prot · FU09147 · 1971-12-31 00:00:00 — Här finns ju otrohga möjligheter att på etthelt annat sätt göra reklam genom att sända ut förmånserbjudanden över helalän och på det sättet locka konsumenterna att åka in tUl de stora tätorternaför sina söndagsuppköp. Utskottsmajoriteten tror inte att det blir söndagsöppethållandei speciellt stor utsträckning. Man tror t. o. m. att genom ett slopande av dennuvarande affärstidslagen skall de små affärerna få det bättre. De skallnämligen genom en flexibel affärstid kunna klara sig mycket bra i konkurrensen.Utskottsmajoriteten har härvidlag samma uppfattning som de två representanternaför varuhusgruppen som satt med i affärsrids-kommittén och som hårdast drevdenna linje. Man gör gällande att det är enbart av omtanke om de små företagensom man vill slopa affärstidslagen. Detta argument att de små skulle få detbättre rimmar nog ganska Ula med verkligheten. De farhågor som har framförts från både Köpmannaförbundetoch ohka branschföreningar visar klart vad de anser om ett slopande av lagen. Tidningen har gjort en intervju med vissa inomkooperationen verksamma personer. Där uttalade sig KFs representant iutredningen. Utan att ordagrant återge hans uttalande vill jag nämna att detgick ut på att det skuUe bli de "stora" rationella butiksenheternasom skuUe ha möjUghet att på ett effektivt sätt utnyttja ett förlängtöppethållande, framför aUt . Det är självklart att det kommer attbli så. Det underUga är emeUertid att KF-cheferna i flera län inte har någotspecieUt intresse av att affärsridslagen slopas. Jag har varit i kontakt med endel av dem och har därvid enstämmigt fått svaret att de inte har något intresseav ett slopande av affärstidslagen. Denna uppfattning har man också mött hossmåföretagarna och hos de handelsanstäUda, även om HandelsanstäUdas förbundföreträder en annan mening, betingad av speciella omständigheter. Sammanfattningsvis måste man säga attaffärstiderna betraktas som en väsentlig faktor för detaljhandelns framtidautveckhng. har inte inom ramen för sitt uppdrag haftmöjhghet att få en tillfredsställande belysning av den frågan. Den sittandedistributionsutredningen torde emellertid ha förutsättningar att utreda ochutveckla denna fråga. Härigenom skulle alla frågor av betydelse för denframtida utveckhngen av detaljhandeln fä en samtidig behandhng i en och sammautredning. Ett slopande av affärstidslagen innebär en genomgripande förändringav detaljhandelns arbetsbetingelser. Det är därför väsenthgt att, om och närdetta steg tas, man så långt som möjligt är införstådd med de konsekvenser somett slopande av lagen innebär. TiU slut viU jag göra ett citat urreservationen på s. 1 3 i näringsutskottets betänkande. Vi reservantersammanfattar där några väsentUga synpunkter vad gäller ett slopande av affärstidslagen.Vi skriver att vi inte anser att statsmakterna "i nuvarande läge böravhända sig möjligheten att genom reglering av affärstiderna påverkastrukturut-veckhngen inom detaljhandeln och hålla tillbaka prisstegringarna.Under den tid som gått sedan affärstidslagen antogs 1966 har det aUtmera blivituppenbart att allvarUga skador kan uppstå om samhällsutveckUngen på väsentUgaområden får styras utifrån rent företagsekonomiska bedömningar. Exempel härpåkan hämtas från många områden - regionalpoh-tik, miljöpohtik, trafikpoUtik,samhällsplanering i stort. uppgift passar väl in idetta mönster," Jag anser att de synpunkter som vi framför i reservationenär klart relevanta. Det har i alla debatter här i från samtligapartier riktats stark kritik mot centraUsering och mot stora företagsenheter,vare sig det gäUer statliga eUer enskilda företag. Vi reservanter har intekunnat bh övertygade om att ett slopande av affärstidslagen skuUe ge störremöjhgheter för konsumenterna att få sina behov tUlgodosedda. Därför, frutalman, ber jag att få yrka bifaU till den reservation som är fogad vidnäringsutskottets betänkande nr 53. I detta anförande instämde herrar i , Hylländer, i och (samtliga fp). FruNORDLANDER (vpk): De motioner från samtUga partier som väckts ianslutning tUl förslag om slopande av affärstidslagen fr.o. m. skiljer sig från vad som är vanligt i detta hus. Ävenom yrkandena delvis är olika - utom i ett hänseende, nämhgen att lagen skall förlängas är motiveringarna för förlängningen samstämmiga i samtliga motioner. Vanligtär annars att partierna trots oUka motiveringar och värderingar i motionernakan komma fram till samma yrkande i vissa frågor. Samthga motionärer är överens om vilka konsekvenser somslopandet av lagen kommer att innebära för konsumenterna; höjda priser, ogynnsamstrukturomvandUng med ökat bortfaU av de mindre närbutikerna, försämradeanställningsvillkor för den fast anställda personalen inom handelsområdet,försämrad service genom svårigheter att rekrytera yrkeskunnig personal ochökade krav på kommunerna att lösa barntill synen på obekväm arbetstid. PrisutveckUngen har varit jagtvekar inte att säga det katastrofal för stora grupper i samhäUet;barnfamiljer, pensionärer, lågavlönade och andra. Enhgt senaste uppgifter harhela konsumentprisindex stigit ,men har matpriserna ökat . Finansminister sade vid en uppvaktning , somjag deltog i, om slopande av moms på hvsmedel, att jag kunde använda kammarenstalarstol för att framföra mina synpunkter. Jag vill följa denna uppmaning ochutnyttja detta tillfälle att något ytterhgare beröra prisutveckUngen, även om fråganför är passé för den här gången, när vpk;s motion om slopande avmervärdeskatten pä livsmedel avslagits av majoritet. Då man iaffärstidskommittén hävdar att det i första hand är hvsmedelsavdelningar somkommer att utnyttja ökat ÖppethåUande, är prisutveckUngen inte heller utanbetydelse för den fråga som vi behandlar. Maten är människans mest grundläggande behov. Utan matöverlever vi helt enkelt inte, och med ur näringssynpunkt dåUgt sammansatt matförsämras hälsotillståndet. Elevernas förmåga att tillgodogöra sig undervisningenminskar, allas vår arbetsinsats försämras. Att våra kostvanor allvarUgt försämratshar också uppmärksammats av , som på grundval av detta beslutat om en tioårigkampanj i regi och som manunder innevarande år satsat på. Men aUvarligt måste fråganstäUas, om inte en sådan kampanj kommer att misslyckas redan innan denstartat, då regeringen genom prisutvecklingen på livsmedel fränhänder de storagrupper jag nämnt möjligheten tiU en önskvärd kostsammansättning. KFs provkökhar räknat ut att en normalfamilj, som vi fortfarande anser bestå av två vuxnaoch två barn, behöver för att kunna hålla en urhälsosynpunkt tiUfredsstäUande matstandard. Genom låginkomstutredningen har viblivit medvett\a om hur stora de grupper är som inte har möjlighet härtill,grupper som kommer att öka ytterhgare , då nya prisstegringar påhvsmedel träder i kraft på grund av jordbruksöverenskommelsen om kompensationför inflationen. Inte minst oroas man över förslaget att prisstoppet samtidigtskall upphöra. Också slopandet av affärstidslagen kommer att påverka priserna.Jag tror att handelsministern bör tänka sig för mer än en gång innan hanföreslår någon som helst åtgärd som kan innebära ytterUgare prishöjning. Men även om den väntade prishöjningen är tiUräckUgmotivering för att inte fatta beslut om slopande av affärstidslagen, så är intedet den enda motiveringen i vår motion. StrukturomvandUngen med ökat bortfaU avde mindre närbutikerna berör själva kärnfrågan; bättre service. Men bhr det enbättre service med ökat öppethållande, om konsumenterna hänvisas tUl ett fåtalstörre varuhus, vUket enhgt den slutsats som samthga inblandade i den härfrågan är överens om blir följden? Servicen på varuhusen kan man redan i dagdiskutera, men det är en annan fråga som inte hör tiU det ärende vi behandlar . Konsumenternas totala köpkraft kommer inte att stiga medökat öppethållande. Snarare kommer köpkraften att minska med de prishöjandeeffekter som vi anser att slopandet av lagen får. I praktiken innebär det istället försämrad service. Det framgår av redovisningen frän de butiker