prot · FU09120 · 1971-12-31 00:00:00 — Med denna vetskap villJag kraftigt protestera mot det sätt som meddelanden om de tragiskafriställningarna ofta ges i press och massmedia. Där talas t. ex. om alt deteUer det företaget sparkar så och så många arbetare, oeh det på massorav trycksvärta. Jag beklagar att t. o. m, stora oeh eljest anseddasocialdemokratiska tidningar pä detta sätt bidrar till att skapa misstroendeoeh motsättningar som inte finns. Jag beklagar också att det här I riksdagenkan göras sådana uttalanden som gjordes under gårdagen av densoeialdemokratiske gruppledaren . Enligt hans mening hade vi inomoppositionen framstii.llt våra förslag till åtgärder för atl komma åt regeringenoeh inte på grund av omtanke om företagens anställda. Jag villcitera ett avsnitt ur motion nr 1491 : "Det måste dessutomkraftigt betonas att mänga företag särskilt bland de mindre oeh medelstorahemmamarknadsbetonade - kämpar med betydande svårigheter för att vid minskadorderingång behålla sin personal. Vad sådana företag nu behöver ärpåtaghga åtgärder från samhällets sida för att stimulera en inhemsk konsumtion.En sådan stimulans kan ge ökad förmåga atl bära ekonomiska påfrestningar Iväntan på en konjunkturuppgång." Den stimulans som jag här åberopat kräver snabba åtgärderav det slag som framförts genom den Icke sociahstiska oppositionen. Vi harförsökt att snabbt få beslut om åtgärder för att öka en sviktande efterfråganoeh fä fart på produktionen. Jag ifrågasätter på intet sätt betydelsen av de ålgärdersom genomförts oeh nu föreslås av regeringen. Men det är min bestämdauppfattning att de förslag som framförts av den Icke socialistiska oppositionenär nödvändiga om vi skall fä en snabb effekt. Det gäller nu ocksä i hög grad de mindre oeh medelstoraföretagen som har en särskilt stor betydelse i trakter där det Inte kan bli talom stora företag. VI har I handling visat att vi menar allvar.Tyvärr ser det inte alltför hoppfullt ut alt vi skulle lyckas uppnå den bredaenighet som hade varit önskvärd i dagens allvarliga läge. Fröken () kort genmäle: Jag förnekar Ingalunda att de siffror somherr har nämnt från talarstolen när det gäller daghemsplatserna iGöteborg är rikliga. fördubblades antalet daghemsplalser.Men det är väl att märka att den planen var uppgjord av socialdemokraternaunder den tid de hade ansvaret för kommunalpolitik. Det är alltså ettfullföljande av soeialdemokralernas tidigare planering oeh beslut som liggerbakom det faktum atl fram till i är har daghemsplatserna fördubblats. När man sedan kommer till är detvisserligen riktigt ocksä att platserna ytterligare kominer att fördubblas, mendär råder oenighet mellan de borgerliga partierna oeh den socialdemokratiskaoppositionsgruppen. Inte minst sedan man på socialdemokratiskt initiativ sattei gäng med en utredning om förutsättningarna för ökat förvärvsarbete blandkvinnorna och de problem som möter kvinnorna på arbetsmarknaden i , harman frän oppositionspartiet socialdemokraternas sida .sjgl att inan ingalundaär nöjd med denna fördubbling. Det behövs ytterligare något tusental platser. Där hgger vi alltså före 1 enplanering som vi bedömer är alltför snäv oeh kortsiktig. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: Del hade givelvis varit av mycket stort värdeom denna debatt hade kunnat föras av med fröken . Jaginskränker mig till jH säga attgenom de uppgifter jag har lämnat och som fröken på intet sättbestrider framstår väl den skildring som fröken tidigare lämnade såsomnågot besynnerlig. glad överatt vi på detta sätt har kunnat klarlägga situationen och att fröken uppgifter i mycket hög grad har kunnat förändras. Fröken () kort genmäle; Även jag är myckel glad att vi i protokollettill alla delar får situationen i klarlagd. HenSJÖNELL (c): Det torde Icke behöva förebringas någotalltför överväldigande siffermaterial för att bevisa att den svenska ekonominråkat i olag och detta riktigt rejält. Den största arbetslösheten som landetdrabbats av är ett dystert faktum, som inte