prot · FU09143 · 1971-12-31 00:00:00 — Men, , reklam ärfarhg, farhg - den kan kanske snart nog komma att beskattas. () kort genmäle: Jag delar värdering av debattennär han förmodar att det skah bil en saklig behandling av frågan när statsrådenkommer upp. Det tror jag också! VI har ju, , diskuterat socialism någragånger I utskottet, och vi har väl flera sådana debatter att vänta. Däremot ärdet svårt att I ett replikskifte klara ut vad och jag menar medsociahsm - det är lite ohka saker. Vad jag talade om var det propagandaspråksom högern för ut om att det är något slags förskräcklig socialism som viskulle genomföra - tillsammans med och eftersom deI stort sett delar våra värderingar när det gäller det som marksoclahsm. Jag undrar vad det nu är för slags socialism. Jag vill sedan notera att Jag Inte fick något svar frånherr Wennerfors beträffande lagrådet. VI skaU klara ut detta, tycker att det är anmärkningsvärt om en anklagelse skall stå kvar motlagrådet för att det har slarvat Ifrån sig ett viktigt arbete. Det är enInstitution som vi skah uppskatta. TUl vih jag säga att vad jag anförde var enmålangivelse, men det duger Inte som handlingsprogram. Handhngsprogrammet återkommervi UU, när vi har en konkret budgetbehandhng. () kort genmäle: Jag skall nu svara på frågan beträffandelagrådet. Det är ingen speciellt stor fråga, . Jag hade alltså fåttden nämnda uppgiften. Jag beklagar om den var felaktig. 1 stället skulle jag viha be svara på denfråga som Jag ställde tidigare, nämUgen beträffande handläggningen. Handläggningenfrån sida får väl statsrådet själv svara för, men när det gällerhandläggningen I utskottet hade man kunnat tänka sig en mycket mera demokratiskhandläggning, dvs. att ärendet gått på remiss. Vad säger om det? Vidare talade sitt anförande om att vi pådetta sätt skulle uppvisa ett mindre Intresse för mUjön. Vi anser att med dengällande lagstiftningen kan möjligheterna tillvaratagas att göra de insatserför mihövården som krävs av oss. SlutUgen har jag helt klart förmig, , att när kommunisterna får ännu större Inflytande, om de nufår det, på regeringen eller kanske t. o. m. kommer In I regeringen, är detmeningen att hela landet skall exproprieras. HerrBERGMAN (s) kort genmäle: En "demokratisk handläggning",säger . Jag är väldigt förvånad. Vad är det som har brustit Ifråga om demokrati vld dettaärendes behandling jämfört med alla andra ärendens behandling I , Ivatie fall så länge jag har varit med, och det är länge det? Jag har Inte varitmed om att man har remitterat en proposition på det sätt som moderatasamhngspartiet här har krävt. Det är väl det som skulle ha varit anmärkningsvärtoch Inte det sätt som vi har behandlat ärendet på. Jag skall Inte säga ett enda ord mer om lagrådet, eftersomherr Wennerfors har sagt att han kanhända byggde sina uppgifter på felaktigaupplysningar. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Jag tror att vi alla med glädje konstaterardet utomordentligt starka Intresse som miljöfrågorna har blivitföremål för. Det beror naturligtvis på att människor I allmänhet har börjatInse att den mark vi trampar på, den luft vi andas och det vatten vi behöverUll så många Uvsviktiga ting inte är oförstörbara rikedomar som vi kan handskasmed hur som helst. Hur vi hushåUar med mark och vatten bhr av avgörandebetydelse för I vilken mUjö vi och våra efterkommande skall leva. Även om vibor I ett relativt glest befolkat land, har vi fått erfara att konkurrensen ommark och vatten I vissa delar av landet är och kommer att bh ännu merbesvärande. Detta är I första hand förhållandet vld våra kuster, där främstnäringshvets och fritldsfolkets förespråkare allt oftare konkurrerar om sammaområden. Det har, såvitt jag förstår, under de allra senaste årenrått en stor enighet här i om att vi behöver en fysisk rlksplanerlng,en rikshushållning med våra mark- och vattentUlgångar. När regeringen år 1966uttalade sig för nödvändigheten av en sådan hushållning, mottogs dettavisserligen med blandade känslor på