prot · FU09101 · 1971-12-31 00:00:00 — ochKomstedt (m), som ansett att utskottet under I bort hemställa, att i anlednmg av motionema 1971:144, 1971:400,1971:938 och 1971:393, sistnämnda motion i vad den avsåg dels trafiksäkerhetensorganisation, dels framställning tUl Kungl, Majl: om förbättradtrafiksäkerhet, samt motionen 1971 ;204, i vad den avsåg det fortsattatrafiksäkerhetsarbetet, i skrivelse tiU Kungl. Maj:t hemstäUde om tillsättandetav en arbetsgrupp som även hade parlamentarisk representation och som fick tUluppgift att utarbeta ett program innehållande mål, resurser, metoder ochtidsplan för en samordnad satsning i syfte att som ett första steg åstadkommaen minskning av trafikolyckorna med minst hälften. HerrGUSTAFSON i (fp): Om två arbetare bUr instängda vid ett ras iett tunnelbygge, dhigeras alla räddningskrafter dit utan hänsyn tUl kostnaderna.Hela nationen följer de två instängdas öde. Om fyra människor befinner sig i en båt i sjönöd,dirigeras alla krafter tUl den platsen. Det gäller att rädda människoliv. Utanhänsyn tUl kostnader kan fartyg ändra kursen och man gör en samlad insats föratt rädda dessa människor. Men hur är det, herr talman, på våra vägar? Där dödas människor . Nära fyra människor dör på våra vägar. Varjedag blir 70 personer skadade, och av dem bUr 15 invaUder eUer svårt skadade.Forskaren tror för övrigt att antalet såväl Undrigt som svårttrafikskadade i själva verket är större än den officiellastatistiken visar. Var tredje svensk riskerar att under sin livstid råka ut fören trafikolycka. Man kan fråga sig hur detta kan få fortsätta. Varför bhrdet inte en större opinion? Varför anser man inte att denna massdöd och dettaUdande pä våra vägar skaU motivera insatser som i alla fall Ugger i närheten avdem man gör för att rädda människor som befinner sig i Uvsfara t. ex. ute påhavet? Kanske beror det i viss mån på att en del av dem somdrabbas tysta på kyrkogårdarna, utan möjUghet att väcka någon opinion.Många andra finns på sjukhusen - de lever visserUgen, men de har ingen förmågaatt kommunicera med yttervärlden. De flesta klarar sig och resonerar kanske sommånga av oss: "Det här var obehagUgt och besvärligt, men det händer noginte någon mer gång och det kommer nog inte att hända mig." OlycksfaUsutveckUngen på våra vägar är dock sådan att vimåste sätta in radikala åtgärder. För dem som inte har förbarmande med attandra människor dödas eller tUlfogas omänskUga Udanden bör den samhäUsekonomiskakostnaden vara ett kompletterande argument. Man beräknar att trafikolyckornakostar samhället . Det bUr ungefär 75 öreför varje körd mil - på trafiksäkerhetsforskning offrar vi ett tiondels öreper körd mil. görs ett bra arbete när det gäUer trafiksäkerheten,herr talman. Det finns en planeringsnämnd vid , somhar gjort upp ett mycket ambitiöst arbetsprogram. Men jag tror att man skaU komma ihågtvå saker när man bedömer detta arbetsprogram. För det första kan detta arbetsprogram ge resultatet håller den trafikolyckorna ungefär på den nuvarande nivån, Ioch för sig är det bra, i jmjj 1971 därför attvi har en kraftig ökning av bUantalet. Kan man hålla det ----- absolutaantalet trafikolyckor på samma nivå trots en kraftig ökning av Trafiksäkerheten bilantalet har man ju ändå uppnått vissa resultat. Men om man '- eftersträvar att väsentUgt sänka trafikolyckornas antal räcker inte de åtgärdersom föreslås i det i och för sig utmärkta arbetsprogrammet. För det andra skall man komma ihåg att det i förordet tillarbetsprogrammet står, att man utgår från anslagsnivån i trafiksäkerhetsverketsäskanden tUl Kungl. Maj:t, begärde, när det gäUer dessallmänna verksamhet, mer än en fördubbling av anslaget -från 10 miljoner kronortUl . Man fick en ökning om i stäUet för de 12miljoner kronor man begärt. Därför är det aUdeles klart att programmet inte kanförverkligas i den takt som avsågs när det utarbetades. Om man avsevärt vill minska trafikolyckornas antal behövsspeciella åtgärder. Generaldirektören i trafiksäkerhetsverket har i en