prot · FU0993 · 1971-12-31 00:00:00 — Annonsskatten och presstödet kaninte få annat än underkänt när det gäller förberedelsearbetet. Så yxar man intetiU ett underlag för viktiga beslut! I den uppfattningen har jag stöd från enstark pressopinion och inte minst från de tidningsmänniskor av olika politiskakulörer som vi återfinner inom . Vihar i vårt samhälle allvarliga bekymmer med att respekten för gäUande laginte alltid är vad den borde vara. Kan vi i detta hus med allvar kräva denrespekten som vi i den lagstiftande försam-Ungen inte själva kännerriktigt starkt och djupt respekten för lagar av en högre dignitet, våragrundlagar? Enligt min mening borde bara detta att överensstämmelsen medtryckfrihetsförordningen alls började ifrågasättas ha varit skäl nog för endjuplodande penetrering av tryckfrihetsrättshg expertis. Både i skatteutskottetoch i vlUe vi ha en utredning av de tryckfrihetsrättsligafrågorna innan vi gick att fatta beslut. Majoriteten saknade aktivt intresseför de frågorna. Det beklagar jag djupt. Det kan inte nog framhållas, att manbör undvika alla åtgärder vUkas förenlighet med grundlagen ens kanifrågasättas. Med viU jag säga, att varje uppmjukning av skyddetför tryckfriheten är ett farligt exempel som kan åberopas , dåstriden måhända icke gäller statens skatteinkomster utan försvaret för en frioch demokratisk samhäUsordning. Jag yrkar bifall tiU reservationen 1 i skatteutskottets 36 betänkande av och iUmeå, HenPETTERSSON i (s) kort genmäle; Nr 93 Fru andre vice talmannen sade någonting omatt den den htteratur som finns var fördold för en del. Så är intefallet. utredningsom gjordes är tiUgänglig för envar. Samma är förhåUandet beträffande de handhngar som kom tihPresstöd och 1948, nämhgen propositionen om en nytryckfrihetsförordning annonsskatt och utskottets utlåtande över dennaproposition. Dätiämte finns protokollet från riksdagsdebatten. Det hardärefter utkommit flera böcker, som också finns i våra bibhotek. Även vidriksdagsbehandlingen av omsen och momsen blev dessa frågor diskuterade. Jag haromnämnt detta, därför att man kan om man går tiU dessa källor skaffa sig enmycket god uppfattning om de frågor som här har stäUts, bl, a, av andre vicetalmannen, Fra andre vice talmannen () kort genmäle; AUdeles självklart är detta officiellamaterial känt för de ledamöter som finns här i kammaren. Jag utgår ifrån att deflesta som har deltagit i detta ärendes behandling också har tagit del av det.Men när ordförande här talade, fick man tiU en bötianden uppfattningen att det skulle finnas några nya sanningar som låg vid sidanom. Ingenting av det hittiUs framkomna materialet säger nämligen något om det tryckfrihetsrättsligaspörsmål som är aktualiserat i och med det förslag som ligger påriksdagens bord. Ingen har uttalat sig om det. Det har inte ingått i ensförestäUningsvärld att man skuUe presentera ett förslag i den riktningen. MenBjörn KjelUn har, som jag har försökt att utveckla, ändå varit inne påhknande tankegångar. Jag förutsätter att för att ge sågod vägledning som möjhgt, dels tiU skatteutskottet, dels tiU i desshelhet, har vaskat fram just de uttalanden som säger mest och bäst i denhuvudfråga som här är stäUd, Det är dess värre, herr talman, inte etttiUräckligt svar. i (m); Ett genomgående tema i denna debatt harhittiUs varit att vi nu åter har att behandla ett dåligt underbyggt förslagfrån regeringen. Jag skulle viha säga att det är rätt förvånansvärt att man nulägger fram förslag om införande av en skatt på annonser i tidningar, trots atten av regeringen själv tillsatt utredning arbetar med dettaproblem. De allvarliga anmärkningar som kan riktas mot förslagetfrån grundlagssynpunkt har redan tidigare i denna debatt berörts av representanterför , varför jag inte har för avsikt att gå närmare in pådetta. Jag vill dock säga att inom skatteutskottet har socialdemokratemas ochcentems ledamöter inte heller velat vara med om att inkaUa expertis. Detta äranmärkningsvärt och det talar för sig självt. Trots