prot · FU0985 · 1971-12-31 00:00:00 — Ang.utfärdandet av pass och visa Förhandlingarna leddes tiU en början av herr förste vicetalmannen. § 1 Justerades protokoUen för den 5 innevarande månad. § 2 Meddelande ang. höstsessionens början. Hen FÖRSTE VICE TALMANNEN yttrade; Jag får meddela att höstsessionen vid riksdagkommer att ta sin början . § 3 Ang. utfärdandet av pass och visa Herr utrikesministern ordet för att besvara ) i kammarens protokoll för den 4maj intagna fråga, nr 216, och anförde: har frågat mig om jag kan bekräftaatt obehörigt utfärdande av pass och visa för vissa grekiska medborgareförekommit samt vUka slutsatser jag i så fall är beredd att dra av detinträffade. Enligt vad jag inhämtat utreder polismyndigheten iGöteborg om en person obehörlgen förlängt giltighetstiden förgrekiska pass. Jag kan därför varken bekräfta att så skett eUer dra någraslutsatser. Hen (): Eftersom det här rör sig om en principieUtviktig fråga finner jag utrikesministerns svar, som jag tackar för, en aningförbryllande. Det är väl ändå angeläget att vi försöker komma tlU klarhet omden situation som tiU från ett diktaturiand invandrade personer kanråka i. När jag därför måste i någon mån gå in på enskildheter så är det föratt efterlysa en redogörelse för de principer efter vUka man arbetar.Utrikesministern känner ju väl till att han tidigare här I från enpartikamrat har fått en enkel fråga hur man skulle undvika en särbehand-Ung avgreker i genom att öppna möjUgheter för en konsulatverksamhet som varsatt i starkt tvivelsmål. En Uknande vädjan kom även från den grekiskeexUledaren . Ändå gav utrikesministern i januari 1969exekvatur åt en nyutnämnd göteborgskonsul. Det är vid det konsulatet som denprincipiellt tvivelaktiga verksamheten har uppkommit. visar det sig att den nye generalkonsuln redan i juni1969 fick avskeda den konsulatsekreterare som står under misstanke för grov Ang. utfärdandet av pass och visa urkundsförfalskning.Den personens verksamhet var tydligen sådan att konsuln inte längre kundebehålla honom. Den nye generalkonsuln fann situationen för sin egen del ohåUbaroch lämnade in en ansökan om avsked . Sedan har det ju visat sig att Göteborgspolisen undertiden sett ett antal passförlängningar som hargjorts av den tidigare konsulatsekreteraren i och att deförlängningarna under godtagits som giltiga avGöteborgspolisen. Man frågar sig om inte polismyndigheterna borde ha gjortnågon kontroll hos beträffande befogenheterna hos den somutfärdat dessa pass. Vidare fick utrikesministern information om ett förfalskatpass . Den upplysningen har också nått polismästaren iGöteborg, rikspolischefen. Inrikesministern och generaldirektören förinvandrarverket. Det som tycks ha hänt är att UD efter den 5 aprU inte harvidtagit någon annan åtgärd än att "i all vänlighetupplyst grekiska ambassaden att ett förfalskat pass omhändertagits". Detanser sig nu inte utrikesministern kunna bekräfta. Jag kan inte låta bU att uttryckamin förvåning över att man mellan och den 19 aprU, då mannenförsvann till utlandet, inte ens har förhört honom om passförfalsknlngarna ochinte heUer har riktat en omedelbar fråga till den grekiska ambassaden. Den här passaffären har ju bUvit mycket och principieUtuppmärksammad, så att grekerna i med omnejd nu på eget initiativ är Ifärd med att genom en insamla de falska passen för att överlämnadem tiU den utredande poUsmyndigheten. Det gäUer aUtså i hög grad en aUmän fråga, och att detinträffade är aUvarligt måste väl ändå utrikesministern medge. Kan man varasäker på att något Uknande Inte kommer att inträffa på nytt? Det gäller ju enverkligt utsatt kategori av invandrare, som statsmakterna måste måna sig om. För att inte talmannens klubba skall fallamåste jag undvika att gå in på enskUdheter. Jag kan inte heller uttala mig omnågot som är föremål för poUsutrednlng. När poUsutredningen föreligger kan jagsvara mera precist på de frågor som har framställt. Det enda jag kan säga är att det är de myndighetersom representerar vederbörande