artikel, som finns återgiven i verkets egen pubUkation TSV-kontakt, uttalat följande: "För att få ned antalet offer för trafiken trots den fortsatta trafikökningen krävs därför mte bara att vi intensivt jobbar vidare med hittUls använda metoder utan också att vi får möjligheter att sätta in helt nya och radikala åtgärder, som kommer att kräva att vi får väsentUgt ökade resurser----- ." Det är med utgångspunkt från denna tankegång somtrafiksäkerhetsverkets chef har gjort sig tUl talesman för - dvs. att vibehöver sänka antalet offer betydhgt och att vi i det syftet måste sätta inhelt nya och radikala åtgärder som vi reservanter har hemstäUt att det skalltillsättas en arbetsgrupp. Denna skuUe få i uppdrag att utarbeta ett program,innehållande mål, resurser, metoder och tidplan för en samordnad satsning isyfte att som ett första steg åstadkomma en minskning av trafikolyckorna medminst hälften. Det finns en forskargrupp vid iGöteborg - SCAFT som för övrigt i mycket stor utsträckning används avkommunikationsdepartementet. Den har lagt fram ett program för att sänkatrafikolyckorna som ett första mål med hälften. Det har pubUcerats I bokenVägen till trafiksäkerhet. Jag vill, herr talman, nu inte närmare gå in på aUade förslag som gruppen lägger fram i detta hänseende. Låt mig bara nämna några. För att få en ökad trafiksäkerhet behöver vi förbättravägstandarden - i första hand bygga bort de trafikfäUor som finns på oUka håU men också på se tiU att vägarna bUr av den beskaffenheten att man kan reducera trafikolyckornas antal. Man behöver också en ökad satsning på kollektivtrafik, då det ju är klarlagt att koUektivtrafiken har mycket mindre olycksfaUsrisker än annan trafik. Vi behöver vidare en ökad trafikutbUdning och en integrerad trafikutbUdning i skolväsendet. Vi behöver en bättre trafikövervakning. Man måste visa ökat intresse för bUarnas konstruktion och för säkerhetsbestämmelser. Trafikplaneringen, Inte minst frågan om separering av ohka trafikslag, måste ägnas stor 83 Trafiksäkerheten m. m. uppmärksamhet,Uksom frågan om differentierade hastighetsbestämmelser. Forskningen måste fåökade resurser. En annan mycket viktig sak i sammanhanget är nykterheten itrafiken. Jag såg en uppgift att på amerikanska vägar dödas på grundav rattonykterhet fem gånger så många amerikaner som i . Jag skaU gärna bekänna att jag är på att vi inte har lyckats få enighet kring detta förslag itrafikutskottet. Jag vet att man på inflytelserikt håU inom regeringspartiethar uttalat sig för en arbetsgrupp av detta slag. Frågan är av den karaktärenatt det borde vara motiverat att vi här gör en helhjärtad satsning för att avsevärtminska trafikolyckoma. Jag tycker, herr talman, att vi skall göra ett försök pådetta område. Låt en arbetsgrupp utarbeta ett program, med förslag tillfinansiering, och låt oss sedan ta stäUning tUl om man på denna väg kanförverkliga syftet. Kan syftet förverkUgas måste det vara motiverat att göra enhelhjärtad satsning. Detta innebär inte på något sätt atttrafiksäkerhetsverkets nuvarande arbete eller det övriga arbete som utförs påtrafiksäkerhetens område skall eftersättas. Det arbetet skaU fortgå och detskall utvidgas ytterUgare. Här gäller det att få en arbetsgrupp som planerarför en specieU satsning i syfte att radikalt sänka antalet trafikolyckor. Jag ber med dessa ord att få yrka bifall tiUreservationen. HenPERSSON i Heden (c): Trafikdöden har bhvit en verklig folksjukdom.Varje år omkommer i trafikolyckor närmare I 400 mänruskor. Dessutom skadassvårt över 6 000 och många av dessa bhr invaUder för Uvet. Under 1960-taletskadades i trafikolyckor cirka en kvarts miljon människor mer eller mindresvårt. De mänskUga lidanden och tragedier som är förenade medtrafikolyckor kan inte beskrivas, än mindre mätas med ekonomiska mått. Men samhällets kostnader för trafikolyckorna kan mätas medekonomiska mått. De beräknas till . Detfinns de som menar att dessa beräkningar är låga och att kostnaderna uppgår tiUännu högre belopp. betänkande rörande