prot · FU0966 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av herr förste vicetalmannen. § 1 Rätten tUl avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentations- representations kostnader kostnader Föredrogs skatteutskottetsbetänkande nr 20 i anledning av motioner om rätten tiU avdrag vid beskattningenför reklam- och representationskostnader. I detta betänkande behandlades 1. motionen1971:313 av i m.fl., vari hemställts att riksdagenbeslutade att tUl anvisningarna till 29 § kommunalskattelagen (1928:370) fogaen ny punkt 19 av viss i motionen angiven lydelse, 2. motionen1971:582 av m.fl., vari hemstäUts att i skrivelse tUlKungl. Maj:t begärde en översyn av reglerna angående avdrag vid beskattningenför representationskostnader. Utskottet hemstäUde att skulle avslå 2. motionen1971:582. Vi är femton socialdemokrater, som i motion582 begär att man skaU begränsa avdragsrätten för företagensrepresentationskostnader. Utskottet tycker inte att det finns anledning tUl någotinitiativ från sida utan deklarerar i stäUet att avdrag bör medgesför sådan representation som ter sig naturlig från affärsmässiga synpunkter. När utskottet säger detta, bortser man från två saker. Fördet första: vad som från affärsmässiga synpunkter betraktas som naturligrepresentation är inte en gång för alla givet. Det beror i stället på vUkasedvänjor som får utveckla sig i näringslivet. Utan tvivel kan samhälletpåverka dessa sedvänjor. Man kan t. ex. påverka dem med skattepolitikens hjälp.Ger man företagen stora avdragsmöjligheter, stimulerar man tUl en utbredd ochmånga gånger ömsesidig representation. Att man kan äta, dricka och roa sigdelvis på statens bekostnad leder utan tvivel tUl en ökad representation. Om man nu i stäUet införde hårdare skattebestämmelser,skulle företagen göra en noggrannare prövning av sina representationsutgifter. Genom att ändra på skattereglerna skulle man kunna åstadkomma att en del av de representationsutgifter, som betraktas som normala och naturliga från affärsmässiga synpunkter, inte längre blir så naturliga. Skattepolitiken skall vara ett aktivt instrument för jämlikhet och god I35 den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader hushållningoch inte passivt anpassa sig tiU rådande sedvänjor, om dessa är tvivelaktiga.Man kan verkligen ifrågasätta om det som betecknas som naturligt frånaffärsmässiga synpunkter alltid är så rationellt från samhällsekonomiskasynpunkter. Är det förenligt med effektivitet och god hushållning attnäringslivets affärsförhandlingar och övriga kontakter i så hög grad som förnärvarande kombineras med uppvaktningar och gåvor, besök på restauranger,kabaréer, nattklubbar, teatrar och med förströelse och sällskapsliv i andraformer? Det andra som utskottet ser bort ifrån är följande: Närman säger att avdrag bör medges i den utsträckning som det med nuvarandeskatteregler ter sig naturligt från affärsmässiga synpunkter, då understrykerman den orättvisa som finns mellan å ena sidan vanliga löntagares möjligheteratt göra avdrag för levnadskostnader som är nödvändiga för inkomstensförvärvande, å andra sidan företagarnas möjligheter att i samband medrepresentation få avdrag för sina levnadskostnader. Låt mig få Ulustrera hur stränga skattereglerna kan vara ivissa faU när det gäUer avdrag för levnadskostnader, som hänger samman medförvärvsverksamheten och som är nödvändiga för inkomstens förvärvande. Avdrag är således inte medgivet för arbetskläder, uniform,överdragskläder och liknande, inte heller för underhåll av kläder eller tvättav kläder. Avdrag bevUjas inte ens om man fått skattepliktig ersättning försådana kostnader. Regeringsrätten har exempelvis vägrat godkänna avdrag somgjorts av svetsare, fiskare, fyrbiträde, polisman, militär, präst,hotellvaktmästare, hovmästare m. fl. Avdrag för kläder som förstörts av syrahar inte heller medgetts trots att den beklädnadsersättning som löntagarenuppburit för detta varit skattepliktig. Denna