prot · FU09152 · 1971-12-31 00:00:00 — Strävan bör vara att komma ifrån den detaljeradefysiska reglering som har varit statsmakternas linje och som harställt och ställer till mycket besvär och många bekymmer för de kommunalamyndigheterna. Såsom också framhåller i sitt remissvaröver byggplaneringsutredningens belänkande -som ligger tiU grund förpropositionen förorsakar den hårda statliga regleringen ryckighet i denkommunia planeringen, som i sin lur medför icke acceptabla kommunalekonomiskaeffekter. Den administrativa belastningen pä de kommunia myndigheterna, medblanketter och uppgiftslämnande i det oändliga, bör heller inte glömmas i dethär sammanhanget. När den äldre lagen, som skall ersättas, togs avriksdagen föreslog utskottsmajorileten som bestod av de borgerligaledamöterna - att lagförslaget skulle avslås. Under debatten framfördeskompromissförslaget att man skuUe göra lagens giltighetstid begränsad. Dennakompromiss blev också beslut. Vi har samma uppfattning nu som då ochföreslår att får lov att ta ställning till om det vid dentidpunkten föreligger skäl för att göra en ytterligare förlängning av lagen. När det gäller säsongutjämnande åtgärder, som lagen ocksåär inriktad på, har vi byggarbetsnämnderna med representanter för lokala myndigheter,länsmyndigheter och arbetsmarknadens parter. Med den sammansättning sombyggarbetsnämnderna har är dessa enligt vår uppfattning väl skickade att isamverkan med kommunala myndigheter och med länsarbetsnämnder ochbyggarbetsparter lösa dessa problem med säsong-utjämnande åtgärder på ettsådant sätt atl man tillvaralar intresset av ett rationeUt byggande i tekniskthänseende och även på bästa sätt slår vakt om arbetstagarintressen. Anser manalt dessa byggarbetsnämnder bör få Lag om byggnadstillstånd m. m. Lag om byggnadstillstånd m. m. ökadebefogenheter finns det möjligheter att lösa problemet genom att tilldela demdessa, men då har man ändå bibehållit beslutandel på det regionala planet. Med dessa få ord, herr talman, har jag velat motivera herrNordgrens och min reservation till inrikesutskottets betänkande nr 38. Reservationenbygger på den principieUa uppfattningen att regleringar inte skaU tillgripas iandra situationer än när del är absolut nödvändigt och all regleringslagarendast bör gälla så länge de behövs. Därefter skall de upphävas.Slutligen vill jag säga att denna uppfattning gäller för oss i alldelessärskilt hög grad när det är fråga om fullmaktslagar, sådana som den vi har allta ställning liU . Med detta yrkar jag bifall till reservationen. I delta anförande instämde (). Enligt den nuvarande lagen omigängsättningstillstånd har Kungl. Maj;t fullmakt att förordna attbyggnadsarbete av visst slag inte får påbörjas utan tiUstånd, om det råderallvarlig brist på arbetskraft mom byggnadsindustrin eUer det föreligger annatavsevärt hinder för byggnadsverksamheten. Enhgt det nya förslaget skaU Kungl. Maj;t få fullmakt attförordna om byggnadstUlstånd, om det behövs för att begränsabyggnadsverksamheten med hänsyn tih samhällsekonomiska förhållanden eller lägetpå arbetsmarknaden eller andra väsentliga allmänna intressen. FörordnandetskaU kunna begränsas tiU att avse , visst slag av byggnadsarbete eUerviss del av landet. Det föresläs att fullmakten inte skall göras tidsbegränsad. 1 motionen 1633 från två ledamöter i moderata samlingspartietframhålles alt lagen är en kristidsföreteelse, som ej hör hemma i vårtnuvarande samhälle. Motionärerna säger atl de helst hade velat helt avstyrkalagen men slutar med att tillstyrka densamma. De föreslår dock att dentidsbegränsas till . Reservanterna anser i Ukhet med motionärerna att det intefinns behov av en lagstiftning om byggnadstillstånd men tiUstyrker ändå atl denföreslagna lagen skaU gälla till utgången av , dock med en helt annanmotivering än motionärerna. Utskottet instämmer helt i propositionens förslag samtanser alt byggnadsregleringen har en viktig roll i samhällsekonomin. Även omregleringen har sitt upphov i kristidsförhållanden har utvecklingen visat attdet finns behov av detta medel i den ekonomiska pohtiken. Byggnadsregleringenhar stor betydelse både som aUmänt konjunktur-pohtiskt medel och somarbetsmarknadspolitiskt medel. Den är säsong-utjämnande och har regionalpohtiskbetydelse. Utskottet föreslåratt den föreslagna fullmaklslagen inte liU någondel görs tidsbegränsad, en uppfattning som för övrigt delas av samtligaremissinstanser. Jag yrkar bifall tillinrikesutskoltets hemställan på alla punkter. