prot · FU0910 · 1971-12-31 00:00:00 — då koaUtionsministären komtUl, och fram tiU , hade vi enligt redovisninginte någon nämnvärd prisstegring. Vi har sällan fått uppleva något sådant, ochdet var onekligen en stark regering. Men sedan blev det ett annat läge. Den 13 oktober 1957avgick den regeringen. gör vissa jämförelser mellan 1932 och1957. Är det aUdeles korrekt att göra så? Svårigheterna kom ju i slutet av år1932, och dä blev det en krisuppgörelse med bondeförbundet. Sedan dröjde det entid innan programmet genomfördes, och 1936 fick vi en koalitionsministär. År1957 däremot lämnade man det samarbete söm hade gjort att regeringen var stark;det var två grupper som samarbetade och som hade inflytande åt olika häU.Därigenom var situationen inte aUs densamma som 1932. Jag skaU inte mycket kommentera Metalltalet 1961. Jag vUlbara säga att detta Metalltal höUs under det att , som däinte var så känd som , höll ett tal , i vUket han just nämnde deriktlinjer som senare kom att gå igen i tal. Om jag skaU göra en konklusion, får jag kanske erinra omnågot av vad finansministern sade i går. Han föredrar en socialdemokratiskminoritetsregering framför en borgerlig, och det är givetvis förståeligteftersom han är socialdemokrat. Men man kan inte värja sig för frågan varförden regeringen är starkare. Litet ät vänster finns och hansparti. Om man räknar med att man i vissa situationer skall fä stöd därifrån,blir givetvis den socialdemokratiska minoritetsregeringen stai-kare. Om dennuvarande minoritetsregeringen däremot vUl diskutera och samarbetaför att fä praktiska, påtagliga resultat till nytta för vårt land, jsj jq finns detandra möjligheter. VUl man i stället stödja sig på en grupp åt vänster, kan man göra det. Men jag tycker inte att det är någon ° eftersträvansvärdsituation och för den uppfattningen har jag kanske ocksä stöd frän socialdemokratiskthåll. I varje faU kan vi inte komma > .. ,. . , , . , , ,. ,., o AUmänpoUtisk iiranatt det mte ar en stark regering som skall regera. Den ma vara u ff aldrig såväl sammansvetsad, men de matematiska siffrorna visar att den icke kanbli nägon stark regering den kommer att sitta fram tiUvalet, såvida inte någonting annat händer . () kort genmäle: Man kan naturligtvis diskutera hur konservativjag är, men så konservativ är jag ändå att jag sätter ett visst värde påfornminnen dettasagt som en komplimang till med hänsyn tUl den titel han själv ansåg att han numera bör ha. Jag sade faktiskt inte i gär att genom sittMetalltal hade förstört debatten. Jag tror att det talet var ett uttryck förhur han själv och regeringen såg på EEC och att talet i hög grad kom att präglahela den efterföljande debatten och den svenska synen på EEC alltför mänga år, gjorde jag gäUande i går. hävdar nu att talet var uttryck för ensträvan från hans sida att artikulera, som han sade, de känslor av oro som hanvisste rådde inom svenska folket genom de stämningar som somliga elementförsökte jaga upp inför EEC-debatten. Ja, man kan naturligtvis uttrycka det pådetta sätt. Man kan också uttrycka det pä ett annat sätt man kan säga attherr dä utnyttjade en negativ stämning för att förstärka de negativauppfattningarna i ännu högre grad och ge en missvisande bUd av vad som i självaverket ägde rum ute i . och jagläste för resten själv talet i gär - att han i Metalltalet tog upp den lokaliseringspolitiska aktiviteten i vårt land. Han hävdade värt intresse av att driva vår egen socialpolitik, vår egen arbetsmarknadspoli tik. Men det var ingenting i talet som klargjorde att även enligt lämnas tillräckligt utrymme för en regionalpolitisk aktivi tet. Där fanns heller ingenting om de socialpolitiska strävanden som imyms i eller om den arbetsmarknadspolitik som avtalet ger fullt utrymme för. Det var inte en tillräcklig nyansering och inte ett tUlräckligt understrykande av det mycket positiva för hela som verksamheten där ute syftar tUl; freden, den sociala och ekonomiska utvecklingen för att svetsa ihop och därmed inte bara, som jag