prot · FU0919 · 1971-12-31 00:00:00 — Den planerade lockouten har redan börjatverka; en hel del finländare har blivit avvisade vid arbetsförmedlingen iHaparanda. En vUd lockout av detta slag slrider, anser jag, mot innehållet i enfri nordisk arbetsmarknad. Men tyvärr har inrikesministern och jag inte sammauppfallning i detta fall. Svaret säger ingenting. Svaret på frågan om statsrådet är beredd att hävda denprincip del här gäller är lika negativt. stär kvar: och sälta den frianordiska arbetsmarknaden ur spel, eller skall regering och riksdag vidtagasådana ätgärder all innehållet inle blir en nordisk arbetsmarknad pä arbetsköparnasvUlkor? Min fräga är alllsä: Skall den fria nordiskaarbetsmarknadens innehåll dikteras av arbetsköparna? Jag vet knappast vad jag i och för sig skallsvara pä en sädan här fräga, ly del är ju etl faklum alt varken jag kan påverka konventionen. Den är som den är och har alltså denbegränsning som jag talat om den innebär en rätt för medborgare i etlnordiskt land att bege sig tUl ell annat nordiskt land och där fritt sökaarbete. Man kan alltså inte uppställa kravel att vederbörandeskall söka arbetstillstånd, utan medborgarna har räll att bara söka arbete.Längre sträcker sig inte konventionen. mä tycka vad somhelst, men när han i detta sammanhang tar upp frägan om betydelsen avöverenskommelsen om en fri nordisk arbetsmarknad, sä har det ju inte mycket medhans önskemål att skaffa. Del önskemålet fär försöka tillgodose päannat sätt. HerrHAGBERG (vpk): Jag konstaterar att de finska arbetare som konsulterat miglydligen har haft rätt dä de sagt att det är en arbetsköparnas fria nordiskamarknad. Det viU man slå fast. Man tycker det är osmakligt att det är sä, ochman blir naturligtvis besviken över svaret att regeringen inle kan gä in och,som man anser, hävda den riktiga principen om en fri nordisk arbetsmarknad. Överläggningen var härmed slulad. § 8 Ang. arbetsförhållandena för personal vid statUgalaboratorier Herr socialministern erhöllordet för att besvara (vpk) i kammarens prolokoll för den 26januari intagna fräga, nr 36, och anförde: har frägai mig om jaguppmärksammat uppgifter om missförhållanden och smittorisker för vidlaboratoriearbete anställd personal i statlig tjänst och om detta ger anledningtUl nägon åtgärd frän min sida. Det arbete som utförs vid vissa laboratorier kan medförasmittorisker för personalen som man självfallet pä allt sätt mäste försöka attförebygga. Smittskyddet är av särskUd betydelse vid bakteriologiskalaboratorier. Vad särskUt gäller statens bakteriologiska laboratorium (SBL) harsäkerhetsföreskrifter utfärdals och varie nyanställd får utkvittera och intygaatt vederbörande tagil del av dessa föreskrifter. Dessutom sker fortlöpandeinstruktion i del dagUga arbetet. vid laboratoriet har tUlsatten särskUd skyddsgrupp som gör regelbundna inspektioner. All personalskärmbildas ocksä tvä ä ärligen. Sedan det konstaterats att någraanställda vid smittats av tuberkulos beslöt styrelsen för laboratoriet attlägga ned tuberkulosarbetet temporärt fr. o. m. den 1 aprU 1970. Dä lokalförhållandenakunde vara en bidragande orsak till dessa sjukdomsfall anhöU styrelsen iskrivelse tUl , att nya lokaler skulleuppföras för tuberkulosdiagnostiken. Denna framstäUning handlades skyndsamt avbyggnadsstyrelsen. Maj;ts förslag anvisade därefter 1970 ärs riksdagmedel på lilläggsstat 1 tUl riksstaten för /71 för att påbörjauppförandet och utrustningen av en nybyggnad för tuberkulosdiagnostik. 