som pådispens haft söndagsöppet. De kunder som utnyttjat detta är bilburna med långaavstånd meUan butik och bostad. Från , som utnyttjat söndagsöppet istor utsträckning, sägs bl. a.: Det kommer folk från hela bygden, t. o. m. frångrannstäderna. Vad är detta annat än en omfördelning av kunderna från de mindrenärbutikerna till de större varuhusen i tätorten? Reellt kommer detta ganskaomgående att innebära en försämrad service för stora konsumentgrupper. Det är inte heller klart verifierat, näraffärstidskommittén hävdar att särskilt i storstadsområdena behovet ökar av entidsmässigt väl differentierad detaljhandelsservice. och tvåav de största kommunerna - har gått emot förslaget om slopande av lagen och ärtveksamma på flera punkter. Önskemålet om en differentierad detaljhandelsserviceär hka stort på aUa platser, men det utbudet kommer inte att öka med ökatöppethållande. Vi hävdar att det är tvärtom. Märkhgt är också att nu när arbetstiden förkortas för deanställda hävdas när det gäller den kommersiella servicen behovet av ökatÖppethåUande för att, som det sägs, tUlfredsställa konsumentbehovet. När detgäller andra serviceområden, exempelvis post och banker, anses det raktmotsatta vara motiverat. Arbetstidsförkortningen i sig medverkar sannerhgen intetill någon ökad köpkraft. Den tredje frågan som vi tagit upp i vår motion ärpersonalfrågan. De handelsanstäUda har redan nu sämre anstäUningsviUkor änmånga andra arbetstagare; de har långa arbetsdagar, arbete på obekväm arbetstidi stor utsträckning och tiU detta också ofta låga löner, beroende på att denfackUga organisationsprocenten på gmnd av det stora antalet deltids- ochextraanstäUda är lägre inom Handels än inom andra fackUga organisationer. LågfackUg organisationstillhörighet är gemensam för samtUga områden med stor andeldeltidspersonal, vilket också märks iönemässigt. Av varuhussidans samthga anställda - de siffror jag angergäller - är deltidsanstäUda. Avden fackUgt organiserade personalen är inom Domusvaruhusen anställdapå deltid och inom EPA- och TEMPO-varuhusen hgger deltiden på . Härkan vi utläsa organisationsprocenten vid de ohka varuhusen. Inomhvsmedelsbranschen är av samtUg personal deltidsanställd. Vid avtalsförhandhngarna framfördes från arbetsgivarsidanatt det var önskvärt anställda på heltid för att butikernaskulle fungera, i övrigt klarar man sig med deltidsanstäUda och extrapersonal.Andelen deltidsanstäUda har ökat . Man hävdar också från arbetsgivarhåU att inga svårigheterfinns vid rekrytering av arbetskraft, folk står i kö för att få arbete. Men hur blir det om en större del av butikema ifortsättningen skaU ha söndagsöppet? Då måste ju konkurtensen om denarbetskraft som står till förfogande bU större, framför aUt i fråga om denyrkeskunniga personalen. Vilka är det då som enligt arbetsgivarna står i kö ochär beredda att ta detta arbete? Jo, det är naturhgtvis kvinnorna, som skaUrädda situationen, de kvinnor som saknar utbUdning eUer har för hten UtbUdningför att ha någon som helst möjlighet att konkurtera på den övrigaarbetsmarknaden, utom på vissa andra Uknande arbetsområden. Det är kvinnorna ide unga familjerna som på grund av de höga hyreskostnaderna ochhvsmedelspriserna inte klarar sin ekonomiska situation utan som i arbetetpå och ser ett tUlfäUe till inkomstförstärkning. Då har deockså barntillsynen ordnad genom att pappan är hemma. Men är det ett önskvärt förhåUande för barnen att pappaarbetar och mamma arbetar ? Ökar inte detta antaletsphttrade familjer med vad det innebär för barnen som då oftast kommer i kläm? Mestadels är det bristen på barntUlsyn som hindrarkvinnomas förvärvsarbete. Detta gäller inte minst de handelsanstäUda, som redanmed den affärstid som tiUämpas har stora svårigheter med barntillsynen.Daghemmen stänger i regel ; om barnen inte hämtas innan den tidenriskerar de att avstängas och mista sin plats på daghemmen. Arbetsgivarna förde stora varuhusen har inget som helst intresse att lösa den frågan som deanser enbart är en angelägenhet