prot · FU0951 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag är nog medveten om att ell sådant här system kan medföra en heldel fördelar, men vad jag har velat understryka är att man inte kommer ifrån och har inte gjort något försök att gendriva del att ett systemmed flexibel arbetstid kan medföra åtskiUiga olägenheter för den statligaverksamheten, bl. a. i fråga om service mol aUmänheten. Dessutom vUl jag framhåUa och del tyckerjag är en väldigt väsentUg sak att en sädanarbetstidsförläggning som talar om över huvud taget inte tordekunna tUlämpas för vissa arbelstagargrupper inom värt jättekoUektiv. a. sädana som har s. k. schemalagd arbetstid, och de, , är intefå. 1 rör det sig om ca 125 000 anställda, och dä räknar jag ändåinte in de statsunderstödda grupperna, bl. a. lärarna, i detta tal. Dessagrupper har redan nu i allmänhet den ogynnsammaste arbetstiden. Det fär också fästas slor vikl vid det förhällandet att omman inför rörlig arbetstid för viss personal kan arbetsförhållandena komma allförsämras för andra arbetstagare. Telefonister, expedilionsvakter, vaktpersonal för att la några exempel kan sålunda för del försia inte ha någon flexibelarbetstid, och för del andra kommer de i allmänhet alt få en sämrearbetstidsförläggning med hänsyn tUl att deras arbelsuppgifler måste fullgörasunder hela den tid lUl vUken ordinarie arbetslid kan förläggas. En annankategori, som kan fä försämrad arbetstid med ell sådant här syslem, ärstädpersonalen. Jag har verkligen kommii fram lillatt i en lid, dä man strävar efter att utjämna skillnader i arbetsförhållandenmeUan olika arbetsiagargrupper, kan man inte utan vidare accepiera ell systemsom i viss utsträckning går i motsatt riktning. Det tror jag, herr talman, ärkärnfrågan i hela den här problematiken. HerrNORRBY i (fp): Statsrådet staplar upp svårigheternaoch hindren för att införa en flexibel arbetstid men berör fördelarna myckelflyktigt. Fördelarna överväger erfarenhetsmässigt myckel slarkl. Nackdelarna kan påvisas, exempelvis när det gäller löpandebandsarbete. Om flexibel arbetstid för statsanställda skiftarbeteoch tidtabeUsstyrd verksamhet, men med lämpligl utformade avbyiarsysiem ochtidsöverlappning för skiften kan man klara även sådana problem, om man harambitionen att göra det. Enligt min uppfattning är flextid ett bra sätt attförbättra arbetsmiljön. Slora grupper av statsanställda tycks ju till skiUnadfrån sina enskUt anstäUda koUeger komma att få vidkännas beiydande reallönesänkningarsom resullat av årets avtalsrörelse. Flextid skuUe då kunna vara etl, låt varaUtet, plåster på såren utan all kosta staten-arbetsgivaren någonting. Tvärtomtorde flextid löna sig enligt den samhällsekonomiska optimeringstanke som jag oftatUlämpar. EnUgt min uppfattning har vi hell enkelt inte råd att spara på ensådan här reform. Det är aUdeles klarl att man för att vederläggastatsrådels uppfattning borde ha en försöksverksamhet med egentlig flextid,alltså inle den lyp som är aktueU i Garnisonen. Där får man ju inte flexibelarbetslid utan förskjutning av arbetstiden med fasta lider. Det möler såvittjag förstår inga formeUa hinder alt införa flextid. I praktiken tUlämpas i dagarbelstidsförskjutning på en arbetsplats t. ex. plus minus en kvart för olikagrupper för att tiderna skall passa in bättre pä de kommunikalioner manutnyttjar. Statsrådet talar om olägenheterna i fråga om service tUlallmänhelen. Min egen erfarenhei som statstjänstemän är. Ute tiUspetsat, attnågonting som är svårare all få lag på än en statstjänsteman på tjänsterummet,del finns inte. Men då har jag själv tUlämpat flextid i rätt stor omfallning. Imånga kommuner ordnar man fasla expeditionstider, och klarar på så sätt utdessa problem. Om ambitionen finns, sä gär det att lösa frägan om flextid förpraktiskt taget alla statsanställda. Jag vet inte var har sin tjänst,men han mäste ha dåliga erfarenheier. Även jag har kontakt med väldigt mängastatstjänstemän i deras egenskap av såväl fackliga förhandlare som tjänstemän,och jag vill