att framstående experter har sagt att vatie avstegfrån en strikt odiskutabel grundlagstolkning utgör en fara för efterföljd, tar man nu alltför lätt på detta problem. Det beslut som vi tydligen nu går att fatta innebär dock att man via beskattningen skall påverka åsiktsbildningen i 37 landet, och det är därförsom vi inte får glömma att det kan komma att gälla, som dettidigare har sagts här, ännu allvarligare ting, kanske t. o, m,, som , en fri och demokratisk samhällsordning. När utskottsmajoriteten harförsökt att blunda för dessa allvarliga ting, har den också påtagit sig ettstort ansvar . Skattensuppbyggnad ger också anledrung till allvarliga anmärkningar. Sålunda avser manatt ta ut olika procenttal för olika kategorier av tidningar. Skatten kommerendast att träffa tidningsannonseringen man kommer inte att ta ut skatt påett grundbelopp i annonsintäkter under 3 mihoner kronor. Den skatteinkomst som statenhärigenom får in kommer sedan genom ett särskilt konstraerat system förpresstöd att slå mycket egendomligt; det ger sålunda mest tiU socialdemokratinsoch tidningar. Detär ett alltför lättfärdigt bedömande som utskottsmajoriteten gör när den på talom de tryckfrihetsrättsliga synpunkterna säger: "Vid en bedömning avförslaget från tryckfrihetsrättslig synpunkt kan man enhgt utskottets meninginte bortse från annonsskattens provisoriska karaktär och från att denna skattefter förhåUandevis kan komma att avlösas av en allmänreklamskatt," Min fråga är: Menar verkligen utskottet vad det här harskrivit? Kan man underlåta att föha grundlagarna, bara en åtgärd kan mbricerassom tUlfällig? Utskottet kan inte påstå att det fått de tryckfrihetsrättsligaaspektema utredda, och därför borde det inte heller ha sakbehandlatpropositionen, utan avslagit den. Detgår inte heller att säga att skattens verkningar inte blir så allvarliga medhänvisning tiU att det pågår en utredning som man väntar skall lägga framförslag till en allmän reklamskatt. Genom den åtgärd som vidtas kommer manatt förändra reklaminriktningen till nackdel för tidningsannonsering och tUlfördel för annan reklam. Man kommer att vänja folk vid detta, och sedan går detinte lika lätt att återföra reklamen tUl tidningarna. Menbland det mest egendomliga är att, trots att man vet att tidningarnas Inkomstertill två tredjedelar härrör från annonsinkomster, så säger man sig nu skolaförsöka hjälpa andratidningarna genom att lägga en skatt på deras förnämstainkomstkäUa. Det låter ju helt bakvänt. Naturligtvis kommer skatten att bh enhämmande faktor på deras förnämsta inkomstkälla. Det är också mest troligt attden minskning i tidningsannonsering som är att vänta i första hand kommeratt drabba just andratidningarna. Detta upplystes också klart och tydligt avtidningsexperter vid TU:s uppvaktning inför skatteutskottet. Erfarenhetenvisar också att prisstegringar inom tidnlngsvärlden i första hand har drabbatdenna typ av tidningar. Vidare införes skatten i , då annonseringenminskar på grund av det allmänna konjunkturläget, och den blir därför ännu merabesvärande för de svaga tidningarna. Nusäger utskottet att skatten skall drabba annonsörerna, men det talet hållerinte helt. När utskottet säger att skatten är avdragsgill vid beskattningen ochsålunda inte utgör mer än hälften av den uttagna procenten, håUer hite hellerdet resonemanget. Det blir i så fall endast för företagsannonseringen som ensådan sak kan göras gällande. skatteninte avdragsgiU för alla famiheannonser och övriga privatannonser, vilkasärskilt för de små tidningarna utgör en värdefuU inkomstkälla. Däremot är detklart att det även för firmaannonsetingen måste ske en övervältring påkonsumenterna. Verkningarna kan i vissa fall också bli att tidningarna självafår bära kostnaderna genom lägre annonspriser. Jag vågar säga, herr talman, ett visst löje drarutskottsmajoriteten över sig när den skall försöka skymma konkurrensolikheternagenom att införa skyldighet för alla som har att inbetala skatten trots att det sedan för dem