prot · FU09149 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag blev väldigt besviken över det, då jag vet att dettaföretags pengar skulle kunna sällas in på ett annat sätt och att de då skuUekomma lUl större nytta för främjande av angelägna närmgspoUtiska intressen momlänet och kanske t. o. m. inom den kommun där företaget nu gör sina vinster.Jag är därför inte nöjd med det svar som lämnats av industriministern på denpunkten. Men jag skaU inte uppehåUa mig längre vid den delen. JagskaU i stäUel beröra min andra fråga. Orsaken tiU den är betydligt djupare. Enbidragande orsak är alt jag på nära håll kunnat följa utveckhngen i en avmalmkommunema, nämUgen GäUivare kommun. Man kan utan tvekan säga attnäringslivet i de här kommunerna står och faller med gruvdriften, skogsbruket ochi viss mån vattenkraftsutbyggnaden. Jag vill börja med gruvdriften. De rika malmförekomsternai och kommer att räcka tUl, brukar del heta, år framåt, och det låter ju betryggande. Men det är underförutsättning att man tar hänsyn tiU den nu kända kvantiteten malm och liU denårUga brytningsvolymen. Gruvföretagen har tidigare aktivt medverkat tiUsamhällenas utveckhng och fortbestånd genom att exempelvis bygga ut ochunderhåUa egna bostadsområden. De har försett samhäUena med vatten. De harskött underhåll av gator och vägar. Så förhåller det sig emeUertid inte längre,utan aUt detta är kommunala angelägenheter. Efter hand har del begreppetmyntats att företaget punktoch slut. Och det viU man göra med största möjUga lönsamhet. I sin strävan attnå den höga graden av företagsekonomisk lönsamhet har man gjort väldigt storainvesteringar och rationaliserat driften så att man producerar väsentligtmycket mera färdigvara med mycket färre anställda. om fem ä sexår rationaUserade man bort mer än 1 000 arbetstUlfällen enbart vidförvaltningen i . Jag viU nu inte påstå att det var felaktigt handlat, ochjag tror också att sådana här rationaliseringar kommer att få göras iframtiden, men kvar står ändå det faktum att sysselsättningen i företaget ochdärmed i kommunen minskade väldigt kraftigt. Vad är det då som oroar oss som bor i de här samhällena?Det är att det inte växer upp någon alternativ sysselsättning i stäUel. FramföraUt är det att gruvdriften än trots rationahseringar och mekaniseringarär en utpräglat manlig industri Del råder aUtså en obalans i sysselsättningensom gör att kvinnorna , på grund av att de inte får något arbete, lämnarsamhäUena i allt snabbare takt och snart i sådan omfattning alt del t. o. m.kommer att inverka menhgt på gruvföretagets egna rekryte-ringsmöjhgheter. Delhar för resten företagets verkstäUande direktör, envoyé , sagt i ettannat sammanhang. De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. Dessutom tiUhör malmen de mera konjunkturkänsligaprodukterna på världsmarknaden, och det bidrar ju starkt liU att vi anser ossleva litet farligt i de här samhällena, som har en så smal och bräcklig bas försin existens och fortsatta utveckling. Det var därför som jag i mininterpeUation ställde denna fråga, och det är därför som jag fortfarande menaratt detta företag som har stor kapacitet i sitt tekniska och administrativakunnande borde mera konkret kunna åläggas ett ansvar för differentiering avbygdens industrieUa utveckUng. Detta företag, som dessutom utöver de resursersom jag redan nämnt har så vida handelsförbindelser både inom och utom vårtland, borde rimligtvis kunna få fram idéer som kan vidare bearbetas ochförverkligas i form av industrieU utveckling inom malmkommunerna. I svaret säger då inrikesministern alt förelaget är såstarkt speciahserat i sin bransch att det skuUe bh svårt att ta del i dennaverksamhet. Det beror i någon mån på hur snävt man ser på verksamheten. Detfinns många sätt för ett företag att aktivt medverka tiU en utveckling. Jag skulle vilja exempUfiera det med en fråga. Vad ärexempelvis orsaken tUl att detta företag inom sin egen hantering i så storutsträckning använder sig av maskiner av utländska fabrikat? I finns ettföretag som heter . Detta företag tillverkar bergstruckarspeciellt avsedda för underjordisk gruvdrift. EnUgt uppgift som jag fått frånföretaget innebär tiUverkningen av ytterUgare en enda truck ytterligare femårsanställda. När jag nu säger detta gör jag det med risk för attNorrskensflamman i ledarspalten någon