påvisade i gär, garantera fred mellan Europastaterna utan ocksä fred mellan och omvärlden. Jag vUl personligen göra gällande att detta tal och destämningar som då rådde i vårt land var tUl skada för oss ute i och fortfarande skadar oss där. SorrUiga av mina kolleger här i kammaren har tiUsammans med mig suttit nere i och försökt hävda gemensamt över partigränserna, vUl jag säga - svenska intressen. Vi kan nog alla om vi vUl vara ärUga, och det skall vi vara erkänna att den europeiska synen på under dessa år inte var särskUt positiv, bl. a. pä grand av den isolationistiska syn som man menade att hade pä Europasam- 69 Pä var man inte heller,herr statsminister, lika positivt inställd tiU svensk alUansfri politik som manså småningom har blivit. och jag och många andra gjorde vårt bästaför att övertyga våra vänner i om vilken betydelse för freden i dennadel av världen som vårt lands alliansfria politik har. Jag vUl inte påstå attdet beror på oss enbart det gör det måhända i någon mån att det blevmöjligt att få tUl stånd en mera nyanserad och mera positiv stämning i varjefall hos de större Europastaterna än den som fanns då. Synen på ärfortfarande rätt kritisk i de små staterna t. ex. , ochLuxemburg men de stora har, som statsministern påvisade i går, en mycket meranyanserad och positiv inställning tUl vär neutralitetspolitik. Men de häråren efter Metalltalet var inte bra för oss. , som var på mig för enstund sedan, hörde tUl dem som spädde på med sin kritiska negativa syn på vadsom skedde i . Det har blivit mycket bättre nu där nere. Det var mot denna bakgrund som jag negativt apostroferadeherr tal. Jag har mycket Uten repliktid kvar, men jag vUl gärna säganägra ord om de reflexioner gjorde rörande den starkaregeringen.Jag tyckte att anförande i det hänseendet alltförmycket präglades av effektivitetssynpunkten och mindre av hänsynen tUl hurdemokratin fungerar. Låt mig uttrycka det i följande korta mening; om enminoritetsregering i själva verket företräder folket bättre än vad majoriteten gör,så kommer den minoritetsregeringen vid nästa val att bli en majoritetsregering. HerrERLANDER (s) kort genmäle: Det var mångahanda ting som de föregåendetalarna i sina intresseväckande och fascinerande anföranden tog upp; jag viU nubara rätta tUl några sakliga rrusstag. Den socialdemokratiska regeringen hade efter 1957 ingenmajoritet vid de gemensamma voteringarna. Vi hade 185 röster, 79 i första och106 i andra kammaren. De borgerliga hade 187 röster. Och sä fanns det niokommunister. Situationen var alltså ganska lik den nuvarande. Och därmed fallerstörre delen av anförande till marken eller går upp i rök, jagvet inte vUket. Vi hade som sagt inte majoritet, men vi drev en linje. Ochdet gjorde vi så hårt att vi gäng på gång stäUde kabinetlsfråga och upplösteandra kammaren för att komma i kontakt med den folkmening som nusäger att vi var så rädda för. Vidare var skildring av författningsfrågan precislikadan som den brukar vara: vi var motvilliga, vi förhalade frågan osv. Men tareda på fakta även där, ! Den Sandlerska utredningen arbetade länge,men den var inte påverkad av regeringen. Det fanns två representanter förfolkpartiet i den utredningen; om de fördröjde arbetet mycket vet jag inte det,men det gjorde de kanske, och om det hade drivits förhalningsiaktik frånregeringens sida, så kunde i varje faU dessa tvä folkpartirepresentanter haslagit larm. När vifick betänkandet frän den vände jag mig omedelbarttUl partUedarna och sade; "Detta kan inte användas. Det går inte att pågrundval av detta förslag göra en författningsrevision, inte ens en provisorisksådan." Om de borgerliga partierna då hade svarat genast, så hade vivunnit . gick det något mer än ett är innan svaret kom.Kan jag lastas för det? När de borgerliga partierna äntligen insåg att man mästegä tUl botten med denna fråga, arbetades det otroligt snabbt. Den Åmanskakommitténs arbete var nära nog fantastiskt i fråga om snabbhet. Det finnssålunda inte ett spär av sanning i talet om