1 1971ärs statsverksproposition har därefter förslag lagts fram om de ytterligaremedel som erfordras för ändamålet. Byggnadsarbetena påböqas ochberäknas vara avslutade . Det är givetvis beklagligt att smittofall inträffat. Detär emellertid min förhoppning att nu vidtagna ätgärder i möjUgaste män skaUeUminera smittoriskerna i arbetet. Ang. arbetsförhållandena för personal vid statliga laboratorier FruNORDLANDER (vpk); Jag tackar socialministern för svaret. Anledningen lill min enkla fräga är att anslällda vidstålens bakteriologiska laboratorium har blivit smittade av tbc i sitt arbete.Tyvärr kan man konstatera att det nu aktualiserade fallet inle är nägonengångsföreteelse. Det händer aUt oftare att anställda smittas eUer skadas isitt arbete som en fäljd av den personalpolitik som bedrivs frånarbetsgivarhåll. Detta gäller även när stat och kommun är arbetsgivare. Det krassa produktionstänkandet med arbete efterlöpandeband-principen har trängt in även på vårdområdet. Man tycks aUdelesglömma att man här arbetar med levande människor, inte med maskiner. Samtidigtsom den administrativa apparaten byggs ut rationaliseras det hårt bland denproduktiva personalen. Underbemanningen innebär att de Ang. arbetsförhållandena för personal vid statliga laboratorier anställdaofta tvingas utföra och ta ansvar för arbetsuppgifter som de inte har fåtttiUräcklig utbildning för. Vad som upprör oss i detta fall är den nonchalans somvisas frän ansvarigt häll. Trots att bristerna har påtalats vid otaligatiUfäUen och trots att som är en nioanställda vid laboratoriet drabbats av tbc har ingenting gjorts för att rättatUl de påtalade bristerna, I stället försökte arbetsgivaren i det längsta tystaned olyckorna. Personalkonsulenten, som ocksä var tUlförordnad personalchef ochalltså den närmast ansvarige för de anställdas arbetsförhållanden, försvaradesig med att allt forskningsarbete måste vara riskfyllt och att de anställdafick extra betalt för riskerna. Vi tycker att detta visar en cynism som maninte trodde var möjlig. Det borde vara självklart att staten som arbetsgivarevid olyckshändelser av här påtalat slag vidtog ätgärder för att rättatUl missförhållandena. Jag vill fråga statsrådet om han anser det vara ekonomisktförsvarbart att rationalisera driften sä hårt att man riskerar hälsa ochtrygghet för anställda och patienter. Jag vill säga tUl fra att de fallsom inträffat vid statens bakteriologiska laboratorium har anmälts tUlriksförsäkringsverket som yrkesskador, och i sex fall är det klarlagt att detrör sig om yrkesskada. Därigenom är vederbörande tUlförsäkrade de förmåner somgäller för statligt anstäUda vid yrkesskada. Genom säkerhetsföreskrifter och fortlöpande instruktionerhar man sökt att så längt som möjligt skydda personalen mot smittorisker, menhär är det fräga om mycket komplicerade arbetsuppgifter, där man aldrig heltkan utesluta riskerna för smitta. Som jag framhållit i mitt svar kommeremellertid säkerhetsanordningarna nu att förstärkas ytterligare, bl, a, genomde nya lokalerna. Låt mig tillägga att en skyddskommitté med sex ledamöter,varav tre utses av personalorganisationerna, kontinuerligt följer skyddsarbetetoch tar upp viktigare skyddsfrågor tiU diskussion. En särskild skyddsgruppföljer upp inträffade yrkesskador, olycksfall och tUlbud samt förrättarinspektion. Vidare finns drygl 20 skyddsombud som vart och ett svarar för ellskyddsområde. pågår för övrigt en översyn avskyddsföreskrifterna för att ytterligare förbättra säkerheten i arbetet. vidgadepå sitt sätt denna diskussion genom att tala om riskerna över huvud taget iarbetslivet. Jag vUl dä säga att dessa frågor i allra högsta grad haruppmärksammats av regeringen. arbetar en stor kommitté,arbetsmiljöutredningen, för att pä arbelarskyddsomrädet åstadkomma en ny,förbättrad lagstiftning, som säkerligen kommer att innehålla skärptaföreskrifter i mänga oUka avseenden. FruNORDLANDER (vpk): Jag tackar för detta. Även om hälsan inte kanbetalas med pengar, har det stor betydelse för de drabbade att man löser denekonomiska frågan. TUl det sista vUl jag säga att stat och kommun sommönsterarbetsgivare är ett begrepp som för länge sedan mönstrats ut av deanställda. Ocksä LO har i en stor utredning konstaterat detta. Manefterlyser i utredningen en mer positiv arbetsgivarinstäUning i frågor rörandearbetsmiljö och företagsdemokrati. Man konstaterar att kommuner och landstingnär det gäUer arbetsmiljön är definitivt akterseglade. Att detta förhällandeocksä gäller staten som arbetsgivare bekräftas ju av det faU