låter sigbortviftas med några enkla förklaringar eher hänvisningar till vissaisolatlonist:iska åtgärder vidtagna på det ekonomiska området av Förentastaternas president. Naturligtvis är vi med vårt natlonalhushålls storautrikeshandel starkt och utsatta för internationella konjunktursvängningar,men huvuddelen av vår nuvarande arbetslöshet är uppenbarligen hemmatUlverkad.Den är en följd av finansledningens halsstarriga fastlåsning vid sina egnaprognoser och därav följande oförmåga till flexibel anpassning tiU nya iekeförutsedda Impulser oeh strömningar. Till bilden hör också att den skräck förytterligare försämring av bytesbalans och valutareserv som startade denstenhårda deflatlonspolitlken utan tvivel varit överdriven oeh verkatförlamande på handlingskraften. Men det tiänar föga att ondgöra sig överbegångna missgrepp och göra någon djupare analys av anledningen till dessa. Vadsaken nu gäller är alt söka sätta in åtgärder, som kan få skutan pä rätt köligen. Sådana åtgärder måste dessutom vara av det slaget atl de får snabb, helstomgående verkan. Det duger lekc alt bara trankllt sitta och speja mot denmolnhöhda konjunkturhorisonten oeh vänta att en strimma av ljus skall lysaIgenom förebådande en allmän uppgång. Detta spanande med finansministern imasttoppen har pågått aUtför länge och är föga fruktbart som stimulans åt demånga människor som desperat längtar efter att äter fä en meningsfylldsysselsättning. Vad regeringen nu genom oppositionens tryck lyckats samlasig till utöver det ständiga konjunkturförbättrlngsspanandet är ett antal selektivastimulansåtgärder. Från vår sida hävdas däremot med största eftertryck attsådana åtgärder är otillräckliga oeh att stimulansen måste vara I huvudsak avgenerell art om den åsyftade förbättringen skall kunna bil varaktig. Dettagäller särskilt Industrins investeringsviha, vilken måste högst väsenrllgtförslärkas oeh även få varaktig effekt om en grundläggande förbättring avläget skall kunna uppnås. Här har oppositionens förslag till generellastimulansåtgärder utförligt presenterats och analyserats och jag nöjer migdärför, herr talman, med att I första hand understryka vad centerledarenThorbjörn redovisat. Jag vill emellertid framföra några synpunkter på oehförslag rörande del ekonomiska handlandet, som kan Ingå som betydelsefullaelement I den generella stimulansen av ekonomin och som är av största vikt ickeminst för atl återuppväcka "hoppfull häg oeh fantasi" hos den betydelsefuUamindre och medelstora företagsamheten. I regeringspaketet ingår bl. a. ett förslag om ett 20-procentlgtskatteavdrag för investeringar i maskiner och utrustning som påbörjas före 1972års slut. Detta blir säkerligen en nyttig och välmotiveradInvesteringsstlmulans även om den Icke får en omgående effekt påInvesteringsviljan och heller ieke ger garanti för de önskade insatserna frånindustrins sida före nästa konjunkturuppgång. Härför hadeuppenbarligen en ytterligare stimulans erfordrats. Men vad som är väsentligt isammanhanget är att det föreslagna 20-procentlga skatteavdraget I stor utsträckningicke kommer att i någon större mån kunna påverka den mindre och medelstoraindustrin till ökade Investeringsinsatser helt enkelt därför att så många avdessa företag I dagens läge icke uppvisar några beskattningsbara vinster attgöra avdrag på. Anledningen härtill är alltför välkänd för att erfordra någranärmare kommentarer. En hårdhänt deflatlonspohtlk med specieUt det mot dessaföretagargrupper använda kredltspärrsvapnet har effektivt beskuritmöjligheterna för många av de mindre företagen att samla I ladorna och redovisanågra större vinster. Det är därför Icke någon befängd tanke - på sistoneframförd på flera håll, senast i en av våra största tidningar att i stäUetför eller I kombination med det tänkta skatteavdraget Införa ett investeringsbidragtill investeringsvUliga företag. Detta skulle ha en tvåfaldlg fördel. För detförsta skuUe det åstadkomma den just önskade snabbverkande stimulansen och fördet andra kunna aktivera