gärna framhålla alt jag inte delar mening på dennapunkl, Statstjänslemannakären håller i allmänhet fast vid sina arbetstider ochgör en väsentlig insats även på sina arbetsrum, sä uttalande färstå för hans egen räkning. TUl sist vUl jag bara ytterligare framhålla, hen talman,all del här inle är en fräga om ambition, som har gjort del hela lill.Vore del fräga om ambition, sä nog skulle vi kunna införa en sådan flexibUitetsom han talar om. Men vi har ju överblicken och har kommii fram lUl att detfinns olägenheter, som jag har pekat på och som inte pä något sätthar kunnat gendriva. Vi har nämligen i delta jättekollektiv, som staten utgör,en mycket slor kategori anställda jag nämnde siffran enbart för -som alltid måste ha schemalagd arbetstid. Tågen måste gä, posten mäste fungeraosv. Del är alltså där problemet Ugger. Dessa människor upplever alt de redannu har en sämre situation än de som tjänstgör och som sitter på dessatjänsterum, där inte har kunnai finna dem. Att dä för den gruppen-kontorsanstäUda i huvudsak - införa ytterligare möjlighet tiU flexibiUtetskuUe öka klyftorna och föra med sig alla de olägenheter som jag har försökt belysa i mitt svar. Detsteget är vi inte beredda all la. Överläggningen var härmed slutad: § 14 Ang, beräkningen av statsbidrag för lön tiU lärarevid utlandsskola Herr utbUdningsministern ordet för alt besvara () i kammarens protokoU för den16 mars intagna fråga, nr 133, och anförde; har frågat mig, om jag ärberedd att föreslå sädan ändring av statsbidragskungörelsen för lärartjänstervid utlandsskola att del bUr möjUgt att erhålla elt statsbidrag baserat påanlalel elever i släUel för som antalet lärartjänster. Jag har i årets staisverksproposition (bU. 10 s. 173)framhålUt att en undersökning bör göras av rekryleringen UU de svenskaullandsskolorna m. m,, innan en ytterUgare kraftig kostnadsökning medges. Denav släUda frägan får aktualiseras i detla sammanhang. Jag ber att få tacka utbUdningsministern försvaret. Tyvärr kan jag inle tolka det som speciellt positivt, åtminstone inteför de förhållanden som gäller . Bakgrunden tUl min fråga är att del statsbidrag som går UUsvenska skolor i utlandet är utformat på sådant sätt alt man vid vissatillfällen fär helt statsbidrag och vid andra inte någonting. Detta regleras ien kungl, kungörelse . Enligl denna utgär statsbidrag tUl tvälärartjänster vid svensk skola i ullandel, om det finns minst sex elever pävartdera läg-och meUanstadiet, I vissa fall har man från skolöverstyrelsenssida gjort undanlag från dessa bestämmelser och då beviljat ett bidrag enliglmera generösa bestämmelser. Detta syslem innebär vissa påtagliga nackdelar i enstakafaU som uppkommer dä och dä. Huvudmannen för en skola, t. ex. ettmissions-säUskap, kan under pågående termin ha fuUt statsbidrag och har dåanställt lärare pä de premisserna. Sedan kan det mitt under terminen hända alten familj, som har många barn i denna skola, fär resa hem till , och dåsjunker barnantalet under det som berättigar till statsbidrag. I sådana falluppstår det problem för alt finansiera verksamhelen. Det här problemet äraktuellt inte bara för olika missionsorgan ulan för SIDA-personal och fleramöjUga svenska skolor i utlandet. Enligt en förteckning över svenska skolor i utlandet somjag har framför mig finns det nu några stycken svenska skolor som har för litelelevantal för all få statsbidrag. När de fär sina tolv barn i skolan får dedock UU tvä lärartjänster. Det är med ulgångspunkl i della som jag frågar varför maninle kan utforma bestämmelserna pä etl sådanl sätt all bidraget utgår iförhällande tUl antalet elever i stället för att som vara "aUt ellerintet". Om man med fem elever skulle fä 5/12 t. ex. och med åtta elever8/12 skulle Ang. beräkningen av statsbidrag för lön tiU lärare vidutlandsskola 2 protokoU 1971. propositionsavlämnandet och besvarandet av interpellationer del utgöraelt tUlskott till den lön som annars huvudmannen ensam fär betala. Jag upprepar därför min fråga till herr slalsrådel: Finnsdel inle redan