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av herrar och , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande volermgsproposition: Den som viU att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 38 punkten A röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen av herrar och Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Punkterna B och C Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. Ändring i förmånsrättslagen, m. m. § 7 Ändring i förmånsrättslagen, m. m. Föredrogs lagutskottets betänkande nr 26 i anledning avKungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i förmånsrätlslagen(1970:979), m. m. jämte motion. Genom en dagtecknad proposition, nr178, hade Kungl. Maj.t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokoUet överjustitieärenden och lagrådets protokoll, föreslagit att anta de vidpropositionen fogade förslagen tiU 1. lag om ändringi förmånsrättslagen (1970:979), 2. lag om ändringi lagen (1971:494) om exekutiv försäljning av fast egendom, 3. lag om ändringi konkurslagen (1921:225), 4. lag om ändringi lagen (1970:741) om stathg lönegaranti vid konkurs, 5. lag om ändringi sjölagen (1891:35 s. 1). Beträffande propositionens huvudsakliga innehåU anfördesföljande: "I propositionen föreslås en omkastning av företrädesordningen ikonkurs så att inteckningar i fast egendom får företräde framför löne-ochpensionsfordringar. Förslaget har möjliggjorts av den genomfördareformen med statUg lönegaranti vid konkurs. I samband härmed föreslås enhöjnUig av del maximala beloppet för betalning enhgt den statliga lönegarantin.Delta utgör f. n. summan av fyra basbelopp Ändring i förmånsrättslagen, tn. enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring. Det senast bestämda basbeloppet uppgårliU . Enligt förslaget skall beträffande lönefordringar och förfallnapensionsfordringar maximibeloppet utgöra summan av fem basbelopp och fordringarpå framtida pension utgå utan någon beloppsbegränsning. Förstärkningen avlöneskyddet antas inte behöva påverka lönegarantiavgiftens storlek inomöverskådhg tid." I detta sammanhang hade behandlatsen med anledning av propositionen väckt motion 1971:1635 av (),vari hemstäUts att skulle som sin mening ge Kungl. Maj;t till kännavad som anförts i motionen. I motionen framhölls atl fastighetsinteckningarnasställning försvagades genom att antog lagen omanställningsskydd för vissa äldre arbetstagare. I lagen förlängdesuppsägningstiderna för dessa arbetstagare, vilket innebar att löneprivilegietvid konkurs utvidgades. Motionären ansåg det nu rimhgt att staten avstod frånatt göra sina genom inträde i löneborgenärernas stäUe uppkomna fordringargällande i konkurser, som påbörjats från nämnda lags ikraftträdandefram till förevarande lags ikraftträdande , för den händelsekreditgivare eller borgensmän härigenom gjorde förluster som hade sin grund iutvidgningen av löneprivUegiet. 