finns en rätt tUlavdrag på ända upp tih 3 mihoner kronor i annonsinkomster. Det är ju klart att detta inte har någon betydelse frånkonkurrenssynpunkt, när tidningama vet att de varje halvår kommer att fårestitution på den del av skatten som ligger . Denna återbetalning är ju helt självklar. Den står inskriven iförfattningen. En sådan fordran går det säkert att få låna på i vilken bank somhelst. Är denna återbetalning månne tänkt som något slags klapp tih tidningarnavarje midsommar och jul? Jag kan, herr talman, inte låta bh att tänka på denlilla historia som gick i vårt land strax efter införandet av det allmännabarnbidraget när den UUe gossen av sin mamma nödvändigt viUe veta varifrånmamma fick de pengar som kallades barnbidrag. Hon sade att hon fick dem avfarbror , som då var vår finansminister. Men den llUe pojken frågadedå; Men varifrån får då farbror pengama? Jo, sade mamman, dom får hanav pappa. Och så var den lUla kretsgången avslöjad. Så kommer det väl också attbil med annonsskattens återbetalning. Utskottsmajoriteten synes helt ha blundat för att vi kanfå en stor ökning av de särskilda annonsblad som i allmänhet gratis utdelas tiUhushållen. Här kommer dagstidningarna säkert att möta en hårdnande konkurrens.Redan nu finns det en hel del sådana tidningar, och de synes ha ökat sedanannonsskatten blivit bekant. Det kommer att bli mycket lönande att driva dylikatidningar, eftersom man kan räkna med att de inte behöver drabbas avannonsskatten, då deras omsättning inte överstiger 3 mihoner kronor iannonsintäkter. Detta fria skattebelopp kan sålunda uppgå tUl inte mindre än180 . Ja, inte kommer det att bli lätt för dagstidningarna attkonkurrera med den typen av företag i fortsättningen! Genom det nu framlagda förslaget trampar man också på enallvarhg punkt i den fria näringsutövningen. Vad som inträffar är heltenkelt att man försöker sig på att överflytta inkomster från ett företag tUlett annat. Om ett företag går framåt, kan man därför inte säga att dettaberättigar samhället att genom skatteåtgärder bestraffa det till förmån för deföretag som inte har lyckats nå hka gott resultat. En sådan ågärd strider mothävdvunna rättsprinciper. Det finns, herr talman, gott om motiv för att avslå denhär propositionen, vilket också moderata samhngspartiet föreslagit i sin motionsom nu har fuUföyts i den av mig och avgivna reservationen tillskatteutskottets betänkande nr 30, och jag ber, herr talman, att få yrka bifalltill densamma. HenBRANDT (s); Vi befinner oss i en situation, i vUken som tidigarehär sagts en rad tidningar kämpar med stora ekonomiska svårigheter. Det beror ihög grad på deras underläge på annonsmarknaden. De har allt mindre annonsvolymoch dålig ekonomi trots att de ofta har relativt många läsare. En tidning kanvara god som nyhetsförmedlare, men det hjälper inte när konkurrenten har störreupplaga och därmed dominerar annonsmarknaden. Det är inte främst läsarnas valsom ligger bakom strukturutvecklingen inom dagspressen utan annonsörernas, somframhåUes i propositionen om presstödet. Tidningar som är störst på sin orthar nära nog annonsmonopol och god ekonomi. Att denna koncentrationsprocessinnebär risker för nyhetsförmedhngen och att åsiktsbUdningen monopoliseras ochdärmed hotar demokratins funktionsduglighet, tycks det råda enighet om. Vad som hotar yttrandefriheten är arbetsmarknadsekonominskonsekvenser inom kulturlivet. Det går inte att bestrida att denna koncentrationsprocessär en följd av marknadskrafternas spel, där förstatidningar-nas övertag påannonsmarknaden är helt utslagsgivande. Det går helt enkelt inte att låta dennaprocess fortgå. Det är en tvingande nödvändighet att söka, så långt möjligt,förhindra ytterligare nedläggningar av dagstidningar. Det är som ett led i densträvan vi får se förslagen om presstöd och annonsskatt. De måste ses i sinhelhet som en paketlösning av de aktuella pressproblemen. De syftar till atthjälpa de annonssvaga tidningarna att överleva. Hen och i säger i sinreservation, som