en rad mindre och medelstora industrier tUlinvesteringsinsatser, som annars Icke skulle bU av, huvudsakUgen därför att deIcke har några beskattningsbara vinster att spela med. Det förtjänar att Idetta sammanhang än en gång understrykas att vår mindre oeh medelstora industrisvarar för cirka två tredjedelar av mdustrlsysselsättningen och produktionen. Ett annat viktigt område där de mindre företagen befinnersig i ett permanent underläge för att Inte säga kontinuerligt diskrimineras ärkapitalförsötinlngen, speciellt tillförseln av långa krediter. Vissa ansatserhar visserligen gjorts för att förbättra situationen härvidlag exempelvisförstärkningen av AB Industrikredits resurser, men dessa ansatser har ändockblivit otiUräckUga, Från sida har under en rad av år påpekats att densnabbast växande och tUl sitt omfång i särklass största kapitalanhopningen Ivårt land, AP-fonden, icke ens med de blygsammaste krav stått tUl de mindreföretagens förfogande. Dessa har i detta stycke varit och är utsatta för enupprörande diskriminering I förhållande till storföretagen, vilka är de endasom i kraft av sin storlek kunnat emittera obligationslån och härigenom kunnattillgodogöra sig AP-fondsmedel, särskilt viktiga därför att de utgör långapengar, AP-fonden är nu uppe i drygt 40 mUjarder kronor och kommer vid1970-talets slut att ha nått det närmast astronomiska talet 100 miharderkronor, dvs, . Dessa medel har i mycket storutsträckning placerats I bostäder, men det är uppenbart att bostadsbehovet Ickekommer att ökas I samma procentuella takt framöver som AP-fonden tlUväxer, Detförefaller tvärtom som om bostadsbyggandet för överskådlig tid kommer attlåsas ungefär vid nuvarande nivå. Detta Innebär att en snabbt växandekapltalklump kan användas för andra ändamål än för att Enligt min uppfattning bordedenna ökning av kapitalmarknadens resurser i första hand kanaliseras tUlIndustrin av det enkla skälet att dess kapacitet måste kraftigt förstärkas, omvår levnadsstandard Icke skall komma att hotas . Några siffror belyser situationen. Under perloden 1969 växte näringslivets investeringsvolym . För att vienhgt långtidsutredningens beräkningar skaU kunna nå balans i utrikesbetalningarna1975 måste investerlngstlllväxten ökas till under åren1970-1975. Som bakgrundsrellef till dessa siffror skymtar antagandet att desvenska företagens självfinansieringsförmåga under samma perlod kommer attsjunka med . Att näringsUvets och industrins kapitalbehov ärutomordenthgt stort framstår sålunda alltför tydligt. En annan av långtidsutredningens beräkningar gerytterligare pregnans åt bilden, nämligen den beräkning som anger näringslivetskreditbehov , alltså om bara . Detta behov fastställes till ca 11miljarder kronor, men affärsbankerna beräknas kunna ställa endast knappa 4mUjarder till förfogande. Mot denna bakgrund framträder - på ett överväldigandesätt - AP-fondens grundläggande roll som garant för industrins nödigakreditexpansion i Investeringssyfte. Men, herr talman, det finns anledningunderstryka att storindustrin ensam klarar Icke att fylla ut den önskvärdaInvesteringsökningen. Den mindre och medelstora Industrin, som svaiar för cirkatvå tredjedelar av produktionen, måste In på scenen och ges möjligheter attgöra sin Insats. Detta betyder I klartext att denna Industrikategori behövertillgång tiU långa och I vatie fall medellånga krediter i en helt annanutsträckning än . Detta kan Icke ske på annat sätt än att AP-fondenvitaliseras och bereds tillfälle att ställa sådana krediter även till denmindre och medelstora industrins förfogande. För att så skall kunna ske måstefondens placeringsregler ändras och detta omgående. Det enklaste och mestpraktiska sättet att nå av mig här angivna mål är alt ändra nyssnämnda reglerså att kreditinstituten, i första hand affärsbankerna, sparbankerna och jordbrukskassorna,får möjlighet att förmedla AP-medel bl. a. till mindre företag genom attrefinansiera sig i fonden. Detta är en åtgärd, som är i högsta grad angelägen Iförsta hand