prot · FU0989 · 1971-12-31 00:00:00 — Det har vi gjort också dvs.jag svarar bara för mitt eget parti i det avseendet. säger i sin interpeUation att eftersom hontycker att sjukvårdshuvudmännen inte har kunnat klara detta problem så måstestaten ingripa. Visst är vi tacksamma för att plötsligt harfått en sådan övertro på staten att hon vill att den skall ingripa här, mendetta område är ändå landstingens. Och det är landstingens insatser som jag harredovisat. Vad landstingen har uträttat på detta område tycker jag Ang. åtgärder för att komma tiU rätta med narkotikaproblemet ocksåborde komma fram i debatten, när man på det sätt som skett i interpeUationenframställer det som om nästan Ingenting har gjorts. Narkomanvården har tvärtomökat oerhört , och det har kostat landstingen mycket pengar attbygga ut den, på bekostnad kanske av andra viktiga delar av vårdområdet. Detvar det jag ville säga med mitt inlägg. Jag har också velat tala om att detfinns möjligheter för föräldrar till narkotikamissbrukare att få hjälp. Det ärbara så få som utnyttiar den möjligheten. De flesta narkomaner som tas om handt. ex. på psykiatriska khniker går in frivilligt. Det sker genom frivilligöverenskommelse mellan den unge själv, föräldrarna och barnavårdsnämnden. Detär endast i mycket få fall som man behöver ingripa med tvång. Då vet jag inteom det är nödvändigt att stå här och påkalla ytterligare tvångslagar.Statsrådet har ju också redogjort för att det redan finns möjlighetertill tvångsintagning på psykiatriskt sjukhus men att varken läkare eller demänniskor det gäller anser att man skall använda den möjligheten i så stor utsträckning. () kort genmäle: Jag vill bara säga till attorsakerna till att interpeUationen kom i detta ärende är att regeringen självvårvintern 1969 fäste så oerhört stor vikt vid detta problem. Man sammankalladealla ungdomsorganisationer i landet till en stor konferens, lade fram etttiopunktsprogram och sade att man nu skulle satsa oerhört stora resurser pådetta. Sedan har det, syns det mig och jag tror många andra i samhället, varitrelativt tyst om samhällets Insatser på detta område . Dåär det ju inte mer än naturligt att man begär en redovisning, begär enresultatuppföljning och även försöker få fram vilka ytterligare åtgärderstatsmakterna, som i detta fall har att samordna ohka aktiviteter, tänkervidta. Det är ju det som är bakgrunden till interpeUationen. () kort genmäle: Jag tror att statensingripande 1968-1969 betydde en väckarklocka för myndigheterna ute i landet ochpå de håll där man kanske ställde sig tvekande till detta helt nyasamhällsproblem. Jag tror att man verkligen har lyckats väcka dem till Insiktom att de måste göra någonting. Jag tror inte att tillräckligt har gjorts ännu,men man lägger ner ett mycket stort arbete på detta problem. Detär därför jag tycker att det Inte från detta håll skall komma något slagsmisstänkliggörande av de insatser som görs från samhällets sida på olikanivåer, både i kommuner och landsting och kanske också från statens sida, närdet gäller polisens arbete och i fråga om viss samordning. HerrWIJKMAN (m) kort genmäle: Jag förstår inte att det i varje sammanhang,då frågor tas upp som är besvärliga och känsUga, från socialdemokratiskt hållskall talas om mlsstänkliggörandekampanjer. Det är fråga om att få en offentligredovisning av detta mycket svårbemästrade problem. Det är inte fråga ommlsstänkliggörandekampanjer. Jag vill Inte förlänga denna debatt ochframför allt inte delta i ett gräl med eller omhuruvida det är jag som ägnar mig åt verklighetsflykt när jag nämner några fåord om sociala missförhållanden, som bUdar en bakgrund till narkotikamissbruket,eller det i stället är och som ägnar sig åtverklighetsflykt när de tror, att de kan angripa problemen utan att ta hänsyntill denna sociala bakgrund. Låt mig bara konstatera att det dock iinterpellationssvaret här har lämnats en mycket utförlig redogörelse förde ansträngningar som görs