prot · FU0988 · 1971-12-31 00:00:00 — Dessutom tror jag att manvid sidan av SPRI måste utarbeta, som jag sade i mitt inlägg, någothandlingsprogram för hur man skall åstadkomma en bättre tingens ordning pådetta område för framtiden. Utöver de här rent ekonomiska effekterna påadministrationens område inom sjukvården att man t. ex, kan få ett enhetligtsystem över hela landet när det gäller sjukvårdsjournaler och bearbetningen avdessa genom datateknik tror jag också att den medicinska tekniken i och försig ger vårt land betydande industriella utvecklingsmöjligheter. Vi ser ju huren svensk medicinsk industri håller på att växa fram. Jag tycker attutvecklingen av denna industrigren är viktig, och jag tror att datateknikenockså har mycket stor betydelse inom just den medicinsk-tekniska industrin.Därför är det angeläget att man ägnar dessa frågor uppmärksamhet. Men jag skall, herr talman, inte vara mångordig i dettamitt inlägg. Jag vill bara med tillfredsställelse konstatera att utöver deaktiviteter som pågår på oUka områden avser man tydligen inomindustridepartementet att se till att man får en sammanhållande syn på denäringspolitiska frågeställningarna i anknytning till datateknikens utveckling,varför frågan kommer att bli föremål för närmare övervägande i någon form avutredning. Detta tror jag är utomordentligt väsentligt, eftersom vi därigenomskapar en bättre grund för den datapolitik som skall känneteckna vårt samhälleunder 1970-1980-talen. Med detta anförande, varunder herr förste vice talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar, var överläggningen slutad. § 4 Ang, sysselsättningsskapande åtgärder i Herr statsrådet erhöll ordetför att besvara i Gäddvik (m) framstäUdainterpeUation, nr 36, och anförde; i Gäddvik har frågat mig hur regeringenser på frågan om annan sysselsättning i , sedan folkskoleseminarietavvecklats. Efter samråd med chefen för får jaganföra följande. Arbetsmarknadsläget i har varit besvärligt underen följd av år. För att bemästra de akuta sysselsättningssvårigheterna har detvarit nödvändigt att sätta in arbetsmarknadspolitiska åtgärder i betydandeomfattning. Även lokaUseringspolitiska insatser har gjorts för att tillföraHaparanda nya arbetstillfällen inom industrin. harlokaliserings-politiskt stöd lämnats till sex företag som beräknas gesysselsättning åt ett hundratal personer. Det arbete med Länsprogram 70 för som harbedrivits i samarbete mellan kommuner och länsmyndigheterhar också haft till syfte att stärka sysselsättningsunderlaget iHaparandaområdet liksom i andra sysselsättningssvaga regioner i Norrbotten.Den preliminära version av länsprogrammet, som är på remiss hos kommunerna,innefattar ett flertal förslag, som syftar till en bestående förstärkning avsysselsättningen i . Avsikten är att länsprogrammet tUlsammansmed liknande program från övriga län skall utgöra underlag för detlandsomfattande regionala program som regeringen avser att förelägga riksdagenunder . Våra ansträngningar att genom konkreta åtgärder förbättrasituationen i kommer inte att vila i avvaktan på att detregionalpolitiska handlingsprogrammet läggs fram. För del är vi,såsom jag tidigare framhållit, beredda att positivt pröva varje konkretutformat projekt, som är realistiskt och som kan bidra till att förbättrasysselsättningssituationen. Ang. sysselsättningsskapande åtgärder i HenPETERSSON i Gäddvik (m): Det är nu mer än tremånader sedan jag inlämnade den interpeUation som jag nu har fått svar på.InterpeUationen framställdes med anledning av att regeringen beslutat attavveckla verksamheten vid seminarium från och med /72utan att säga ett ord om fortsatt verksamhet i seminariets lokaler, detta trotsatt statsutskottet och under en följd av år intresserat sig för denfortsatta verksamheten vid seminarium och seminariets lokaler. Ett enigt statsutskott skrev bl, a. attutskottet förutsatte att "Kungl, Maj:t kommer att fastställa tidpunktenför awecklingens påbörjande med beaktande av eventuella möjligheter att