som kraftfuUt bidrag till en förbättrad sysselsättning på kortsikt, men även, herr talman, icke mindre viktigt, som en garanti för attindustrin skall kunna uppnå den önskade kapacitetsökningen, nödvändig för attbevara och utveckla vår levnadsstandard. När jag är inne på Industrins kapitalförsörjning kommerInvesteringsbanken osökt in i bUden, Det uppstod som bekant en hel del väsenvid dess tillkomst, en tillkomst som understöddes av , även om vi troddeoch fortfarande tror att den halvstathga ägareformen, som t, ex, I fråga om ABIndustrikredit, hade varit lämpligare och effektivare. Investeringsbanken harunder sin korta tid hunnit göra en hel del Insatser, vissa kraftigtomdiskuterade, men i huvudsak av förutsett värde. Vid bankens tillskapande tryckte vi från centerpartietytterligt hårt på att bankens tjänster skulle tillgodogöras icke bara de storaföretagen utan även den mindre industrin, 1 mitt anförande i andra kammaren vid behandlingenav utskottsutlåtandet varnade Jag bl, a, för gigantomani och försocialdemokraternas svaghet och beundran för de stora och centrallstlskaenheterna, I riksdagsbeslutet om Investeringsbanken fastslogs emellertidkategoriskt, att någon åtskUlnad på bankens behandUng av stora och små företagInte skuUe få ske, utan även de senare skulle få sin beskärda andel avkreditgivningen. En undersökning som gjorts vid den företagsekonomiskaInstitutionen vid ett av våra universitet visar att av Investeringsbankenshittillsvarande utlåning har gått till företag med över 500anställda. Detta förhållande är, herr talman, en direkt utmaning mot detnyssnämnda riksdagsbeslutet, och det finns skäl att ställa frågan:Varför diskrimineras småföretagen ständigt och i alla sammanhang? Finns detnågot slags ideologisk bakgrund härför? Jag vUl Instämma I och understryka vadherr yttrade beträffande småföretagen tidigare i denna debatt;"Vårt land och vår industri är icke bara betjänta av dessa företag för vårutveckling. Det finns ett klart behov av deras närvaro och insatser," TiU slut, herr talman, några ord om den kommandeEEC-uppgörelsen, För ganska precis framkastade Jag I denallmänpolitiska debatt som då höUs förslaget att gentemot EEC skullebegära associering, eftersom vi av kända skäl Icke kunde tänka oss fuUtmedlemskap. Den våldsamma reaktion både från vänster och höger som föhde pådetta förslag - jag beskylldes bl, a, I tidningsledare för okunnighet omRomfördraget - visar hur oerhört snabbt tidens ström ändå flyter, stäUersig alla ansvariga politiker klart positiva till associerlngstanken, och dagensdebatt gäller endast om vi nu I sista stund bör söka association eller inte.För min del tror Jag att en sådan åtgärd vore skäligen meningslös. Skulleassociering ha valts som lämplig anslutnlngsform för del, borde dettaha skett . Man kan Icke nu komma och bildligt talat slänga Injästen efter degen I ugnen. Huruvida vi gått miste om några väsentliga fördelar genomatt icke lämna in en formell associeringsansökan kan icke bedömas . Som Jaghela tiden framhållit och där sammanfaller min bedömning med regeringens - ärInnehållet I det kommande förhandUngspaketet viktigare än etiketten. Det är åandra sidan inte uteslutet att en anhållan om formell anknytning tillRomfördraget kunde ha givit oss bättre möjligheter att snabbt uppnå detuppställda förhandllngsmålet: nära, omfattande och varaktigt samarbete med EEC,Det finns skäl att Icke glömma viktiga psykologiska fakta Iförhandllngssammanhang. Ett sådant faktum är att kontinentens poUtiker ärformaUster I långt större utsträckning än vi här hemma. Men icke heller här lönar det sig att gräva I detförflutna. Vi måste se framåt. Jag vill då konstatera, att vårt land och Ickeminst vår Industri har skäl att känna lättnad över att vår anslutning till EECsynes få sådan form att de värsta farhågorna om tullarna mot Icke barakontinenten utan också mot , oeh Kölen icke kommer attbesannas. Vi torde fä ett frlhandelsområde, där huvuddelen av vårexport befrias från förlamande tullar. En allvarilg