nu möjligheter att vidta sådana förändringar? I svarel slär delatt "innan en ytterUgare kraftig kostnadsökning medges" skaU manundersöka rekryteringen. Jag har mycket svårt att föreställa mig att detlaskulle vara en kraftig kostnadsökning i relation UU de kostnader somskolväsendet för övrigl har. AUling är ju relativt här i världen - ävenkostnadsökningar för skolväsendet. Men jag vill ändå undersiryka alt i Sverigehar vi 20 elever per lärare, i utlandet kan vi komma ned UU 6 elever perlärare. Det nuvarande systemet som vi tUlämpar är alltsåutomordenlligt generöst och det är myckel som lyder pä att det här systemei,där man utgår från beräkningsbasen, grundat på anlalel elever, är gynnsammareän om man skuUe gä över tUl ett annat syslem. I konseljen om kommer viemeUertid att ge etl uppdrag skolöverslyrelsen, där vi ber verket att försökagöra en värdering av erfarenheterna av utlandsverksamheten, och i samband meddet får man också ta upp frågor av den här karaktären. Hen STÄLHAMMAR (fp): Jag tackar för della besked och tolkar det säatt departementet är berett att föreslå att det skall bli förändringar som gördet möjUgt att fä slalsbidrag även om man har fem elever. Koslnadsmässigl blirdel inte så fantastiskt stor skillnad om man har 5/12 eller 6/12. Det finns ju också andra tekniska lösningar. Man kan tänkasig ett handledararvode, baserat på fem veckolimmar på tre elever eUernågonting liknande. Det viktiga bör liksom vara att det finns möjUghel till enmjuk nedirappning respektive upplrappning i förhållande till de problem somhuvudmannen siälls inför när han ena gängen har fullt statsbidrag och andragängen mill under pågående termin kanske står med trefyra elever och inte harnågot slalsbidrag alls men ändå har anställt lärare. Jag lackar för svarel och hoppas att den behandling somfrägan får pä skolöverslyrelsen kommer att leda lUl en förändring av de nuorättvisa bestämmelserna. Överläggningen var härmed slutad. § 15 Ang. propositionsavlämnandet och besvarandet av interpellationer Herr statsrådet erhöll ordet för all besvara herrDahléns (fp) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 130, ochanförde: har frågat mig vad regeringen tänker göra för attundvika alt riksdagsarbetel försväras genom för sent avlämnande avpropositioner och anhopning av besvarande av interpellationer tillvårsessionens slutskede. Tiden för avlämnande av anslagspropositioner utgick den 23mars, och för övriga propositioner är slutdatum den 12 aprU. Med nägol enslakaundanlag ligger anslagspropositionerna nu pä bord. 1 övrigl återstårca 40 proposilioner som kommer att föreläggas för beslul undervårsessionen. Antalet interpeUationer som väckts i är uppgår UU89, Anlalel är ovanligt stort. Åtskilliga interpellalioner är ännu obesvarade. Departementens ansträngningar inriktas nu på att sä forlsom möjligl färdigställa resterande propositioner som bör behandlas avriksdagen i vår. Besvarandet av interpellationer har i viss mån måstslå tUlbaka för detta arbete liksom för det arbete som är förenat med attbereda svaren pä enkla frågor. Antalet enkla frågor har uppgåtttUl 160. Även denna siffra är ovanUgt hög. Regeringens ledamöter är beredda att medverka tUl att svarlämnas på flerlalel interpeUationer och i allt fallföre den mesl arbetslyngda tiden i slulel av vårsessionen. Ang. propositions-avlämnandet och besvarandet av interpellationer HenDAHLÉN (fp): Läget beträffande avlämnande av propositioner tillriksdagen har varit mycket dåligt under ell stort antal är, men i är har detnoterats elt bottenrekord - eller en toppnotering, vilket ord man nu villanvända. .Ar 1 969 hade vi, vid den tid dä jag inlämnade min enklafräga, fält det beskedet att regeringen skulle ha avlämnat 38 propositioner. 