trafiksäkerheten harsålunda i sanning en mörk bakgrund. I en partimotion från harhemställts att hos Kungl. Maj:t anhåller om att ett program medrikthnjer för en så långt möjUgt olycksfri trafik förelägges , och detfinns också andra motioner med samma grundtanke. Radikala åtgärder måste vidtagas med snabb verkan för attolycksfrekvensen skall kunna nedbringas. Jag föreställer mig att ingen i dennakammare har en annan uppfattning. har också understrukittrafiksäkerhetsfrågornas utomordentUga vikt Uksom betydelsen av ett samlatprogram för åtgärder i akt och mening att nedbringa trafikolyckornas antal.Utskottsmajoriteten har dock inte kunnat följa upp det i åberopade motionframförda kravet om ett samlat program för en så långt möjhgt olycksfri trafik.Detta är verkhgen att beklaga. Visserligenhar trafiksäkerhetsfrämjande åtgärder vidtagits, och utskot- tetsordförande har åberopat det arbetsprogram för ökad trafiksäkerhet Nr 101 somplaneringsnämnden vid har presterat. är gottoch väl i och för sig. Men detta tiU trots har man inte lyckats j : \91\ Det krävs att medel ställs till förfogande -------- och attdessa används rationellt och på ett ändamålsenhgt sätt. Självfallet måste en rad samverkande åtgärder genomföras.Jag skaU m. m. endast beröra några av dessa. I denna kammare har gång efterannan påtalats sambandet meUan vägstandard och trafikolyckor. Dålig vägstandardhar mången gång givit upphov till katastrofala trafikolyckor. Det är därför ettkrav som sannerligen behöver prioriteras att det ges möjUghet tiU förbättring avvägstandarden genom ökade väginvesteringar för att man därigenom skaU kunnauppfylla högt ställda trafiksäkerhetskrav på landets vägnät, ett behov som inuläget är aUt annat än tillgodsett. Detta kostar pengar, stora pengar. Men densatsningen är ändå välgrundad. kan man emellertid göra punktinsatser med ganska godeffekt på vägstandarden. Det kan inte vara nödvändigt att långa tider awaktaordinarie utbyggnader enUgt faststäUda flerårs- och fördelningsplaner.Temporära åtgärder eUer, om man så viU, provisoriska åtgärder behöver inte varaså kostnadskrävande och utgifterna härför kan inkluderas i senare utbyggnader.Det väsentUga är ändock att avhjälpa de värsta trafikfälloma. Här i landet har tiUämpats en genereUhastighetsbegränsning med något undantag, bl. a, förmotorvägar. Lokala bestämmelser föreskriver dessutom en lägre hastighet, 50eUer . Men när en sådan hastighetsbegränsning upphör markeras dettamed den skylt som används för hastighetsbegränsning tUl . I vissa faU är detta helt felaktigt. Det kan gälla vägar av sådan beskaffenhet attdet är förenat med ren Uvsfara att där färdas med en hastighet av . Det finns t. o. m. enskilda vägar med 90-kilometersskyltar krokiga och smala vägar,där det är helt otänkbart med en dyUk hastighet. kan man givetvis framhålla att farten skaU anpassasefter omständigheterna. Visst är det så, men man kan ändå inte komma ifrån atten skyltning av detta slag har en psykologisk verkan på vissa trafikanter. Vi har därför i en motion, nr 500, hemställt atthastighetsbegränsning skall anges med förbudsmärke endastdär annan högre hastighetsbegränsning upphör och att övergång från lägre hastighetsgränsän skaU utmärkas med märke nr 170, "Hastighetsbegränsningupphör". Det har säkerUgen psykologisk betydelse om man tar bort denna90-kllometersskylt vid vägar, där det är otänkbart att köra med utan att sätta liv och lem i fara. har i sitt betänkande hänvisat till den år1968 antagna om vägmärken och trafiksignaler. Det kan i och för sig vara riktigt att verka för enhetUga trafikmärken över hela världen, men en något så när praktisk tUlämpning torde ändå vara nödvändig och vällovUg. Jag hoppas därför att denna fråga kommer att uppmärksammas, som utskottet skriver, vid det fortlöpande internationella samarbetet inom trafikområdet. Om inte detta görs , förbehåUer jag 85 Trafiksäkerheten m. m. miggivetvis rätten att återkomma i det här sammanhanget. TUl slut, herr talman, vill jag ta upp en annan