1. atl riksdagenskuUe anta de vid propositionen 1971:178 fogade lagförslagen, 2. att skulle avslå motionen1971:1635. Av lagutskottets betänkande nr 26 framgår attendast en motion har väckts. Ett enhäUigt utskott avstyrker bifaU. Det är synd,eftersom det är en förträfflig motion, i vilken jag har påvisat atl man på ettenkelt sätt skuUe kunna eliminera en orättvisa och en olägenhet som Kungl.Maj:ts proposition i själva verket har till syfte atl komma till rätta med. Det står sålunda helt klart alt departementschefen ochhans medarbetare efter ingående överväganden har funnit attfastighetsinteckningama måste skyddas med stark förmånsrätt med hänsyn tillderas fundamentala ställning som säkerhet för lån och andra krediter. Tidigarehar lönefordringar ansetts böra beredas en ännu bättre rättsstäUning, detta avuteslutande sociala skäl. Sedan emeUertid beslutat införa en statliglönegaranti, som ytterligare byggs ut och som finansieras av arbetsgivarna,har dessa sociala skäl för lönefordringarnas mycket privilegierade ställningbortfallit. Enbart därför anser sig nu Kungl. Maj;t kunna föreslå sådanalagändringar att den inbördes företrädesordningen kastas om. Det är bra; dettycker jag, och det tycker också utskottet. Däremot tycker jag inte att det är bra att frånvaron av enövergångsbestämmelse kan komma att få en säkerligen inte avsedd effekt. Syftetmed lagförslaget är ju atl stärka faslighetsinteckningarnas ställning, meneffekten av lagen, sådan den nu har formulerats, kan i vissa faU under ensexmånadersperiod bli den rakt motsatta. Dä debatterade och fattade beslut om enlag om anställningsskydd för äldre arbetskraft, bortsåg vi nämligen från justden eventualitet som har föranlett mig att skriva motionen nr 1635. Hela debatten gick ut på vilka följder en sådanlagstiftning kunde komma att få för arbetsgivare respektive de äldrelöntagarna. Troligen funderade ingen vid det tillfäUet, då striden var ganskahet, över vilka olägenheter som skuUe kunna drabba kreditgivarna, och det ärväl helt naturligt att en sådan aspekt kom helt i bakgrunden. Men faktum är,att vi genom bifall till inrikesmuiisterns proposition som en inte avseddbieffekt åstadkom en försvagning temporärt av fastighetsinteckningarnasställning, medan alla är överens om del angelägna i att den i ställetförstärks. Den som inte närmare tänkt på detta problem eller den somkanske först nu över huvud taget observerar saken ställer då frågan: Hur kanmotionären ha kommit tUl en sådan slutsats som han gjort? Saken ligger till påföljande sätt. Lagen om anställningsskydd trädde i kraft iår. De anställda tUlförsäkrades därmed en väsentligt förlängd uppsägningstid.För dem innebar detta med omedelbar verkan en mycket stor fördel inte minstfrån ekonomisk synpunkt. Men för kreditgivare förhåller del sig på motsattsätt. En långivare som haft säkerhet i fastighetsinteckning kom med omedelbarverkan i ett sämre läge, eftersom staten, lönegaranlen, automatiskt inträdde ilöntagarens ställe, om garantin tagits i anspråk, och därmed kunde i konkursbevaka en större lönefordran än kreditgivaren rimhgen haft anledning alt räknamed vid del liUfäUe, kanske , då han lånade ut pengarna. Det kan enligt mitt förmenande inte vara rimligt och intenågot samhällsintresse att en kreditgivare på just detta sätt skall tUlfogasförluster som ligger över den nivå han har haft anledning att räkna med som enrisk. Mitt förslag i motionen är därför att staten skall avstå från att görasådana fordringar gällande på panthavarens bekostnad som uppkommit genom attstaten inträtt i löntagarnas ställe. Det är ju precis vad staten kommer altgöra fr. o. m. , då den lag träder i kraft som vi skall införa omnågra minuter. Jag kan inte förstå alt man skall diskriminera de kreditgivaresom konfronterats med detta problem /6-31/12 1971. Jag finner utskottets yttrande ganska märkligt. Man sägeregentligen bara två saker; Det saknasutredning om i vilken mån den av mig beskrivna situationen lett till förluster,och det kan bara vara fråga om enstaka fall. Att skapasärskilda regler för dessa få fall är inte befogat. Det är naturiigtvis riktigt att detta inte är någonsärskilt vanlig företeelse. Men, herr talman, det är väl ändå inget utslag avrättvisa alt med hänvisning till den ringa frekvensen kallt avvisa ett sårimligt krav som bara innebär att skaU skydda dem, som på grund av enlagändring, som vi nu på regeringens eget förslag håller på att korrigera,kommit i en