förhalningsiaktik. Det är sant att vi hade en eftersläpning - men, herrHelén, denna föreslog jag skulle tas bort genom en separatförfattningsrevision. Där fick jag emellertid ett kallt nej av de borgerligapartierna. Om vi hade fått igenom förslaget om ett borttagande av dennaeftersläpning, så hade vi säkerUgen fått en regeringskris , och det hadetiU landets lycka blivit en borgerlig regering. AUa mina förslag i detförflutna är jag inte lika stolt över som Metalltalet, men kom aldrig med taletom eftersläpning! Vi hade inget intresse av den, vi viUe ta bort den. Men deborgerliga partierna var ointresserade av det. Sedan viU jag säga tUl att det verkligen ärroligt att det finns oföränderliga ting i denna föränderliga värld. HerrBengtsons tal nu var precis Ukadant som han brukade håUa i den numeraavskaffade första kammaren. Jag tycker det är pietetsfullt. Mera kan jagemellertid inte säga om det jo, möjligen en liten sak för att betyga minvänlighet och för att visa att jag verkligen hörde på. sade attdet egentligen var som höll mitt Metalltal, ty komförst. Ja, det får ni inom den blivande borgerliga koalitionen klara upp. Omdet var som rev sönder möjligheterna för att hävda sig pämarknaden, eUer om det var , lägger jag mig inte i. Det är mig likgiltigtom kom före mig eUer efter. Men det är märkligthur och jag tänker rätt lika och ungefär lika snabbti olika frågor. Detta om detta. Det som är avgörande för en regering är omden har kraft och förtroende för sin egen politik, så att den vågar ta en stridmen naturligtvis också att den är så stark att den kan inbjuda tUl samförstånd. Den nuvarande regeringen som jag inte har några barntillsammans med har inbjudit till samförstånd när det gäller den ekonomiskapolitiken, och den fick ett gynnsamt svar i går. Det är utmärkt. Om vi kan"lotsa landet igenom" på gmndval av en allmän uppslutning, bortsettfrän kommunisterna, kring den ekonomiska politiken är det helt aU right. En annan sak som statsministern med lika stor styrka stredför var den totala omdaning av samhäUet som en rätt uppfattad mUjöpolitikinnebär. Det är på den punkten som herrarna fär sin prövosten. Går ni med eUergår ni inte med? Jag skulle dåligt känna mina gamla medarbetare i Kanslihusetom de skulle backa ur någonting som de anser vara väsentUgt för att hävda detsvenska folkflertalets intressen. Dä blir det en konflikt. VUl ni ha en sådan?Det beror på er, vUken position ni intar. () kort genmäle: hade inga barn i den nuvaranderegeringen, Nr 10 sade han. Jag trodde att han hade sin politiske son som chef för Onsdagenden regeringen, men det är tydligen ettmisstag. 20 januari1971 Däremot är det alldeles riktigt attjag begick ett räknefel beträffande -------------------- förhåUandena , men det avgörande var att ni var beredda att Allmänpolitisk räkna in kommunisterna i ertrösteunderlag vid de förhandlingar som debatt fördes om regeringsbUdningen efter koaUtionsregeringens upplösning. Därmed komni de facto i ett majoritetsläge, och ni hade i förhäUande tiU de tre partiersom det annars var fräga om det försteget att ni kunde räkna med majoritet vidde gemensamma voteringarna i alla budgetfrågor. Men det som tydligen en aninghetsade upp det var verkligen inte min mening att skapa enirriterad debatt och jag hade hoppas att vi skulle få se den äldre statsmannenframträda i all jovialitet - var ju skUdringen av förhållandena under1960-talet. Jag tror ändå, , att historikerna utom när han nu skriver sina memoarer kommer att skildra författningsstridenpä som ett uppehållande försvar från sida. Nog vardet sä, när ni kastade fram förslaget om det kommunala sambandet utannågon som helst förberedelse, att ni gjorde det som en förhalningsmanöver. Nogvar det så att förslaget om en tvåstegskammare och om entvåklasskammare är 1966 ocksä var led i ett uppehåUande försvar. Det fordradesdet rejäla valnederlaget 1966 för att ni skulle taer samman och verkligen gä in i direkta förhandlingar för att skapa denenkammare som vi nu äntligen har