låtaseminarieverksamheten följas av annan verksamhet". Jag hardärför trott att det långa dröjsmålet med svaret berott på att statsrådetMoberg med anledning av vad en enig riksdag anfört velat dröja med svaret till Ang. sysselsättningsskapande åtgärder i dess atthan kunde lämna ett konkret meddelande om den fortsatta verksamheten iseminariets lokaler. uttalade vilja borde ju intressera berördastatsråd. Jag har däremot svårt att förstå varför statsrådet dröjtmed att lämna ett interpellationssvar med det innehåll som dagens svar till mighar. Svaret innehåller samma hänvisningar till olika utredningar och erkännandeav det besvärliga arbetsmarknadsläget och försäkringar om regeringens positivavilja att förbättra utkomstmöjligheterna i bygden som och Tornedalenmatats med av regeringen . har Haparandasoch unga arbetsföra i en strid ström nödgats flytta tUl andrabygder för att få sin försörjning, och där har de bhvit uppskattade för sinduglighet. Jag anser att den tid nu är förbi då sådana svar gläderfrågeställare eller befolkningen i den berörda bygden. är det konkretaförslag och positiv handling som behövs om befolkning skall kunnaleva med framtidstro i sin bygd. Jag vill nu återgå till frågan om vad som skall hända medpersonal och lokaler då seminariet enligt regeringsbeslut börjar avvecklas. Sedan min interpeUation framställdes har enigtslutit upp bakom utbildningsutskottets betänkande nr 2 där bl, a, följandedelgavs regeringen: "Utskottet kan konstatera att föredragande statsrådetförklarat att han är beredd att i positiv anda pröva förslag att förlägga andrautbildningar till lokaler. Utskottet vill åter kraftigtunderstryka önskvärdheten av att ersättning för seminarieverksamheten i någonform tillföres , Enligt utskottets mening bör man därvid överväga ävenalternativ som ligger utanför utbildningssektorn. Det i motionen påfordradesärskilda uppdraget till är enligt utskottets mening inteerforderligt. Med hänsyn till vad föregående år gav till känna idenna fråga förutsätter utskottet att och andra berördamyndigheter som har eller kan få kontakt med problemet seriöst prövar deförslag som kan komma att framläggas angående förläggning av lämplig aktivitettill , Utskottet räknar också med en aktiv medverkan från berördastatliga myndigheters sida för att lösa denna fråga. På grund av de svårigheter av arbetsmarknadsmässig natursom kan väntas uppkomma om man inte finner någon ersättning för seminarieverksamhetenoch då enighet råder om vikten av regional spridning av olika aktiviteter börinte de merkostnader för resor m, m, som vid en förläggning till Haparandaskulle uppkomma jämfört med en förläggning tiU någon mer centralt belägen orttillmätas en avgörande betydelse vid valet mellan och den andralokaliseringsorten," Den sista meningen tror jag just är att hänföra tillaktiviteter inom utbildningsområdet. Enligt min mening har den starka invandringen till Sverigeav finskspråkiga och de numera allmänt kända svårigheterna för dessa invandrare och även invandrarbarnen att lära svenska och kunna tillvaratautbildningsmöjligheterna i sitt nya hemland medfört flera fakta som ytterligaretalar för att vi utnyttjar de stora möjligheter och lärarkåren vidHaparanda seminarium ger när det gäller finsk-svensk undervisning.Haparanda har både svensk- och finskspråkig miljö och god tillgång tiUsvensk-finskspråkiga lärare. Genom läget intill finns också en närakontakt med finskt skolväsende i praktiskt arbete. De finska invandrarna är befolkningsgrupp i ; man beräknar att det finns lika mångafinskspråkiga i som det finns svenskspråkiga i . Det borde finnas stora möjligheter tiU ett positivtsamarbete mellan och när detgäller att ge dessa invandrare möjligheter till bättre utbildning i ochsamtidigt verkstäUa uttalade positiva vilja för annanverksamhet då avvecklas. För denna min uppfattning har jagstöd av såväl skolman i riksdag som av ledande företrädare för bådeskol- och arbetsmarknadsmyndigheter i och . Om statsrådet har en annan