prot · FU09105 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är lätt att stå och"kvhra" och att vädja tiU missnöje, brukar det ibland heta.Självfallet genom att lyssna, vara lyhörd och inte vara så säker på att mansjälv alltid har rätt. Samarbete i stäUet för konfrontation. Vårt parti talarom samverkan, rättvisa och ansvar. Det finns naturUgtvis andra appeller som kange uttryck för samma sak, nämligen att vi måste i samverkan lösa debristproblem som vi har kvar i det svenska samhället. Men det behövs också en stimulanspolitik och tramparjag kanske också finansministern på tårna som är inriktad på att gemänniskorna en lust att jobba och att göra Insatser, På många håll saknas den,bl. Inom den företagsamhet som vi behöver för att bygga ut våra produktivaresurser, vår kapacitet och våra investeringsmöjUgheter för framtiden tyförst därigenom får vi, som framhöU, möjligheter att lösa deproblem som jag talat om och som vi alla borde vara medvetna om. Var är , herr statsminister? Var är hela landetsstatsminister? När får vi se uppträda som vårt lands statsminister,inte bara som det socialdemokratiska partiets statsminister? Jag tror fortfarandeatt folkhemspohtik av gammah gott märke ändå trots allt på lång sikt är mycketbättre än den konfrontationspoUtik som vi tycker oss uppleva just . Jag säger det här i all vänUghet, Jag tror att det skuUevara bra för oss alla, om man kunde minska de hårda motsättningarna,konfrontationerna, och gå över till mera samverkan. Jag tror också - och detbör väl vara med i bUden - att det skulle vara bra för det socialdemokratiskapartiet. Vi får väl ta den olägenheten med hänsyn tiU de stora fördelar som ensamverkanspolitik skuUe få för hela vårt samhälle. Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri HenFÄLLDIN (c): Det är inte min avsikt att försöka mig pånågot slags remissdebatt i efterhand, utan jag skall bara ge uttryck för någrakorta reflexioner med anledning av statsministerns tal Får jag börja med att säga att jag satt i min bänk ochfunderade över de motiv som hade drivit statsministern till att gå upp och göraen sammanfattning i det här skedet av . Det var, som jag uppfattadedet, ett försök tUl historieskrivning över denna första session i enkammaren.Jag kan inte hjälpa det, men denna historieskrivning kräver invändningar pårätt många punkter. För att fatta mig kort skulle jag vilja säga att trots alladjupdykningar som statsministern gjorde i sina gamla tal och också idoktriner som stöd för regeringens handlande under den här sessionen såkvarstår ett bestämt intryck: statsministern och hans kolleger regerar för attöverleva. Det hgger ingen nedvärdering i det. Det är bara ett konstaterande.Det är självklart att det kan prägla en minoritetsregerings sätt arbeta. Statsministern räknade upp åtgärder som regeringen harfått igenom med större eUer mindre majoriteter. Att räkna upp en rad riksdagsbeslutsom tagits med större eller mindre majoriteter och notera det som en framgångför regeringen imponerar inte särskilt på alla som känner till hur oppositionenhar drivit på regeringen i de här frågorna. Om man mot den bakgrundeninkasserar som en seger att oppositionen stöder regeringens förslag, har man enegendomUg instäUning tiU den här verksamheten. Det gäUer t. ex, lokaUserings-och regionalpolitiken, det gäller de äldres situation, det gäUer miljöpoUtikenoch det gäller trafikpoUtiken, för att ta några exempel. Vi noterar med tiUfredsstäUelse att regeringen har kommitmed sådana här förslag, och det är en självklarhet att stödja derasprincipiella inriktning. Jag viU gärna säga att jag för egen del upplever detsom självfaUet att vi inte bör överdriva motsättningarna mellan de olikapartierna. Jag tror helt enkelt inte att vi mot bakgrunden av den allmänna Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri situationvi befinner oss i har råd att överdriva dem. Statsministern viUe försöka ge intryck av regeringenshandhngskraft, men han nämnde ingenting om de frågor där socialdemokraterna