sak. Förnågon månad sedan pubUcerade bUregisterutredningen ett betänkande med förslagtUl nytt bilregister. Utredningen tar upp frågan om reflekterande material ibilskyltarna och konstaterar att man genom att använda sådant material kan ökamöjUgheterna att observera fordon i trafiken under mörker och höja läsbarhetenhos skyltarna. Fordon med reflekterande skylt upptäcks på betydhgt längreavstånd än ett fordon med skylt av icke-reflekterande material. Det skuUe aUtsåvara en väsentlig trafiksäkerhetspoUtisk åtgärd att föreskriva reflekterandeskyltar. Ändå anser sig utredningen inte kunna förorda sådanaskyltar. Skyltar av reflekterande material skuUe bU mer än två gånger så dyra,hävdar utredningen. Detta är dock fel. TUlverkare av sådana skyltar görgällande att merkostnaden för två skyltar blir . Utredningen beräknarkostnaden för två vanUga skyltar till . Skyltar i reflekterandematerial skuUe sålunda komma att kosta per fordon. Är det inte värtatt i trafiksäkerhetens intresse ta denna obetydUga merkostnad? Trafikolyckornas utveckUng är så skrämmande attextraordinära åtgärder ofördröjligen måste vidtagas. Jag tror att man i det härsammanhanget måste gå ett steg längre än vad majoriteten i utskottet har gjort.Därför ber jag, herr talman, att med det anförda få yrka bifall tiUreservationen. HenCLARKSON (m): Det är naturUgtvis svårt att gradera viktenoch värdet av de frågor som vi har att behandla här i , men alla tordevara överens om att trafiksäkerhetsfrågan är bland de allra viktigaste ochegenthgen värd en omfattande debatt, helst en resultatrik sådan. haremeUertid kammaren råkat i sådan tidsnöd att här inte skaU slösas med onödigaupprepningar. Jag tycker att trafikutskottets ordförande iGöteborg och senast i Heden har sagt så pass viktiga ting somgäller den borgerliga synen på trafiksäkerhetsfrågorna att jag kan inskränkamig till att för moderata samlingspartiets del ge reservationen tilltrafikutskottets betänkande nr 8 vårt stöd. Jag yrkar, herr talman, bifaU tUlden reservationen. Men innan jag lämnar talarstolen vUl jag framhåUa ett parsaker som i dagens läge bör ytterUgare understrykas. Jag tänker då på vad mankan göra för att tUlförsäkra vissa befolkningsgrupper en säkrare trafikmiljö.De flesta av oss har säkerligen läst utredning om barnet itrafikmiljön. I den finns uppräknade en rad åtgärder som utredningen i frågarekommenderar för att göra barnen säkrare i vår trafikmihö. Även om sådanasaker kostar pengar är de så viktiga att man inte skaU hesitera för kostnaden.Barn förstår inte de vuxna trafikanternas beteende och omvänt har de vuxnatrafikanterna inte möjhghet att sätta sig in i barnens impulsiva sätt att rörasig i vår trafikmiljö. Vi måste helt enkelt lägga ner mera arbete och merapengar, t. ex. på att skydda utfarter från vUlaområden och på skildatrafikbanor för barn och den övriga trafiken. Jag tänker också på denbefolkningsgrupp som nått så långt upp i ålder att den har svårt att klara sigoch är rädd för att gå ut i trafiken. sades i ett TV-program , att många gamla harskräck för att ens gå ut, att de inte klarar det höga tempot och knappt vågargå över gatan. Det sista har vi flera exempel på från den aUra ,när folk här i , äldre människor, bhvit överkörda vid övergångsställenför att trafikanterna litat på att de ser upp på ett helt annat sätt än vad defysiskt och psykiskt har förmåga till. Detta om detta. Trafiksäkerhetsfrågorna måste Ugga ossvarmt om hjärtat här i . Vi måste göra aUt för att se tUl att det bUrmindre skadeverkningar, mindre Udanden här i landet på grund av trafikolyckor. I detta sammanhang vill jag också ta upp frågan ombashastighet 70 som förvisso har upprört många i den svenska aUmänheten. Det ärsom jag ser det - och det är en personUg deklaration - en högeligen tivelaktigåtgärd, ett beslut tiUkommet med stor självrådighet från regeringens sida utanatt man tillräckUgt pejlat meningsinstäUningarna hos andra grupper som harnågot att säga om dessa saker. Det är uppenbart att den svenska allmänheten