prot · FU09124 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1Ang, affärstidslagstiftningen Herr talmannen lämnade ordet tillherr handelsministern , som framförde det I Kungl, Maj:ts skrivelse nr 161avsedda meddelandet rörande affärstidsiagstiftningen, så lydande: Enligt den nu gällande affärstldslagen (1966:668),som trädde I kraft den , får yrkesmässig detaljhandel bedrivasendast under tid som anges I lagen eller som medges med stöd av lagen. Vanligaffärstid enligt lagen är vardagar mellan och 20. Om det för särskiltfaU är påkallat med hänsyn tUl allmänhetens Intresse, skall kommunens styrelseeller nämnd som utses av kommunfullmäktige medge affärstid utöver den vanliga.Vissa slag av försähning är undantagna från lagens tillämpning. Denna lag som vid sitt Ikraftträdande ersatte den förutgällande butlksstängnlngslagen gäller till utgången av . Omaffärstldslagens giltighet Inte förlängs, kommer således detahhandelsföretagenatt fritt få bestämma de tider under vilka butikerna kan hållas öppna. När frågan om affärstldsreglerlngen behandlades ,ansågs det lämphgt att pröva en enklare och friarereglering än den som förut tillämpades. Härigenom skulle man få bättre underlagför att bedöma om regleringen kunde upphöra utan att olägenheter uppstod förolika intressegrupper. Särskilda sakkunniga, affärstidskommitté, harundersökt vilka verkningar som kan tänkas uppkomma vid fria affärstider. De harI betänkandet (SOU 1971:33) Fri affärstid föreslagit att regleringen slopashelt. Remissbehandlingen av kommitténs betänkande har visat att det föreliggeren stor anslutning till detta förslag frän olika myndigheter ochintressegrupper. Ett antal remissinstanser ställer sig emellertid avvisande tUltanken att släppa affärstiderna fria med hänsyn tUl att negativa effekter kanuppstå för såväl konsumenterna som de anställda och de mindre företagen. Ävenremissinstanser som ansluter sig till förslaget uttalar tveksamhet tillkommitténs bedömningar av effekterna på prisnivån och strukturomvandlingen I handeln. Erfarenheterna vid tillämpningen av den nu gällandeaffärstldslagen ger vid handen att en lagstiftning av detta slag medundantagsbestämmelser och dlspensmöjllghet är administrativt svårhanterlig. Imånga fall har den lett till att konsumenternas servicebehov blivit olikabehandlade och att företagens Inbördes konkurrensförhållanden snedvridits.Knappast någon remissinstans anser sålunda att lagen I dess nuvarandeutformning kan bibehållas. De som önskar en fortsatt reglering av affärstidernahar I allmänhet uttalat att lagreglerna måste omarbetas, bl. a. för alt få tillstånd en mera likformig tillämpning av dispensregeln. för attkomma Ifrån nuvarande olägenheter är av två slag: antingen att sloparegleringen helt eller att ta bort möjligheterna att driva yrkesmässigdetaljhandel än vanlig affärstid. Det sistnämnda alternativet kan dock knappast ansesrealistiskt. Det skuhe Innebära att försäljning som bedrivits påandra tider skulle försvinna, t. ex. försähning från kiosker ochbensinstationer. En sådan försämring av handelns service till allmänheten kanInte godtas. Det bör I stället vara en strävan att I rimligutsträckning förbättra servicen tUl allmänheten. Härvid måste beaktas attkostnaderna Inte får bli för höga. Kommittén har ansett att förlängtöppethållande kommer att tillämpas endast I sådana situationer där det ärlönsamt och att förutsättningar härför föreligger I så begränsad omfattning attnågon Inverkan på den allmänna prisnivån knappast kan väntas. Utvecklingen I fråga om affärernas öppethållande undersenare år samt uttalanden från vissa ledande företag och företagsgrupper talarför att kommitténs slutsats är riktig, I vart fall vad angår öppethållande påsen . Det är emellertid givet att någon säker slutsals Inte kandras om vilka förändringar av öppethållandetiderna som kan Inträffa, om allaformella hinder undanröjs, och om vUken inverkan sådana förändringar kan ha påföretagens kostnader och priser. Det är inte heller troligt att