mening är det angelägetatt få skälen härför redovisade. Vad är det som gör att statsrådet har så svårtatt verkställa enigt uttalade önskan om fortsatt verksamhet dåHaparanda seminarium avvecklas? Ang. sysselsättningsskapande åtgärder i Låt mig först klarlägga vad det här verkligengäller. Det rör sig om tio heltidsanställda och tre deltidsanställda personervid seminariet. Det är storleksordningen på problemet. Av vad i Gäddvik först anförde fick mannärmast det intrycket att regeringen nu brådstörtat hade beslutat sig för attavveckla seminariet. Men vet lika bra som jag att regeringenefter riksdagsbeslut i det längsta har skjutit på avvecklingen avseminariet. Det har t. o. m, gått så långt, , att rektorn vidseminariet har varnat oss för att fortsätta med utbildningsverksamheten,eftersom eleverna där inte kan få en utbildning av samma kvalitativa standardsom vid lärarhögskolorna. Basen för awecklingsbeslutet är ju denstandardförbättring av lärarutbildningen som beslutade om 1967, Sedan frågade i Gäddvik också varför svarethar dröjt så länge som , men ni vet lika bra som jag, herrPetersson, att er formulering i interpeUationen var sådan att det i första handbedömdes lämpligt att inrikesministern svarade på den framställda frågan. Efterytterligare diskussioner mellan inrikesministern och mig visade det sig sedanatt jag trots allt skulle svara på interpeUationen, eftersom det ju ändå tillslut var seminariet i som var intresserad av. Och dåtog det den tid som det brukar ta att inhämta sedvanliga underhandsuppgifterfrån . När vi svarar på interpellationer inhämtar vi alltiduppgifter från de berörda myndigheterna, och det tar litet tid. Vad sedan gäUer själva sakfrågan upprepar jag vad jag sagtflera gånger tidigare och även antydde inledningsvis, att departementet harprövat praktiskt taget alla tänkbara alternativ. Vi har prövat att dit förläggaen klasslärarhögskola, en filial tUl lärarhögskola, förskoUärarutbildning samtutbildning av studie- och yrkesorienteringsfunktionärer. 5 protokoU 1971. Ang. sysselsättningsskapande åtgärder i prövningarmåste man självklart ta de hänsyn som utbildningspolitiken ochutbildningsmyndigheterna kräver. Och vid varje prövning av dessa och andrauppslag har det tyvärr visat sig att svårigheterna har varit så stora att vibedömt det vara icke realistiskt att förlägga någon annan verksamhet dit. Vihar alltså för dagen inget alternativ i det fallet. Jag måste med beklagande konstatera att deunderhandsuppgifter som vi samlat in för den här interpellationens besvarandeinte givit oss tillräckligt underlag för att i svaret vara så positiva som manegentligen skulle vilja. i Gäddvik erinrade om att årets riksdaggjort ett uttalande som i positiv inställning har gått längre än tidigaregjort, och det har jag personligen med stor tillfredsställelse noterat. Det hartalats om att man skall bortse från en del av de faktorer som eljest brukarvägas in. På basis av det uttalandet från utskottet har jag nu vänt mig tillskolöverstyrelsen i det s. k, promulgationsbeslutet på den riksdagsskrivelsenoch begärt att utbUdningsmyndigheterna i samråd med arbetsmarknadsmyndigheternaännu en gång inventerar vilka möjligheter som skulle kunna föreligga för att gede här lärarna och andra tjänstemän där uppe en sysselsättning inomutbildningsområdet. Det har varit för tidigt för myndigheterna att i sambandmed det här interpellationssvaret framlägga några synpunkter på detta. Jagupprepar vad jag sade till i Gäddvik förra gången vi diskuteradeden här frågan: Trots att vi ännu inte hittat någonting har jag - jag är avnaturen optimist - ännu inte givit upp hoppet om att kunna ge dem där uppenågon alternativ sysselsättning. Men för dagen har jag tyvärr ingen attredovisa. HenPETERSSON i Gäddvik (m); Jag vUl först uttrycka min synnerligaförvåning över att statsrådet över huvud taget kan ifrågasätta attinterpeUationen rör seminarium. Jag har skrivit två sidor sompraktiskt taget enbart handlar om seminarium. Där har jag ocksåframfört