land och som av detta fått i uppdrag att handhasådana här frågor som avgör vilka myndigheter, ambassader ellergeneralkonsulat, som har rätt att förlänga gUtighetstiden på vissa pass. Jagkan i anslutning härtlU nämna att den grekiska ambassaden betraktarpassförlängningar, som är gjorda efter , som ogUtiga därestde har vidimerats med stämpel från det f. d. generalkonsulatet i . Eftersom utrikesministern nu drar gränsen så snävt för vadhan anser sig kunna säga, vUl jag stäUa följande fråga; Är utrikesministernberedd att när utredningarna är avslutade offentUgen ge kännedom åt hur denna fråga har behandlats inomutrikesdepartementet och polismyndigheterna, så att det kan föreligga enredogörelse som för den berörda invandrargruppen verkligen ger garantier föratt en upprepning inte kommer att ske? När polisutredningen är färdig och mansålunda kan fastslå vad som har förekommit bUr utredningen en offentUghandling, och jag har självfallet inte för avsikt att fördölja något som helstav det som berör detta fall. Ang. åtgärdema mot företag som underlåter att inlevererakällskattemedel Överläggningen var härmed slutad. § 4 Ang. åtgärdema mot företag som underlåter attinleverera källskattemedel Herr finansministern erhöUordet för att besvara hert i (s) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 218, och anförde: Hen i har frågat om jagöverväger pröva möjligheterna av en sådan skärpning och effektivisering avgällande uppbördssystem att skatte- och kronofogdemyndighetema får möjlighetatt på ett tidigare stadium än vad som är fallet vidta erforderliga åtgärdermot företag som underlåter att inleverera innehållen källskatt. Jag vUl först understryka att de aUra flesta arbetsgivaresköter käUskatteuppbörden på ett tUlfredsstäUande sätt. Men det finns personersom uppsåtUgen själva tiUgodogör sig de anställdas källskattemedel. förkortare tid men också genom att företaget helt enkelt konsumerarskattepengarna. KontroUen över arbetsgivares uppbörd måste därför skärpas. Såblir också faUet fr. o. m. . Då skall nämligen arbetsgivaren varjeuppbördstermin när han är skyldig att betala källskatt för anstäUd lämna ensärskUd uppgift om storleken av de anstäUdas käUskatt. Därigenom bUr detmöjligt att tidigare än upptäcka och beivrabetalningsförsummelse. Den som inte lämnar sådan uppgift eller lämnar felaktiguppgift kan dömas tiU fängelse i högst . Det nuvarande maximistraffet förunderlåten källskatteinbetalning, fängelse , höjs tillfängelse . Utöver vad jag nu nämnt har åtgärder vidtagits för att kontroUenöver käUskatteuppbörden skaU effektiviseras. I samband med tUlkomsten avriksskatteverket förstärktes nämligen den organisation som avser central tiUsynöver arbetsgivarkontroUen. Därigenom kan bättre övervaka attde lokala skattemyndigheterna kontinuerUgt reviderar lönebokföringen hosarbetsgivare, särskilt sådana som visat försummelse i uppbördsavseende eUer kanmisstänkas vara på obestånd. I dessa avseenden medverkarkronofogdemyndigheterna med upplysningar. Hen i (s): Jag ber att få tacka finansministern försvaret på min Ang. intagningen av äkta makar på ålderdomshem Jagär glad att kunna konstatera att finansministern i svaret säger att det ärnödvändigt att skärpa kontrollen över uppbörden. Frågan är föranledd av att endel mindre nogräknade företagare inte inlevererar den skatt de drar på sinaanställdas löner. Det har också visat sig att det är betydande beloppsom på detta sätt undandras stat och kommun. Gången I det system som tUlämpas av länsstyrelsernaoch de lokala skattemyndigheterna vid uppföljningen och kontroUen av skatteinleveransernaär enUgt mitt förmenande inte helt tillfredsställande. Ser man påkontroUsystemet, sådant som det är skisserat I bestämmelserna, tycker jag nogatt det ter sig rätt bra, men det kan ändå med jämna mellanrum konstateras -framför aUt då företag går I konkurs att det har förflutit aUtför lång tidutan att den lokala skattemyndigheten eller länsmyndigheten vidtagiterforderUga åtgärder. Jag är medveten om att det kan