närden skaU trafikera våra vägar och mycket ofta kommer attfinna den bestämmelsen meningslös och föga vettig. Det är i hög grad diskutabelt om genereUahastighetsbegränsningar av denna typ, med en så pass låg bashastighet som 70,verkligen kan uppfattas av den normala trafikanten som säkerhetsbefrämjande.Många tror - och jag med dem att vi får långa, långa bilköer som i stäUet föratt sänka antalet trafikolyckor kommer att öka dem. Irritation kommer attuppstå i köerna, förhastade omkörningar kommer att göras och ytterligaretrafikolyckor blir följden. Den svenske trafikanten kommer att svårt frestastiU ideUga lagbrott. Jag är angelägen att i sammanhanget understryka att detfrån såväl finsk som dansk sida framförts stor skepsis visavihastighetsbegränsningar som ett trafikolycksnedsättande medel. Trafiksäkerh et en m. m. 1detta anförande instämde (). HenLINDAHL (s): TiUfälUgheterna har gjort att vi har fått ettsynnerUgen aktuellt datum för vår debatt i kring trafiksäkerheten.Det är och vi har bakom oss helgtrafiken under pingsten som skördatsina offer. Det utgör på sitt sätt den skrämmande bakgrunden. Men är också den dag då de nya fartgränsernaträder i kraft som ett försök att dämpa farten och minska olyckorna. Jag vetUksom att det råder delade meningar om fartgränserna, meneftersom alla tidigare talesmän här i denna debatt har varit av den meningenatt exceptionella åtgärder måste till, finner jag det för min del heltacceptabelt att man också prövar fartgränserna under den sommar som liggerframför oss. Vi vet ju att sommaren är den tid då olycksfaUen itrafiken går i topp. har man just under sommarmånadernakunnat iaktta en chockartad ökning av olycksfrekvensen. Det är tre situationer som hör till de mestolycksbelastade det är vänstersväng i korsning, det är omköming och det ärutfart på huvudled. Trafiksäkerheten m. m. Vi vet att vi inför midsommarhelgen och införindustrisemestern vid dess början och vid dess slut - har att emotse särdelesfarofyUda situationer ute i den intensiva trafiken. Mot den bakgrunden tyckerjag att vi här i som anser att exceptioneUa åtgärder måste vidtasinte kan vända oss mot ett försök att genom dämpad hastighet minska antaletsvåra olycksfall i trafiken. Det kommer för övrigt att bedrivas en intensivtrafikövervakning - vi känner tUl vad detta betyder.Jag har mig bekant att rikspoUsstyrelsen har beslutat om en trafikövervakningav synnerUgen stor omfattnmg från t. o. m. . AUatillgängliga resurser kommer därvid att sättas in i den trafiköverva-kandeverksamheten. Det kommer att bU en intensiv övervakning med motorcykelpatruUerpå vissa vägar; det kommer att bli en övervakning med heUkopter i samarbete medmarkpatruUer; det kommer att bU en koncentration av aUa övervakningsresurserlänsvis under på särskilt angivna huvudvägar. Ansträngningarnakommer att koncentreras tUl Europavägar i anslutning till skolavslutningen,midsommarhelgen och som jag nämnde, industrisemestern. Antalet poUsmän, heltengagerade i den trafikövervakande verksamheten , kommer att uppgå till1 426 och dessutom kommer naturUgtvis många kolleger att vara engagerade i detpå deltid. Det sägs ofta i pressen att poUsen inte har tid att sysslamed den trafikövervakande verksamheten. Det kan därför vara skäl att erinra omde personella resurser som sätts m men också om att 496 bUar och 417motorcykelpatruUer ställs till förfogande samt att 1 8 heUkoptrar kommer attanvändas från . Det blir sålunda en samverkan mellan luftburnapatmUer och markpatruUer. Jag har velat säga detta därför att jag i tidning läste att man ansåg att poUsen inte hade satt in de resurser somerfordrades. Jag erkänner att de är knappa och att ännu större resurser hadebehövts, men rätt skall vara rätt och jag har därför velat teckna dennabakgrund. Jag har lyssnat på de tre talesmännen för den gemensammareservationen. Låt mig slå fast en sak som är så självklar att den inte skuUebehöva diskuteras. Jag utgår nämUgen från att vi aUa, trots att oUka meningarhar kommit till uttryck