friaaffärstider kommer att tillgodose alla konsumenters behov av att kunna handlapå andra tider än de som tUlämpas. Det kan därför Ifrågasättas om det Intevore lämpligt att behålla någon form av affärstldsreglerlng för att vid behovkunna styra utvecklingen. Kommittén har undersökt ohka sätt att liberaliseraregleringen och därvid funnit att hur man än gör så kvarstår ändå nackdelarnasamtidigt som affärstiderna knappast längre skulle begränsas. Det avgörandesynes emellertid vara att det Inte finns nägon säker och hanterlig metod att päadministrativ väg bedöma konsumentintresset av förlängt öppethåUande. Om fråganI stället bedöms från företagsekonomiska synpunkter borde man kunna räkna medatt butikerna kommer att håUas öppna I en omfattning som är motiverad av ettutbrett konsumentbehov. Vid öppethållande som Innebär obekväm arbetstid utgårlönetillägg tlU de handelsanställda. Om regleringen slopas träder automatiskten överenskommelse I kraft som Innebär att dessa tillägg höjs. Öppethållandepå sådan tid blir således kostsamt för företagen, vilket enligt kommittén börverka återhåUande på företagen när det gäller att förlänga affärstiden. Tremöjliga vägar synes föreligga för företagen att kompensera sig för dylikakostnader. För det första kan kostnadsstegringen motverkas av ökad omsättningoch därmed bättre kapacitetsutnyttjande. I andra fall kan företagen täcka dehöga kostnaderna genom ett pristillägg vid förlängt öppethållande såsom redansker i en del faU, exempelvis Inom livsmedelshandeln och på bensinstationer. Omdetta påslag görs fullt synligt kan konsumenten avgöra om den högre Inköpskostnadenmotsvarar värdet för honom att butiken håller öppet. På vissa varuområdenslutligen, t. ex. för konsumentkapltalvaror, torde detta system dock ej kunnaanvändas, utan förhöjda kostnader vid förlängt öppethållande kun komma attfinansleras genom allmänt sett högre varupriser. särskiltprishöjningar av detta senare slag som kan få ogynnsamma verkningar genom attkonsumenten Inte har den Information som krävs för att han skall kunna göra enriktig avvägning meUan företagens priser och prestationer. Kunder som handlarpå vanlig affärstid får bidra till att täcka kostnaderna för att andra kunderbereds möjlighet att göra Inköp pä annan tid. Det är svårt att bedöma vilket avdessa tre alternativ som blir det förhärskande, men det är med hänsyn tillrådande konkurrensläge knappast troligt att det blir det sist nämnda. Från olika håll har uttalats farhågor för att ökad frihetför företagen att använda förlängt öppethållande som konkurrensmedel skullepåskynda den pågående strukturomvandlingen i detaljhandeln. Härvid skulle ettytterligare bortfall av mindre närhetsbutiker kunna medföra olägenheter förkonsumenterna genom att avstånden till butikerna skulle öka. Kommittén haremellertid funnit att öppethållandetlderna inte kan, i förhållande tUl andrafaktorer, tillmätas sådan betydelse som konkurrensmedel att ett slopande avaffärstldsreglerlngen skulle påverka strukturom-vandllngsprocessen I nämnvärdgrad. Vad särskilt angår de små närhetsbutikerna kan för övrigt Ifrågasättasom inte full frihet för företag av detta slag I fråga om sortiment ochöppethåUandetlder kan medföra bättre möjligheter att hävda sig I konkurrensenmed de slora enheterna. Fria affärstider kan också medföra ölägenheter I form avobekväma arbetstider för de handelsanställda och för småföretagare och derasmedhjälpande famihemedlemmar. Det avgörande även med avseende på dessanackdelar är emeUertid I vilken utsträckning fria affärstider kommer attutnyttias och i vilken utsträckning ett ökat öppethållande kommer att leda tillarbete för den ordinarie arbetskraften Inom handeln. Somtidigare nämnts kompenseras de anstäUda med högre tUlägg för obekväm arbetstidom regleringen upphör, vilket kommer att verka återhåUande på förelagen när detgäller att hålla öppet . Vidare har från företagshåll hävdats, attdet Inte förelegat några svårigheter att skaffa extra personal, t. ex.vid öppethållande . Med