för samhäUet. Varken i affärstidskommitténs eUer utskottets betänkandefinns någon håUbar motivering för ett slopande av affärstidslagen. så att deninte längre fungerar och att den genom dispensförfarande bhvit administrativtsvårhanterhg är ingen motivering. Först borde man ju då se till att det beslutsom fattades 1966 följs. Ingen av dem som tillfrågats har heller oreserveratställt sig bakom behovet av ökat öppethåUande. Däremot har HandelsanstäUdas förbunds representant uttalatönskemålet om en skärpt tUlämpning av lagen, Enhgt hans mening har kommunernalämnat dispenser för ökat öppethållande i en omfattning som inte aUs var avseddnär den nuvarande lagen trädde i kraft. Frågan har också behandlats på förbundskongressen, som vidmotions-behandUng beslutat att man tillsammans med förbundsledningen också ifortsättningen skuUe arbeta för en sådan skärpning. Man säger att andemeningeni den nuvarande lagen måste återställas. Även vid beslutet om 1966 års lag förelåg ett särskUtyttrande där det hette "att det borde understrykas att särskilda skäl ochsynnerUgen vägande skäl skall föreUgga för dispens från lagensöppethåUandegränser". Med det underlag som föreUgger för förslaget omslopande av lagen borde vi i stäUet se tiU att det beslut som fattades för femår sedan följs. Den nämnd som handelsministern säger vara nödvändig föratt övervaka förhållandena visar också hur osäker handelsminister är omde verkningar som lagens slopande kan komma att få. Med den motivering jag här anfört yrkar jag bifall tiU dentill näringsutskottets utlåtande nr 53 fogade reservationen. i (s); Jag har begärt ordet med anledning av att jagtUlsammans med tolv partivänner har väckt motionen 1573. I vår motion krävervi konkreta skärpningar av nuvarande affärstidslag på tre punkter och i detavseendet skiljer vi oss något från flertalet övriga motionärer. Skärpningarna går ut pä dels ett borttagande av den nuvaranderätten för kommun att meddela dispens, dels en skärpning av straffpåföljden vidbrott mot lagens bestämmelser och slutligen ett inskränkt öppethållande påvardag infallande helgdagsafton. Det är inte, som i viss press getts uttryckför, fråga om en inskränkning av det allmänna lördagsöppethållandet. Kravet imotionen är begränsat tiU på vardag infaUande helgdagsafton. Skälen tiU de här konkreta kraven skaU jag strax återkommatill. Men låt mig först beröra huvudfrågorna som aktuahserats i den tidigareåberopade skrivelsen från Kungl. Maj:t, nämligen frågan om en slopadaffärstidsreglering eUer fortsatt lagstiftning. Handelsministern redogjorde i kammaren dels förerfarenheterna av den nu gäUande lagen, dels för det utredningsarbete ochremissförfarande som ägt rum, och han kom fram till att återstodtvå åtgärder som tänkbara. Det ena var att antingen slopa lagstiftningen i desshelhet eller vid bibehållen lagstiftning skapa förbud mot öppethållande påannan tid än s. k. vanUg affärstid. Så här långt är jag helt ense medregeringen och statsrådet . EmeUertid valde regeringen den förstnämndalinjen innebärande en slopad lagstiftning. Man harredovisat stöd för denna uppfattning både hos affärstidskom- mitten ochflertalet remissinstanser. Men jag kan säga, på mina egna och minamedmotionärers vägnar, att när vi hamnat på den andra hnjen, innebärande enfortsatt och skärpt lagstiftning, har det skett på grund av starka sakskäl somredan framkommit i den här förda debatten. Men det finns också i den debatt somföregått dagens riksdagsbehandhng en stark opinion där man samstämmigt pekat påde risker som föreUgger vid ett fritt öppethållande för affärer och varuhus.Låt mig erinra om att regeringen har tagit initiativ tiUen rad statUga utredningar, som i sina direktiv fått besked om att man skaU seöver glesbygdens varudistributionsförsörjning och konsumenternas möjlighetertiU närservice m. m. Samtliga utredningar har också i vissa stycken fåttdirektiv om att de skall samråda för att möta den nuvarande utveckhngen i vårtsamhälle. En diskussion som uppstått inför dagensbehandhng