många håll. Man såg en fysisk riksplaneringblott och bart som ett uttryck för en lust hos dem som företrädde statsmakternaatt centraldlrlgera samhällsplaneringen mera. Bara uttaladeframstående borgerilga pohtiker sin bestörtning Inför tanken på en sådan formav planering. har kritiken från samma håll oftastriktat sig mot att vi Inte redan har en sådan planering i funktion. Ett starktväxande Intresse för miljöfrågorna har sålunda väckt Insikten om nödvändighetenav att vi får denna bättre översiktsplanering och att samhället skaffar sigbättre Instrument för att leda utvecklingen när det gäller hushållningen medmark och vatten. Förberedelsearbetet för den fysiska rlksplanerlngen harunder senare år pågått I . VI står nu Inför möjUgheten attnästa vecka I en diger promemoria redovisa resutatet av detta förberedelsearbete.TUl grund för arbetet ligger en omfattande Inventering av de långsiktigaanspråken på mark och vatten från naturvårdens, näringslivets, rekreations- ochfrltldsUvets Intressen och av de resurser som svarar mot de här anspråken. Med utgångspunkt från Inventerlngsmaterlalet görs ettförsök att tala om var ohka Intressen kolliderar eller kan väntas kollidera pålängre sikt. I promemorian kommer att anges ocksä vissa riktUnjer för hur de Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen kartlagdakonflikterna kan lösas. Huvuduppgiften för den fysiska riksplaneringen blir attmot varandra väga skilda anspråk, riktade mot naturresurser av riksintresse,för att söka främja en sådan hushåUning med naturresurserna att vi får enutveckling I enlighet med de allmänna mål vi vill ställa upp församhällsplaneringen. Målsättningen bör enligt regeringens mening vara att viskaU söka skapa förutsättningar såväl för en gynnsam ekonomisk utveckUng somför en god livsmUjö under så likvärdiga betingelser som möjligt för allamänniskor. Jag har åtskiUiga gånger understrukit att den produkt som kommer utav det här förberedelsearbetet Inte är en färdig plan utan ett underlag för enallmän debatt före de definitiva beslutens fattande. VI har fortlöpanderedovisat det material vi fått fram genom behovs- och resursinventeringarna föratt underlätta och stimulera den allmänna debatten. Självfallet byggeruppläggningen av förberedelsearbetet på regeringens värderingar när det gällermålsättningen för samhällsutveckUngen, Men jag viU än en gång understryka atttiU de awägningar som görs I promemorian och de förslag som kommer attläggas fram står regeringen obunden. Promemorian skall bli föremål för enomfattande remissbehandhng och, som vi också hoppas, en bred aUmän debatt.Först skall de slutgiltiga förslagen formerna för en fysiskriksplanering underställas . Denna planering måste självfallet vara rullande. Man måsteI utgångsläget tänka på att bevara handlingsfriheten så långt möjligt för enutveckling som vi Inte kan förutse men också för kommande generationersrätt att göra sina värderingar och sina awägningar. Detta förutsätter 1 sin turatt vi försöker trygga ordentliga markreserver för oUka användningsområden Iframtiden. Givetvis kommer man 1 promemorian också In på frågan ommedel för att säkerställa den fysiska riksplanerlngens intentioner med andraord hur vi skall kunna föra den aktiva miljöpolitik som allt fler människor vlUha och vilka Instrument samhället behöver för att leda utvecklingen i denriktning medborgarna uttalar sig för. Instrumenten måste huvudsakligen bestå ien väl avpassad lagstiftning och I en ändamålsenlig organisation av desamhällsorgan som har att befatta sig med frågor om dispositionen av mark- ochvattenresurser. Vad är det då för möjhgheter samhället behöver för attsäkerställa den fysiska riksplaneringens intentioner? En sammanfattning kangöras I tre punkter. Det behövs möjligheter att reservera mark för det rörhgafriluftslivet och naturvårdens behov. Det behövs möjligheter att få stånden främst med hänsyn de behoven lämphg lokalisering av fritidsbebyggelsen.Det behövs möjhgheter att reservera mark för att styra