från samhällets sida. Jag har oförbehållsamt erkäntatt läget är bekymmersamt därför att vi inte har kommit tUl rättamed problemen i storstadsregionerna. Jag har också lika oförbehållsamt erkäntatt det är mycket att göra från samhällets sida bl. a. på vårdområdet innan vikan ha någon som helst anledning att vara nöjda med insatserna. Men kan vi ändåinte försöka att ha litet perspektiv på detta? Det har trots allt gjorts ganskamycket, och vid varje jämförelse med andra länder som har liknande bekymmerstår sig de ansträngningar som gjorts här I landet mycket gott. Det gäller intebara polisinsatserna utan det gäller också informations- och vårdinsatserna. Vihar ägnat och ägnar detta problem en mycket allvarlig uppmärksamhet, och dethoppas jag att vi skall fortsätta med. Vidare behöver man väl inte heller svartmåla så gränslöstgenom att säga att detta problem blir allt värre och värre. Dess bättre är detinte så. Det finns inget som helst belägg för att bekymren skulle ha blivitstörre. Den stora våg av narkotika som sköhde in över oss i slutet av 1968bröts då. Sedan har problemen koncentrerats till storstadsregionerna, och detär allvarligt nog. Där har vi inte heller kommit tUl rätta med problemen. Mendet är absolut fel att påstå att antalet narkotikamissbrukare här skullefördubblas , om man i det omdömet Inkluderar även de senasteåren, då samhället har satt in intensifierade ansträngningar. Så är ickefallet. Läget är icke nämnvärt bättre än det var för ett eller ,men det är Icke heller nämnvärt sämre. Jag tror Inte att vi i redovisningen avdet rådande läget kommer så värst mycket längre. Ang. åtgärder för att komma till rätta med narkotikaproblemet HerrWIKSTRÖM (fp): Det har I denna debatt gjorts många inlägg ochutväxlats mycken kritik mellan partierna och meUan de olika uppfattningarna.Ofta blir det ju så i denna kammare. Men ibland kan man känna behov av atttacka för ett inlägg som man tycker skUjer sig från många andra. Jag vUl gärnaframföra ett sådant tack till i . Det var särskUtintressant att hon anslöt sig till gamla krav om en parlamentariskutredning kring detta svåra problemområde. Kunde vi få enighet omkring ettsådant krav, skulle denna debatt inte ha varit förgäves. Överläggningen var härmed slutad. 3 protokoU 1971. Översyn av vissa lagar på arbetslivets område rn. § 20 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 1483till finansutskottet, nr 1484, såvitt avsäg förslaget om avskaffande avmervärdeskatten på Uvsmedel, tUl skatteutskottet och i övrigt tUlfinansutskottet samt nr1485-1487 tUl jordbruksutskottet. § 21 Föredrogs, men bordlades återsocialförsäkringsutskottets betänkande nr 18. § 22Översyn av vissa lagar på arbetslivets område m, m, (forts,) Fortsattes överläggningen angående inrikesutskottetsbetänkande nr 13. HenFAGERLUND (s): Det är ju några dygn sedan vi diskuteradeinrikesutskottets betänkande nr 13, och jag vill redan från början säga attjag hoppas att mitt anförande här inte blir inledningen till en ny debatt. Desom är intresserade av saken och det som har framförts av herrar iBiUingsfors och i från utskottsmajorjteten och av herrarHallgren och i för reservationen kan ju gå tUlsnabbprotokollet från fredagens överläggningar. Vad som uppkallade mig i den här debatten var ett paryttranden av . Han ansåg att utskottets skrivning var vag och attdet borde ha stått "skyndsam utredning". Vad beträffar ordet skyndsamså har ju sagt att det numera brukar stå i direktiven för varjeutredning som tillsätts. Och den ambitionen bör väl alla utredningar ha attarbetet inte skall fördröjas. Skillnaden mellan reservanten och utskottsmajoriteten är,efter vad jag kan se, minimal på den här punkten. Utskottet anser att riksdagenhos Kungl. skall begära en utredning, medan reservanterna yrkar attriksdagen hos Kungl. skall hemställa om en omarbetning avkollektivavtalslagen, en revision av lagen om arbetsdomstol och ett förslagtill lag som dels förhindrar giltigheten