av regeringsskrivelsen och ett eventuellt slopande avaffärstidslagstiftningen har gällt frågan om j vilken utsträckning detverkligen kommer att bh ett utsträckt öppethållande. Det finns anledning antagaatt det kan bli en ganska omfattande utökning av öppethållandet, åtminstone ivad avser , och detta förmodande får stöd av bl. a. följande fakta: För det första har det under de första tre och ett halvtåren av den nu gäUande lagen förelegat 13 700 dispensansökningar, varav 12 600bifal-Uts. Här tillkommer s. k. generella dispenser för alla handelsföretaginom en kommun, vUka inte kunnat räknas då de gäller enskUda dispenser. För de andra finns det en av tidskriften enkät som anger att inte av de tillfrågadestorbutikema anser att alternativet söndagsöppet är mest attraktivt. Samtidigtuppger att de överväger att ändra öppethållandetiderna, medan 19procent svarar "vet inte". På de här grunderna kan man också anta attdessa företag kommer att gå in för ett öppethåUande . För de tredje vill jag påpeka att enligt entidningsuppgift, som jag delvis fått bekräftad, överväger ett antal företag iSydsverige att locka danska konsumenter tiO sina butiker med utvidgadeaffärstider såväl som . Det finns fler sådana här gränsområden runtom i vårt land,och vi som bor i dessa gränstrakter vet att vid exempelvis vissa ej gemensammahelger är resandefrekvensen mycket stor meUan länderna. Det kunde därför hafunnits skäl överväga nordiskt samordnad affärstidsreglering. Om kammaren bifaUerutskottsmajoritetens förslag riskerar att bU det första land i Nordensom frångår en lagstiftning på området. Men kammarens ledamöter har fortfarandechansen att rädda lagen och vidta de ändringar och skärpningar som ansesnödvändiga. Jag vUl understryka att det är en mycket viktig fråga somvi just nu har tiU behandling i kammaren. I de tidigare debattinläggen har detunderstrukits att det här gäller ett betydelsefuUt spörsmål för sysselsattainom handeln och deras familjer, då det finns risker för en än obekvämarearbetstid. Det är en viktig fråga för framför aUt anställda, egna yrkesutövareinom handeln, liksom för konsumenterna på landsbygden och i glesbygden. Dessariskerar ett påskyndande av utglesningen av butiker och försäljningsställen. Det är en viktig fråga också för de anstäUdainom andra serviceområden som kan riskera att bU berörda. Det gäUer exempelvisanställda vid den kommunala barntillsynen, sådana som har med leveranser tillbutiker och varuhus att göra hksom anstäUda vid annan offentUg service, som kanberöras när man börjar ändra på ett så stort verksamhetsområde som detvarudistributionen utgör. Det är också en viktig fråga för alla konsumenter ochfrämst för de sämst stäUda konsumentgrupperna - de äldre, de handikappade, debillösa, de lågavlönade. Det är en viktig fråga även för regeringen. Man haransett att det behöver tUlsättas en nämnd att följa upp utveckhngen vid ettfrisläppande av affärstiderna. Det har också av ledamöterna i denna kammareansetts vara en utomordenthgt viktig fråga, och inte mindre än 60 ledamöter harsatt sina namn under motioner i detta ärende. Vi kan också konstatera att frågan om affärernasöppethållande upplevs som väsenthg av den allmänna opinionen. Det framgår avalla brev, telegram och telefonsamtal som jag personhgen erhåUit de senasteveckoma, där det ges uttryck för att lagens slopande upplevs med oro. Tyvärrkan man säga att denna allmänna medborgaropinion är något senkommen. Det hadevarit bra om den kommit tidigare. 