1verkligheten hade det avlämnats 23. Är 1970 skulle del ha avlämnats 46; det kom37. I är skulle del vid samma tidpunkl ha avlämnals 39 proposilioner; del kom20, alllsä ungefär hälflen. För en slund sedan var läget följande. Enligl avstatsrådsberedningen över.sänd förteckning lill skulle delvid den lidpunkl jag här talar om ha kommii 77 propositioner till ;det kom 47. Som slaisrädel säger finns del 89 interpellalioner framställda.Statsrådet var finkänslig nog - ur regeringens synpunkt - all inle lala om hurmånga av dem som är besvarade. Jag kan göra det. Det är 25 interpellationerbesvarade före detla plenum. Pä lio veckor har man svarat pä 25; det finns 64kvar att besvara. kommer interpellationer alt besvaras, om jagläsl rätt på föredragningslistan. Jag har vid flera lillfällen diskuterat dessa saker medolika statsråd, bl. a. med förre stalsministern, och med nuvarandejustitieminister har jag ocksä hafl etl par debatter om delta. Och manhar alltid lovat och sagl all nu skall det bli bättre. Men svar nuger inte något underlag för tron all del skall bli bällre. Del är sammaslandardsvar som givils . Situationen är för , förledamöterna och även för våra tjänstemän hell orimlig. Vi skall fä ytterligareett stort antal proposilioner inle 40, som del slär i svaret, . förteckning som överlämnades till kammarkansliel i går slår del, om jagräknal rätt, att 50 propositioner till skall behandlas under vårriksdagen, ochde har ännu inle avlämnals. Nr 51 Situationen är som sagt orimlig.Man undrar hur regeringen egentligen T- , , tänker sie att lösa detta problem.Löftena om att det skall bli bättre har T c ,m, inte hällits. Det har tvärtom blivit sämre. 1 ar är detsämre än jag kan -------------------- -- erinra mig alt del har varil tidigare. Jag undrar vad ni Ang.propositions- egentligen gör i regeringen? Ja, detla är inle nägon förmodanall ni silier avlämnandetoch i rullar tummarna. Det tror jag verkligen inte all ni gör. besvarandetav inter- tjuräckligl koncenlrerade pä all få fram del arbelsmalerial somriksdagen pellationer gj( j begära skall lämnas i lid? Slalsrådelbehöver inle svara pä den frågan. De siffror jag har angivil visar allregeringen icke har förmäga all lill folks represenianier härleverera del material som vi behöver i lid för att ordenlligl kunna undersökavad regeringen har föreslagit. Försl etl litet påpekande belräffandeproposilioner som sägs ha avlämnals för senl. Om man ser pä de proposilionsUder som är föreskrivna iriksdagsordningen, sä blir bilden väsentUgt annorlunda än den som tecknade. Dä iakttas i storl sett propositionstiderna. Men vad hen Dahlénhär syflar till är all han vill ha en jämnare spridning av propositionerna överen längre tidrymd. Han uppfaltar lydligen proposilionsförleck-ningarna somnägra slags löflen om när propositionerna skaU avlämnas, löften som han anserhar svikils varje gäng dä datum inle slår in. Del är nu inle sä helt med del.En proposilionsförteckning grundar sig, som säkeriigen vet, pä enplanering med etl underlag som är bristfälligt och som måste vara bristfälligt.Propositioner byggs upp på basis av utredningsförslag, och närpropositionsförleckningen skaU göras upp är utredningsförslagen ofta intefärdiga. 1 varje fall är remissbehandlingen inte färdig, och eflerremissbehandlingen inträffar del inle så sällan att man fär göra rällgenomgripande omarbetningar och all man behöver förhandlingar och konlakler medorganisationer eller inlressenter. Det är alldeles omöjligl vid den lidpunkl ibörjan av årel, dä propositionsförleckningen skall göras upp, förutsebeträffande varje enskild proposilion hur lång lid della kan komma alt la. Vi är alllsä, när proposilionsförleckningarna görs,medveina om att det är ulomordentligt osäkra uppgifler som lämnas. kan man nalurliglvis med hänvisning hislorien påslåatt vi alltid är överoptimistiska; proposilionsförleckningarna slär ständigtfel. Jag skall inte förneka alt jag själv har känslan av att de ambitioner somspeglar sig i propositionsförteckningarna är litet väl optimistiska. Men det väsentliga är ju inte det, utan det väsentliga ärom det finns nägra praktiska möjligheter all åstadkomma en bältre lingensordning, dvs. all fä en jämnare spridning av proposilionerna över årets försiamånader. Jag Iror all del är utomordenlligt svårl - av