hargått emot förslag som vi har rest. Jag skaU ta några exempel; förslaget om attlandstingen skall byggas ut till regionala självstyrelseorgan med ansvar för enregional samhällsplanering, förslaget om minskad stathg styrning överkommunerna, förslaget att skuUe uttala att väsentliga statUgaförvaltningsuppgifter bör decentrahseras tUl regional och lokal nivå, förslagetom att statsmakterna skaU arbeta för ett decentrahserat samhälle, förslaget omen parlamentarisk besparingsutredning, våra förslag beträffande den ekonomiskapoUtiken, vårt förslag tiU näringspohtiskt program, förslag om en plan förbarnstödets fortsatta utbyggnad samt förslaget om kostnadsfördelningen mellanstat och kommun det sistnämnda en fråga där regeringen förlorade voteringen.Om jag inte hörde fel, klassificerade statsministern den frågan som en mindreoch inte så betydelsefuU fråga. Det skuUe höra till de där olycksfallen som kanhända vilken regering som helst. Jag tycker att det är en rätt märkhgklassificering. Får jag säga att jag uppfattar detta som förslag som skaUge större trygghet och bättre jämlikhet. Det är vår bestämda mening att detsker bäst i ett decentraliserat samhälle. Vi måste försöka få en kraftigdämpning av tiUväxten av storstadsregionerna. Det är inte mycket som man lyckasåstadkomma hittiUdags, det har enhgt vår mening saknats viha hos regeringen.Det är Inte rimhgt att i fortsättrungen skaU ha en störreandel av landets befolkning än vad regionen har . Det är helt enkelt såatt om omflyttningen fortsätter, blh det Ingenting över för att förbättramiljön för dem som redan bor där. Jag träffar åter och åter kommunalmän somframställer sin situation på det viset alla pengar går åt till finansieringav investeringarna för att klara dem som flyttar hit. Det var ett par andra avsnitt i statsministerns anförandesom jag också gärna viU kommentera. Mittenpartierna skuUe enUgt ha lagt fram förslag som innebär en budgetförsvagning med 300miljoner kronor. Jag hoppas verkligen att man i regeringskretsar inte alltidhandskas så slarvigt med beloppen, när man gör sina överslag. Det skulle heltenkelt få förödande verkningar. Alla regeringar måste ju räkna med att detfinns vissa felmarginaler i budgeten osv,, men i detta faU är det tydUgen frågaom någonting som bara slunkit ur statsministern. Jag tycker för övrigt att hanföU på eget grepp, ty sade han, att här har vi suttitsena vårkvällar och debatterat och voterat om ohka anslag på 100 000 kronoreller kanske 1 miljon. Statsministern måste ha suttit här många fler kväUar änvi andra om han skulle komma upp tiU fastän beloppen bararört sig om 100 000 eUer 1 miljon. Plenidagarna skuUe helt enkelt inte ha räckttUl för att komma upp tUl de 300 mitionerna. Oppositionen skuUe också ha kommit med långtgående löfteni valrörelsen, men sedan stämt ner tonen. Det karakteristiska för valrörelsenvar ändå att vi från oppositionens sida sade ifrån t. ex, vilka åtgärder sombehövde vidtas beträffande den ekonomiska pohtiken. tillfälleatt fråga företrädare för regeringen, om man före valet skulle ge besked om varsocialdemokratin stod. Men man ville inte ge besked före valet. Efter valet kombesked, och man genomförde en del av vad vi hade föreslagit i valrörelsen.Detta är en mera korrekt beskrivning om vad som skedde den senaste valrörelsen. Får jag sedan säga att sysselsättningsfrågorna,arbetshvets viUkor, vårt näringsUvs möjligheter att utvecklas i framgångsriktävlan med konkurrenter i andra länder, är frågor som i hög grad stått icentrum för det pohtiska arbetet . Allting tyder på att såkommer att bli faUet under resten av 1970-talet. Regeringens och socialdemokratins insats på det områdetkan i stor utsträckning föras tillbaka på det program som antogs vidpartikongressen 1967, Den poUtiken som socialdemokratin sökt förverkliga har iförsta hand tagit sikte på att lösa sysselsättningsfrågorna med en radpunktinsatser, inte minst i form av statliga företagarinsatser. Man har ocksåden vägen kunnat klara ett antal akuta situationer. Den