som vi nu talarom, ett förhållande som med det snaraste borde rättas tUl. Vpk har tiU årets riksdag i detta syfte väckt fleramotioner som vi väntar skaU få en välvUlig behandling. Det kan inte vara enriktig ordning att de, som tagit tUl sin uppgift att håUa oss andra så friskasom möjligt, ställs utanför när de själva drabbas av ohälsa i sin tjänst. Mängaolyckor som den här exemplifierade skuUe kunna undvikas om arbetsledningenlyssnade tiU de anstäUda när de påtalar brister på arbetsplatsen och omarbetsgivarens instäUning tUl skyddsverksamheten vore mera positiv. Störrebefogenheter och beslutanderätt bör ges skyddskommittéerna. AUt som inbegrips iarbetsmiljö hör tUl arbetarskyddet. Men utöver en effektiv skyddsorganisationbehövs expertmedverkan av en modem, väl utbyggd företagshälsovård underlandstingens huvudmannaskap. Om ändring av bestämmelserna angående StatUgtfa-miljebostadsbidrag Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Om ändring bostadsbidrag av bestämmelserna angående statligt familje- Statsrådet erhöll ordet för att besvara herrPetterssons i (s) i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 32, och anförde: i har frågat mig om jagavser att föreslå en sädan ändring av Kungl. Maj:ts kungörelse om statligabostadstUlägg tUl barnfamiljer att det kan förhindras att personer, som medhänsyn till aktuell inkomst uppenbarligen inte borde vara berättigade tUl familjebostadsbidrag,erhåller sådana. Metoden för inkomstprövningen diskuterades ingående isamband med införandet av bostadstilläggen för barnfamiljer. Det konstateradesdärvid att en anknytning till den beskattningsbara inkomsten var den fränadministrativ synpunkt bästa lösningen för att systemet skulle bli sä enkelt sommöjligt. Denna metod för inkomstprövningen medför attbostadstUlägget beräknas pä grundval av senast tillgängliga taxering, som avserinkomst-förhåUandena två är före bidragsårel. För att familjer vars inkomsterminskat väsentligt inte skall behöva vänta pä en bidragshöjning, infördes enundantagsbestämmelse som gör det möjligt att i sädana faU pä särskUd begäranberäkna bostadstUlägget med hänsyn till den aktuella inkomsten. En motsvarandebestämmelse i de fall inkomsten väsentligt ökat skulle innebära att man ficktiUämpa en genereU dubblering av inkomstprövningen, och en sädan regelinfördes därför av administrativa skäl inte Om ett miUövänli-gare utförande av elkraftledningar Familjepolitiska komrruttén har fått iuppdrag att mot bakgrund av de hittillsvarande erfarenheterna avbidragsgivningen göra en översyn av bestämmelserna om bostadstUlägg förbarnfamiljer. Det blir i det sammanhanget anledning att pröva den av herrPettersson aktualiserade frågan. i (s): Jag ber att fä tacka statsrådet för svaret. Jag fattar svaret så, att familjeministern ändå ärangelägen att förhindra missbruk pä detta område. De flesta är väl överens omatt de inkomslprövade familjebostadstilläggen är en utomordentligt fin socialpolitiskreform, som sätter in hjälpen precis där den bäst behövs. Alltsedan reformenintroducerades har den gjort stor nytta föratt minska låginkomsttagarnasbostadskostnader. Inte minst av den anledningen är det viktigt att eliminerade kryphål som existerar i lagstiftningen. Bestämmelserna om vad som är attbetrakta som bostadstUläggsgrundande inkomst ger sädana möjligheter som kaninbjuda till missbruk. är det ju meningen att familjepolitiska kommittén skaUtitta på denna sak, och lät mig dä ge några tips om vad kommittén bör slå nedpå. För det första bör det inte vara möjligt, så som ärfaUet, för extremt högavlönade att enbart därför att de tagit ett s, k,sabbatsår komma i åtnjutande av inkomslprövade familjebostadstiUägg iefterhand. Det är antagligen inte obekant för familjeministern att vi har haftsädana myckel uppmärksammade fall pä senare tid och att allmänhetens reaktionhar varit entydig och skarp på den punkten. Jag tror att specieUt de familjersom ligger precis ovanför den aktueUa inkomstgränsen har anledning att reagera.Reglerna