här och som är ett direkt uttryck för folketsvUja pä valdagen. Jag tycker inte det borde vara säförfärligt svårt att erkänna att ni delvis vägleddes av era egna önskemål attsä länge som möjligt slå vakt om den typ av majoritet som ni hade skapat meddet gamla valsystemet. Ni krävde överrepresentation för det största partiet,och ni litade tiU en eftersläpande förstakammarmajoritet. För att hjälpahistorikerna, , gör det lUla erkännandet här ! HerrERLANDER (s) kort genmäle: Hur älskvärd än är måste jagdessvärre hälla mig tUl sanningen jag förstår att det kan gå emotpartistrategerna i . Det är ett faktum att som vi fickförfattningsutredningens förslag så tog vi precis som säger attvi borde göra kontakt med de borgerliga partUedningarna. Vi talade om att detvar ett omöjligt förslag - det gick icke att realisera. somman från den borgerliga sidan erkände det kom arbetet i gång. Det är ingentingatt ta fel pä; alla påståenden med motsatt innehåU är mytbildningar. Jag skallgärna ställa upp till en särskUd diskussion om de oUka turerna iförfattningsfrågan, det kunde enligt min mening vara mycket värdefullt. Det kommunala sambandet "kastades fram 1964".Det skapades av De 1865! Så gammal jag än är hade jag ingen möjlighet attöva inflytande på De ; som jag kanske haft när det gällt andra politikersenare. De skapade det kommunala sambandet, och det var ett oerhört djärvt drag, ty vi hade dä en nyskapelse i den kommunala självstyrelsen.För mig var det viktiga i författningsrevisionen; Gärna en Nr 10 kammare,gärna proportionellt valsystem, men behåll den möjlighet tiU stärktkommunalpolitik som sambandet utgör. Det är ingen tUlfäUighet, , att har denbäst utvecklade kommunala självstyrelsen i , men det är heller ingentUlfällighet att demokratin tack vare denna kommunala självstyrelse är fastareförankrad i än pä många andra håll. Jag skall mycket gärna ta upp ettresonemang med kring författningsfrågan det finns väldigt mycketsom behöver rensas ut där. Fru andre vice talmannen tUlkännagav, att anslag utfärdatstiU sammanträdets fortsättande . HerrERICSSON i (fp); Det allmänpoUtiska avsnittet ligger som en basför de säravsnitt som vi nu går att tackla, även för det näringspolitiskaavsnittet. Med debatten hittiUs i botten kan jag efter några inledandekommentarer gå in på ett par speciella områden som berör näringspolitiken. Detär då framför aUt ett par sektorer jag vill ta upp, dels den exportfrämjandeverksamheten, dels den statliga företagsamheten. Men först aUtså nägrainledande kommentarer. var ur mänga synpunkter enintressant dag, men för den som är intresserad av näringslivet och dessförutsättningar, det framförliggande konjunkturläget, våra sysselsättnings- ochexportmöjligheter, sä var naturligtvis finansministerns uttalande det mestintressanta. Det var tvä saker där som jag tyckte inte riktigt stämde.Det ena var budgetens stora omsorg om att vi förser oss med en godAMS-beredskap. Bra i och för sig, men detta tyder väl om något på attfinansministern hyser bekymmer för hur stark konjunkluravmattningen kommer attbli och hur starkt den kommer att återverka pä vår sysselsättning. Det andra var optimismen i finansministerns uttalanden,där jag tyckte han tog litet lätt pä den konjunkturomsvängning som viuppenbarligen nu befinner oss i början av. Var det glada tillrop för att häUamodet uppe, eller vad? Jag tycker jag har anledning fräga därför attnäringslivet ser ganska dystert pä den närmast framförUggandetiden ur konjunktursynpunkt och på vad konjunkturavmattningen kommer att fä förkonsekvenser för det enskilda företaget och dess anställda. känner kostnadstrycket som en aUt tyngre och alltmer svårmanövreradfaktor. Företag efter företag tänker mer på konsolidering än på expansion.Företag efter företag inser att marginalerna krymper, inte bara därför attkostnaderna ökar utan också därför att man antingen det är prisstopp eller ej inte har nägra möjligheter att övervältra kostnaderna på köparna, emedanefterfrågan håller pä att stagnera. Företag