av bestämmelser av typ § 32 i SAF:sstadgar, dels tillerkänner de anställda vetorätt i vissa frågor, bl. a. vidtUlsättande av arbetsledare och förmän, samt rätt att välja löneform. Ettbifall till reservationen måste ju leda tUl att omarbetningen och revisionen avde nämnda lagarna, hksom utarbetandet av förslag till en ny lag, beredes i ettförarbete. Hur detta skall gå till tar reservanten inte aUs upp I sinhemställan. Vad som enligt utskottets mening är viktigt framgår påsidan 14 i betänkandet, nämhgen att arbetsmarknadens parter tiUförsäkras enbred representation i utredningen. Utskottsmajoriteten har förtroende för attde fackliga representanter som vi hoppas kommer med i utredningen driver på såsnabbt som möjligt och i den riktning som det talas om när det gälleromarbetning av kollektivavtalslagen, lagen om arbetsdomstol, lagen omförenings- och förhandhngsrätt samt medhngslagen. Allt detta behöver omarbetasför att, som sade, den nya synen också skall bli förankrad i enlagstiftning. Jag tror att det är viktigt att man Vi vill alltså att utredningsarbetet skall bedrivas såsnabbt som möjligt och att arbetsmarknadens parter blir representerade, så förankrar utredningens förslag hos dem som det verkligen berör. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan. (vpk) kort genmäle: Det är ett par saker jag vill påpeka för herrFagerlund. Jag har aldrig sagt att jag skulle vara nöjd om det hade stått iutskottets skrivning att utredningen skulle vara skyndsam. Jag sade att jagskulle ha kunnat förstå utskottsmajoriteten, om den hade skrivit pä det sättet.Strax därefter sade jag, vilket framgår av protokollet, att jag inte anser detnödvändigt med en utredning. Jag vUl poängtera detta för att ingen skall fåuppfattningen att jag skulle acceptera en utredning. Den övriga argumentationen har jag redan framfört, och denbehöver Inte upprepas. Översyn av vissa lagar på arbetslivets område m. m. () kort genmäle: sade att det Inte är nödvändigtmed en utredning. Han begär dock i sin reservation att Kungl. Maj:t skaUomarbeta och revidera lagar. Och man kan ju inte göra omarbetningar ochrevisioner utan ett visst förarbete och utan undersökning. Jag tycker inte attdet kan bli så förskräckligt stor skillnad i fråga om sättet att arbeta. Eller menar att denna fråga bör lösas ikanslihuset utan inblandning av arbetsmarknadens parter? I så fall föreliggerdet en väsentlig skillnad i våra uppfattningar. Jag anser att arbetsmarknadensparter bör vara med vid omarbetningen. (vpk) kort genmäle: När vi har föreslagit att Kungl. .Maj:t skullefå i uppdrag att utarbeta lagtext, så måste jag säga tUl att jaginte anser att arbetsköparna skall blandas in i en sådan sak. Enarbetarregering bör vara det avgörande och bästa organet när det gäller attutarbeta ändringar i dessa klasslagars bestämmelser, bestämmelser som § 32 Detanser jag vara det väsentliga. () kort genmäle: Det är inget förslag ireservationen om att Kungl. Maj:t skall utarbeta, utan man hemställer omomarbetning och revision, och det är inte precis att man bara skall utarbetalagarna, utan det gäller litet mer. Hen EKINGE(fp): I samband med behandlingen av detta betänkandeom översyn av vissa lagar på arbetslivets område skulle jag helt kort viljapeka på ett par förhåUanden, som förbigåtts i debatten. Arbetsförhållandena på det statliga och kommunala områdetär ju underkastade samma begränsningar som gäller på den privata sektorn. Översyn av vissa lagar på arbetslivets område m. m. väsentligafrågorna om utformning av arbetets organisation, om antagande och avskedandeav befattningshavare, om ledning och fördelning av arbetet m. m. får ickeregleras genom avtal för stats- och kommunalanställda tjänstemän. I 3 §statstiänstemannalagen och 2 § kommunaUjäns-temannalagen ger man arbetsgivarenden uteslutande rättigheten i dessa avseenden. Den andra frågan gäller föreningsrättsskyddet och envidgad förhandlingsrätt. I dessa frågor har herrar och enmotion