det skydd för de anställda som finns delsgenom arbetstidslagstiftningen och dels genom överenskommelsen angående höjdalönetillägg för obekväm arbetstid synes skäl Inte föreligga att ytterligarereglera arbetstidsförhållandena för de anstäUda genom affärs-tidslagstlftnlng. För företagarna själva Innebär affärstldsreglerlngen ettvisst skydd mot en alltför lång eller obekvämt förlagd arbetstid. Det liggeremellertid I det fria företagandets natur att några sådana regler Inte skallbehövas såvida Inte myckel starka skäl föreligger. Ett sådant skäl skulle varuatt fria affärstider skulle medföra ett stort bortfaU av små företagsenhetermed negativa konsekvenser för konsumenterna. Som anfördes är det Intetroligt att affärstidsfrågans lösning I och för sig påverkar utvecklingen pä ettavgörande sätt. För flera handels- och serviceyrken finns för övrigt Intealls något skydd för företagarna I arbetstidshänseende. Efter alt ha prövat de synpunkter som sålunda förts fram Iaffärstidsfrågan har regeringen funnit övervägande skäl tala för attaffärstldsreglerlngen bör upphöra när affärstldslagens giltighetstid utgår . De frågor som aktualiserats under utrednlng- ens arbeteoch vid remissbehandlingen, nämligen följderna av fria affärstider med avseendepå prisnivån, strukturomvandUngen och de anställdas arbetsförhåUanden, äremellertid så väsentliga och så svårbedömda att det finns skäl att släppaaffärstldsreglerlngen endast på försök och tills vidare. Utvecklingen Inomdetaljhandeln I nämnda avseenden bör noga följas och bedömas sedan regleringenupphört. För detta ändamål ämnar jag vidta åtgärder för att inrätta en särskUdnämnd, bestående av företrädare för konsumenterna och för de anställda underledning av en opartisk ordförande. Nämnden bör få möjlighet att vid behov låtautföra undersökningar hos myndigheter och privata Institut. Om nämnden finneratt utvecklingen i något avseende går i en från allmän synpunkt ogynnsamriktning, bör det åligga nämnden att anmäla förhållandet till Kungl. M.aj:t.Visar det sig att de redovisade farhågorna för övervägande negativa konsekvenserav fria affärstider besannats, kommer frågan om lagstiftning att tas upp tillförnyad prövning. Av vad jag tidigare anfört torde framgå, att det enligtregeringens mening I sådant fall bara kan bil fråga om att återinföra ett iprincip ovUlkorligt förbud mot ÖppethåUande än s. k. vanUgaffärstid. När affärstldslagen upphör att gälla, bortfaUer också dentidsbegränsning för försähning av öl, som enligt 23 §ölförsähningsförordningen (1961:159) knutits till affärstldsreglerlngen. Medhänsyn härtUl har Kungl. Maj:t efter föredragning av chefen förfinansdepartementet beslutat att I proposition tUl föreslå sådanändring I ölförsähningsförordningen att försähningen av öl även Ifortsättningen begränsas tUl de tider som gäller enligt nuvarande bestämmelser. HenLUNDBERG (s): Det kan förefalla märkUgt att begära ordetnär Kungl. Maj:t förelägger en skrivelse. Men skrivelsens innehålloch utformning berör en social funktion I det vi har kallat förfolkhem, och Jag tror att det finns anledning för att vädja tUlregeringen att ompröva synen på behovet av att förlänga affärstldslagen.Visserligen bör den förändras på vissa punkter, och bör denkompletteras med ett direkt förbud mot dispenser I fråga om arbetstidslagenstillämpning, men Jag måste sägu utt detta är överraskande. Det är överraskandeför alt den anda som en gång I tiden ändå fördes In I arbetslivet genom GustavMöller nu genom handelsministerns föredragning hksom spolierats, när man haransett att man på ett så viktigt område som handelns kan Införa en ordning somhka gärna kunde Innebära att handelsministern kunde säga att hela vårarbetstldslagstift-nlng, som ju ändå är betingad av sociala och andra hänsyn,kunde slopas genom en skrivelse från regeringens sida. Jag vill erinra om att man från handelns sida haftanledning kritisera denna underliga dispensgivning. Eftersom Jag själv hartillhört en styrelse som haft mycket stora affärsenheter, är