efter företag, stort eller litet,begränsar intagningen av folk. Branscher som har det besvärligt fårbesvärligheterna ännu mer markerade. Det finns en grupp som mer än andra har fått känna av denomilda behandling som varit nödvändig för att styra en på avvägar kommen ekonomi irätta spår, nämligen de mindre och medelstora företagen. Det är de som har käntkreditrestriktionerna hårdast. Det är de som har känt inflationens verkiungarhårdast, då de framför allt haft hemmamarknaden som bas för sin verksamhet. Detär de som också känner den största ovissheten och osäkerheten ,inte minst därför att de sä ofta drivs som familjeföretag. De känner en oro förvad som händer i nästa generation. Klarar de skattetröskeln? Rent statistiskt har ett sådant läge kanske ännu intehunnit helt uppmärksammas, men så här känns det i näringslivet, och dennastagnation känns värre, därför att inflationen är så mycket starkare nu än vidtidigare avmattningar, enligt vad jag kan förstå. Jag har i kammaren tidigareanvänt ordet slagflation som en kombination av stagnation och inflation, ochjag tror att slagflation är en av de värre saker som kan hända ett landsekonomi. Slagflationen är besvärlig för vår bytesbalans. Slagflationen utgör enåterhållande faktor på investeringsverksamheten, även om man nu underlättar förföretagsamheten när det gäller krediter. Slagflationen är ett hot mot värsysselsättning och den är tU syvende og sidst, fru talman, ett hot mot reformarbeteti ett land. Mot denna bakgrund är det mänga inslag i årets finansplansom visar en mycket välkommen förståelse från regeringens sida för att våranuvarande allvarUga problem med ekonomin och med utrikeshandeln måste lösas bl.a. genom starkt ökad export. Det är bara att beklaga att denna förståelse harkommit något sent. Om den finansplan och statsverksproposition sompresenterades varit lika anpassade tiU den bistraverkligheten, hade verkligheten kanske varit något mindre bister . Viss uppmuntran av företagens investeringar kan noteras.Men låt oss komma ihåg att den typ av incitament som finansplanen innehållerendast kan fä effekt om företagens förväntningar för framtiden beträffandemöjUgheterna att bygga ut en konkurrenskraftig industri i kan infrias.Denna framtidsbedömning baseras pä mänga element, men det finns väl få ting somär mera centrala än bedömningen av möjligheten att ha fri tillgång tUl den nyastora Europamarknaden, som hägrar vid horisonten. Därför tycker jag att dessadagars debatter har varit klargörande och välkomna. Jag tolkar dem såsompositiva. En negativ bedömning inom industrin av regeringens vilja och förmägaatt medverka tUl en tiUfredsställande lösning av EEC-frågan skulle förlamainvesteringsvUjan. Inga skatteavdrag vid investeringar eller andra stimulerandeåtgärder kan uppväga detta. Låt mig när det gäUer investeringar passa på att med alltänkbar kraft understryka, att investeringar inte bara är investeringar imaskiner och produktionsanläggningar. Det mäste uppstå en förståelse för attinvesteringar enbart i varans produktion är meningslösa, om de inte kombinerasmed investeringar i den försäljnings- och serviceapparat pä marknaden, inteminst i utlandet, utan vUken varan inte blir såld. Vi mäste överallt vinna förståelse för det nya modernainvesteringsbegreppet i vilket hela kedjan, forskning och utveckling,produktion, försäljning och service finns inbakad, ett paket alltså. Jag villsom en ytterst positiv aspekt av finansplanen peka på de ökade möjligheternatiU exportkreditfinansiering som antytts. Möjligheten att ge exportkrediter harblivit ett alltmer centralt konkurrensmedel där svenska företag hittUls varitiUa utrustade i förhåUande tUl sina konkurrenter. Bättre möjligheter päexportkreditsidan kan öka våra möjligheter på utlandsmarknaderna, inte minstnär det gäUer . Men det finns också mindre positiva sidor frånexportsynpunkt då det gäUer statsverkspropositionen. Handelsministern markeraren god vUja att förbättra och stärka exportarbetet pä utlandsmarknaderna