vara stora svårigheter attalltid och intUl sista kronan kontrollera en arbetsgivares inleverans av skatt.Det har ju visat sig att det finns arbetsgivare som inlevererar en del av denavdragna käUskatten, och då är det givetvis inte så lätt för de myndighetersom har att utföra kontrollen att följa upp det hela. Här är det dock som sagtfråga om betydande belopp, och det tycks faktiskt som om vissa mindrenogräknade företag ibland kalkylerar med att lura samhället på de anställdasskattepengar och låta dessa gå in i den egna verksamheten. Jag är tacksam för att jag nu kan konstatera att åtgärderkommer att vidtagas för att skärpa kontrollen. Med det ber jag än en gång attfå tacka finansministern. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. intagningen av äkta makar på ålderdomshem Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 6 majintagna fråga, nr 227, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt vidtaga åtgärder för att förhindra att kommuner tvångsvis skiljer åldringar,intagna på ålderdomshem, från varandra sedan de under livslång levnad vant varandras stöd och närvaro. Om två makar eUer andra personer, som sedan lång tidtiUbaka bott tUlsammans, vistas i ålderdomshem bör de naturUgtvis inte skiljasfrån varandra utan att det finns aUdeles särskilda skäl för detta. Oavsett omde gamla bor i ålderdomshem eUer ej kan t. ex. den situationen uppkomma att enav dem drabbas av sjukdom som gör det nödvändigt att han bereds vård påsjukhus. Jag är övertygad om att de kommunala myndigheterna i dessafrågor tar hänsyn tUl de gamlas önskemål i största möjUga utsträckning. Hert ÄNGSTRÖM (fp): Jag tackar socialministern för svaret.Problemet som jag velatbelysa med min fråga, rätten för åldrande makar att bo och leva tUlsammanssedan de intagits på ålderdomshem eller för långvård, är ett svårlöst problemmot bakgrunden av den platsbrist inom åldrings- och långtidsvården som råder ivårt land. Man kan plocka fram en del typfaU, där min frågestäUningär särskilt aktuell. Det vanUgaste är nog fallet där båda makarna är intagna påålderdomshem och den ena maken är mera svårskött och tangerar gränsen tUl attvara ett långvårdsfaU. Åldringsvården är en angelägenhet för primärkommunerna, medanlångtidsvården ligger på landstingen. Då finns det i en del kommuner uttaladeambitioner att få över kostnadsansvaret tlU och frigöra en plats påålderdomshemmet. Med ett fördjupat samarbete mellan de aktuellaprimärkommunerna och landstingen kunde en kostnadsöverenskommelse ha nåtts såatt ålderdomshemmet satt in de vårdresurser som behövs i fall där en relativtfrisk maka eUer make kan uträtta mycket. skuUe i det faUet hasvarat för kostnaden. Motsatt förhåUande kunde också vara en möjlig lösning, därbåda makarna är intagna på en långtidsvårdsinrättning, men den ena maken är såpass kry att hon eUer han finns iinder rubriken åldringsvård. Ett annat typfall är där den ena maken är så pass kry attdet går bra att klara sig i hemmet, ensam eUer genom insats av hemsamarit ellerannan hemhjälp, medan den andra maken kräver en mera omfattande vård. Även härkan ett samarbete mellan huvudmännen för de olika vårdnivåerna landstingenoch primärkommunerna åstadkomma praktiska lösningar som hindrar den tragedisom det innebär att två människor som levt tUlsammans ett långt liv plötsligtmåste skiljas. Omsatt på norrländska förhåUanden kan det också Innebärageografiska avstånd som gör besök hos varandra omöjliga. Jag sade inledningsvis att det är ett svårtproblem att klara av för de inblandade huvudmännen, och det kräver enlångtgående samordning meUan primärkommunernas och landstingens insatser. Somalltid beror lösningen på de människor som är inblandade i beslutsprocessen läkare, sköterskor, föreståndare och annan vårdpersonal, socialvårdare påolika nivåer och sist men viktigast förtroendemännens instäUning. Detviktigaste är att få fram känslan för de människor som saken gäller, attpraktiskt ordna det på lämpligaste sätt. Jag tror att jag kort kan formuleradetta så att