nackdel är emellertidutsikten att få ett par av våra viktigaste exportvaror, t. ex. papper, belagdamed en låt varatidsbegränsad tuU, Det Ugger makt uppå att våra förhandlare söker reduceraövergångstiden för sådana tullar så starkt som möjligt. På det hela tager måstevad som i första omgången erbjuds oss i form av frihandelsområde varanöjaktigt, och det finns inga skäl för de tiut av besvikelse som uppstämts frånvissa vänsterkretsar, men heUer Icke för den affektladdade upphetsning somhörts på sina häll från industrin. Det senare bara minskar förtroendet för densvenska industrins berömda förmåga att med is i magen övervinna även de störstasvårigheter. För att vår anslutning tUl EEC trots allt icke skall sluta med ettmisslyckande är det av avgörande vikt att i det kommande avtalet enutveckUngsparagraf Inskrives på central plats. Dessutom bör ett lämphgtsamrådsorgan Inrättas för att bearbeta vunna erfarenheter och utvecklasamarbetet. Lyckas vira förhandlare härmed kan vårt näringsliv och folk medförtröstan utgå ifrån att vi med framgång skaU kunna klara den internationellakonkurrensen . Sysselsättningsfrågorna har av naturliga skäldominerat denna höstdebatt. När arbetslösheten ökar känner folk en mycket storolust. Arbetet är en av grundvalarna för hela vår tUlvaro. De två mestväsentliga tingen för människan är nämligen arbete och bostad. Ta bort arbetet,ta bort bostaden för oss och vi bhr aUa soclalfall. Arbetarrörelsen har alltid haft som en grundförutsättningför aUt sitt reformarbete: fuU sysselsättning. Man har förstått betydelsen avatt alla och inte bara några få har arbete och kan försörja sig. Jag och andraminns , Andra har fått del av situationen, och vi har oekså fått delav hur det varit . Vi har i detta land en modern arbetsmarknadspolitik ändasedan 1950-talet, en politik som vi byggt vidare på. Det är inte utan motståndfrån de borgerliga partierna som den byggts ut, men det vill man Inte höratalas om . När de s, k, LO-ekonomerna arbetade hårt för en effektiv arbetsmarknadspolitik var detnaturligt att de ansåg att det var statens roll att ordna med och ta ansvar förarbetsmarknadspolitiken. Men kan vi bara fråga oss, om detta enbart är enstatlig uppgift. Är det Inte också en uppgift? Låt oss se lite påskUlnaden I utveckUngen. 1950 hade vi i vårt land 2 501 kommuner, 1960 var det1 031, 1970 848 och 1971 är det 464. Målet ligger någonstans omkring 270 närsammanslagningen är klar . Situationen är alltså en helt annan nu än den var på1950-taiet. Kommunerna har helt andra möjhgheter och resurser än tidigare.När alltså regeringen går ut hårt med konjunkturstimulerande medel bl. a. påarbetsmarknadspolitikens område borde kommunerna I större utsträckning ha enberedskap klar. Kommunerna är aUdeles för oförberedda för en sådan härsituation. Vi skall ha klart för oss att landets 464 kommuner är mycket storaarbetsgivare, har nämhgen ca 302 000 personer som är anställda I våraprimärkommuner mot endast 153 1960, Som Jämförelse i övrigt kan nämnasatt antalet anställda i statUg tjänst 1970 var 381 100, detta kan läggasatt 1970 fanns 105 800 anställda i Den övervägande delen är naturligtvisanstäUda I privat tjänst, men jag viU aUtså här poängtera att stat och kommun -både primärkommun och landstingskommun är mycket stora arbetsgivare. Jag vill också med detta ha sagt att I stäUet för deoprioriterade byggen som har fått sättas I gång varuhus, bankpalats,kontorshus osv, - borde kommunerna ha haft en beredskap för mer väsentligaInvesteringar i barnstugor, pensionärshem, ålderdomshem m, m. Om kommunerna haren sådan beredskap gör det inte så mycket om statsmakterna så att säga dröjermed att trycka på knappen för åtgärder. blir det lätt Utet panikartadeåtgärder som vidtas. Det är klart att kommunalmännen säger att det kostar rättmycket att hålla denna beredskap, men sådana här förberedelsekostnader borderymmas Inom ramen för den statliga arbetsmarknadspohtiken. Av de siffror som jag har nämnt framgår klart attkommunerna är stora