dag kallar mig arbetsköparelakej ellernågot Uknande. Detta är inte sagt för att göra reklam för företaget eUerföretagaren. Här skuUe verkligen kunna medverka genom alt använda dettaföretags produkter, och vad jag nu säger gäller i ännu högre grad VattenfaU.Del har berättats mig som ett exernpel på detta att norrmännen som bygger enkraftstation, vilken för övrigt får sitt vatten frän samma sjösystem som vårRitsemkraft-station, använder nästan uteslutande Kirunatruckar, men VattenfaUanvänder nästan inte alls dessa produkter utan håUer sig helt och håUet tUlamerikanska truckar. Det säger sig självt alt vi också känner oro av denanledningen. Jag förstår egentligen inte varför ett företag med dennatiUverkning skall vara lokaliserat i när man har sin marknad nästanuteslutande ute på kontinenten. Jag menar att detta är ett observandum och bör se över möjligheterna att på den vägen kunna stödja den industri viredan har. Sedan skulle jag vilja säga Utet mera konkret omVattenfaU. I samband med alla dessa kraftverksbyggen som utförts i våra älvarhar VattenfaU utan tvivel gjort stora insatser tiU fromma för bygden. Man haranlagt vägar som främjat utveckUngen. I i för att väljaett exempel - har man för miljonbelopp byggt ut en samhäUsservice som ärberömvärd och som är av stort värde för bygden. Men i många av de kommuner därVattenfaU har varit gäst höU jag på att säga brottas man med rättstora ekonomiska svårigheter för att klara driftkostnaden för de investeringarsom man gjort i skolor, hoteU och andra anläggningar som det fanns behov avunder utbyggnadstiden. har folk flyttat därifrån, men kvar finns några somhar ansvaret för att dettaskall i fortsättningen. En mycket starkt bidragande orsak tiU dessa bekymmer äratt utbyggnadstiden för varje kraftstation praktiskt tagel regelbundet bhvitväsentligt kortare än man räknade med från början, vartiU kommer att de färdigakraftstationerna bUvit föremål för en utomordentligt långtgåenderationaUsering, vilket också betyder att man fått en mindre sysselsättningsgradän man hade anledning all räkna med. Jag viU ta ännu ett exempel från . I detta samhäUehar VattenfaU som på många andra platser anlagt en mekanisk verkstad. Dennaverkstad sysselsatte verkstadsarbetare. ärdel 1012 kvar. De som är anstäUda där är övertygade om att verkstadens dagarär räknade. Den skaU läggas ned. Det finns aUtså en välutrustad verkstad. Detfinns ett dussin arbetare med mångårig yrkeskunnighet. De säger själva att"vi kan mycket väl konkurrera, inte minst om de arbeten som VattenfaUlägger ut på anbud tiU ohka verkstäder". Men det är en sak som gör demhandikappade och som de själva betecknar som högst märkhg; De kan inte köpa detmaterial de behöver på bUUgaste och enklaste sätt. De är förvånade över att defår sin NJA-balk och sin NJA-plåt från ett företag i eUer enjärnhandel i . Det fördyrar materialet, och för de arbeten de utför spelarmaterialkostnaden en väsenthg roU den är praktiskt taget den störstakostnaden. De kan inte förstå varför de inte kan få de rätta förutsättningarnaför att vara med i konkurrensen. Innan man beslutar lägga ned en sådan här verkstad börman, som jag nu har sagt, så långt som möjUgt undersöka förutsättningarna atthålla verkstaden vid liv under dess nuvarande huvudmannaskap. Men finner manatt det inte går måste man ta upp överläggningar med kommunen för att säkraverkstadens fortbestånd. Detta nedläggningshot har gjort att människorna räknarmed att verkstaden kommer att försvinna. Ett annat exempel skuUe jag vUja ta från den kraftstationsom nu byggs i Ritsem. Som kammarens ledamöter minns motionerade jag ianslutning liU beslutet därom att man skulle bygga den två och en halv mU långaväg som behövs för att vi skaU få en turistled in i . Den vägen är såvittjag vet fortfarande aktueU. Men jag kan inte förstå varför sådana frågor skallbehöva aktuahseras så att säga från annat håU. EnUgt mitt sätt att se vore detnaturligt att man, när man bygger en kraftstation eUer sysslar med andra sådanajobb, funderar över vad man möjligen kan göra i anslutning tUl det arbetet föralt lämna efter sig något av beslående värde. Detta gäller i hög grad VattenfaUs investermgar. Vi kansnart se fram mot då vatlenkraftsulbyggandet är avslutat det finnsstarka krafter inte minst i den här kammaren som driver på i den riktningen-och