genomatt avisera fem nya handelssekreterarkontor. Tack för det! föreslårhan emellertid indragning av de statliga bidrag som tUlbakautgått tUl handelskamrarna på två av våra viktigaste marknader i Västtysklandoch . Det är en åtgärd som riskerar att fä aUvarUgakonsekvenser för exportfrämjandet genom att den kan komma att slå sönder enexisterande organisation, innan en ny hinner byggas upp i stället. Man kan intesä att säga kasta stafettpinnen. Att allt inte är väl beställt när det gällerorganisationen av exportfrämjandet står klart. Inte minst från exportindustrinssida hälsade vi därför med stor tUlfredsstäUelse att en utredning tUlsattesförra året av handelsministern för att göra en översyn av exportfrämjandet ochframlägga förslag tUl nya rationeUa organisationsformer. a. ingår det iutredningens uppdrag att avväga ansvarsfördelningen mellan stat och näringsUv. Det är därför beklagligt att i statsverkspropositionen manfrän handelsmiiusterns sida ensidigt vidtar ätgärder mot två handelskammare,innan den fullt arbetande utredningen fått lämna sina rekommendationer. JagviU uttrycka en bestämd förhoppning att inga ytterligare ätgärder mothandelskamrar vidtas, innan utredningen framlagt sina förslag. Det är viktigt,att vi här får en samlad lösning och att inte improviserade detaljingripandengörs utan hänsyn tUl helheten. är det viktigt att man frånhandelsdepartementets sida när en överenskommelse med handelskamrarna i NewYork och Diisseldorf, som gör en smidig övergång möjlig med bevarande av destora marknadskunskaper och marknadskontakter som finns pä kamrarna. Handelskamrarnaär inte minst viktiga som goodwill-skapare för industri och handel mellanSverige och dessa marknader. Här finns, fru talman, ett betydelsefulltgoodwill-kapital, som inte får förslösas genom ett hårt och okänsligt handlag.Inte minst dagens situation visar hur viktigt det är att vi tar väl vara pävåra vänner och bundsförvanter pä utlandsmarknaderna. Jag vUl nu framföra några synpunkter på detstatliga företagandet. Trots att man från regeringens sida gjort listan påmotiv för statlig företagsamhet läng, kunde man fram tiU mitten och slutet av1960-talet skönja en viss återhållsamhet från statens sida, när det gällde attgå in i ny företagsverksamhet. En vilja fanns ocksä att motivera dennaverksamhet pä ett specifikt sätt. Därefter har en klar omsvängning skett.Ambitionerna har accentuerats. Nyetablering, övertagande av företag ochdelägarskap pä en mängd områden i biandekonomins namn har förekommit i ettalltmer ökat tempo. Som ett exempel pä den alltmer accelererande takt, medvUken staten har engagerat sig i företagandet , kan jagnämna att SVETAB, som bUdades den , alltså för ungefär 18månader sedan, sedan sin tUlkomst har hunnit förvärva inte mindre än 9 företag,de flesta helt ägda, i några faU med minoritetsintressen. Dessa företag har inte samlats inom en bransch. Om jaginte räknar fel är det fem olika branscher som representeras. Dessutom pågårför närvarande starka överväganden inom SVETAB att bygga en skidfabrik iNorrland. Det sistnämnda kan man ifrågasätta det kloka i. TiUverknings-volymenper är för skidor i utgör cirka 400 000 par. är tre men lär komma att reduceras tUl tvä. Konkurrensenär hård, och skulle staten hoppa in med uppförande av en skidfabrik i ochlägga beslag på en produktionsvolym av cirka 100 000 par skidor, kan man nogutgå ifrän att de privata företagen får reducera sin kapacitet, med åtföljandedriftminskningar och därmed också sysselsättningsbesvärligheter. Man löser ettproblem pä ett ställe och skapar ett eUer två problem på ett annat. Jag skulle vUja säga att jag ställer mig skeptisk tUldenna nya ambitionsgrad. Jag har ingen möjlighet att yttra mig på kortare ellerlängre sikt om vart man verkligen syftar med det statUga företagandet, därför attden verkliga målsättningen och politiken dess värre är dold i varje fall föross här i . Det verkar vara litet av ett tUlfälligheternas spel. man efter en plan och hur ser den planen i så faU ut?