stränghet kan jämföras med de avdrag som beviljatsför smink, hårvård och kläder när det gäller vissa kändisar som uppträtt somegna företagare. Avdrag för arbetsrum har regeringsrätten vägratöversättare, kontraktsprost och professor. Taxeringsnämndsordförande harvägrats avdrag för merkostnader för uppvärmning och belysning av arbetsrum iegen fastighet. Har den skattskyldige arbete på annan ort än där han ärbosatt är huvudregeln att avdrag för fördyrade levnadskostnader inte medges. När det gäller fördyrade levnadskostnader på självabostadsorten brukar man inte ens i undantagsfall medge avdrag. Tar man extraarbete och av den anledningen får merkostnader för måltider utom hemmet får maninte avdrag för dessa merkostnader, trots att de uppenbarligen varit nödvändigaför extrainkomstens förvärvande och att det varit naturligt för inkomsttagarenatt ådra sig dem. Får man fördyrade levnadskostnader i samband med resor itjänsten brukar man som regel inte få avdrag i de fall man kan nåhemmet. Om en person friviUigt söker ett nytt och bättre betaltarbete får han i regel inte göra avdrag för flyttningskostnader, trots attextrautgiften varit nödvändig för förvärvande av den högre inkomsten och alltsåi och för sig varit affärsmässigt motiverad. Om en hemmavarande make vUl söka sig ut i förvärvsarbetekan det bli fråga om betydande merkostnader för familjen: dryga merkostnaderför barnpassning och en lång rad andra merutgifter. Det förvärvsavdrag somgäller års taxering ligger på högst , och det ärbara en liten del av de merkostnader som familjen ådrar sig när den andra makenockså går ut i förvärvslivet. Jämför detta med representationsavdragen. När man därtalar om att avdrag bara skaU bevUjas för belopp som kan anses skäliga bör mannotera att avdragen i regel ansluter sig ganska väl till de faktiskakostnaderna. När det gäUer löntagarens förvärvsavdrag ligger avdraget avsevärtunder de faktiska merkostnaderna. Mot denna bakgrund kan man fråga sig om det rimliga ochrättvisa i att avdrag medges för exempelvis följande representationsutgifter:Ett mindre textilföretag ger varje jul ett åttiotal kunder - "huvudsakUgendamer", framhåUes särskUt - gåvor i form av choklad, parfym,reservoarpennor, cigarretter, ljus och böcker. Gåvorna har ett genomsnittsprispå ca . Ett svenskt varv överlämnar ett cigarrskrin för 2 084 kronortill ett utländskt rederi med anledning av rederiets hundraårsjubUeum. För representationsmåltider har riksskattenämnden angettvissa väl tUltagna prisramar. Sålunda gäller för representation i form avmiddag att avdrag kan ske per person med ett belopp upp tUl plusmervärdeskatt. När det gäller hotellkostnader har riksskattenämnden inteangett några prisramar. Det är dock inte ovanligt att avdrag medges förkostnader som överstiger normala traktamentsersättningar. Det anses numera skäligt om avdrag för sjösättningssmyckenyrkas med belopp upp tUl när det gäUer större fartyg. Fartygetsgudmor får skattefritt ett dyrbart smycke, som företaget kan göra fullt avdragför. För vanliga omkostnader i förvärvskällan gäller iallmänhet att vad som kan dras av hos en skattskyldig som kostnad återkommerhos en annan som skattepliktig intäkt. Om en rörelseidkare exempelvistUlhanda-häller fri lunch för de anställda och gör avdrag för detta, får deanställda i gengäld redovisa lunchen som en skattepliktig förmån. Heltannorlunda är det med representationsutgifterna. Även där dessa innebär enförmån som kan uppskattas till ett betydande värde förekommer ej beskattning avdem som blir bjudna eller får gåvor aUtså inte ens när förmånen vid ett endatillfälle är värd mer än en årslön för en vanlig inkomsttagare. SSU har frågattio börsnoterade företag om deras representationskostnader, och de ligger igenomsnitt på per företag. Men utgifterna visar storavariationer, från för ett företag till förett annat. Det är utgifter som huvudsakligen består av kostnader förmat, dryck, betjäning, hoteUrum, teaterbiljetter och liknande. Och det som göratt vi i motionen starkt kritiserar nuvarande avdragsregler är framför allt kan rada upp det ena exemplet efter det andra där löntagaren harlevnadskostnader som är nödvändiga för inkomstens förvärvande men där han ändå inte får avdrag, inte ens om de tUl levnadskostnaderna den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader 5* protokoll 1971. Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader hänförligautgifterna är av avsevärd storlek och direkt föranledda avförvärvsverksamheten. Dessutom har representationskostnaderna i mångt och mycketkaraktären av att höginkomsttagare ger varandra skattefria förmåner. Det ärbetecknande att i samband med firmafester, där hela personalen deltar,representationskostnaden är avdragsgill endast för "enklare former avtraktering", som det står i anvisningarna. Kostnaden per person bör dåinte överstiga två tredjedelar av det högsta belopp som är avdragsgUlt isamband med affärsförhandlingar och liknande. Detta är egentligen bara en del av ett större problem,nämligen att höginkomsttagarna över huvud har bättre möjligheter än andra attskaffa sig skattefria förmåner av olika slag. Men det skulle ändå innebära ettlitet och kanske inte helt oviktigt steg mot jämlikhet om man avskaffar eller ivarje fall kraftigt beskär avdragsmöjligheterna för representationsutgifter. Jag berdärför att få yrka bifaU tUl motionen 582. 1 detta anförande instämde herrar , , , herrar , , och iNässjö samt och fm Laag (samtliga s). HerrBERNDTSON i (vpk): I motionen 313 kräver vpk-gruppen att enprovisorisk beskattning skaU införas på alla reklamutgifter med 25 procentgenom att endast hälften av sådana utgifter blir avdragsgilla vidbeskattningen. Motiveringarna för en reklamskatt kan kort sammanfattas så här -jag hänvisar i övrigt tUl motionen. För det första är det enligt vår mening angeläget attbegränsa reklamvolymen i samhället i stäUet för att låta den ytterligare växa.Reklamen används för att manipulera konsumenternas opinion och efterfrågan. Denär fylld av tendentiösa mångtydigheter och argumentationsknep. Den samhällsbUdoch de ideal den propagerar för är i aUmänhet reaktionära. En begränsning avreklamkostnaderna är också riktig med hänsyn tUl de många viktiga behov som nuinte kan fyllas. SamhäUstUlgångama kan användas på ett bättre sätt. För det andra är det angeläget för staten att vinna nyaskatteinkomster och därigenom underlätta en annan fördelning av skattebördanmed lättnader för de hårdast tyngda grupperna. Viktigast därvidlag ärnaturligtvis att ta bort momsen på livsmedel. har inte på något sätt tagit upp dessaproblem utan anför endast att man bör avvakta betänkandet frånreklamutredningen. säger man att detta skaU komma . Ar 1970 skrevbevillningsutskottet att reklamutredningens arbete skuUe vara avslutat förraåret, och hänvisade bevUlningsutskottet tUl denna utredning när manviUe avslå vår motion om beskattning av reklamen. Man måste fråga sig: Hurlänge skaU vi behöva vänta på att denna fråga får en lösning? Det finns ju många riksdagsledamöter som är kritiska motförslaget till annonsskatt. De framhåller bl. a. att det är fel att beskatta enform av reklam men inte andra. Jag vUl påpeka att dessa ledamöter har chansenatt åstadkomma en allmän reklambeskattning. får vi se vad deras inställningär värd. Herr talman!Jag ber att få yrka bifall till motionen 313. HerrBRANDT(s): Jag skaU börja med att säga bara några ord omreklamen. Jag skaU - som vanligt, höU jag på att säga bli ganska kortfattad. Det är riktigt som här sades att utskottet inte tar någonställning till motionärernas yrkande. Utskottet följer den praxis som riksdageni regel tUlämpar: att aldrig besluta när det pågår en utredning i en fråga. Manhar särskilt stor anledning att inte göra det, om man väntar att dennautredning snart är färdig med sitt betänkande. Och så är ju fallet medutredningen på detta område, som kommer att lägga fram ett