tanken att man skall beakta det ökade behovet det har kommit framatt ett sådant finns när det gäller utbildning av finländska invandrare. Sedan vill jag med hjälp av ett tidningsklipp urHaparandabladet ta upp frågan den tillmäter statsrådet tydligen mycket storbetydelse om vad rektorn vid seminarium uttalat. Itidningen heter det: " Av ett lösryckt citat ur ett brev som jag troligenskrivit till framställs jag som dendirekta orsaken för att neka intagning vid seminariet , sägerrektor tiU HB då han fick höra statsrådet motivering föratt inte gå med på lektor förslag. Det var på anmodan av som jag lämnade enredogörelse över lärarsltuationen, som den kommer att bli underavvecklingstiden. Jag skrev där att det är synnerligen svårt att ha kvar lärareunder sista utbildningsåret eftersom det inte kommer att finnas timunderlag förnågra hela tjänster." Såvitt jag förstår tyder det på att det vore lättare attdriva seminariet om man hade en ersättningsundervisning att sättain för de lärare som finns där. Jag tyckeratt det är beklagligt att jag trots stöd av en praktiskt taget enigriksdag skall behöva stå här och pressa statsrådet tUl eftergift när detgäller vad som skall hända med lärarna och lokalerna vid seminariumsnedläggning. Tyvärr har jag inte de allra bästa erfarenheter avhandlingskraften från statsrådet sida; jag framställde förraåret en enkel fråga till statsrådet om varför det, trots att riksdagenZ>åde 1969 och 1970 begärt en utredning om u-landsforskningens inriktningoch organisation, ännu inte hade tiUsatts en sådan utredning. Jag fick då vetaatt statsrådet skulle föreslå Kungl. att tUlsätta den begärdautredningen. Mig veterligt saknas ännu namnen på utredningsmännen! Ang. sysselsättningsskapande åtgärder i Det var något överraskande attu-landsforskningen skulle dras in i denna debatt. Men jag kan upplysa herrPetersson i Gäddvik om att utredningen nu är tUlsatt och att direktiven kommeratt publiceras . Men det var ju inte det vi skulle resonera om. Anledningentill att vi i kanslihuset först fann det lämpligt att låta inrikesministernsvara på interpeUationen var klämmen i interpeUation; vi brukargå efter klämmarna när vi bedömer inom vilket departements område en fråga iförsta hand hör hemma. Men efter våra samtal under hand och med hänsyn tillandra faktorer blev det till slut jag som fick nöjet att svara på herrPeterssons interpeUation. Vad sedan gäller sakfrågan har jag svårt att förstå attvad rektor där uppe sagt inte är en realitet. Om han sedan gör uttalanden itidningarna där han försöker värja sig är en annan sak. Men faktum är ju attutbildningen vid seminariet icke har den kvalitet som utbildningen vidlärarhögskolorna i övrigt har och att vi skulle aweckla de seminarier förelevernas och skolans skull där vi inte kunde bedriva en lärarutbildning avden kvalitet som erfordras. Det gäller inte bara seminariet i utanäven andra. Jag upprepar att enligt det tidigare riksdagsbeslutet skulleavvecklingen av ha kunnat påbörjas tidigare än vad som nuskedde. Jag upprepar till slut, herrPetersson, att det är fråga om sysselsättningen för tio heltidsanställda ochtre deltidsanställda personer. De alternativ som prövats har inte gettunderlag för något positivt ställningstagande; frågan är under fortsattprövning. HenPETERSSON i Gäddvik (m): Enligt rektors av mig här återgivna tolkningav sitt eget brev skulle det bli synnerligen svårt att ha lärare kvar under desista åren av seminarieutbildningen, oavsett när denna upphörde. Om man har enfortsatt undervisning som passar för samma lärare är det givet att det måste gåsmidigare. Det är ju inte någon mening för vare sig statsrådet mig att diskutera vidare om vem som vill mest i det här fallet. Detväsentliga är att gjort ett uttalande som statsrådet nu sagtger honom orsak till ytterligare omprövning. Och hoppas jag att det leder Om förbud mot civilt överljudsflyg till en positiv, konkret handling.