som också till viss del ligger till grund för utskottets yrkande.Utskottet har ju observerat dessa frågor och även givit tUl känna sin syn påutredningsarbetet. Jag ber att för klarhetens skull få citera vad utskottetskriver på sidan 14; "Såsom utskottet ovan anfört bör översynen omfattaäven lagen om förenings- och förhandlingsrätt. Förhandlingsrättens innebörd ochomfattning bör prövas Uksom den i motionen upptagna frågan om primärförhandlingsskyldighet. Även förllkningsmannainstitutets utformning ochanvändbarhet bör bli föremål för närmare prövning. En allsidig översyn av arbetsrättslagstiftningenaktuaUserar en samordning med utredningsarbete som redan pågår. Det gällerarbetsdomstolens kompetens, anställningstrygghetsfrågorna och översynen avstats- och kommunahjänstemannalagarna. Vid utformning av utredningens direktivfår prövas hur en önskvärd samordning skall realiseras." Jag har bara velat komplettera själva frågeställningen.Som i framhöll under debatten anser vi frånvårt håU att de krav och förslag som framställts är berättigade. Därför berjag bara att få yrka bifall till utskottets hemstäUan. HerrENGSTRÖM (vpk): betänkande nr 13 harverkligen intressanta skrivningar, då man skildrar den ordning inom arbetslivetsom vpk vill ändra på, bl. a. genom att avskaffa § 32. På sidan 6 i betänkandetkan vi läsa; "Det andra ledet i § 32 i tar sikte på produktionsinriktningen,företagets organisation, den direkta arbetsled ningen, etc.----- Bestämmanderätten kan härledas ur äganderätten. ------ På denna bas vilar näringslivets uppbyggnad. arbetsledandestäUning innebär att arbetstagaren har lydnadsplikt." Detta är den uppfattning som SAF har hävdat i alla tider.Bestämmanderätten härleds ur äganderätten! Men det är också denna kapitaletsdiktatur på arbetsplatserna som lönarbetarna vUl avskaffa. Det går inte atthävda att arbetsköparnas § 32 enbart är en funktion av äganderätten. Vore detså hade vi inte behövt någon arbetsdomstol som tolkade fram en rättspraxis tillarbetsköparnas förmån. Då hade varje uppmjukning av § 32 varit omöjlig. Någon verklig företagsdemokrati är inte möjlig förrän manhar berövat kapitalisterna äganderätten till produktionsmedlen. Innan vi kommitså långt måste all kamp för att öka lönarbetarnas inflytande vara en kamp föratt minska arbetsköparnas makt och öka lönarbetarnas. VI har i vår motion krävtavskaffande av klasslagarna främst en utrensning av § 4 i koUektivavtalslagen- och lagstiftning som förbjuder tillämpning av sådana paragrafer som § 32. Det brukar i debatten om arbetsdomstolen hävdas att dennalika ofta, ja t. o. m. oftare, dömt till lönarbetarnas förmån. Men en sådanstatistik kan man bara få fram om man blandar ihop ohka slags domar. När detgäller § 32 har arbetsdomstolen konsekvent dömt tUl arbetsköparnas förmån ochknäsatt en rättspraxis på detta område som var mindre klart utsagd före arbetsdomstolenstUlkomst. Det var först domarna nr 1932 och nr 1933 som upphöjde§32 tiU gällande lag. En lagstiftning kan bara upphävas genom en ny lag. Närdet gäller § 4 i koUektivavtalslagen har arbetsdomstolen lika konsekvent dömttill arbetsköparnas förmån. Det har mig veterligen ännu aldrig hänt attlönarbetare som instämts till arbetsdomstolen för strejk under fredsplikt harundgått böter - detta alldeles oavsett hur oresonliga arbetsköpare och hursvåra arbetsvillkor man haft. Det är detta som så klart avslöjar arbetsdomstolensklasskaraktär och som gör det berättigat att i stället kalla arbetsdomstolenför arbetsköparnas domstol. Sedan finns det naturligtvis andra domar, som hargäUt rena tolkningar av kollektivavtal. Det är möjligt att de domarna är deflesta och att man i dem i många fall dömt tUl lönarbetarnas förmån. Men oftahar det även då varit så att arbetsköparna på grund av sin äganderätt tillproduktionsmedlen har haft större möjligheter än lönarbetarna. Det var mycket intressant att höraLandsorganisationens ordförande tala om arbetsdomstolens prejudicerande