flera olika skäl. Underhösten och ända fram till nyåret måste all tillgänglig arbetskraft i förstahand koncentreras på att iordningställa statsverkspropositionen, och försldärefler frigörs lillräckligl med arbelskrafl för alt syssla med de Då lar del litet lid innan dessa propositioner blir För all med någon slörre säkerhet fä en bättring tUl sländfår man väl närmasl försöka göra en ändring av riksdagsordningen med en förlängningav propositionstiderna och kanske vårsessioner. Men jag vel inte omriksdagens ledamöter är lilllalade av den lösningen. Elt annal alternativ som kunde länkas är alt man slog avpå reformtakten, men jag tror inte att nägon av oss skulle vilja föreslå denutvägen. Herr talman!- I stäUel för att ulslälla några löflen vUljag upprikligl peka pä de grundläggande svårigheierna. Jag ser inle nägon vägul ur dem, om man inle gör ganska genomgripande ändringar i riksdagsarbetel,och grundlagberedningen fär väl fundera över del. Ang. propositionsavlämnandet och besvarandet av interpellationer Slalsrådel inledde sitt inlägg med ell myckelegendomligl konstaterande: Riksdagsordningens proposilionsUder iakttas i storlsell! Om delta nu skall ha nägon som helsl belydelse i en sädan här debattmäsle utgångspunkten vara att ledamöter skall vara förtjusta överatt inle alla budgetpropositioner kommer och alla lagpropositionerden - det är nämligen de fastlagda tiderna; enligt grundlagen färregeringen inte komma senare med propositionerna. Statsrådet var klok nog alt i sitt svar till migerkänna alt man belräffande budgetpropositionerna överskridit den liden allabudgetpropositioner har ännu inle kommii. Men vad tjänar det lill att säga attriksdagsordningens proposilionsUder iakttas. Det är fullständigt ointressant,eflersom inle kan mena att alla propositioner skall komma på deangivna slutdagarna. Sedan säger att den proposilionsförteckningsom avlämnas inle innebär nägra löflen; den grundar sig päregeringens planering, som alllsä enligl konsekvent slår fel. Dethar vi själva konstaterat att den gör! Men propositionsförleckningen grundarsig, sade hen , pä den planering man gör. Sedan summerade han: Vi kaninle göra bättre. Nej, det är mycket möjligl all regeringen inte kan det! Del ärett intressant slutbesked; fär finna sig i all det malerial som viskall pröva kommer för sent lill oss. Jag återkommer, herr talman, lill del jag inledde med; Delkan ju inte vara meningen att vi skall silla och vänta på budgetpropositionerlill och pä lagpropositioner lill . Men, , den därpropositionsförleckningen fär man inle la riktigt sä nonchalant! Dennaförteckning skall ju ligga lill grund för ulskoll dä dessa skallplanera sitt arbete. Del räcker inle som försvar för alt man inle klarar avuppgiflen med all säga: är inga löften. Hur skall utskotten kunnaplanera, när etl statsråd i fräga om del enda besked vi får kan slå här ochsäga: Det fär ni inte la så högtidligt, vi menar inte rikligl del där? Det sakligt sell mesl intressanta i dellasammanhang bör rimligen vara om del finns nägra möjligheler alt åstadkomma denjämnare spridning av propositionerna som jag lalade om. Vi gör varje är Ang. erfarenheterna av 1966 ärs beslut om förbud motkroppsaga m. tn. vad vi kani det styckei, och Uänstemännen lägger ned ett hängivet arbeie. Självaanstränger vi oss. Men det finns vissa grundläggande svårigheter som jag trordet är besvärligt all komma rälla med inom ramen för den nuvaranderiksdagsordningen. Del är kanske lika bra att vi uppriktigt säger detta. Framtill nyåret koncentreras krafterna pä att få statsverksproposilionen färdig. ögonblickel den är klar frigörs kraflerna för alt syssla med de andraproposilionerna. Detla belyder, all man endasllyckas fä fram ell fälal proposilioner. Sedan kommer en stor klump ochen hel del . Jag kan mer än väl förstå önskemål om enannan tingens ordning. Har någol konstruktivt uppslag därvidlag attlämna? Jag kan inle se att denna sak skulle kunna av på annat sätt ängenom all man vidtar genomgripande förändringar när del gäller