Överläggningen var härmed slutad. § 5 Om förbud mot civilt överljudsflyg Herr jordbruksministern ordet för att besvara () framställdainterpeUation, nr 99, och anförde: har frågat, på vUket sätt densvenska regeringen avser att inför FNs miljövårdskonferens i 1972förbereda och föra fram frågan om förbud mot SST-flyg. Regeringen har till FN överlämnat Sverigesnationalrapport rörande den mänskliga miljön i anledning av 1972 årsFN-konferens. Regeringen lägger i rapporten fram förslag bl. a. ombegränsningar av utsläppen av luftföroreningar varvid särskild uppmärksamhet skallägnas förorening av stratosfären genom överljudsflyg och om internationellabestämmelser rörande buller från bl. a. överljudsflyg. Regeringen har alltsåredan vidtagit åtgärder för att problemen kring överljudsflyget skall kunna tasupp vid och kommer självfallet också i fortsättningen attverka för att dessa problem tas upp på dagordningen för konferensen. Det äremellertid FN som beslutar om dagordningen. Det vi här diskuterar är en konflikt mellanteknik och etik. Den tekniska utvecklingen ger möjlighet att konstrueramycket stora flygplan, som kan gå två, ljudetshastighet. Fyra nationer har funnit sådana projekt värda att satsa på. Så harde blivit teknikens fångar - gett ut enorma belopp på flygplan som kanskealdrig kommer i luften eller aldrig blir lönsamma, om de kommer så långt. Manräknar med att med sitt Boeingprojekt, medsin och med sin Tu-144 lägger ner ungefär 50 miljarderkronor på forskning, utvecklingsarbete och konstruktion av prototyper för dehär planen. Först att dra sig ur denna vettlösa konkurrens tycksFörenta staterna bli. Genom senatens beslut skall inga nya federalaanslag betalas ut tiU Boeingplanet. Vi får hoppas att inte nya försök i denamerikanska kongressen nu kommer att vrida klockan tillbaka. I ochEngland ökar kritiken och kostnadema för , men Heath-Pompidouregimernahar ännu inte kunnat samla sig kring det enda kloka beslutet: att lägga nerConcorde, I är, som alla vet, människornas möjlighet att påverka destyrande mycket små, SST-pla-nens motståndare har av allt att döma förlorat denkamp som de inte fått föra och Tu-144 kommer kanske snart att gå i trafik. Den etiska dimensionen i frågan har allt fler människorblivit medvetna om. Flygets stormakter lägger ner väldiga belopp på flygplan som praktiskt taget inga människor bett att få använda, Istället för att satsa på den ökade flygsäkerhet som blir allt viktigare genomflygets expansion, på jumbo-jet som kan pressa priserna för vanliga människor,på V/som kan starta och landa lodrätt på mindre flygplatser närastädernas cityområden, på forskning för att begränsa bullret från jetplanen - istället för sådana rimliga investeringar kastar man bort miljarder och återmiljarder på överljudsflyg som i bästa fall bara en ytterst exklusiv grupp kanfå någon nytta av. På samma gång vet vi att de här projekten inbjuder tillnya förluster. Planen blir inte lönande - de kommer att kräva väldiga, nyasubventioner. Man blir alltså sina egna inledande investeringars fånge. Manbäddar för nya ekonomiska bakslag i den internationella konkurrensens solkadenamn. Men det etiska dilemmat Ugger främst i det väldiga bullerför människorna på marken som de här planen kommer att leda till. I varjeögonblick, som de går i överljudsfart, alstras ett oändligt antal hangar, somtillsammans blir en bullermatta som kommer att följa SST-planen överallt.Bangmattans bredd blir . Den kommer att läggas som ett slags åskdån över männlskoma var gång ett SST-plan drar fram över dem. Bangarnakommer att skrämma, störa, väcka och oroa. För ett par timmars snabbare resorför några få skall många miljoner människor på marken plågas eller störas. Är detta rimligt? AUt fler länder säger nej; det här kanvi inte godta. Med debattexplosionen i miljöfrågorna har också de somprotesterar mot det civila överljudsflyget fått ökat stöd och politisk styrka.Beslutet i den amerikanska senaten är deras främsta seger.Etiken vann över tekniken. Den bärande tanken i miljövännernas kamp gavs förflera år sedan en briljant