mäste därför utformas pä sådant sätt att de kommunala myndigheter somadministrerar denna reform har möjlighet att ingripa. För det andra är det viktigt att mer generellt undersökahur man skaU kunna fä fram mer aktuella inkomstuppgifter tiU grund förbedömningen huruvida bostadstillägg skall utgå eller inte. Som det nu är skiljerdet tvä är mellan inkomstuppgiftsäret och utbetalningsåret, och det förhåUandetkan i längden inte vara tiUfredsställande när det gäUer ett inkomstprövat stöd. Överläggningen var härmed slutad. § 10 Om ett mUjövänligare utförande av elkraftledningar Herr industriministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens prolokoll för intagnafråga, nr 16, tUl herr jordbruksministern, och anförde: har frågat mig vilka åtgärdersom kan vidtagas för att åvägabringa ett miljövänligare utförande av elkraftledningar. Vid prövningen av tUlstånd för elkraftledningar baserartUlständs-myndigheten sina ställningstaganden bl. a. pä synpunkter frän delokala eller centrala organ som har att bevaka miljövärdsintressena. 1åtskUliga fall påverkar dessa synpunkter ledningarnas sträckning och tekniskautförande. Det är emellertid svårt att släUa upp genereUa regler för hurledningar skall utföras för att minska intrånget i naturen. Detta får bedömas ide enskUda fallen under hänsynstagande tUl även andra berörda intressen. Möjligheterna att helt tUlgodose miljövårdssynpunkterna ärmera begränsade när det gäller de stora kraftledningar som ingår istamlinje-nätet och som måste uppfylla höga krav i fråga om säkerhet. Enligt min uppfattning innebär den prövning som sker hostUlstånds-myndigheten garantier för att miljövårdsintressena bUr beaktade i dentotala avvägning som det här är fräga om. Om ett iniUövänli-gare utförande av elkraftledningar Jag tackarstatsrådet för svaret på min fråga. Beklagligtvis röjer dock svaret en viss liknöjdhet för detproblem som jag tagit upp till behandling med min fråga. Jag ångrar faktiskt idetta ögonblick att jag inte lät denna miljövårdsfräga bli föremål för eninterpeUation i stället. Dä kunde vi ha haft en mera ingående debatt om statensansvar i miljövårdsfrågor. Det stigande välståndet får vi tUl en del betala i form avförstörelse av vär natur, inte bara när det gäller luft, vatten och jord utansåsom här också när det gäUer skönhetsvärden. Det är naturUgtvis alltid enfråga om avvägning. Hur mycket skall man betala och vad är mest angeläget? Här har vi ett aktuellt område, statsrådet , som ärorört av tekniska anordningar av denna typ, nämligen slättlandet inordvästra . Man avser att där dra fram en mycket skrymmandeelkraftledning till . Man gär givetvis i kabel under Sundet, men pä dendanska sidan begagnar man äter en sädan här luftledning. Jag kan försäkra attopinionen i nordvästra mot detta projekt är väldigt stark, men den danskastår ingalunda den svenska efter i fräga om styrka. Människorna är upprördaöver att man här så lättvindigt förorsakar vantrevnad i naturen och vill attinformationen tUl allmänheten skall skötas skickligare och bättre. Framför aUtbör den ges tidigare än som har varit faUet. För mig är frägan i detta avseendeväsentlig om statsrådet tänker sig att staten kan kosta på pengar när detgäller naturvärd av denna typ och om man inte över huvud taget bör överväga attlämna information tidigare och mera ingäende tUl allmänheten i de områden sombUr "drabbade" av en sådan här åtgärd. Jag vet inte vilket svar hade räknat med attfä pä en fräga av den typ som han ställde. Det gäller väl om denna fråga som omandra frågor, att de i och för sig berör sä pass viktiga problem att de aUtidvar och en för sig skulle må bättre av en interpellalionsdebatt än av enfrågestund. 