vårdplaneringen bör ske med båda makarna medräknade, så attlivslånga band Inte behöver brytas sent In i ålderdomen. Denna vårdplaneringhar tyvärr inte slagit igenom i det praktiska handlandet ute i landet, detvisar ett flertal upprörande faU, och jag tror att det behövs en ytterligareupplysande verksamhet och kompletterande anvisningar i denna värdnadsfråga. Ang. intagningen av äkta makar pä ålderdomshem bör känna tiU att särskiltåldringsvården i många oUka avseenden är prioriterad. Jag vUl bara nämna att vii hade ca 60 000 platser på ålderdomshem och sjukhem. Viär uppe i siffran 100 000. Det var ca 80 000 gamla och handikappade människor som fick stöd och hjälp genom hemsamariter etc. i 1 protokoU 1971. Ang intagningen av äkta makar pä ålderdomshem Siffran är uppe i närmare 300000. Såväl då det gäller läkarutbUdnlngen som då det gällerinvesteringarna inom sjukhusbyggandet har framför aUt långtidsvårdenprioriterats. Vi är aUtså på väg mot en utveckUng där vi i hög grad förstärkerresurserna på detta område, och det är angeläget av många oUka skäl. Jag vlU fästa uppmärksamhet på att man börkänna tUl att det finns ett etablerat samarbete mellan landstingen ochkommunförbundets länsavdelningar. och Kommunförbundethar här just rekommenderat samarbete och samverkan då det gäller åldringsvårdenoch långtidsvården. Inom vissa landsting har man med anledning av dessa rekommendationerskapat samrådsorgan. beslöt förta året rekommenderalandstingen att vidareutveckla detta samarbete med primärkommunerna och tainitiativ för att åstadkomma ett brett samarbete över hela det sociala fältet. Jag skaU, , inte gå in på vissa enskUda faUsom har figurerat i massmedia ; jag viU bara säga att när manundersöker de faUen kan man nog konstatera att kommunerna har gjort vad dekunnat för att just skapa garantier för att gamla människor inte skiljs åt. HenÅNGSTRÖM (fp): Jag vUl bara kort kommentera socialministernssenaste inlägg med att säga att jag mycket väl känner tiU den prioritering somhar gjorts då det gäUer både åldringsvården och långtidsvården. Jag måsteemellertid konstatera att detta samarbete mellan landstingskommunerna ochprimärkommunerna beträffande de oUka vårdformerna, som socialministernskisserar upp, ännu inte fungerar tUlfredsstäUande i de enskilda faUen. Alltförmånga fall kommer tyvärt där det visar sig att de som handläggerfrågoma inte sätter människan i centrum utan låter kostnadsaspekten bUavgörande. Det är just detta förhållande som jag har velat belysa med minfrågeställning. Jag kan inte bedöma i vUken grad dettarekommenderade samarbete har etablerats I de enskUda kommunerna, men jagföreställer mig att eftersom såväl som Kommunförbundetstarkt understrukit angelägenheten av samarbete och samverkan kommer dettaockså att sätta sin prägel på utvecklingen. Jag är väl medveten om att det på sina håll kan uppståproblem när det gäUer det delade huvudmannaskapet, och den frågan är inteheller ny. Men detta är i så många oUka avseenden en resursfråga, och det ärdärför som jag i mina tidigare inlägg har velat understryka att dessa områdenhar fått stark prioritet just nu och säkerligen kommer att få detta under1970-talet i dess helhet. Överläggningen var härmed slutad. § 6 Ang. ekonomiskt stöd till viss social verksamhet Herr socialministern erhöUordet för att besvara hen () i kammarens protokoU för den 6 majintagna fråga, nr 228, och anförde: Hen har frågat mig om jag anser attstaten genom ekonomiskt stöd bör medverka till verksamhet av det slag sombedrivs på exempelvis det s. k. Alltinget i . Jag viU framhåUa att AUtinget är en verksamhet,som drivs av socialnämnden i . En ansökan om statsbidrag till dennaoch Uknande verksamhet i enhgt reglerna om bidrag tiU de kommunalanykterhetsnämnderna har avslagits av . Styrelsens beslut haröverklagats hos Kungl. , som i vanlig ordning kommer att pröva ärendet. Ang. ekonomiskt stöd tiU viss social verksamhet Jag tackarstatsrådet för svaret. Jag förutsätter att statsrådet har besökt AUtinget iStockholm, Den