är fogad tiU betänkande, att det är"nödvändigt med särskilda åtgärder för att bevara och vidga en fri ochallsidig debatt och för att därmed trygga en differentieradopinionsbildning". På den punkten är man alltså helt ense, "Åtgärderbör vidtas utan dröjsmål", anför reservanterna vidare. i debattenhar citerats yttrande, där det sägs att åtgärderbör vidtas och utan dröjsmål Opponenterna kan alltså inte fömeka dessa fakta och demotsätter sig kanske inte heller presstödet som princip, utan riktar in sigfrämst på annonsskatten. Det sker av i stort sett tre skäl: den strider mottryckfrihetsförordningen, den får ekonomiska följder som inte gagnar pressenoch den verkar diskriminerande. Jag skaU, herr talman, närmast bemöta de härtre argumenten. Den som studerar experternas yttranden, som är fogade tihbetänkandena, kan väl inte finna uttryck för en entydig mening att skattenskulle strida mot tryckfrihetsförordningen. Inte är det några kristaUklarauttalanden. Vi ansåg att några orakelsvar inte hjälper oss i denna brydsammasituation, när vi skaU ta ställning tih det här problemet. Inte hellerreservanterna eller någon annan har såvitt jag förstår klart och tydhgtkunnat utsäga att den föreslagna skatten strider mot tryckfrihetsförordningen.Vad som förekommer är i stället aUmänna uttalanden om att vi inte hörtexperterna. Det är där man sätter in sina anmärkningar, men inte en enda vågarta på sin ed att experterna säger att det här strider mottryckfrihetsförordningen. Man vill hksom krypa bakom experter som intefinns i det här landet men som skulle kunna ge sitt stöd till uppfattningen attförslaget om annonsskatten är alldeles orimhgt, att det strider mot tryckfrihetsförordningenoch art det inte kan genomföras. gav, enligt min mening, en ganska utmärktförklaring tiU dessa frågor när han hänvisade till mervärdeskattens verkningar.På dagstidningar utgår inte mervärdeskatt men på annonserna, men då får avdraggöras för ingående skatter och alltså blir inte verkan densamma. Man harsåledes inte skatt på dagstidningarna, utan på annonserna, men däremot utgårmervärdeskatt på böcker. Jag har inte lagt märke till någon opinionsstormdärför att böckerna är belagda med mervärdeskatt, men när det gäller tidningamaförsöker man göra gäUande att det skuUe vara något alldeles speciellt. Jag skaUInte uppehålla mig vid det här problemet, eftersom jag anser att det alldeles utmärkt. Jag skall i stäUet spara min tid. Jag vill dock påpeka att det är precis som om helasamhäUet skulle gå under så snart man vidtar någon åtgärd som gällertidningspressen - den tredje statsmakten. Vad är det vi har ? Jo, som jagsade har vi ett system där tidningarna bhr helt beroende av annonsmarknaden,AUt fler andratidningar dör och allt fler orter får endast en tidning, elleringen alls. Är det tryckfrihet som råder ? Nej, det är ekonomiska kraftersom hämmar tryckfriheten. Vi anser för vår del inte att annonsskatten,kombinerad med presstödet, är en attack mot tryckfriheten, utan ett stöd fördenna. Vi anser att förslagen kommer att underlätta konkurrensen om läsarna.Hade vi inom utskottet under den noggranna bedömning som vi ändå gjorde kommittUl den uppfattningen att det förelåg en fara för tryckfriheten så skulle vialdrig ha tvekat att avstyrka propositionen. Tryckfrihetenanser vi alla är oantastlig och bör håUas intakt. Här anser vi tvärtom att vi istäUet medverkar tUl en ökad spridning av tidningarna och därmed främjar vitryckfriheten. Skatten är som alla märker generell utan inskränkning medhänsyn tUl Innehållet i eller syftet med en annons. Därför avstyrker vi ocksåmotionerna om att vissa veckotidningar med hänsyn till att de företrädersärskUda intressen skall undantas från beskattningen, Ävenså avstyrker vimotionerna om undantag för annonser för viss undervisnings- ochstudieverksamhet och för gudstjänster. Det andra argumentet mot skatten är att den kommer attdrabba tidningsorganen så att ekonomiska svårigheter uppstår för flertalet. Denkommer i ett läge när