situation, som de inte kunde förutse då krediten gavs. VidutlåningstUlfället torde vederbörande bara haft anledning att räkna med Ändring i förmäns-rättslägen, m. m. Ändring iförmäns-rättslagen, m. m. enprioriterad lönefordran uppgående till ungefär en tredjedel av den som uppstodden . En så cynisk attityd från utskottets sida kan jag inteförstå och inte giUa, och jag yrkar därför bifall tUl motionen 1635. I propositionen nr 178 som vi behandlarföreslås som sade den ändringen i förmånsrättslagen att vid konkursinteckningar i fastighet skaU gälla före löne- och pensionsfordringar. Närlagen om statlig lönegaranti vid konkurs infördes , skapadesmöjlighet alt börja aktuahsera den här reformen. Den stathga utfästelsen gälldeförst maximalt summan av tre basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Den11 juni ökades garantin tiU fyra basbelopp, vilket nämnde. Detskedde i samband med atl lagen om anstäUningsskydd för äldre arbetstagareträdde i kraft. I och med den nu föreslagna ändringen i förmånsrättslagen ökarden statliga lönegarantin till summan av fem basbelopp. Vidare får fordringarpå framtida pension tiUgodoses utan någon beloppsbegränsning. anför nu att i och med att lagen omanställningsskydd för äldre arbetstagare kom till ökade förlustriskerna förinteckningshavarna i företagskonkurserna, enär uppsägningstiderna förlängdesför dessa äldre arbetstagare. menar därför att de långivare somdrabbats av extra förluster efter det anställningsskyddslagen trädde i kraftden och intill utgången av delta år - då den nu föreslagna ograveradeförmånsrätten för inteckningar genomförs - dessa långivare skall kompenserasför detta på så sätt atl staten inte gör sin regressrätt gällande för denna delav den utbetalade lönegarantin. Att det för kreditinstituten och andra långivare skulleuppstå ett något ökat risktagande efter , diskuterades väl knappastvid den nämnda lagens tillkomst. Utskottet tycker inte heller atl det nu skullevara nödvändigt med den återbäring föreslår. Genom de ökadelöneinkomsterna torde för övrigt risktagandet för långivarna ha växt successivtår för år, varför knappast kan sägas vara någon klart markeradmUstolpe. Har löneprivilegiet varit tiU nackdel tidigare förinteckningshavarna, bhr det så mycket bättre för dem efter nästaår, då deras rätt i detta hänseende blir ograverad. Man kan väl säga alt detena får kompensera det andra, även om det i en del faU inte blU samma kreditinstitutsom drabbas av det ofördelaktiga i det nuvarande systemet och som får skördafrukterna av den nya förmånsrättsordningen. tyckte att hans motion var förträfflig och attutskottets betänkande var märkUgt. Vi har nog i utskottet tyckt att det fannsvissa märkUga drag även i motionen. Det är därför utskottet har intagit sinståndpunkt. Jag ber, herr talman, att få yrka bifall till utskottels förslag. Det var ju synd att inte utskottets värderadeordförande talade om vad det var utskottet funnit så märkligt i motionen. Detframgår inte vare sig av ordförandens inlägg i debatten eller av utskottetsskrivning. Del är ju, herr talman, genom de förlängdauppsägningstiderna som de prioriterade lönefordringarna i konkurs har vuxit såmycket. Det har en kreditgivare inte haft anledning att räkna med tidigare.Propositionen säger också mycket riktigt på s. 20 all möjlighet tiU bedömningav risken vid tillfället för kreditgivningen eller då fordran uppstår måstetillmätas avgörande betydelse och att borgenären därvid har alt utgå från denlagstiftning som gäller. Låt mig i detta sammanhang säga att det ingalunda aUlid ärfråga om ett kreditinstitut. Det kan vara fråga om enskilda personer, som härdrabbas mycket hårt. Det påpekas vidare i propositionen att förlusterna i detenskilda fallet kan bli mycket betydande. Såvitt jag kan finna talar detta klarttill förmån för tanken på sådana regler att staten kan ta hänsyn tiU dekreditgivare som under denna korta parenlesperiod blivit lidande till följd