fråga som vi här straxskaU ta stäUning tUl är ett exempel på detta. Men som helhet har den politikeninte på något avgörande sätt kunnat bidra till att lösa de många och svåraomstäUningsproblem som följt med den aUt snabbare strukturomvandUngen. Och detlär Inte gå att förneka att besvikelse följt i dess spår både inom och utompartiet. Regeringen som företagare har fått inregistrera en radmotgångar . Men värre är att man tydhgen aldrig har ställt sigfrågan hur företagsamhetens allmänna viUkor och förutsättningar har utvecklats.Den svaga investeringsverksamheten inom industrin ett akut problem just i dag-, svårigheterna för hemmamarknadsindustrin och de mindre företagen, allafriställningar från företag som måste läggas ned eUer inskränka driften och denfortgående maktkoncentrationen inom näringslivet är bl. a. besked om klarabrister i den socialdemokratiska näringspolitiken. Jag tror att dessa brister i hög grad beror på attregering och riksdag aldrig fått ta stäUning tUl några bindande riktUnjer förnäringspolitiken. Därmed har också helhetsperspektivet i den pohtiska debattenoch i de politiska åtgärderna gått förlorat. Socialdemokratisk näringspoUtikhar bhvit en politik för de av företagen som staten äger, medanföretagen i övrigt på område efter område fått allt svårare att leva vidare ochutvecklas. Jag tycker att det är ett framsteg att LO ochsocialdemokratiska partiet nu har tUlsatt en arbetsgrupp för att revidera detsocialdemokratiska programmet , men det räcker naturUgtvis inte attvarje parti för sig gör sådana program - det behövs också enligt vår mening avriksdagen antagna rikthnjer. Detta har vi föreslagit . Ett sådantprogram kan och bör givetvis spänna över många delområden. Det viktiga äremeUertid att man då verkligen har en bestämd målsättning att hålla sig tUl,att man kan få en samordning inte bara när det gäUer näringspoUtiken i snäv bemärkelseutan också i fråga om utbyggnad av kommunikationerna, förbättring avyrkesutbildningen, reformering av företagsbeskattningen för att ta någraexempel. Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri HerrHERMANSSON i (vpk): Det är väl mer en tillfällighet att enavslutande partUedardebatt kommit att anslutas till behandlingen avvarvspropositionen, men faktiskt är tiUfäUet inte äla valt. Här finns nämUgende viktigaste ingredienserna tiU en debatt om avgörande ideologiska frågor ochom huvudhnjerna i partiernas poUtik, Den debatten får föras mer UtförUgt enannan gång, men mycket kort viU jag framhålla att den linje som regeringen härvill genomföra kommer att försvåra även vad man kan kalla en progressivrefornustisk poUtik, Statsföretag kunde ha tagit över , men industriministernviU i StäUet lugna de borgerUga och försäkrar att deras farhågor för attregeringen skuUe driva vad han betecknar som en dogmatisk politik har kommit påskam. Eftersom dogmatisk hos industriministern är hktydigt med sociaUstiskkunde han hellre ha sagt att vad som kommit på skam är många socialdemokratersförhoppningar att regeringen skuUe driva en radikal näringspoUtik i sociaUstiskriktning. knyts stat och finanskapital allt närmare till varandra,kapitaUstiska intressen och hänsyn penetrerar själva statsapparaten,storfinansen bUr mäktigare. Detta gynnar inte den socialistiska arbetanörelsensintressen. Det finns andra möjligheter att driva näringspoUtik, attdriva sysselsättningspolitik, men dem utnyttjar inte regeringen. Detta har visatsockså under denna vårriksdag, och dess avslutning är symtomatisk. Man räddarsysselsättningen vid , men man "räddar" också stora vinsteråt familjen , Hur stora är t, ex, de skattevinster Saléns gör på affären?Det har vi inte fått klart besked om. Kanske , som följtvarvsfrågorna och fick så varmt beröm här för sin inställning, kan upplysa omden saken? En riksdagssession kan inteses Isolerad även om den har en ny organisatorisk form och även om den har nyamajoritetsförhållanden. Den första sessionen av den nya enkammarriksdagen har det bör erkännas också kännetecknats av vissa