arbetsgivare. Några exempel bland många. kommunhar ca 48 700 anstäUda. kommun har ca 7 000 anstäUda. VUka Industrierhar det? Kommunerna har också i stor utsträckning de resurssvaga gruppernaanställda inom sina områden, oeh det gäller för dessa att få jobb. Detär klart att beredskapsarbeten I första hand skall läggas påinvesteringsarbeten, men även om kommunerna i viss mån med hjälp av arbetsmarknadsmedelstartar en ökning på driftsidan av exempelvis den sociala verksamheten bör manI en konjunkturuppgång kunna behålla denna verksamhet. Därområder Ingen tvekan. VI kan bara se på barntlllsynsområdet, åldringsvården m, m. Av de arbetslöshetssiffror som redovisas finner man attgruppen kvinnor är ganska stor. Från alla håU ropas på åtgärder. Låt mig med engång deklarera alt vi kräver åtgärder för alla arbetslösa - både män ochkvinnor. Låt oss Inte få några arbetsuppgifter som är särskUt konstruerade förkvinnor och andra som är förbehåUna män. Ett sådant tänke-och handlingssätttillhör det förgångna, var antalet sysselsatta kvinnor 1,55mUjoner, Det innebär en ökning med 19 000 , av vilka17 000 var gifta. Antalet sysselsatta män minskade med 36 000 ochuppgick till 2,3 mihoner. Låt oss sedan då det gäller arbetslösheten se påarbetskraftsundersökningarna som Ju - det har många talare varit Inne på -redovisar mer än de reellt registrerade på arbetsförmedhngarna, i tidningen sagt om dessa undersökningar att de mäterarbetsviljan hos folket. Den statistiken visar att det fanns 64 000 arbetslösakvinnor. Av dem var 27 under . Av Intresse är attnotera att av de arbetslösa kvinnorna och av de giftaarbetslösa kvinnorna vlUe ha deltidsarbete, dvs. ett arbete som understeg 25timmar . 65 000 kvinnor somarbetade på deltid, mindre än , men önskade fåheltidsarbete, 49 000 av dessa var gifta. Som Jämförelse vill Jag nämna attenligt den rena arbetslöshetsstatistiken var antalet arbetslösa kvinnor viddetta tillfälle 20 000, Den ökade kvinnliga arbetslösheten kan också ses ur en positiv synvinkel:kvinnorna börjar stäUa krav på samhäUet på ett helt annat sätt än tidigare.Många av de nu arbetslösa kvinnorna var från arbetsförmed-lingsstatistisksynpunkt arbetslösa också tidigare, dvs. de var hemarbetande. De önskade oftafå förvärvsarbete men brydde sig inte om att anmäla sig som arbetssökande. Hurofta har vi inte sagt tUl dessa kvinnor när vi har mött dem ute på kurser ochkonferenser: Anmäl er på arbetsförmedlingen det är enda möjhgheten förarbetsmarknadsverket att göra Insatser för er räkning. Kvinnorna har bhvitmedvetna på den här punkten. Den nya skattelagstiftningen har också gjort sitttill. De har anmält sig, de har gått Igenom arbetsmarknadsutbildning och de harfått arbete. har de drabbats hårt av inskränkningarna, eftersom de, hksomofta den unga arbetskraften, tillhör de lägst utbUdade och dem som kommit sistut på arbetsmarknaden. Siffrorna när det gäller I synnerhet den kvinnhgaarbetslösheten kan kompletteras med andra uppgifter, som Inte framkommer avnågon arbetslöshetsstatistik alls. Det rör sig om inskränkningen av arbetstidenför dem som är deltidsanställda. Inom exempelvis handelns område är det inteovanUgt att man får sin arbetstid förkortad från 25 eUer från 20till . Vad betyder inte det för en familjeekonomi som ärbaserad på en viss inkomst? En sådan dold arbetslöshet talas det mycket säUanom. Jag har Inte jag har lyssnat på den här remissdebatten hörtden nämnas. Den får heller Inga stora rubriker I tidningarna och ändå betyderden så mycket för dem som drabbas. De ökade kostnaderna för kommunernassocialvård har bl. a. sin orsak I sådana företeelser. VI hälsar med stor tUlfredsställelse att det i detregeringspaket, som vi nu har fått, bland de famUjepolltlska åtgärderna ocksåUgger ett förslag om höjning av driftbidragen tUl såväl daghem som fritidshem,, som hölls , uttalade sig på den punkten i mycketkraftiga ordalag. Kongressen framhöll att "det är synnerligen angelägetatt statsbidraget till barnstugornas driftkostnader kraftigt höjs".