det självklart attdet ur den synpunkten skulle vara tacknämligt att säga: Inför nu denna lag ochsläpp det hela fritt, så kommer alla små butiker och små enheter I kvarter etc.att mycket kraftigt rationaliseras bort, och kvar står därpå de storaaffärskedjorna som har möjlighet att bära de ekonomiska bördorna och .somslipper att ta de hänsyn tUl de affärsanställda som småföretag ur socialsynpunkt ändå måste ta. Det har sagts mycket vackert om jag hann föha medföredragningen riktigt - om att man skulle ha en . Jag kundenästan förstå att man skall ha ett nytt ämbetsverk, för några måste Jusysselsättas, men jag har aldrig sett att dessa ämbetsverk kan påverka detväsentliga I dylika sammanhang. Priset - det låter mycket vackert att man skallslå ut det. Men vilka är det som skall betala? Är det bara vi som har godekonomi och är så bekväma att vi Inte kan nyttja tiden från fredagskvällen tillmåndagsmorgonen på ett annat sätt än att gå i affärerna? Ytterst kommer dettaatt träffa låglönegrupperna och de människor som av olika skäl - ålder,handikapp etc. - tvingas att få se att all service tas bort från närheten tillderas bostäder och förs ut till stora centra. Se hur det har gått med trafiken!Se hur det har gått med vår post! Det är orimligt med den försämrade serviceför allmänheten som vi nu upplever ute I bygderna. Skall man nu ytterligare tabort möjligheterna för oss att åtminstone ha en butik kvar på en eller två milsavstånd från bebyggelsen? Detta Innebär ju att man kommer att slå söndermöjligheterna att leva vidare för de små affärer som finns kvar Iglesbygderna. Jag tror att man Inom handeln förr eller senare kommer atttvingas att pröva om sin övertro på stora affärscentra. Det talas i skrivelsen om att man skall kompensera genompengar. Visst kan man göra det. Det är givet att man kan säga åtIndustriarbetare och andra grupper: NI tillhör den grupp som skall kompenserasmed pengar. Tag bort arbetstidslagen! Tag bort alla skyddsåtgärder! Då har mantagit ett steg tillbaka. Hela den här skrivelsen visar en cynism som för mig ärosmaklig. borde ha haft mycket Ingående resonemang medsocialdepartementet Innan skrivelsen färdigställdes. Det är väldigt roligt att läsa det vackra uttalandet omatt stränga åtgärder skall vidtas om del här försöket misslyckas. Sedan vi harmisslyckats på detta område hur vi Inga möjligheter att återgå tUl den gamlaordningen, ty dä har vi slagit ihjäl småhandlarna oeh de små enheterna Inom destora företagen, och då står människorna hjälplösa rnot utvecklingen. Handelsministern kan naturligtvis från rent teoretiskautgångspunkter ta andra hänsyn än den som praktiskt har upplevt hur det varitInom handeln och som vet att vi Inom handeln, speciellt Inom de störreaffärskedjorna, var på väg att få en arbetskraft som vi under mera ordnadeförhåUanden skulle kunna behåUa, Jag är på det klara med att sedan ett statsråd har lämnat ensådan här skrivelse är det föga lönt att vänta sig att han skall erkänna atthan har l'el, hur fel han än har. Ett statsråd vill Ju gärna varu ofelbar. Jaghar en känsla av att handelsministern tycker sig vara ofelbar när hantillmötesgår krav från de grupper som har det bäst och Inte tar hänsyn till deförhållanden som råder huvudsakligen på landsbygden men även Inom tätorterna.Om socialministern hade varit här skulle jag ha vädjat till honom att försökapåverka regeringen att trots denna skrivelse pröva möjligheten ull föreläggariksdugen en proposition som skulle tillmötesgå Insyn i kommunala bolag och stiftelser sociala,ekonomiska och humanitära krav. De s. k. familjeaffärer som vi ännu har kvarkommer att få arbetsförhållanden som ytterligare försämrar Innehavarnasmöjligheter att föra en någorlunda mänsklig tillvaro. Att sedan landsbygden ochde gamla oeh handikappade I det här sammanhanget tydligen helt har förbigåttsbeklagar jag. Det är märkligt att förslag i en så viktig fråga nu skaUöverlåtas tUl att prövas och utformas av enskilda riksdagsledamöter . Jag hoppas verkligen att själv, med