det är en klar minskning av annonseringen, heter det. Menom vi ser på statistiken så visar den att dagspressens annonsintäkter underåren 1959-1968 steg i genomsnitt med och med avseende påmillimeterpriserna steg de . Det har varit större uppgång iprisema på annonser i veckopressen. steg partiprisindex medendast och konsumentprisindex däri då låg omsättningsskattmed . Men även annonsvolymen ökade under perioden.Det ökade intäkterna ytterligare. Dagspressens totala annonsintäkter ökade åren1961-1967 . Men trots detta har det varit svårigheter för de småtidningarna. Det vet vi. Men att det nu har varit en nedgångkan ju inte tas tiU intäkt för uppfattningen att 2* protokoU 1971. dettaskulle vara något bestående på detta område. Säkerligen har de ändradekonjunkturerna på arbetsmarknaden spelat in, bl. a. i form av minskadplatsannonsering, som vi säger. Och vi vet aUa att avtalsförhand-hngarna harfördröjt hela näringshvets expansion. Det har helt enkelt varit en aUmänåterhållsamhet, som torde förändras när avtalen är i hamn. Det är jag övertygadom. Man kan sålunda inte bedöma läget nu som bestående. När vi frågadeuppvaktande journalister om de inte trodde att reklamen kommer att öka i vårtalltmer merkantila samhälle, så medgav de det. De trodde Inte påatt reklamen kommer att avta i vårt land. I detta sammanhang har man ju också pekat på risken avpersonalfriställningar. Men motsatsen torde bli den totala verkan av dessaåtgärder. Med nuvarande tendenser till tidningsdöd minskar ju journalistkåren,men den utvecklingen kan brytas och det betyder ökad rekrytering avjournalister och annan personal. Efter vad jag har hört har flera mindretidningar redan planer att utöka sin personal på grund av dessa propositioner. Det är ju inte heller meningen att pressen skall betalaannonsskatten, utan konsumenterna, och det är också vad som kommer att ske,åtminstone på . Det har också de uppvaktande medgivit. Skatten är också avdragsgiU vid inkomsttaxetingen. Härsade nu i att inte alla har möjlighet att göra avdrag, ochdet är riktigt, men i praktiken kommer det ändå i stort sett att bh en skatt påcirka med hänsyn till att den är avdragsgill vid inkomsttaxeringen. Med hänsyn tUl förslagets provisoriska karaktär i awaktanpå reklamutredningens förslag så menar vi att annonsörerna torde avhåUa sigfrån att vidta några mer radikala förändringar till tidningarnas nackdel. Denannonseringen kommer säkert alltfort att bh ganska dominerande, säger vi iutskottet. Så har vi det tredje argumentet att de föreslagnaåtgärderna har en starkt diskriminerande karaktär. De gynnar densocialdemokratiska och centerpartistiska pressen. Det säger åtminstone demoderata reservanterna. Men är ju syftet att upprätthålla en mångsidigdagspress. Det är väl alldeles odiskutabelt. Och därför gynnas också bl, a,moderata och folkpartistiska i medbidrag på och centerpartitidningen med . Det faller alltså nådesmulor över de bättres bord. Att nu socialdemokratiska och centerpartistiska tidningargynnas mest beror ju inte på syftet med det här stödet. Avsikten är ju attoavsett partifärg hjälpa aUa andratidningar och småtidningar. Men attverkningarna i dagens läge bhr sådana är naturligt, eftersom dessa partierstidningar i flertalet faU är andratidningar med låg omsättning. Tidningarna fåremeUertid stöd oavsett partifärg. Man kan säga att skatten i viss mån får sammaverkningar som inkomstskatten. Den drabbar inte tidningarna efter partifärgeller innehåll utan det blir på samma sätt som med Inkomstskatten, nämligen såatt de som har det bäst får avstå mest, dvs. Det har aldrig ansetts vara något anstötligt när det gällerinkomstskatten, och i viss mån går samma princip igen här. tycks tro att det fria ordet hotas, omdagspressens monopolställning bryts. Men jag fick det intrycket när hen Ahlmarkhöll sitt anförande här att hans Uska inte berodde så mycket på något hot mottryckfriheten utan snarare på att hade agerat på det sätt som dethar gjort i denna fråga. Syftet är ju att