framsteg. Vårt parti ser dett, ex, som väsentligt att den äldre arbetskraftens problem nu aUvarUgtuppmärksammas. Vi har upprepade gånger tidigare tagit upp frågan i ,men då inte lyckats vinna gehör för linjen att lagfäst skydd skulle beredas deäldre arbetarna. Opinionsrörelsen ute på arbetsplatserna har växt och blivitså stark att den framtvingat en lösning, låt vara att denna fortfarande harbrister. En annan fråga i centrum för intresset hosarbetsplatsernas folk är tvångslagstiftningen mot fackföreningsrörelsen ochföretagsledningarnas diktatoriska makt i kraft av paragraf 32, Vårt parti harsett som en avgörande uppgift att driva agitation mot dessa odemokratiskabestämmelser, och rörelsen för demokratiska förhåUanden på arbetsplatserna harunder vuxit sig stark. Riksdagskravet på en utredning ser visom en framgång för denna rörelse, men vi är medvetna om att starkakrafter nu söker en ny samförståndslösning mellan kapital och arbete, en nySaltsjöbadsöverenskommelse som tar hänsyn tiU den allt intimare samverkanmellan den kapitalistiska staten, de ledande kretsarna Inom det privatanäringsUvet och de fackhga rörelsernas toppar. Viddiskussionerna här i om tvångslagen, eller fullmakts- lagen, påarbetsmarknaden såg vi hur denna aUians fungerade när socialdemokratin och deborgerliga partierna med instämmande av fackliga toppledare antog den nyatvångslagen, som var riktad mot hela fackföreningsrörelsen. Lagen stärkteallmänt arbetsköparsidan och har därmed bidragit tiU den förlängdaavtalsrörelsen och vägran att gå med på rimligalönekrav. Opinionen ute på arbetsplatserna var negativ tUl denna tvångslag. Mankräver nu ett slut på länghalningen i avtalsrörelsen och attLandsorganisationen skall utnyttia den makt som miljonarmén besitter. kommunisternas riksdagsgrupp har sett detsom sin avgörande uppgift här i att föra fram den växande opinionenute på arbetsplatserna, i bostadskvarteren, i de nya frontorganisationerna ocharbeta för lösningar som tUlgodoser de berättigade radikala krav som framförs.Det gäller framför allt tre frågekomplex; Arbetsplatsfrågornai vid mening, särskilt kraven på en avgörande förbättring av arbetsmiljön ochnedtrappning av sjukdoms- och olycksfallsriskerna. Kampen mot tvångslagarnaoch paragraf 32 och för makt åt lönearbetarna. Hyresgästernaskrav på effektiva åtgärder för att stoppa hyressteg-ringen och i ställetåstadkomma en sänkning av de rekordhöga hyrorna särskilt i nyproduktionen. Kampför verkhgt inflytande för de boende över stadsmiljö och bostadsmiljö. Ökad styrkabakom kraven att skall lämna . Erkännande av denprovisoriska revolutionära regeringen i . Verksamt stöd tillbefrielserörelserna. Kamp mot alla former av EEC-anslutning. Det avgörande fältet där striden för dessa krav kan vinnasär inte här i utan på arbetsplatserna, i bostadskvarteren, iagitationen bland människorna. Men rörelsen för dessa krav kommer att växa ochden kommer att framtvinga progressiva beslut i denna församhng. Utvecklandet av en demokratisk massrörelse är desto meranödvändigt som stora och växande problem inte fått någon lösning.Koncentrationen av människor och företag fortsätter. Den regionala obalansentilltar. Människor tvingas aUtjämt bort från skogslänen och till storstädernasträngsel, hets och betongkvarter. Sysselsättningsfrågorna har inte lösts utan förvärratsunder . Regeringens pohtik i dessa frågor präglas av enpåtaglig brist på initiativ och handlingskraft, där den inte driver en hnje somdirekt förvärrar läget för lönarbetarna. Hänsynen tUl kapitalets krav tillåtsatt begränsa och bestämma politiken. Att regeringens linje I aUmänhet ändå framstår somöverlägsen jämfört med vad de borgerUga partierna presterat är inte regeringensförtjänst. Borgerlig poUtik under denna riksdagssession har kännetecknats avett enkelt lurpassande, och höjden av statskonst har varit att kunna hänga sigpå någon vpk-motion. Det är verkhgen ingen imponerande bUd av målmedvetenpohtik som de borgerhgas agerande erbjudit. För kommunisternas riksdagsgrupp har dennasession varit av specieUt intresse bl, a, med hänsyn tillmajoritetsförhållandena i och tUl att vi haftordinarie ledamöter i ett Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri 1 protokoU 1971. Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Vi har sökt att sakhgt värdera de förslag som ställts både avregeringen och av övriga partier, och vi har tagit ställning utifrån degrundläggande idéer och intressen vårt parti viU företräda. Det är, herr talman, av intresse att konstatera att varkenregeringspartiet eller de borgerUga partierna kunnat vidmakthålla de s. k,stronga attityder som man intog efter valet. Regeringen har heltnaturhgt tvingats tiU överläggningar med vårt parti i vissa frågor; de borgerligapartierna har tvingats acceptera vår närvaro i utskotten. Jag kan inteunderlåta den reflexionen att det hade varit klokare om man från börjanaccepterat det faktiska läge som förehgger i den nya enkammarriksdagen. (Med anledning av att en person på åhörarläktaren tog tillorda erinrade herr talmannen om att meningsyttringar från åhörarna ej vartiUåtna.) Det är Inte aUdeles lätt att bringa reda iden rikhaltiga flora av synpunkter som har kommit från den här talarstolenunder de senaste fyra anförandena. Jag begränsade mig tiU en ganska kort sammanfattning avdet jobb som utförts här i och redovisade aUa de viktigare besluten.Dessa beslut har inte tillkommit på en slump. De stämmer med våragrundvärderingar, som återfinns partikongress beslut, och i det s,k, Kramforsmanifestet, Vi har inte helt genomfört detta valprogram, vi har integenomfört alla kongressbeslut, men vi har kommit en bit på väg. När framför aUt de borgerUga talarna här gick upp italarstolen, hade de en tendens att fly undan från och tala om detallmänna poUtiska läget. Därmed har de bevisat ett par väsentliga ting som jagi och för sig inte vill kritisera dem för. Det första är att de inte har återkommit med sinavalprogram vid denna riksdag. säger att man skuUe ha fört enungefär hkartad politik. Men hur skulle den pohtik se ut som varit byggd på deborgerhga valprogrammen med deras väldiga löften? Det andra som de visar klart är att vi socialdemokraterhar fuUföljt vår politik. Vi har fått en bred uppslutning kring den och vi harvarit beredda tiU samförstånd kring den. Det är vi naturligtvis glada för, menav de tre anförandena framgår att det inte finns något borgerUgtalternativ tUl regeringspolitiken. När skuUe ta upp någon stor fråga föroppositionens del, så valde han voteringen om kostnadsfördelningen mellan statoch kommun. Men det var ju ett utredningskrav. Det hade varit en helt annan sakom ni hade sagt; "skall vi betala ut av statsmedel så och så mycket tiUkommunerna, som vi skall ta från budgeten," Det var ju detta som framförallt i valrörelsen gick fram med i yviga löften. Men det försvannsom konkret yrkande och kom tUlbaka som ett utredningskrav. När herrFälldin talar om att vi efter valet vidtog de åtgärder som centerpartietförordat, så hoppas jag att den där berömda valberedningen inte var nere ochlyssnade på honom; man kunde kanske då ha fått ett egendomligt intryck avhonom. I själva verket gick hela vår valrörelse ut på att slå tUlbaka framföraUt väldiga överbudspolitik. Och vad är det då för andra förslag har framfört?Ja, inga konkreta ting, utan det är att man eftersträvar, som , att statsmakterna skaU arbeta för ett decentraliserat samhäUe, All right-men vad är det för konkreta beslut som skuUe fatta? Man skaU göra enutredning om en plan för ökning av stödet tiU barnfamiherna. Vad är det förkonkret stäUningstagande? Nej, skälet tUl att ni hade svårt att ta upp de saker jagtalade om är att ni inte har kunnat konkretisera några andra ställningstagandenän de som har kommit fram tiU. Det är bara ett konstaterande. Det vore oerhört frestande att närmare gå in på dessating, men med hänsyn tiU tiden skaU jag inte göra det. Jag vill bara säga någraord till med anledning av att han beklagar sig över regeringensparoUer i avtalsrörelsens början. Vad