i utskottet, är Uka intresserade och positivtengagerade i trafiksäkerhetsarbetet. Jag kan i likhet med ordföranden verkUgenbeklaga att inte trafikutskottet på denna punkt kunnat åstadkomma enighet. I den gemensamma reservationen från de borgerUgarepresentanterna i utskottet föreslås att en arbetsgrupp med parlamentarisktinslag skaU tUlsättas. I folkpartimotionen talades om en parlamentariskutredning. Det har sålunda blivit en nyansskiUnad, men I stort sett är det välsamma sak som krävs. En ny utredning ovanpå aUa de expertgrupper ochutredningar som arbetar skuUe enhgt vår mening fördröja och splittra det nui skyndsam takt bedrivna trafiksäkerhetsarbetet, och det vill vi inte vara medom. I reservationen talas om behovet av "väsentligt ökaderesurser". På den punkten kan jag instämma; jag konstaterar emellertid attreservanter- na bara iallmänna ordalag talar därom och inte har följt upp denna Nr 101 tankegång- de nöjer sig med den kostnadsram som Kungl, Maj:t har denangivit. Några krav på ökade resurser reses aUtså inte, vilketkan vara värt att notera. Vi har aUtså samma åsikt på denna punkt, Utskottsmajoritetenskriver nämUgen: "Ökade medel måste också fram- Trafiksäkerheten deles ställas tiU förfogande." m. m. Vad vUl då reservanterna? De vill tillsätta enarbetsgrupp, en ny utredning med experter och representanter för de poUtiskapartierna. De arbetsuppgifter som skisseras i reservationen och som vårordförande antydde i sitt inlägg ligger helt inom ramen för nuvarandetrafiksäkerhetsarbete, och jag vågar påstå att det finns inget nytt sommotiverar reservationen. Det talas om behovet av sanering av trafikmiljön, om ökadeforskningsanslag, om trafikutbUdning i skolan och om intensifieradtrafikövervakning. Det är riktigt, aUt detta, och det är det arbetet sombedrivs . Men genom att räkna upp en rad frågor och områden sommåste ägnas stor uppmärksamhet skapar man enhgt min mening felaktigt intrycketatt det inte på aUa håll finns ett lika stort intresse för de här frågorna. Viär, det viU jag starkt betona, Uka angelägna att steg för steg minska antalettrafikolycksfaU, Det är bara metoderna för hur vi skaU nå dithän som vi i dagdiskuterar. Vi har i trafikutskottet haft anledning att titta påarbetsprogrammet för ökad trafiksäkerhet, framstäUt av planeringsnämnden vidstatens trafiksäkerhetsverk. Jag vill verkUgen rekommendera kammarkollegernaatt ta del av den skriften. Bara ett axplock ur densamma ger vid handen att detför närvarande finns Inte mindre än 153 utredningar på detta område. Deredovisas av TSV i det aktueUa arbetsprogrammet. Man har för det förstastatistiska undersökningar tiU ett antal av 22, Man har för det andra enverksamhet med primärt sikte på trafiken. Antalet sådana grupper, arbetsgrupperoch projektgrupper är 47, Man har för det tredje en verksamhet med primärtsikte på fordonet. Antalet studiegrupper uppgår tiU 35. Man har för det fjärde enverksamhet med primärt sikte på vägen. Antalet grupper som studerar denproblematiken är 40. Dessutom har man för metodutveckhng 9 olika arbetsgrupperi verksamhet. Allt som allt 153 kan vi mer begära? Jag tycker att här täckerman in praktiskt taget aUa områden. Det talas ibland i trafiksäkerhetsdebatten om spUttringoch behov av samordning, och den kan naturligtvis aUtld bU bättre. Trafiksäkerhetsar betet är, som jag ser det, något av en folkrörelse som engagerar oss aUa. Men vi poUtiker skaU inte klaga över spUttringen. Vi kan ju inte ens i trafikutskottet bU överens om hur vi skaU behandla ett knippe motioner. har verkat och några månader; det tiUkom ju . Det har haft begränsade resurser, men enhgt min mening har det under den korta tid det verkat ändå utfört ett fint jobb. Sedan har vi rikspohsstyrelsen, som jämsides med alla andra uppgifter också ägnar sig åt den intensifierade trafikövervakning, inte minst , som jag hiledningsvis antydde. Vi skaU i det sammanhanget heUer inte glömma bort NTF som i sin skolverksamhet utför ett utomordenthgt gott arbete. Trafiksäkerheten nt m.