allmänheten skall garanterasvalfrihet att köpa eller prenumerera på tidningar. Som det nu är tvingas oftaen läsare av en viss partitlUhörlghet att köpa eller prenumerera påmotståndarens tidning därför att det inte finns någon annan tidning på den ortdär han bor eller därför att hans egen partitidning är så liten, att den inte harekonomiska möjhgheter att ge den information som han önskar. Det är ju vad somverkligen sker. På en viktig punkt har utskottet frångått propositionensförslag, nämligen i vad gäller beskattningens utformning. Annonsskattenansluter ju nära till mervärdeskatten, och det anser vi vara mycketbetydelsefullt ur många synpunkter. Den erbjuder många redovisningstekniskafördelar. Från praktiska synpunkter är det av stor vikt att beskattningen avserall annonsering oavsett innehåUet, som jag tidigare understrukit. Vissaundantag finns, som är undantagna i mervärdebeskattningen, och det harkanske också redan sagts. Konstruktionen med ett skattefritt bottenavdrag på 3mihoner kronor tycker vi ändå kan få mindre önskvärda konsekvenser. Vissatidningar skulle därigenom få möjhghet att antingen pålägga annonsörerna enskatt, som aldrig behöver inlevereras tUl statsverket, eller att bedriva enpriskonkunens med de tidningar som tvingas betala in huvuddelen av dendebiterade skatten. Vi är ju inom utskottsmajoriteten medvetna om att dettainte helt kan undvikas i det här faUet, Men för att I möjligaste mån eliminerade här föhderna förordar vi att alla i princip skall inleverera debiteradskatt. För att undvika allt för många småredovisningar och onödigt administrativtkrångel förordar vi, i likhet med vad som gäller beträffande mervärdeskatten,att det sätts en gräns. När det gäller mervärdeskatten finns en gräns vid . Vi tycker att det blir ett alltför htet belopp, och vi föreslårdärför gånger de sex perioderna för inbetalning av skatt, dvs. Avser skatten en annonsomsättning av högst 3 mihonerkronor det motsvarar alltså bottenbeloppet bör skatten restituerashalvårsvis till samtliga redovisningsskyldiga. Outnyttjad restitution underförsta halvåret skall kunna överföras tUl inom3-mihonersgrän-sen. Vidare säger vi att om synnerliga skäl föreligger,exempelvis Ukviditetssvårigheter som kan äventyra en tidnings utgivande, börriksskatteverket kunna restituera skatt inom de angivna gränserna. gjorde sig rolig över detta och sade attpå det här viset går pontidnlngama fria. Det är ju ett dräpande argument. Jagläser kanske inte pontidningar så ofta som , men jag föreställermig att de har ganska få annonser, Föhaktligen bhr det inte heller någon skattför dem, och de behöver inte leverera In några pengar. Det är möjligt att fruNettelbrandt har studerat problemet och funnit att detförhåller sig på det sättet. Men vi kan I alla fall inte hitta någon regel somsäger att dessa tidningar blir skattskyldiga, utan de får åka med bland deandra småtidningama som hgger under 60 000-kronorsgränsen, Då slipper mankrångel med redovisningen, precis efter den princip som gäller i fråga ommervärdeskatten. Det här betyder ingenting, sade vidare.Jo, det tror jag absolut att det kommer att göra. Om man inte tar ut någonskatt men ändå måste leverera in sådan, så kommer det nog att bh kännbart. Jagtror därför att man i regel kommer att undvika detta. Att det får betydelse urkonkurrenssynpunkt är säkerhgen odiskutabelt, J[ag kan också nämna att vi inte ställer några krav påöppen debitering av skatt, utan de skattskyldiga får själva väha metod. Förslaget om finansiering av presstödet genom höjning avskatten på cigarretter, som ni kanske läst om i betänkandet, med ett halvt öreper cigarrett kommer naturligtvis från , så fantasilöst somförslaget är. Ja, det är det enda uppslag jag har kunnat hitta, fastän alla ärabsolut överens om att man måste ha ett stöd tUl dessa tidningar och bryta denutveckling som pågår. Då återkommer den gamla orakellösrungen: någon htenhöjning av skatten på cigarretterna löser problemet närfolkpartiet inte hittar någon annan utväg.