lokahseringen avIndustrier av betydelse ur riksplaneringssynpunkt och som kan ha en mihöförstörandeeffekt på omgivningen. Självfallet står samhället inte helt utan sådanamöjligheter. I vissa avseenden är emellertid lagstiftningen bristfälligoch organisationen mindre ändamålsenhg med hänsyn just UU de Intressen som denfysiska rlksplanerlngen skall tillgodose. Det är främst tre punkter man kanpeka på som brister. VI har Inte ett tUlräckhgt smidigt och effektivt samspel i planeringsprocessenmellan centrala, regionala och lokala organ. Samhällets befogenheter attbestämma över lokaliseringen av glesare bebyggelse är I och för sig begränsade.Beslut om lokahsering av Industri som är av betydelse för markhushållnlngen kanInte alltid träffas på ett tillräckUgt tidigt stadium och på grundval av entillräckligt allsidig bedömning. Lagstiftningsarbetet i anslutning den fysiskarlksplanerlngen får bedrivas i tre etapper. Den första etappen omfattar deåtgärder som bör träda I kraft när rlksplanepromemorlan presenteras. Den andraetappen omfattar de åtgärder som bör kunna träda I kraft medriksdagsbeslutet . Den tredje etappen representeras av de definitivalösningar på planlagstlf t ningens område som bör bh ett resultat avbygglagutredningens arbete. Liksom all annan fysisk planering kan den fysiskarlksplanerlngen utlösa risker för markspekulatloner. Redan det material sompresenteras kan komma att skapa förväntningar om att vissa områden Ilandet skall kunna få en mera lukrativ användning med motsvarandemarkvärdestegringar som föhd. Ändringarna I expropriationslagstiftningen börvara ägnade att motverka sådana oförtjänta markvärdestegringar. Jag skall Integå närmare In på expropriationslagstiftningen, eftersom synpunkterna för ochmot det förslag som har att ta ställning till i det sammanhangetkommer att närmare belysas av statsrådet . Men riksplane materialet kan utlösa ocksä en annan typ avspekulation. Den fysiska rlksplanerlngen kan sägas innebära signaler om attvissa hänsyn måste tas vld markanvändningen. Skall vi kunna garantera sådanahänsyn måste samhället ha möjligheter att hävda dem. Det är Inte trohgt attmarkägarna själva alltid kommer att ta dessa hänsyn. Snarare måste man välräkna med att signaler om sådana hänsyn kan utlösa en motsatt aktivitet frånmarkägarnas sida. Erfarenheterna visar att möjligheterna för den enskilde atttjäna pengar på att exploatera mark ofta får ta över hänsynen till miljön, ominte samhället har medel att hävda miljöintressena. Samhällets viktigaste instrument att bestämma om var och ivilken tidsordning bebyggelse får komma till stånd är det kommunala planmonopolet.Det ger samhället möjlighet att freda områden från bebyggelse och därbebyggelse bör komma stånd åstadkomma en lämpUg lokalisering av bebyggelsenoch en lämplig exploateringsgrad. Det ger också samhället möjligheter att verkaeUer sörja för att anordningar för gemensamt behov kommer tUl stånd. Det kangälla grönområden, lekplatser, parkerings- eller båtplatser, vatten- ochavloppsanläggningar. Det här föher av byggnadslagens bestämmelser omdetahplanläggnlng. Detaljplankravet omfattar emellertid bara s. k.tätbebyggelse. När det gäller annan bebyggelse, glesbebyggelse, är samhälletsmöjhgheter att sörja för en ändamålsenlig utveckling med nuvarandedefinition av tätbebyggelsebegreppet begränsade. Det har I sin tur redan nu och på många hålllett tUl en planlös utveckling av bebyggelsen, som Inneburit slöseri med markoch naturvärden och lett till problem på grund av att behovet av anordningarför gemensamma ändamål inte blivit tillgodosett I tid. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen 3 protokoll 1971. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen justeringav tätbebyggelsedeflnitionen som föreslås I propositionen får nu samhäUet stödför möjligheterna att föra en aktiv mihöpolitik inom områden där efterfrågan påmark är i stigande. Tillsammans med en utvidgad byggnadslovsplikt och enmöjhghet att meddela provisoriska strandskyddsförordnanden bör den här reformenockså skapa förutsättningar att motverka en från mihösynpunkt olämpligbebyggelseutveckling inom områden, som i riksplanematerialet pekas ut somsärskilt värdefulla från det rörliga friluftslivets och naturvårdens synpunkteroch som fördenskull bör skyddas mot olämplig bebyggelse. Den förstärktaexpropriationslagstiftningen ger möjligheter att förhindra att kapitalstarkaintressen kan försäkra sig om de mest åtråvärda markområdena för att göraspekulatlonsvlnster som dyrt skuhe få betalas av samhällets övriga medborgare. Hela det lagstiftningspaket som vi diskuterar är detskyddsnät som regeringen ansett vara absolut nödvändigt att lägga ut om man vihmotverka att rlksplanematerlalet, när det publiceras, blh en orienteringskartaför markspekulanter. Men det är också avsett att freda från bebyggelse sådanaområden som bör vara tUlgängUga för aUa människor som behöver en bit natur attströva i eller tiUgång tiU en badstrand. De inventeringar som har gjorts inomramen för förberedelsearbetet för en fysisk rlksplanerlng har visat att förfrUuftsUv och rekreation värdefull mark har börjat bli en knapphetsvara i vissadelar av vårt land. Det får inte vara så att samhället i brist på befogenhetermer eller mindre passivt ser på hur de bästa naturområdena tas i anspråk förbebyggelse av några få människor. SamhäUet måste få effektiva möjUgheter att taansvaret för en hushållning med dessa värdefuUa områden så att alla kan få sinaintressen tillgodosedda. VisserUgen kan det väl sägas att både ochPettersson, om de bara har att se tih sina egna intressen, vet var de bäst skaUplacera sin fritidsstuga. Men när de goda lägena börjar tryta då måste vi tahänsyn till varandra. Då måste vi hjälpas åt att planera så att det bhr utrymmeför både fritidsbebyggelse, semesterbyar för dem som inte önskar eller har rådmed en egen stuga, campingplatser och ett rörligt friluftsliv. ochPettersson bör inte ensamma få lägga beslag på mark som skulle kunna bli tillglädje för många fler människor som annars tvingas tränga ihop sig på en sämrebit av stranden eUer får det bäst belägna strövområdet avskuret av Anderssonsoch frltidsstugetomter. Motiven för en fysisk riksplanering vilar på denna grundsynom samhällets ansvar för aUas rätt till en god mihö. Denna principieUa syn påsamhällets ansvar ligger också tlU grund för bygglagutredningens dhektiv iarbetet på en ny planlagstiftning. tyckte det var Utet synd att utskottetsmajoritet hade mästrat civUministem i den meningen att man redan nu hade velatuttala en principieU ståndpunkt beträffande behovet av en planläggning iframtiden. Jag upplever det uppriktigt sagt icke som att man mästrar mig,eftersom den ståndpunkt som jag har intagit 1 den här frågan framgår redan avde direktiv som bygglagutredningen har att arbeta med. Jag kan ha storförståelse för att man, när man ställs Inför en partiell reform, tycker att detkan vara rimUgt att få pröva om den partiella reformen och dessinnehåU Ugger i linje med vad som i det här sammanhanget kan väntas av denlagstiftning som vi slutgiltigt skall få. Att civUutskottets majoritet redan nu önskar slå fastprincipen att utnyttjande av mark för glesbebyggelse förutsätter en bedömningfrån samhäUets sida och att det sålunda tiUkommer samhället att avgöra var ochnär glesbebyggelse får ske, hälsar jag för min del med stor tiUfredsstäUelse,Det var ju motion som var ett av upphoven till dettaställningstagande, eftersom man ju i den motionen ifrågasatte propositionen medhänvisning till att man inte kunde veta om den här dellagstlftningen låg I Unjemed den blivande reformen. Det uttalande som har gjorts, och som jag hälsar medtillfredsställelse, är helt i Unje med direktiven för bygglagutrednlngen, ochett sådant uttalande av underlättar självklart det fortsattalagstiftningsarbetet. kunde inte förstå hur dessa frågor över huvudtaget kopplade tih den fysiska riksplaneringen. Jag är för min del htetförvånad över det, därför att jag ju vet att är ganska väl Införståddmed