1 den presskhppsbunt som jag samlat från de senasteveckoma, omfattande tidningsledare, nyhetsartiklar, insändare och uttalandenfrån TreUeborg i söder tUl GäUivare i norr, har man i samtliga faU så när sompå tre gett uttryck för att lagen bör bibehåUas. Låt mig härefter, fru talman, övergå tUl de sakskäl ochmotiv som hgger bakom framför aUt motionen 1573 vilken utskottet försökertillbakavisa med mycket osäkra formuleringar. Här kommer först de inom handelnoch övriga servicefunktioner sysselsatta in i bilden. Bland de organisationersom yttrat sig är genom sin ordförande själv varit representant i utredningen. Han förklarar: "Jag hade helstsett att lagen kunde bibehållas och skärpas. Då detta icke synes möjligt harjag i valet meUan en uttunnad lag med bibehållande av nuvarande obekvämhghetstilläggeUer slopande av lagen med höjda obekvämhghetstillägg stannat för det senarealternativet." Jag viU uppmärksamma kammarens ledamöter på att förbundethelst sett att lagen kunde bibehållas och skärpas. Detta sammanfaller såledeshelt med kravet i vår motion nr 1573. säger i sitt remissvar;"För de anställda vid de av en fri affärstid privilegierade affärstypernakommer arbetstiden med sannoUkhet att i högre grad förläggas tiU obekvämarbetstid. GäUande arbetstidslag utgör inget egentUgt hinder för en sådanförläggning av arbetstiden." Mot bakgrund av bl. a. detta anserHandelstjänstemannaförbundet att affärstidslagen bör ges fortsatt giltighetäven efter utgången av innevarande år. Det har också från annat håU -elektrikerna, Uvsmedelsarbetarna i min egen hemstad uttalats protester motatt lagen skaU försvinna. Bakom dessa ställningstaganden finns naturUgtvisrisken för att de egna medlemmarna indirekt kan dras in i en obekvämt förlagdarbetstid. Inom deegna yrkesutövarnas organisationer , RiksförbundetGatukök & kiosknäring. m. fl. har man pekat på oron förde egna yrkesutövarnas arbetssituation i händelse av en slopad lag. Vidare pekar alla dessa organisationer på att fritiden ärvärdefull, att det är ett stort intresse att få sin lediga tid att sammanfaUamed den tid då flertalet andra grupper är lediga, och det har inte minstbetydelse för möjhgheterna att delta i det i vårt land mycket omfattandeförenings-och organisationslivet. På normal och pågårockså folkbUdningsarbete, kurser, idrottsutövning, kulturaktiviteter och andrafritidsverksamheter. Låt mig i detta sammanhang peka på vad här i med närmare 25 000 medlemmar har uttalat:"Skulle besluta om ett slopande av affärstidslagen kommeravdelningen att inom vårt verksamhetsområde i samråd med LO-grupper i hknandesituationer verka för att samhällets service utökas att också gälla under tidenvåra medlemmar har berättigade krav på samhäUsservice. Detta skulle t. ex.gäUa för barndaghem m. Vilka konsekvenser bhr det inte för främst barnen menockså för de anställda inom barntillsynen och tiU vilken kostnad förkommunerna, om denna kommunala service skall utvidgas till kvällar ochsöndagar? Vi vet också att handeln harrekryteringsproblem och hög omsättning av personal. Är det någon som tror attdessa problem rättas tiU om arbetstidsuriäggningen riskerar att bU änobekvämare? Andra har pekat på arbetskraftsreserven bland nu hemmavarandekvinnor. SkaU vi medverka till att dessa hemmakvinnor stimuleras till arbete ikommersieU service när vi vilket organ som långtidsutredningen m. fl. pekar på kommer att behöva dessa kvinnor inom andra mycket väsentligareserviceområden, exempelvis sjukvården och åldringsvården? Hos familjeföretagare pä landsbygden och små företagare ibostadsområden med dåligt kundunderlag är oron också väldigt stor. Det finnsnära 5 000 kioskägare som riskerar att få sin arbetstid utökad och sin fritidbegränsad. Totalt finns det i detta land, om man inkluderar Pressbyrånskiosker, 6 200 sådana försäljningsställen. De fyUer en väsentUg uppgift,exempelvis för spridande av landets tidningar men också som komplettering förvissa inköp. Dessa företag och de anstäUda i dem kommer i en mycket besvärligsituation. Jag kan bara peka på att ägarna har tvingats görakraftiga investeringar i ombyggnader eller nyinköp av kiosker för att uppfyUasamhäUets fullt berättigade krav avseende hygieniska och sanitära förhållanden.Men dessa försäljningsställen är av utrymmes- och hälsoskäl inte lämphga förexempelvis ett utökat livsmedelssortiment och kan därför inte, som utskottettror, "stimuleras av konkurrensfördelar" vid ett fritt öppethållande.Det återstående alternativet för dessa små företag kan bh att de försvinner.