beaktande av desynpunkter jag har framfört, skall ha möjlighet att ta ett Initiativ och sägaIfrån I en fråga som är så väsentlig för allmänheten och för trivseln Inomsamhället. Det här förslaget har Ingen som helst social bakgrund, och det kanIcke heller ekonomiskt motiveras. Verkningama kommer ytterst att gå ut över degrupper som redan nu har besvärligheter I ekonomiskt och annat avseende. Självfallet finns det Ingen möjligliet tillnågot yrkande i det här sammanhanget. Jag vill vädja tUl regeringen att la uppfrågan på nytt, och Jag hoppas att , om så Icke blir förhållandet,själv tar de Initiativ som borde vara självklara I fråga om en så viktig del avsvenskt samhällsliv. Överiäggningen var härmed slutad, § 2 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj:ts propositioner nr 141 till utbildningsutskottet, nr 153 och157 tUl skatteutskottet, nr 158 till socialutskottet samt nr 168 och 170 tlUcivUutskottet. § 3 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1519 till utrikesutskottet och nr 1520 tillJordbruksutskottet. § 4 Föredrogs och bifölls InterpeUationsframstäUningarnanr 202-204. § 5 Föredrogs betänkande nr 40 Ianledning av motion om skyldighet för kommunstyrelse att redovisa ickeslutbehandlade motioner. Utskottets hemställan bifölls. §6 Insyn i kommunala bolag och stiftelser Föredrcjgs betänkande nr 41 ianledning av motioner angående insyn i kommunala bolag och stiftelser. I detta betänkande behandlades motionen 1971:103 av m. fl. (fp), vari, såvittnu var I fråga, hemställts, att I skrivelse till Kungl. Maj:t skulleanhålla att förslag framlades till former för vidgad Insyn I de kommunalabolagen, liksom i de kommunala stiftelseföretagen. motionen 1971:114 av m.fl. (m), vari, såvitt nu var i Nr 124 Insyn i kommunala bolag och stiftelser fråga,yrkats, att I skrivelse tiU Kungl. Maj:t skulle hemställa att Kungl,Maj;t överlämnade motionen till utredningen om den kommunala demokratin förbeaktande I syfte att fördjupa den kommunala demokratin, samt motionen 1971:540 av m, fl, (fp), vari yrkatsatt I skrivelse till Kungl. MaJ:t hemställde om förslag till formerför en förbättrad Insyn I och kontroll av de kommunala bolagen och stiftelseföretagen. Motionen 197 1:103 I här behandladdel hade övertagits från näringsutskottet. Utskottet hemställde att. riksdagenskulle avslå motionerna 1971:103 och 1971:114, båda såvitt nu var I fråga, samtmotionen 1971 :540. Reservatlon hade avgivits av herrarNelander (fp), (m), Schött (m) och Mohn (fp), vilka ansett attutskottet bort hemställa, att med anledning avmotionerna 1971:103 och 1971:114, båda såvitt nu var I fråga, samt motionen1971:540 I skrivelse tUl Kungl. MaJ:t hemställde om förslag tlU omformer för en förbättrad insyn i och kontroll av de kommunala bolagen ochstiftelserna. HenMOLIN (fp): Den offentliga verksamheten I vårt land befinner sig sedanlång tid I stark expansion. Det gäller både på den statliga och på denkommunala sidan. Denna expanderande offenthga verksamhet bedrivs i allt störreutsträckning I bolagsform. Det finns i och för sig goda skäl för användandet avbolagsformen både när det gäller staten och när del gäller kommunerna. Mendenna expansion för de offentliga bolagen har oekså fört med sig problem,framför allt ur demokratisk synvinkel, genom att möjligheterna till Insyn I ochkontroll av denna bolagsverksamhet är betydligt mindre än vad som gäller förden allmänna stats- och kommunalförvaltningen, där insynsmöjligheterna förallmänheten ju är mycket goda, bl. a. till föhd av tryckfrihetsförordningensbestämmelser. Det pågår ute I samhället en debatt om det här, endebatt om att de statliga och kommunala bolagen löper en risk att utvecklastill okontrollerade maktcentra Just på grund av de små möjligheterna tillfolklig insyn. Det finns I den här debatten en påtaglig oro för att medborgarnaoch deras representanter kan bli överspelade. Den debatten har uppenbarligenInte nått fram till majoriteten I och majoriteten . styrelsemajoritet säger att såvitt