uppläggningen av arbetet för den fysiska rlksplanerlngen. Om jag inte minnsalldeles fel, , har vid något tUlfälle tiU mig ifrågasatt omdet inte fanns risk för att man, när man nu presenterade dettariksplanematerial första gången, skulle kunna få en markspekula-tlon somkonsekvens. Jag minns att jag svarade vid det tillfället att vi skall sörja föratt vi får sådana Instrument redan i samband med presentationen att vi kanmotverka sådana risker. Det finns anledning stryka under att den befogenhet, somsamhäUet behöver ha enligt den lagstiftning som civUutskottet begärtbeträffande glesbebyggelsen, inte skaU användas för att hmdra att fortsattglesbebyggelseutveckling kan komma till stånd. Som civUutskottet sagt ärglesbebyggelse för stora delar av landet en lämplig bebyggelseform. Vad detgäller är 1 stället att få tlU stånd en utveckling även av sådan bebyggelse attden inte kommer i konflikt med andra väsentUga intressen. Intressen som detaUtid måste vara samhällets uppgift att värna. Jag syftar då främst på detrörUga friluftslivets och naturvårdens Intressen. Det är ju Inte fråga om attåstadkomma någon detahplaneläggning över hela landet för att klara dessafrågor, men det är fråga om att försöka ge en bedömning mot bakgrunden avöversiktUga planer för att bättre kunna sörja för att man Inte genom enoreglerad glesbebyggelse förstör naturvärden och försvårar planering som manvet att man måste få i fortsättningen. När det gäller dessa viktiga frågor står införmöjUgheten att ta stäUning tiU två huvudlinjer. Striden står meUan å ena sidansocialdemokratins uppfattning att mark och vatten är gemensamma tUlgångar somäven ägarna vi kommer utan tvekan även i fortsättningen att ha ett privatägande av mark och vatten skall bruka under hänsyn till aUa medborgaresbästa. För socialdemokratin är det vidare självklart att inte kapitalstarka intresseneller några få enskilda skall få möjUgheter att göra sig stora vinster på demånga medborgarnas bekostnad genom att kunna förvärva välbelägen mark och utanandra insatser än att säha marken -vid lämpligt tUlfälle göra sig enförmögenhet. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen står motmoderata samUngspartiets inställning, som omsatt I praktiken ger föhandekonsekvenser: fri konkurrens om mark, de bästa bitarna och den bästa miljön åtmänniskor som har råd att betala, fritt fram för kapitalstarka intressen attgenom markspekulation göra sig vinster på de många medborgarnas bekostnad. Jag tvekar inte att påstå att de åtgärder, som regeringenhar föreslagit och kommer att föreslå när det gäller dessa frågor, läggergrunden för den hushåUning med mark och vatten som är en av våra angelägnastesamhäUsplanerlngsfrågor just , kanske den fråga som kommer att få den mestavgörande betydelsen för hur vårt land skall komma att se ut . Jag måste säga att Inga kritiker har gjort mig lyckUgareän de borgerUga riksdagsmän som i mihödebatter som vi haft här hårt markeratdet ansvar som måste ankomma på samhället, I första hand på staten när detgäller den fysiska riksplaneringen men självfallet också på kommunerna när detgäller detahplaneläggning och annat, för att en effektiv hushållning med våramark- och vattenresurser skah komma stånd. Detta har markerats hårt i våradebatter av företrädare för alla de tre borgerilga partierna, således även förmoderata samUngspartiet. Jag har faktiskt glatt mig åt detta, eftersom jag räknatmed att deras heta engagemang I dessa frågor skulle underlätta en bred samhng iriksdagen kring åtgärder som krävs för att en fysisk rlksplanerlng skah bUmeningsfull och som är nödvändiga för att samhället skall kunna ta det ansvarman så hårt markerar att samhället har för vår miljö. står vi inför möjligheten att gå från ord tillhandling. Då säger moderata samhngspartiet nej. Samhället skah håUas tillbaka idessa frågor. Jag har självfaUet - det viU jag gärna säga - räknat med attcenterpartiet och , som så rest så utomordenthgt starkakrav på samhället I sin mUjöpoUtlska aktivitet, skulle