som inte har sett hur det ser ut där har kanske svårt att troatt ett narkotikanäste av detta slag existerar mitt i och dessutomdrivs i allmän regj och i varje fall hittiUs har åtnjutit statsbidrag. AUtinget besöks företrädesvis av ungdomar i tonåren.Narkotika säljs helt öppet. Övervägande delen av ungdomarna där är i varjefall var de det då jag besökte AUtinget så höggradigt berusade av narkotikaeller alkohol att de inte kan stå upprätta utan att stödja sig på någontingeller på varandra. Några ungdomar låg medvetslösa på golvet, där de självaeller andra hade kissat eUer kräkts. Stanken i lokalen var i det närmasteouthärdlig. Förhållandena är över huvud taget sådana att samhäUets första,absoluta skyldighet borde vara att förhindra verksamhet av det här slaget ochförsöka ta hand om ungdomarna och rädda dem som går att rädda. SamhäUet satsar 1,4 miljoner på verksamheten vidAUtinget. Utöver ekonomipersonal är inte mindre än 25 socialassistenter, sjuksköterskoroch fritidsledare verksamma där. Om aUa dessa resurser sattes in på vård avnarkomaner i stäUet för på att håUa en verksamhet i gång, som helt spårat uroch är ovärdig vårt samhälle, då kunde de här pengarna verkligen komma tUlnytta. Föräldraföreningar mot narkotika har under vinternuppvaktat regeringen och fört fram förslag tUl åtgärder. Ingenting iföräldraföreningarnas synpunkter har hittUls lett till resultat. Som förhåUandena nu är I Stockholmär det på kväUarna lättare att köpa narkotika än en kopp kaffe. FörhåUandena påAUtinget i är värre än vad man kan uppleva i slumkvartereni , eller i . Jag vUI fästa uppmärksamhetpå att det första ärende som gäller Alltinget är den framställning somsocialstyrelsen har behandlat och som den också har avslagit. Jag hänvisar tiUmitt svar Ang. medgivandet till visst intrång i Stora Sjöfalletsnationalpark Jag vUl inte här närmare gå in på en diskussion omutformningen av den verksamhet som driver vid Alltinget. Detär en rent angelägenhet. Någon värdering av verksamhetens art Uggerinte heller bakom avslag, utan det har grundats på att man harfunnit att den här framställningen inte faller inom de ramar som gäUer förstatsbidrag. Sedan, , vlU jag bara göra ett tiUägg. Såvittjag vet var den här frågan föremål för en ingående behandUng i berörda nämnderi . Vid ärendets behandling i stadskollegiet deltog en av herrAdolfssons egna partivänner, , som enligt uppgift ansåg attAUtinget innebar en kraftig satsning på något nytt och banbrytande och hälsadedess tiUkomst med tUlfredsställelse. Jag tycker att skaU ta ettsamtal med sina vänner just här i , som ju är de som har startatverksamheten och har ansvaret för den. Jag skaU inte ta upp en diskussion om narkotikaproblemet.Det är aUvarligt, det är bekymmersamt ur många synpunkter, men eftersom jag ärmedveten om, herr talman, att en interpeUation föreligger som inom dennärmaste tiden kommer att besvaras gällande just narkotikafrågorna, avstårjag från att gå in i debatt om den saken. HerrADOLFSSON (m); Vad jag viU diskutera är attityden från samhällets sidanär det gäUer de här frågorna. Den attityden upplevs av de flesta människor somsläpphänt. Här betalar sociala myndigheter under mycket bristfälUg kontroll utbidrag, som vi vet går direkt tUl narkotikainköp. Vi uraktlåter att utvisadesertörer från främmande arméer ur det här landet som är dömda förnarkotikabrott. Jag vet att det här är en verksamhet, men detutgår också statsbidrag och därmed finner jag det befogat att ta upp frågan häri kammaren. Det är den släpphänta attityden från samhällets sida som måsteförändras, hen statsråd, och jag ber att få upprepa min fråga: Har statsrådetAspling besökt detta narkotikatUlhåll? Herr socialrrUnlstern ASPLING: NI måste lyssna på vad jag säger, herrAdolfsson. Det utgår Inga statsbidrag tUl Alltinget och det vUl jag ytterligareen gång slå fast. Vi får en interpeUationsdebatt omsocialvården, och jag vUl gärna rekommendera att i varje falllyssna tiU den debatten. Det jag nu svarat på är en enkel fråga och därförskall