förslag. Det pågår som bekant en utredning om reklamens betydelse ipositiv och negativ riktning från samhäUets synpunkt, och denna utredning skall,som det heter, ta hänsyn tUl reklamkostnadernas omfattning och utveckling. pågår undersökningar rörande reklamens ställning iskattehänseende och rörande möjligheterna att genom beskattningen åstadkomma enbegränsning av reklamvolymen. har utskottet fått den informationen attutredningen väntas komma med ett betänkande , och då är det somsagt naturligt att utskottet anser att man bör avvakta detta och alltsåavstyrker motionsyrkandet. Vad sedan beträffar representationskostnaderna har juriksskattever-ket numera utfärdat ganska detaljerade och omfattande anvisningari fråga om avdragsrätten för sådana kostnader. Man kan alltså säga att såväl detUlämpande myndigheterna som de skattskyldiga inte längre som de var förut ärhänvisade tUl en rent godtycklig bedömning utan har fasta normer att följa. Detär emellertid uppenbart att det finns särskild anledning för myndigheter ochdomstolar att kontrollera riktigheten av lämnade uppgifter ävensom avomfattningen av ett företags representation detta så mycket mera somrepresentationsutgifter med nödvändighet, , även måste omfattalevnadskostnader, som i regel annars inte är skattefria. har ju sagt att utgifter för representation ochliknande ändamål är att hänföra till omkostnader i förvärvskälla, dock endastom de har samband med verksamheten. Och det anses föreligga då detuteslutande är fråga om att inleda eller bibehålla affärsförbindelser ochliknande, då det är fråga om utgifter som avser jubileum för företagen,invigning eller jämförliga händelser eller hänför sig tUl personalvård. Det heter vidare att avdrag inte heller får åtnjutas medstörre belopp än som kan anses skäligt, och det åligger den som har yrkat ettavdrag för representation att tUl självdeklaration foga noggranna uppgifter omarten och omfattningen av den jämte ingående specifikation hur kostnadernafördelar sig på olika typer av representation. Högsta belopp för middagar ochluncher har, som sade, fastställts tUl 85 respektive . Avdragsrättenomfattar inte kostnader för sällskapsliv av personlig den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader natur,personlig gästfrihet o. d. Jag kanske skall tillåta mig att citera uranvisningarna: "Representationsgåvan är en i kommersiella sammanhangförekommande gåva från ett företag till ett annat företag eller representantför detsamma, avsedd att bidraga till goda personliga förbindelser mellanföretagen". Sådana gåvor är alltså skattefria, men det måste finnas"samband mellan representationen och verksamheten iförvärvskällan", exempelvis när en leverantör uppvaktar ett kundföretagmed en blomsteruppsats. Vidare medges avdrag då en fUial öppnas eller ettjubUeum firas, då företaget står för restaurangbesök i samband medaffärsuppgörelser och när en representant överlämnar en chokladkartong, enfruktkorg e. d. Det skall emellertid vara gåvor för skäligt belopp och såledesinga dyra varor. Man får inte överlämna "t. ex. rökt lax, renkött,starköl, sprit, klädespersedlar e. framställningar härom avslåsobarmhärtigt. En specialaffär som handlar med dylika ting torde dock ha rättatt ge sådana presenter i reklamsyfte. I anvisningarna anförs vidare: "Representation isamband med eller personliga högtidsdagar är icke avdragsgill omkostnadi förvärvskälla. Ej heller utgifter för kransar eUer blommor i samband meddödsfall anses avdragsgUl." Sedvanliga gåvor med karaktär avpersonalkostnader, exempelvis en klocka tjänst, julpaket avmindre värde tUl samtliga anställda får dras av. Jag skallnöja mig med det här. Jag sitter själv med i mellankommunala prövningsnämnden,och min erfarenhet säger mig att taxeringsmyndigheterna numera bevakar det härganska noggrant och avslår yrkanden som går utöver anvisningarna. Kommer ettsådant ärende tUl den instans i vars arbete jag deltar så blir det obarmhärtigtavslag