domarnär det gäUer § 32. är inte närvarande , men jag måste ändå taupp vad han då yttrade: "Man kan för övrigt ifrågasätta, om icke arbetsdomstoleni sina tidigare domstolsutslag har gått längre än vad lagstiftningen egentligenavsåg. Det skedde i vissa viktigare domstolsutslag på 1930-ta-let, alltså underarbetsdomstolens första fem å , under ledning av en mycket kraftfullordförande." Frågan om arbetsdomstolens dåvarande ordförandes kraftfullhetkan vi ju lämna därhän. Men nog är det en något senkommen upptäckt från herrGeijers sida att domstolen i sina domar gick längre änvad lagstiftarna hade avsett. är ju Inte precis ny somLandsorganisationens ordförande. Det är tydligt att arbetarnas kraftfullamanifestationer i bl. a. hamnen och malmfälten har fått även LO:s ordförandeatt börja tänka om. Men den fråga som då uppstår är; Hur långt har om? yttrade också; "Om vi försöker se in i framtidenfinner vi snart att påfrestningarna på samarbetsorganen blir större." Motden bakgrunden menade "att blir det decennium då vipå samma sätt som omkring ställs Inför uppgiftenatt förnya vårt system för förhandhngar och samarbete mellan arbetsgivare ocharbetstagare". Vad är det som leker i hågen? Är det ett1970-talets som skall förberedas? Utvecklingen underefterkrigstiden har väl I stället visat att lönarbetarna måste utrusta sig medverkliga maktbefogenheter direkt på verkstadsgolvet och kontorsgolvet för attha någonting att sätta emot kapitalisternas offensiv. SAF:s främsta målsättningarär produktivitet och lönsamhet. Översyn av vissa lagar pä arbetslivets område m. m. Översyn av vissa lagar pä arbetslivets område m. m. man iblandsom ett honnörsord men säger rent ut att den kan tUlfredsställasenbart om den inte strider mot de grundläggande målen som är produktivitet ochföretagsekonomisk lönsamhet. Den målsättningen, som lett till en allt hårdarepress och en allt hänsynslösare fysisk och psykisk förslitning av lönarbetarnaoch en utsortering ur arbetslivet av äldre och handikappade som tagitskrämmande proportioner, kan man inte bryta upp genom samarbete. Det kan baraske genom att lönarbetarna rustar sig med verkliga maktbefogenheter.Representation i bolagsstyrelser och andra samarbetsformer löser inga problemutan leder bara till att lönarbetarna och deras organisationer blir merintegrerade I SAF:s målsättningar än vad de har varit . Vad som krävs är ett avskaffande av § 32, och det behöverinte utredas. § 32 måste ersättas med maktbefogenheter för lönarbetarna ifrämst föhande frågor: Jag har tidigare i ett par anföranden haft möjhghet attutveckla vad jag menar att man måste få för maktbefogenheter när det gällerarbetsmiljön, så jag skall inte trötta kammaren.med det. Vetorätt vidtillsättande av arbetsledare och förmän. Det tycker jag är lika självklart. Vetorätt vidomflyttningar inom företagen. Det borde vara lika rimhgt. Rätt att väljalöneform. Ackordsarbetets utbredning, användningen av allt hänsynslösare ocheffektivare tidmätningsmetoder motiverar detta. Det pågår en kamp för nyalöneformer. Men har mycket klart deklarerat inte avstår från någon form av prestationslöner ovanpå eventuellamånadslöner. För tiänstemännen som har månadslöner är prestationslöner intenågot nytt, men ändå någonting som befinner sig i hastig utbredning. Det måstevara ett rimligt krav att lönarbetarna själva skall välja vilka löneformer devill arbeta under. Rätt till mötenoch agitation på arbetsplatserna. Socialdemokraterna talar ofta om den svenskaarbetarrörelsens styrka. Men samarbete med arbetsköparna har manInte ens kommit sä långt att agitations- och propagandamaterial får delas ut påarbetsplatsen under den knappa fritid som lönarbetarna har när de befinner sigdär. Vid många arbetsplatser får man Inte ens stå utanför fabriksporten ochdela ut material, om man råkar placera sig på bolagets mark. De itahenska metallarbetarna har I omfattande masskamptUlkämpat sig rätten att ha möten på arbetsplatsen . Det