jag inte ta upp hela den problematiken. Välkommen till kammaren påmåndag! Överläggningen var härmed slutad. § 7 Ang. medgivandet till visst intrång i Stora Sjöfalletsnationalpark Herr jordbruksministern ordet för att besvara hen TobéS (fp) I kammarens protokoU för den 23april Intagna fråga, nr 207, och anförde: Hen Tobé har frågat mig om jag anser att 1970års riksdagsbeslut om medgivande tUl visst intrång i nationalparkkan utnyttias innan beslutat om medel tUl anläggande av Ritsemskraftstation. För att kraftstationsbygget skaU kunna påbörjas krävs atterforderUga medel härför anvisas av . Några anläggningsarbeten sominnebär intrång i får sålunda inte utföras, om inte riksdagenanvisar medel för arbetena. Något sådant Intrång har ej heller skett. Vad nu sagts utgör inte hinder för vattenfallsverket attmed stöd av meddelade tillstånd göra sedvanliga förundersökningar inomnationalparken. Sådana förundersökningar har också gjorts vid flera tiUfällen.Sålunda har enligt ett beslut av Kungl. företagitsundersökningar i form av diamantborrningar, seismiska jord-djupmätningar,geodetiska stödmätningar samt awägningar. Vidare har bl. a. verkställtsstakning för byggande av väg tiU kraftstationen vid Ritsem. Ang. medgivandet till visst intrång i Stora Sjöfalletsnationalpark HerrTOBÉ (fp): Jag ber att få tacka jordbruksministern för svaret, somvar lugnande. Jag viU ändå göra några kommentarer tlU det. Vad avser den senare delen av svaret är jag fuUt på detklara med att man får göra sedvanUga förundersökningar. TUl en början var dettydligen Kungl. Maj:t som gav medgivandet och därefter, enligt de regler somgäUer för , domänverket. Anledningen tiU att jag tog upp dennafråga är att det medgivande som Kungl. har givit har missförståtts. 1 säger man att man bett att få pengar för att kunna ta med dennaväg i Ritsemobjektet, men att lämnat självamedgivandet att gå in i . tog med anledning av en motion av herrHäU m. fl. upp denna fråga om väg, men den är helt bunden tUl det projekt somgäUde utbyggande av Ritsem och reglering av Autajaure och Sitasjaure. VattenfaUvUl kunna exploatera hastigt när beslutet, som man hoppas, fattas av riksdagenoch gjorde en framställning tUl Kungl. om att fåbygga vägen och få lägga in den i sitt projekt. hade tänktåka över isen eller ta sig fram på andra sätt. Jag tycker att det är litetunderUgt att Kungl. Maj t då svarade tUl domänverket, som aUtsåövervakar : "beslut Innebär bl. a. att riksdageninte motsätter sig det intrång som en eventuell vägbyggnad utmed Suorvasjöarnasstrand skuUe innebära." Vidare skriver Kungl. : "Kungl. Majtmedger vattenfallsverket rätt att göra intrång i nationalparkför framdragande av väg utmed norra stranden av ." Anser verkligen statsrådet att det var så bråttom att manredan i februari behövde lämna detta besked? Det hade väl gått an om man lämnatbeskedet tUl VattenfaU - det antar jag att Kungl. gjort, men det gällerett annat departement att verket skuUe få lägga in denna väg I sin planering.Det framgår väl också av det utskottsbetänkande som vi Ang. medgivandet till visst inträng i Stora Sjöfalletsnationalpark Men det är underligt att Kungl. givit klarsignal till domänverket,som är övervakare, om att riksdagsbeslutet skaU förstås så att det är klart närdet gäUer alla inträng i detta faU, oberoende av om de sätts i förbindelse medRitsem eller inte. Jag anser inte att det var så bråttom. Jag undrar varförstatsrådet hade sådan brådska den gången. När fattar ett beslut, somregeringen skall expediera, kan regeringen inte gärna underlåta detta. fattade beslut som Innebar medgivande tUlintrång i Stora SjöfaUets nationalpark, och regeringen expedieraderiksdagsbeslutet varken snabbare eller långsammare än vad man gör med allaandra beslut. Man har meddelat vederbörande myndigheter domänverket och VattenfaU- att har medgivit intrånget, och då innebär det att VattenfaU fårgöra förarbeten och undersökningar. Det har VattenfaU aUtid fått göra det vetherr Tobé mycket väl och ingenting annat har skett.