med hänvisning tiU de normer som riksskattever-ket har givit ut. uppfattning torde flertalet företag lojalt följa givna anvisningar,säger utskottet. Om de utgivna anvisningarna verkligen följs, så undrar jag omherr egentligen har så mycket emot dem. säger att en arbetare inte får göraavdrag för kläder, för lunch osv. Men egna levnadskostnader får ju inte blandasUiop med utgifter som ett företag har och som inte är egna levnadskostnaderutan kostnader i reklamsyfte, för vUka det numera också gäUer ganska stränganormer. Men, herr talman, det skadar aldrig att har sinuppmärksam het riktad på den här frågan. Det skadar inte heller attriksskatteverket har sin uppmärksamhet på den. Jag har den förhoppningen attriksskatteverket skall följa upp den här saken noggrant. Verket är ju nytt ochhar på grund av strejken inte kommit i gäng ordentligt, men när detta nya verkhar kommit i gång hoppas jag att verket, om det är nödvändigt, ger ut ännu merarestriktiva anvisningar, så att det inte finns anledning att klaga på dem, omde följer vad i princip har uttalat. Utskottet fömtsätter därför attverket följer utvecklingen på det här området och vidtar de ändringar ianvisningarna som kan visa sig motiverade. Jag tror också att den nya skattebrottslagen som riksdagennyligen antagit och som träder i kraft vid nyåret kommer att medverka tUl en störreförsiktighet från företagens sida när det gäller såväl arten som storleken avyrkade avdrag för representation. Men som sagt, om erfarenheten visar att maninte följer de intentioner som haft blir det väl anledning attåterkomma. Med anledning av det anförda och då det sommotionären själv medger finns representationskostnader som kan vara befogadeoch som frän affärsmässiga synpunkter ter sig naturliga och berättigade ochdärför avdragsgilla, avstyrker utskottet motionen med den förhoppningen att,som jag sade, denna fråga följs upp av myndigheterna. Om man ser tUl att deriktlinjer som dragit upp verkligen följs sä att man ännu bättre kankontrollera detta, tror jag att man kan låta det bero tUls vidare. Med dessaord yrkar jag bifall tUl utskottets hemställan. den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader i (vpk) kort genmäle: anförande bekräftar egentligenatt utskottets räddningsplanka liksom 1968 och 1970 blir enhänvisning till pågående utredning och att man alltså inte skall göra något åtfrågan. Det är enligt min mening orimligt att på detta sätt skjuta en allvarligfråga framför sig år . Dröjsmålen med reklambeskattningen bör också ses motbakgrunden av hur reklambranschen alltmer kommit att domineras av stora företagoch även s. k. multinationella företag. Jag vill påpeka att Veckans Affärerförutspått att av byråomsättningen kan Ugga i utländskahänder. som skatteutskottethänvisar tUl utredningar fortsätter ökningen av reklamverksamheten som på olikasätt manipulerar konsumenternas opinion och efterfrågan, aUt i syfte att gehöga kapitalistiska profiter. Vad man än har för förhoppning påreklamutredningens kommande förslag, borde det vara motiverat med en provisoriskskatteregel enligt förslagen i vår motion. HerrBERGQVIST (s) kort genmäle: menade att jag hade blandat ihopå ena sidan egna levnadskostnader som löntagarna har och å andra sidanlevnadskostnader som hänger samman med representationsutgifter som företagenhar. Men jag viU slå fast att man i den utredning som hade att se över detta ibörjan av säger att man måste beakta generositeten irepresentationskostnaderna och stäUa den emot de möjligheter som andra grupperskattskyldiga har att göra avdrag för sina levnadskostnader. Det är i självaverket ett huvudargument i motionen att det föreligger en orättvis skUlnadmellan löntagarnas möjligheter att få avdrag för sina levnadskostnader och demöjligheter som företagarna har att i samband med representation dra av försina levnadskostnader. framhåUer att vi numera har fasta normer ochatt avdrag endast tUlåtes om det hela har samband med