voredet minsta vi borde ha också i vårt land. Vid konstituerande kongress 1898yttrade bl. a.; "Den fackföreningsmedlem som drömmer omen arbetarrörelse utan socialism, han skapar för sin fantasi en halvhet utanvare sig pådrivande kraft eller rättvisande kompass." Det var sant då ochdet är hka sant . Kampen för företagsdemokrati måste föras utifrån att mankräver socialistiska lösningar och ställer kvalitativa krav, som jag här harredogjort för. Det är sådana kvahtativa krav, som riktar sig direkt mot arbetsköparnasenvälde och underlättar lönarbetarnas kamp, som man måste föra fram och kämpaför I stället för att försöka förbättra samarbetsformerna. Jag har inte av detsom sades när vi behandlade den här frågan kunnat dra någon annanslutsats än att det i grunden är förbättrade samarbetsformer som man är uteefter, och det är OtiUräckligt. Jag beratt få yrka bifall tUl reservation. Företagsdemokrati m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemställan, dels reservationen av , och förklaradeden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 13 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposltlonen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Nej - 17 Avstår - 2 § 23 Företagsdemokrati m, m. Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 14 i anledning av motioner angående företagsdemokrati. 1 detta betänkande behandlades motionerna 1971:107 av m.fl, vari hemställts medhänvisning tiU motiveringen i motionen 1971:86 att i skrivelse tUlKungl. Maj t skulle anhålla att regeringen stimulerade det arbetsdemokratiskareformarbetet i ohka typer av verksamhet; statlig, , kooperativ ochenskild företagsamhet, att en utredning med parlamentarisk representation ochföreträdare för arbetsmarknadens parter tillsattes med uppgift att framläggaförslag tUl kodifiering av representation för de anställda i aktiebolagslagenoch ev. annan lagstiftning, och att utredningen om fördjupad företagsdemokrati istatsförvaltningen borde utökas med företrädare för de politiska partierna. Nr 89 1971:108 av m. fl., varihemställts att I skrivelse den tiU Kungl. 18 mai1971 ' bSärde att en utredning medparlamentarisk representation och Företagsdemokrati m m. företrädareför arbetsmarknade'ns parter tUlsattes med uppgift att framlägga förslag tillkodifiering i aktiebolagslagen och ev. annan lagstiftning av representation förde anställda i företagsstyrelser, 2. begärde attutredningen om fördjupad företagsdemokrati i statsförvaltningen utökades medföreträdare för de politiska partierna, 3. begärde attmotionen översändes tUl dels den s.k. företagsdemokratidelegationen, delsutredningen om fördjupad företagsdemokrati i statsförvaltningen för beaktande, 1971:157 av m.fl.,vari hemställts att i skrivelse tUl Kungl. Maj:t skulle anhålla atten utredning med representanter för de politiska partierna ocharbetsmarknadens parter tillsattes I syfte att samordna forskningsinsatser ochandra åtgärder som kunde leda till en fördjupad företagsdemokrati I enUghet medvad som anförts I motionen, 1971:1103 av m. fl,vari hemställts med hänvisning tiU motiveringen i motionen 1971:1104 attriksdagen i skrivelse till Kungl. Maj:t skulle anhålla att Kungl. Maj:t skulle,i syfte att öka förståelsen för ett fördjupat samarbete mellan arbetstagare ochföretag, ge och universitetskanslersämbetet i uppdrag att isamband med arbetsmarknadens parter utarbeta planer för utbildning i deadministrativa, rättsliga och ekonomiska frågor som aktualiserades vid etttillgodoseende av önskemålen om vidgat inflytande och ansvar för anstäUda inomföretagen, 1971:1104 av m. fl, vari hemställts attriksdagen skuUe 1. i skrivelse till Kungl.Maj:t anhåUa om en parlamentarisk utredning med uppgift a) att studera hurnäringshvets struktur och utveckling av nya tekniska hjälpmedel under denärmaste decennierna kunde komma att påverka människans roll I arbetslivet ochhennes möjligheter till ett större personligt inflytande och ansvarstagande,