avatt helt enkelt förbisåg den effekt, eller rättare sagtbieffekt, som lagen om ökat anställningsskydd medförde för den kategori omvilken jag talat. Jag viU påpeka, herr talman, att sådana faU harförekommit. Det inträffade ett nere i . I den konkursen gickdel iUa för en borgensman som trots innehav av fastighetsinteckningar ledallvarlig ekonomisk skada på grund av atl lönekraven blev så stora efterinförandet av lagen om anstäUningsskydd. Den personen hade dessutom engageratsig i syfte att rekonstruera företaget, vilket nu visade sig omöjligt av detnämnda skälet. En bidragande orsak var för övrigt att banken en sparbank -som var involverad, ansåg det omöjligt alt ens diskutera lånefrågan, eftersomdet enligt bankledningen skulle vara omöjligt att uppfylla banklagens krav. Enav konsekvenserna blev att arbetarna gick arbetslösa alldeles för länge ochkanske i onödan. Vår uppgift är ju alt vara rättvisa.Utskottet är inte rättvist just . Jag vidhåller därför mitt yrkande om bifaUliU motionen. Ä ndring i förmäns-rättslägen, m. m. HerrSVEDBERG (s): Även om kan påvisa något enstakafaU då anställningsskyddet har verkat ogynnsamt för inteckningshavare, såtycker vi att överdimensionerar problemet. Förutsättningen för alten sådan särskild förlust skaU uppstå för dem som har inteckningar är ju iförsta hand att företaget skaU ha ägt fastighet. Vidare skall förelaget ha haftäldre arbetskraft anstäUd. Är det så alt dessa äldre arbetstagare kan få arbeteunder den sexmånadersperiod som det här gäller, skall häremot svarandeavräkning göras på den garanterade lönen. Vissa arbetstagargrupper, i varjefall vissa tjänstemän, har ju i sina avtal några månadersuppsägningstid garanterad, och det krymper ytterligare den ökade förlustriskenför långivarna under det här sista halvåret. Det är dessa synpunkter som utskottet i stort sett harbyggt sitt ställningslagande på. Vi tycker inte att denna fråga har så stor räckvidd,eftersom förhållandena i sådana här faU från och med nästa års början blirmycket fördelaktigare för kreditinstituten och övriga långivare. Nr 152 (): den 1''"'' talman! Det är naturligtvis rikligt, somutskottets ordförande 17december 1971 säger, alt förutsättningen är att det är fråga om ettförelag som äger en -------------------- faslighet och att man har äldre arbetskraft anstäUd. Detta är i och för sig Lag ombestämning helt korrekt. m. m. av volymoch vikt, j. err talman, de som här drabbas,gör det orättvist - det är endastdelta jag har velat påpeka. Och jag anser atl vi har haft möjlighet att skaparättvisa även åt dem som under denna korta parentetiska period på grund av lagändringenhar hamnat i ett avsevärt sämre läge. Vi i utskottet anser att del måste mobihserasganska mycket av byråkrati för atl reda ut sädana här konkurser under denmellantid som det gäller. Alltför mycket arbete skulle behöva presteras för atlnä de resultat som motionären åsyftar. EnUgt min bedömning är rättvisa viktigare änbyråkrati. Även rättvisan måste graderas . Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motionen nr 1635, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. § 8 Föredrogs lagutskottels betänkanden: Nr 27 i anledning av Kungl. Maj;ts proposition med förslagtill lag om ändring i jordabalken, m. m. Nr 28angående uppskov med behandlingen av vissa ärenden. Kammaren biföU vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 9 Lag om bestämning av volym och vikt, m. m. Föredrogs näringsutskottetsbetänkande nr 49 i anledning av proposition med förslag tiU lag om bestämningav volym och vikt, m. m. jämte motioner. I propositionen 1971:164() hade Kungl. Maj:t föreslagit alt 44 dels anta förslag till lag ombestämning av volym och vikt. 1. besluta atl deuppgifter som f. n. ankom på avdelningen för mått och vikt hos mynt- ochjusteringsverket skulle överföras tiU statens provningsanstalt den , 2. godkänna denomorganisation i övrigt av justeringsväsendet som förordats i propositionen. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "Propositionen grundar sig på det av utredningen ommetrologiska enheter () avgivna betänkandet (SOU 1971 ;1 8) Mått och vUct. I propositionen föreslås en lag om bestämning av volym ochvikt i stället för nuvarande lag om mått och vikt. Syftet med den föreslagna lagen är främst att tiUgodosekonsumenternas behov av skydd mot oriktig mätning och vägning.Färdigförpackade varor föreslås bli kontrollerade genomstickprovsundersökningar av offentlig myndighet. Vågar och volymmätningsredskapsom används i detaljhandeln vid uppmätning av andra varor än sådana som säljs ifärdigförpackat skick skall i överensstämmelse med nu gällande bestämmelservara justerade. 1 livsmedelsbutiker skall vidare finnas särskilda justeradevågar för köparens kontroll av varor. Mätning och vägning på andra områden än idetaljhandeln behöver enligt förslaget inte ske med justerade redskap.Möjlighet till justering eller annan bestämning av redskapen skall dock finnas.För redskap som används i offentlig verksamhet föresläs att bestämmelser omjustering i mån av behov meddelas i administrativ ordning. Propositionens förslag innebär att lagen om bestämning avvolym och vikt skall träda i kraft . Ledningen avjusteringsväsendet och de uppgifter som ankommer på avdelningen för mått ochvikt hos mynt- och justeringsverkel föreslås bli överförda till statensprovnings-anstalt ." I detta sammanhang hade behandlats motionen 1971 :1 594 avherr m. fl. (c), motionen 1971:1595 av . (m), vari hemställts alt skulle besluta alt kravet på obligatorisk justering bibehölls även för dedistributionsled som inte utgjorde detaljhandelsled samt Maj;t till känna vad i övrigt anförts i motionen, motionen 1971:1596 av herrarHylländer (fp) och (), vari hemställts att skuUe besluta att obligatorisk justeringskulle gälla för redskap för bestämning av vikt och volym vid förpackningen avfärdigförpackade varor, vilka avsetls att i obrutet skick distribueras tiUkonsumenten, att skulle besluta alt de förpackningar, somskulle användas, beträffande storlek och utseende skulle nära ansluta tillutseendet och storleken respektive mängden av den förpackade varan, motionen 1971:1597 av m. fl. (m, c), motionen 1971 ;1 598 av (), vari hemställts Lag om bestämning av volym och vikt, m. m. Lag om bestämning av volym och vikt, m. m. 1. att riksdagenskuUe besluta att obligatorisk justering av vågar och volymmätningsinstrumentinfördes i förpackningsledet och vid handel mellan näringsidkare, 2. altvederbörande utskott skulle utarbeta erforderlig lagtext, 3. alt riksdagenskulle uttala att förslag borde framläggas angående offenthg kontrollav vissa andra mätare, såsom gas-, vatten- och elmätare, taxametrar ochtelemätare, samt den vid början väcktamotionen 1971:1083 av (). 1. att riksdagenmed avslag på motionen I 971:1 597, i vad avsåg avslag på propositionenslagförslag och hemställan om förnyad prövning av frågan, skulle anta det ipropositionen 1971:164 framlagda förslaget tih lag om bestämning av volym ochvikt, 2. att riksdagenskulle avslå motionerna 1971:1596 och 1971:1598 i vad avsåg obhgatoriskjustering av redskap som använts i förpackningsledet, 3. att riksdagenskulle avslå motionerna 1971:1595 och 1971:1598 i vad avsåg obligatoriskjustering av redskap som använts i handeln meUan näringsidkare, 4. atl riksdagenskulle avslå motionen 1971:1594 i vad avsåg utredning beträffande kostnader förslickprovskontroU av färdigförpackade varor, 5. att riksdagenskulle avslå motionerna 1971:1594 och 1971:1595 i vad avsåg ersättning förkostnader för stickprovskontroll av färdigförpackade varor, 6. att riksdagenskulle avslå motionen 1971 ;l 598 i vad avsåg offentlig kontroll av vissamätare, 7. att riksdagenskulle avslå motionen 1971:1596 i vad avsåg konsumentförpackningars utformning, 8. att riksdagenskulle avslå motionen 1 971 ;1083 om kundvågar, 9. att riksdagenskulle avslå motionen 1971 :l 595 i övrigt,