budgetarbetet, ifräga om sisla dagen för propositionernas avlämnande och genom en förlängningav vårsessioner. Men jag vet inte om är sä Ulllalad aven sädan lösning. Herr förste vice talmannen anmälde all all prolokollet få anlecknal all han inle ägde räll Ullytterligare anförande i denna debatt. Överläggningen var härmed slulad. § 16 Ang. erfarenheterna av beslut om förbudmot kroppsaga m. m. som uppfostringsmedel Herr slalsrådel erhöll ordelför att besvara () i kammarens prolokoll för intagnafräga, nr 142, till herr justitieministern, och anförde; har frågat om juslilieminislernvill redogöra för de erfarenheier som har vunnils av de ändringar som år 1966gjordes i beslämmelser om kroppsaga m. m. som uppfosUingsmedel.Enligl faslslälld ärendefördelning ankommer det pä mig all besvara frägan. ändring i syflade till altklargöra all vårdnadshavares kroppsaga mol barn inle är tilläten somuppfostringsmedel. Ändringen innebar att den straffrihelsgrund som äganderättendessförinnan kunde innebära utmönstrades. Av naturliga skäl är del svårt attfastslälla den prakliska effeklen av en sädan lagändring. Under della anförande överlog herrIredje vice lalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Jag ber all fä tacka slalsrådel för svarel pä min enkla Vihar väl alla upprörls över vad som hänl, men jag iror all del är vikligl att vihar klarl för oss all de här frågorna har mänga aspekler. Jag är självövertygad om att tragedier av det här slaget inte kan förhindras på elteffeklivl säll bara genom lagstiftning, förbud eller slraffskärpningar. Delkrävs betydligt mer ambiliösa åigärder än så, att man utsträcker samhälletsstödjande, uppsökande verksamhet så att vi mera långsiktigt kan förbäilrabarnens uppväxtmiljö och hjälpa föräldrarna i deras uppfostrarroll. Mångafamiljer, även sådana som är i en s. k. normalsituation, är så pressade avsina vardagliga bekymmer och av isolering i en torfUg miljö, alt de har svårtatt klara sin uppgifl. Del är ocksä angeläget, all del akuta behovel av kontrolloch förebyggande åtgärder sä snart som möjligl kan lösas, sä all man når ut tUlalla familjer, t. ex. genom all den förebyggande hälsovården genombarnavårdscentralerna blir obligatorisk för alla förskolebarn. Mol bakgrunden av del här, som kräver alt belydligl slörreresurser ställs förfogande för olika sociala ändamål, är del verkligenbeklagligi all opinionsslormen efter vad som hänt mesl har riklat sig emol vårsocialvård och en kraftigt fördömande attityd av föräldrar, vUkaslevnadssitualion man inle känner. Vi är alla medansvariga för de socialamyndigheternas bristande resurser. Vi är ocksä ansvariga för alt aga, alltsåvåld, i sä stor utsträckning godtas av människor som uppfostringsmedel. Det äri ett civUiserat samhälle verkligen viktigt att vi tar avstånd från våld i aUaformer. Därför var del en framgång när 1966 beslöt all utmönstra denstraffrihelsgrund för misshandel mot barn som fanns i den gamla . Tyvärr gick inte rikligl så längl som man kan fåinlryck av i slalsrådels svar. Där finns ingel ultryckligl förbud emol aga.Läser man prolokoll och utskottets yttrande framgår ocksä en osäkerhet om hurlagen skulle tillämpas. Därför hänger myckel på hur den kommit all tUlämpas.Det är mol bakgrunden av della jag har slällt frägan. Jag har bl. a. av läkarehörl all bäde domstolarnas och barnavårdsnämndernas praxis här växlar, och jaglycker del är viktigt att vi värnar om barnens rätt i denna situation. Därför vill jag fräga statsrådet om han anser att delfinns någon principiell skillnad mellan aga å ena sidan och misshandel ellerrätts-stridigt tvång å andra sidan, och om statsrådet vUl vidta de undersökningarsom krävs för att klarlägga situationen. Ang. erfarenheterna av 1966 ärs beslut om förbud motkroppsaga m. m. som uppfostringsmedel De ändringar som gjordes i föräldrabalken1966 var avsedda att skapa klarhet. Jag tror de har gjort del ocksä. Lägel igällande rätt är alt en misshandel är lika straffbar oavsett om den riktar sigmot ett barn eller en vuxen person.