2 protokoU 1971. Oin ett miUövänli-gare utförande av elkraftledningar En sak som är viktig att komma ihåg det var faktisktockså kontentan av mitt svar - är att det här gäller en avvägning. Vi kommeraldrig ifrån del. Regeringsformens 90 § gör det inte möjligt för mig alt gänärmare in pä del fall som jag vel att åsyftar. Lät mig ändå omdet säga, att inte ens koncessionsansökan i det fallet ännu är ingiven. Eftersomdet här gäller en ledning pä över 100 ,kUovolt kommer koncessionsfrägan införKungl. Jag räknar med att bli rätt väl informerad från aUa berördaintressen om synpunkterna på denna ledning. Del pågår för övrigt i detta speciella fall en mycketlivlig debatt i pressen, sä att även om kraftföretagen här inte har gjort vadsom behövs för att informera aUmänheten något som jag har svårt att bedöma är allmänheten de facto , innan koncessionsansökan är ingiven,mycket väl underrättad om vad det gäller. Då är problemet vilken politik man skall bedriva. Att sägaatt detta är en avvägningsfråga är ett generellt och kanske väl kortfattatsvar. Som jag ser saken finns det två vägar all gä. Den ena är att man, somredan sker, har en sädan beslutsprocess att miljövärds- ochnaturskyddssynpunkterna verkligen kommer in pä ett tidigt stadium. Den andravägen vUken inte alls gick in pä - är den som frän miljövärds-och naturskyddssynpunk naturligtvis är den ideala, nämligen att man läggerdenna ledningskabel i marken. Det är en totalt tillämpad - det vUljag bestämt hävda prohibitivt dyr lösning av problemet. Dessutom medför denvissa säkerhetsrisker. Vad vi i detta läge framför allt bör inrikta oss pä -något som faktiskt ocksä pågår är ett tekniskt utvecklingsarbete för att fäned kostnaderna för kabeldragning. Syftet är i första hand att lösakylproblemen, som är svära, men ocksä och det är en annan tekniskutvecklingsUnje som VattenfaU är hårt engagerad i - att ökaöverföringsspänningarna på ledningarna för att därigenom göra det möjligt altnedbringa antalet kraftledningar. Man arbetar nu med försök att fä uppöverföringsspänningen tUl 750 - 1 100 kUovolt. Detta skulle naturligtvis medföra en kraftig minskning avmiljöin-trångel. Men, herr talman, låt mig bara avslutningsvis nämna attkostnaderna genomsnittligt blir åtta gånger större för att gräva ned en kabelmed sä här höga spänningar än för att dra ledningarna genom luften, såsom mannu gör. Om jag säger att eldistributionsinvesteringarna i Sverigeligger i storleksordningen , så kan vi inte bortse från attdet här måste bli en awägning också gentemot andra naturvärdsinvesteringar. Jag blir strax litet mer uppmuntradav den vidareutveckling som statsrådet nu gjorde i sitt svar. Dettavar i hans första anförande aUtför genereUt för att man skuUe kunna vara nöjdmed det. Jag nämnde med avsikt inte alternativet att gräva nedifrågavarande elkraftledning därför att jag visste att det skuUe innebäramycket stora kostnader. Det är klart att man måste göra en avvägning, och närstatsrådet säger att man arbetar pä att fä fram tekniska lösningarsom skall kunna underlätta sådana avvägningar , så är det bra. Jag skulle i alla fall vilja ha ett besked avstatsrådet om man över huvud taget följer någon samordnad plan för sädana härtekniska projekt. Det skulle kunna tänkas - och detta är i varie fall delvisorsaken tUl opinionsstormen att denna ledning är onödig redan nu och framförallt pä sikt. Överläggningen var härmed slutad. Ang. den statliga företagsamhetens biverkan pä enskildaföretagsutbyggnad § 11 Ang. den statliga företagsamhetens inverkan påenskilda företags utbyggnad Herr industriministern ordet för att besvara i (m) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 37, och anförde: i har frågat mig om jaganser att den statliga företagsamhelen bör lägga hinder i vägen för av enskUdaföretag planerad utbyggnad, så som skett gentemot förbereddautvidgning av sin tillverkning tUl Saxylles lediga lokaler i . Mitt svarpä den generellt ställda frågan är nej. Gällande regler hindrar att jag gär in på det enskUda fallsom nämns i frågan. Allmänt vUl jag emeUertid framhålla, att de statligaföretagen för att kunna fylla sin funktion att vara ett instrument inäringspolitiken mäste bedriva en expansiv verksamhet i fri konkurrens medprivatägda företag. För ett av de statUga företagen gäller dessutommålsättningen att skapa nya