formulering i en ledare i :"Det är en bisarr idé att de som har så bråttom genom luften att de inteens hinner ta ljudet med sig skall ha självklar rätt att terrorisera alla demsom de har under sig genom att stjälpa ut ett gigantiskt Ijudavskräde." För nästan precis , , förde viden första debatten om SST i den svenska . Dåvarande kommunikationsministernOlof besvarade en interpeUation som jag hade väckt . Dåförklarade att "den inte kommer att tillåtatrafik med över om det medför hälsovådliga förhållanden t.ex. i form av regelmässiga sömnstörningar eller medför att det uppkommer skadorpå byggnader". Det var ett viktigt ställningstagande, som harlegat till grund för handlande. Under dessa år har åtminstone nio länder tagit ställningmot överljudstrafik över sina territorier , , , ,, , och . Sju av dem, däribland vårt eget land,har angett s. k. villkorligt förbud: om IjudknaUen är hälsovådlig i någonmening får SST-plan inte passera. Men två, egendomligt nog de båda SST-ländernaEngland och , förklarade att de skulle utfärda bestämmelser sominnebär ett ovillkorligt stopp för överljudsflyg över sina länder. Det börockså göra så snabbt som möjligt, och därtill har vi Om förbud mot civilt överljudsflyg Om förbud mot civilt överljudsflyg Jag vet att harväckt en annan interpeUation till statsministern och där anknutit till beslut. Jag hade hoppats, trots att interpellationema formellt ärriktade till olika medlemmar av regeringen, att de hade samordnats på vanligtsätt i Kanslihuset och besvarats på samma gång. När så ändå inte har skett villjag bara uttrycka förhoppningen att den snart kommer attgöra en deklaration häri på samma linje som Nordiska rådet:ovillkorligt förbud mot civilt överljudsflyg överland när IjudknaUen nårmarken, internationella undersökningar av ljudknallens verkningar över hav omdet mest ändamålsenliga sättet att reglera SST-trafik över hav. Jag vill gå ett steg längre: den böraktivt verka för att en Uknande rekommendation görs av den ommiljövård som skall hållas i . Jag tackar jordbruksministernför svaret på min interpeUation, Det säger att "självfallet ocksåi fortsättningen" kommer "att verka för att dessa problem tas upp pådagordningen för konferensen". Det är utmärkt, och jag är nöjd med svaretså långt. Jag tror det är viktigt att man i flera internationella sammanhangparallellt driver de här kraven. Det finns skäl att tro att olika uttalandenoch aktioner i , , , FN och på andra håU tiUsammans kandriva på arbetet bättre än om man försöker få fram beslut enbart på ett ställe,lCAO:s världskonferens om ljudknall-problemen, som sannolikt hålls 1973, fårbåde vägledning och stimulans om FNs miljövårdskonferens kan samlassig till något slag av riktningsgivande resolution. Får jag till slut stäUa två följdfrågor med anledning avsvaret på interpeUationen, Jordbruksministern hänvisar tUl nationalrapporttill FN rörande den mänskliga miljön. Där återfinns en mening om bullerproblemi samband med SST-trafik, Den lyder så här: "haruttalat, att bullerstörande flygtrafik i överljudshastighet ej kommer atttillåtas över landet," Den säger alltså att bullerstörande överljudstrafikinte skall tillåtas. har begärt ovUlkorligt förbud eftersom manmenar att det är helt klart att SST-flyget blir bullerstörande. Jag hoppas attden här meningen inte avsiktligt står i motsatsstäUning till Nordiska rådetsrekommendation. Jag hoppas att man med den bara avser att ge ett referat av densvenska regeringens håUning; i så fall ett helt korrekt referat. Men i förslaget till konvention i samma rapport nämns SSTockså mycket kortfattat och på ett likartat sätt. Där finns en mening som lyderså här: "Internationella bestämmelser dras upp för tillåtiigt buller frånmaskiner, arbetsredskap och transportfordon, även överljudsflyg." Ocksådetta antyder enbart ett villkorligt förbud. Man skall sätta upp"tiUåtligt buller", inte ett ovillkorligt förbud, som Nordiska rådetbegärt. Jag vore glad om statsrådet ville kommentera dessa bådameningar.