Av propositionen framgår att en majoritet avkonsumenter vid hearingen i utredningen var emot ett utsträckt ÖppethåUande.Jag tror, , att vi går in i en utveckhng, som inte är lycklig. Mankommer säkerhgen i ifrån bekymmer att handlägga dessasvåra frågor, men jag tror det är en utveckhng som inte är att föredra. Jag kommer i första omgången att rösta på reservationen inäringsutskottets betänkande nr 53. Om däremot yrkandekommer upp i den slutliga voteringen, kommer jag givetvis att stödja förslag. Jag viU tillägga att om man menar allvar med att intevilja ha ett frisläppande, kan man vare sig man biträder eller reservationen näppeUgen i sista hand rösta på Då har man egentUgen bara så att säga frälst sin själ. Jag tycker attdet vore en logisk kuUerbytta. den Herr talman! Med dessa enkla ord yrkar jag bifall tiU reservationen. ,r fippemher 1971 Jag måste lämna ett kort svar tiU herrSvensson i . Han tycks tro att regeringens stäUningstagande i dennafråga och mina invändningar mot den reservation som föreligger betingas av enrädsla för besvär, arbete och bekymmer. Det är inte så. Vi är inte rädda föratt ta på oss både arbete och besvär, om vi anser att det fyUer ett vettigtändamål. Jag anser mig ha inte bara rätt utan även skyldighet attupplysa att den står i begrepp att fatta ett beslut, som ålägger migen omöjlig uppgift, nämUgen att både skärpa dispensgivningen och attUberalisera den. Det är nämligen innehåUet i reservationen. Jag kan åta mig,herr talman, att utfärda bestämmelser som minskar öppethåUandet idetta land. Jag kan åta mig att utfärda bestämmelser som ökar öppethållandet idetta land, men jag kan inte åta mig att göra bådadera, vilket reservanternakräver i sin reservation. i (s) kort genmäle: Jag har tidigare hört den argumentationen avherr , men den är i grunden fel. Vad är det som säger att skuUe införa ettStockholmssystem, eUer ett skärpt Stockholmssystem, som det skuUe bU fråga omhär enUgt våra intentioner? Det Ugger först och främst i affärsinnehavarnasintresse, det är de som skaU ta initiativet och sedan ankommer det på Malmöstäd, som har att fatta beslut enhgt de normer som finns.