styrelsenkunnat finna har, sedan ett tidigare uttalande gjorts, några nya eller ändradeförhållunden inte Inträffat som skulle motivera en annan syn pä de nu aktuellaproblemen. har Inte tuglt några Intryck av den debattom utvecklingen av de offentliga bolagen och de därmed förenade riskerna somförts ute I samhället. I motsats till majoriteten i utskottet känner vireservanter oss bekymrade för den här utvecklingen. VI tycker att det ligger en 4* protokoU 1971. Insyn i kommunala bolag och stiftelser fundamentalsanning I den debatt som har förts om dessa risker, och vi vUl därför attsnabba åtgärder skall komma till stånd I syfte att förbättra allmänhetensmöjligheter till Insyn och kontroll I de offentliga bolagen -vad gäller dagensärende I första hand I de kommunala bolagen. VI har framfört ett flertal konkreta förslag till hurdetta skall ske. Jag skaU, herr talman. Inte ta kammarens tid I anspråk med attreferera dessa förslag; de står ju att läsa I reservationen och I motionerna.Jag skall nöja mig med att som avslutning uttrycka den förutsägelsen att dekrav som finns I reservationen skall återkomma med stigande styrka och tillsist även tränga in till och konstitutionsutskottetsmajoritet. Jag beratt få yrka bifall till reservationen. 1 detta anförande Instämde (). Jag vill Instämma I allt vad härhar sagt. Motionen från moderata samlingspartiet I den här frågan är ocksåsnarlik den som väckts av . Vad vi särskilt vill trycka på isammanhanget är tidsfaktorn - att frågan om ökad Insyn I kommunala bolag får ensnar lösning I utredningen om den kommunala demokratin. VI vill på denna punktvarmt Instämma I vad de tre reservanterna I har sagt. Med detta, herr talman, vill också jag yrka bifall tillreservationen. HenJOHANSSON I (s): Som framgår av konstitutionsutskottetsbetänkande behandlas frågan om Insyn och Inflytande I de kommunala bolagen avutredningen om den kommunala demokratin. När detta ärende behandlades i slutetav vårterminen hänvisade till utredningen,och följde . har det på nytt väckts motioner I ärendet. begärreservanterna att I skrivelse till Kungl. MaJ:t skall hemställa omförslag till om former för förbättrad Insyn I och kontroll av dekommunala bolagen och stiftelserna. Det betyder antingen all man önskar attregeringen skall be utredningen om den kommunala demokratin att ge förtur åtden här frågan eller att regeringen skall bryta ut denna fråga ur desssammanhang - lyfta den bort Ifrån utredningen om den kommunala demokratin - ochföreta en utredning inom Kungl. Vilken väg man än väher betyderdet att frågan kommer ur sltl sammanhang med övriga kommunaldemokratlskaspörsmål. lät påstå att debatten Inte hade trängt In eller I . Den här debatten har pågått , och säkert har ledamöterna avKommunförbundets styrelse följt den med Intresse. Detsamma har vi som bildarmajoriteten i gjort. Men varken eller någonannan har kunnat visa att det Inträffat någonting efter behandlingen iriksdagen som gör alt man nu måste välja en annan väg förutredning av denna fråga än den som anvisade 1970,nämligen att utredningen om den kommunala demokratin enhgt sina direktiv skallfullfölja utredningsuppdraget. Jag ber att få yrka bifall tUl utskottetshemställan. Hen (): Formerna för den kommunala verksamheten ärdet självfallet mycket angeläget att vi diskuterar och håller levande. Det ärJu - som har understrukits i många sammanhang - så, att mycket av den kommunalaverksamheten till ökande del övergår tUl att ske i stiftelser och bolag, ochdärför är det utomordentligt viktigt att vi får en Insyn så långt det är möjligti den verksamheten. Den här frågan har ju varit föremål för riksdagsbehandlingunder . VI har från tidigare drivit frågan så starkt som detöver huvud taget går att driva den. Vi har också fått våra kravtillgodosedda på det sättet att frågan nu ligger hos utredningen om denkommunala demokratin. Och jag tycker att det är litet starka ord när han påstår att budskapet kanske inte har trängt In tillmajoriteten I eller ens till majoriteten .