var det för paroller? Jo, det var attregeringen anser att lönehöjningar i första hand bör komma de sämst ställda tiUgodo. Detta accepterade då mittenpartierna. Var det bara en läpparnasbekännelse? Och när flyr utanför huset och säger att mångamänniskor känner missnöje och ekonomiska bekymmer, så är det alldeles sant iett läge då man arbetar löner med priser. Näravtalsrörelsen inte är klar måste det vara så. Däremot kan det ju inte ur herrHeléns synpunkt sett bero på skatterna, eftersom ni röstade för förra åretsskattereform och eftersom ni inte ställt något konkret ändringsyrkande, såvittjag har kunnat finna, vid denna tiksdag, utan det är som vanligt fråga omutredningskrav. Eftersom jag bara ämnar tala skaU jagbegränsa mig tiU detta och sedan ta upp en av synpunkter. återkom igen och igen i sitt anförande tillvad han kaUade konfrontationspoUtlken i och för sig ett intressant uttalandefrån ett parti som enhgt egen utsago varit mer isolerat i ställningstagandenahär än något annat parti. Vad är det socialdemokratin gör som kaUarkonfrontationspoUtik? Jo, vi har sagt att risken för ökade klasskillnader utgörett ont i vårt samhälle och ett hot mot hela den lugna och stabilasamhäUsutveckUng som vi vUl ha, och vi har sagt att klasskillnaderna ochinkomstklyftorna måste angripas. Detta är utgångspunkten för den sociala reformpoUtiken ochför arbetsmarknads- och näringspoUtiken. Det präglar vår skattepohtik. När herrBohman klagar över skatterna har han nog inte träffat dem som genomskattereformen har fått en reell skattesänkning. Och samma prägel av utjämninghar avtalsrörelsens uppläggning på den offentUga sektorn. Jag kan som exempel ta en gift banarbetare i medhemarbetande fru och två barn. Om jag jämför hans lön föreskattereformen och före det bud som hgger på den stathga sidan, så får hantrots en höjning av landstingsskatten med merän att röra sig med, dvs. Genomskattereformen och genom avtalsrörelsen får han aUtså sammanlagt en Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri Statliga åtgärder inom svensk varvsindustri förbättringpå ungefär I . Det är i och för sig ganska betydande. Det är otryggheten och klasskUlnaderna, , sominnebär den verkUga konfrontationen. Vem bedriver konfrontationspoUtik motlåginkomsttagarna, ? Gör socialdemokratin det, när vi genomför ensådan lönerörelse på den statUga sidan, en sådan skattereform som jag här hartalat om, eUer är det eget parti som gör det med sina krav påskattesänkningar för högre inkomsttagare, nedskärning av den offentUga sektornoch stöd åt höglönegrupper? Jag kommer ihåg att ni i en valrörelse för några årsedan hade en textllarbeterska som argument för edra skattesänkningslöften. Vembedriver konfrontationspohtik mot henne, ? Hon har fått sänktstatsskatt genom det skatteförslag som ni i första omgången yrkade avslag på. När vi genom en lagstiftning ger den äldre arbetskraftenökad trygghet i arbetshvet och högern går emot, vem driver dåkonfrontationspohtik mot de äldre arbetstagarna? Tror att man måstetvinga på äldre människor ett bättre skydd på arbetsmarknaden? Nej, det är högernsom i bedriver konfrontationspolitik mot riksdagsmajoriteten och motde äldre. När talar om konfrontation menar han därmedatt blåsa tiU strid mot utjämningspolitiken. Detta betyder att den gamla högerns motstånd mot social förändring och utveckling. Mendet betyder också att underkänner möjligheterna att i det svenskasamhället och bland medborgarna skapa samUng kring en handhngslinje medutjämning som ett av de främsta målen. tror inte att man också kanvinna de bättre stäUda för soUdaritet och utjämning. Han skaU gå tiU strid, närde sämre stäUda vill ha en relativt större förbättring. Där går en skUjelinje. frågade också när jag skall bh hela landetsstatsminister och återgå till den gamla goda folkhemstanken. hartydligen glömt vad den tidens högermän ansåg och insåg, nämhgen att folkhemmetinte var ett stiUastående samhäUe utan just det goda hem som i första handskall hjälpa de sämre ställda medborgarna.