arbetstUlfäUen genom etablering av nya ellerutbyggnad av befintliga företag. Särskild uppmärksamhet skaU därvid ägnas ätindustrielablering i regioner med sysselsättningssvärigheter. Den konkurrens på marknaden som destatsägda företagen kan innebära är inte annorlunda än den privatägda företagutövar gentemot varandra. Jag kan därför inte se att just statlig företagsamhetpä ett produktområde skall vara ett speciellt hinder för privatägda företagsetablering och utbyggnad på samma område. HerrMAGNUSSON i (m): Jag ber att få tacka industriministern försvaret på min fråga. Jag är tacksam för att statsrådet säger kategoriskt nej.Men när man tittar litet närmare på det exempel som jag har nämnt i min fräga,sä häUer inte detta nej längre. Statsrådet säger ocksä i svaret: "SärskUduppmärksamhet skall därvid ägnas åt industrielablering i regioner medsysselsättningssvärigheter," Det är just ett sådant område som jag har åsyftat. Enligt mitt sätt att se är det en egendomlig politik somsamhäUet bedriver när det gäUer den industrieUa verksamheten. Vi får bevittnahur man frän statsmakternas sida lägger hinder i vägen för den enskUda Ang. den statUga företagsamhetens inverkan pä enskildaföretags utbyggnad företagsamhetent, ex. genom beslutet att starta en fabrik med exakt samma plan somvederbörande företag uppgjort och inför statsmakterna helt öppet redovisat. frågar man sig vad innebörden av det statligaprogrammet för industriverksamheten är. Det ena hugskottet efter det andraframförs, uppenbarligen framsprunget genom tUlfäUigheternas spel. För detenskUda näringslivets fortsatta planering är det nog nödvändigt attstatsmakterna gör sina planer mera bekanta, om den effektivitet som vi varitvana vid skall kunna upprätthåUas även i fortsättningen. Jag har, herr statsråd, hörtindustrUedare säga att de inte längre vågar yppa sina planer eUer sälla dem iverket med anledning av att de nu inte vet på vilka områden statsmakternakommer att starta företagsverksamhet. Vad som kommer att inträffa i det av nugåberopade fallet är att den tUltänkta fabriken i icke kommer tUl stånd,och jag vågar påstå att detta ur nationalekonomisk synpunkt är en mycket storförlust. Först och främst finns det ju på platsen i fråga en textUtradition och tUlgäng tUl yrkeskunnigt folk, som inte hade behövt omskolning.Samhället fär nu ta på sig uppgiften att omskola textUarbetarna i tUl ettannat yrke medan man i fär omskola folk till textUarbetare. Det är ettförhållande som vi har anledning att något närmare granska. Det intressanta är att företaget i fråga icke utvidgar sintiUverkning i men har byggt upp en försäljningsorganisation, som kommeratt försörjas genom lönvävnad i utlandet. Detta kommer ytterligare att försämravåra tidigare knappa valutatUlgångar, och orsaken härtUl är aUtså åtgärder somstaten själv har vidtagit. Jag vet inte hur vi i detta sammanhang skaU tolkagrandlagens förbud mot att ta upp ett enskilt faU, men jag ser mig nödsakad attnu, eftersom i åberopar ett visst företag, lämna en delinformationer. Vi skall först och främst ha klart för oss - vUket ärviktigt att anledningen tiU den etablering Svetab beslutat av en mattfabrik iNyland utanför var ett åtagande från Svetab att lösa desysselsättningsproblem, som hade uppstått efter Cellulosabolagets nedläggningav sågverket i . För att lösa denna uppgift har Svetab haft tUl prövningflera olika projekt. aktuaUserades , inte -vUket är eninsinuation som framförts av och för övrigt även i pressen pägrundval av någon information om AB planer, vilka var fullständigtokända för oss ända fram tUl dess att uppgifterna härom kom fram för nägraveckor sedan. Initiativet kom i själva verket från en privatsamarbetspartner när det gäller sysselsättningsfrågornas lösning i regionen ifräga. Att just detta projekt framstod som en rimlig lösning påproblemen i , och berodde på att det här finns enmycket expansiv marknad. Lönsamhetskalkylerna för projektet är sä pass positivaatt den omedelbara reaktionen inför dem med den marknadsbedöm-