komma att stödjaregeringens förslag. Jag utgår Ifrån att man Inom ochcenterpartiet, även om man intagit en avvaktande hållning till Initiativen frånutskottets socialdemokrater med avseende på det fortsatta arbetet medbygglagstiftningen, I princip delar den socialdemokratiska inställningen. Dethar I varje fall framgått av Inläggen I denna debatt. Jag utgår Ifrån attvarken centerpartisterna I civUutskottet med spetsen eUerfolkpartisterna med spetsen har någon annan uppfattning änsocialdemokraterna om de principer för det fortsatta arbetet påplanlagstlftningen som utskottets socialdemokrater vill att redan nuskall lägga fast. Ty det är väl inte så att man håUer på att backa ut frånde ambitioner man redovisat i sina mihöpoUtlska program? De krav man hitintillsställt på en aktiv rruljöpoUtik nödvändiggör den lagstiftning socialdemokraternai utskottet begär. Jag måste säga att jag också hade räknat med att man såvälfrån som från skuUe vara beredd att försöka hållamarkspekulanterna stången. Mot bakgrunden av den reservation som avlevererats iexproprlationsfrågan känner jag emellertid nu ett visst tvivel på detta. Jag ärförvånad över att man inte förstår de risker som offentUggörandet avrlksplanepromemorlan kan Innebära för markspekulatlon, om vi inte genomfördessa åtgärder. Det är väl inte så att på nytt är på väg attförsätta sig i sin gamla situation, dvs. att vankelmodet tar överhanden när detverkhgen gäller? Det är väl inte heller så att också i dennafråga är angeläget om att inte avlägsna sig alltför långt från de nyabundsförvanterna i moderata samlingspartiet? Man börjar, som kanske herrFäUdin kan förstå, vara litet misstänksam på den punkten. Det är väl Inte så -jag utgår från att lyssnar, eftersom han skall delta i debatten att vi även i mark- och miljöfrågorna får uppleva ett nytt framträdande av detre borgerhga partUedarna, där kommer att uttolka något gemensamtuttalande, I vilket vissa eftergifter gjorts åt reaktionära syn pådessa ting? Jag bara frågar, , och jag förmodar att vi kanfå ett svar när senare uppträder i debatten. Hur som helst, herr talman, även om det förefaller mig somom beslutsamhetens friska rodnad i mihöpohtlken på sina håU börjar gå över inågot av eftertankens kränka blekhet, är jag övertygad om att mihöopinionen är så stark att det betydelsefuUa steg I riktning mot en annorlunda ordningi fråga om hushållandet med mark och vatten som vi från socialdemokratins sidanu är beredda att ta skall stödjas av den övervägande delen av svenska folket. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen HerrGREBÄCK (c) kort genmäle: Jag vill ta upp tUl bemötande vad statsrådetLundkvist har sagt som ansvarig för och propositionen 118.De utflykter han gjort in på expropriationsområdet tänker jag inte uppehåUa migså mycket vid. Den oro som statsrådet har uttryckt för attcenterpartiet av någon anledning skulle gå Ifrån sin målsättning när det gällermihöpoUtik oeh markpoUtik är helt obefogad. Vår InstäUning UU dessa frågorframgår ju ganska klart av vårt ställningstagande i civilutskottet, där vinärmast har stött statsrådet egen uppfattning. Jag vet inte om detär för att ge statsrådet råg I ryggen som de socialdemokratiska ledamöterna iutskottet har begärt, att skall göra ett uttalande om attplanläggning skaU gäUa för all mark som skaU bebyggas således också förglesbebyggelsemarken. Vi reservanter har dock funnit detta onödigt, ty däromkan man ju läsa I direktiven till bygglagutrednlngen, och det tycker vi är fuUttilhäckligt i det här fallet. Vi räknar med att bygglagutredningen skall föhadirektiven och prestera ett förslag och att det därför inte behövsnågon pekpinne från sida. I det här fallet har statsrådet fått värt stöd och bordekunna vara belåten med det. behöver knappast något besked frånvår partiledare, var han står i dessa frågor. Jag tror att jag har tUlräckhgafuUmakter att betyga, att då det gäUer miljöpoUtiken så kommer vi att stå förden Inställning, vi I så många sammanhang har deklarerat.