förvärvskällanoch det rör sig om ett skäligt belopp. Det är en väsentlig förbättring jämförtmed de förhållanden som gällde . Men, och det är det avgörande, är detacceptabelt att man som får göra avdrag för den 21 aprU 1971 Rätten till avdrag vid beskattningen för reklam- ochrepresentationskostnader sjösättningssmyckenpå upp tUl som inte beskattas hos mottagaren? Är de exempel somjag i övrigt anfört verkligen rimliga? Det är när man tittat på de konkretafallen som man kan fråga sig: Är den bedömning som man gör här om vad som ärnaturligt från affärsmässiga synpunkter verkligen rättvis om man sätter dessafaU emot den stränghet som gäller för löntagarnas möjligheter att dra av förlevnadskostnader? När det gäUer missbruk säger utskottet att det inte kännertUl att det förekommer något utbrett missbruk. Man kan naturligtvis alltiddiskutera när ett missbruk är så omfattande att man kan kalla det utbrett. Menför mig är det väsentligt att här förekommer missbruk i en icke ringaomfattning. Därför tycker jag att det är värdefullt att utskottet slår fast attmyndigheterna skaU beakta detta mycket noggrant. A andra sidan vill jagunderstryka svårigheten att i efterhand konstatera om representationenverkligen varit nödvändig för intäkternas förvärvande. som jag yrkar bifall tillutskottets hemställan, som innebär avslag på den kommunistiska motionen nr 313,ber jag med hänsyn tUl utskottets något knapphändiga motivering, bakom vilkenjag i och för sig har ställt mig, få göra några korta personliga reflexioner. I motionen anges reklamkostnaderna i kommaatt uppgå tUl . Något som helst belägg för den siffransriktighet finns inte i motionen. Jag hyser den uppfattningen att den rättasiffran, om vUken man dock inget vet med bestämdhet, snarare ligger vid 2miljarder kronor och att alltså kommunisterna hugger till med ungefär 50procent för mycket. Räknat i procent av den privata konsumtionen ligger desvenska reklamutgifterna på samma nivå som i jämförbara länder, nämligen 1,6procent. I är motsvarande siffra , i , iFinland och i . Utskottet har med hänvisning tUl den sittande utredningenavstått från att kommentera det principieUa resonemanget i vpk-motionen, sombl. a. går ut på att reklam användes för att med allehanda mångtydigheter ochknep manipulera konsumenterna. JagvUl inte förneka att huvudparten av allreklam syftar tUl att förmå någon att bestämma sig för ett inköp av något slag.Men därmed är givetvis inte sagt att det är tal om något slags obskyrmanipulation. Det ligger väl t. ex. inget klandervärt i att låt oss säga entUlverkare av hydrauliska pressar genom annonsering underrättarverkstadsindustrin om att man nu kan erbjuda en större eller effektivaremaskin. Att resa runt och besöka varenda tänkbar köpare inom industrin skullesäkerligen bli dyrare och aUtså motverka kommunisternas egen önskan om enkostnadssänkning. Att framhåUa en varas värde och egenskaper är i storutsträckning en form av nyttig konsumentupplysning, särskUt om man beaktarbestäm melserna i den nya lagen om otillbörlig marknadsföring, som hartUlkommit i syfte att motverka avarter inom reklamen. För övrigt är det ju ändåi sista hand konsumenten själv som bestämmer, och med den stigandebUdningsnivån och den därmed följande ökade förmågan tUl kritisk granskning avannonsörens argumentering är riskerna för s, k. manipulation obetydliga. Isjälva verket tycks mig denna del av det kommunistiskaresonemanget utgöra en förolämpning mot konsumenterna. Utskottet uttalar sig inte heller aUs om den skattesatssom förordas av kommunisterna. De säger sig principiellt eftersträva enskattesats på men nöjer sig i motionen tiUs vidare med 25 procentsbeskattning. Att dessa funderingar är helt orealistiska i ett fritt landframgår inte minst därav att inte ens som ju inte bmkar varasärskilt blyg då det gäUer att bjuda på nya skatter eller komma medskattehöjningar ansåg sig kunna gå högre än tUl , då han ifinansplanen aviserade sin annonsskatt.