därför är kanske denna fråga htet sent väckt. I princip tycker jagemeUertid att det vore riktigt med en bred analys av förutsättningarna att göraohka insatser. Jag tycker att den här vägen tUl Ritsem borde ha varit med i projektetfrån början och att det är helt naturhgt att , som har resurserhärför och skall bidra med mycket av det material som skaU användas för vägen,skulle få göra detta jobb. måste aUtså initiativet tas från annat håll;sedan följer innan man De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. kommerfram tiU ett beslut om vem som skaU betala kalaset. Det vore också naturligt att de arbetarbostäder som behövsnär kraftstationen byggs förlades tiU en sådan plats och utfördes så att deefter utbyggnadstiden kan tas i anspråk av turismen. Då skuUe man göra en aktivinsats för att förbättra turismens förutsättningar. Men det är samma sak där.Frågan skaU först aktuaUseras från kommunalt håll, sedan bhr det ett långdragetresonemang om hur del hela skaU finansieras. Och när vi möjligen kommer fram tUlett resultat har förmodhgen redan tvingats bygga färdigt och dåenbart med hänsyn tiU det primära bostadsbehovet. Jag skuUe också något vUja beröra skogsbruket. Uppe hososs såväl som på andra stäUen inom skogsbruket använder man sig av högstamöjliga mekanisering och rationahsering. Följden bhr att vi kan skåda ut överfula kalhuggen nästan överaUt utefter vägar och järnvägar. Också detta sägerman är nödvändigt för att verksamheten skall kunna bedrivas lönsamt. Såvitt jagförstår blir dessa awerkningsmetoder melodin också . Jag är oroadöver den framliden. SkaU man bara tänka på lönsamheten i awerkningsmetodernakommer man att gå hårt åt skogsbeståndet. Vi kommer att ha stora svårigheteratt få någon återväxt i de här områdena. I vart faU tar det - det ärdokumenterat innan det växer skog igen i de här skövlade markerna,och dessutom finns det experter som aUvarligt ifrågasätter om detnågonsin mer kommer att växa skog där. Jag vill inte säga att man skaU börja huggamed yxa igen för att sysselsätta människor, utan vad jag viU är att manverkligen skuUe gå in för att få en högre grad av förädhng på platsen. DetskuUe medföra större möjligheter tiU jobb, det skulle öka livslängden påråvaran. Ute i de här områdena som jag nu nämner i samband medskogsbruket Ugger det rätt stora byar och andra bebyggelsekoncentrationer, somegentligen har kommit till med skogsbruket som bas. I många av de här byarnabodde det för inte så länge sedan en "normalåldersfördelad"befolkning, och den ställde krav på att få en hygglig samhällsservice.Kommunerna fick göra stora investeringar i vatten, avlopp, vägar och andraanläggningar. I en del av byarna har man i sen tid gjort investeringar imUjonklassen i högstadieskolor, simhaUar o. d. Detta gjorde kommunerna därföratt de hade fått en, som det tycktes, betryggande garanti för att skogsbruketskuUe bedrivas i de här områdena framåt. Dessutom sadeskogsbolagen och domänverket: Vi skall ha vår fast anstäUda skogsarbetarkårboende här i byarna. Kommunerna kände sig följaktligen ganska säkra på sittbeslutsunderlag och gjorde de här investeringarna. Men när investeringarna var klara hade skogsbolagen ochockså domänverket ändrat sina planer. Under meUantiden hände det att manrationaUserade bort en förfärande massa skogsarbetare, men flyttade man dekvarvarande skogsarbetarna och tjänstemännen in till de stora tätorterna. Viser med oro fram emot den dag då skogsavverkningarna med nuvarande fart harkommit dithän att det inte längre finns någon grundval för byarnas existens.Det betyder, såvitt jag begriper, en enorm kapitalförstöring om man inte i tidkan göra någonting åt det här. Det är aUtså sedan man stäUde krav påinvesteringar i vatten och avlopp och sådana anläggningar. ärbefolkningsstrukturen i byarna sådan alt det bara finns ett investeringsbehov,och det gäUer ålderdomshem och pensionärsbostäder. Det här har gjort attmänniskorna där uppe praktiskt taget har förlorat Uvsgnistan. De orkar inte ståemot utvecklingen. Jag är aUvarligt oroad för följderna av en fortsättning påden här inslagna vägen. Vad jag nu har sagt kommer väl att tolkas som en oförlåthgpessimism. Men jag är inte pessimistisk, jag är som jag sade oroad av denutveckling som hittiUs har förevarit, och jag tror att det skall gå att takrafttag för att bryta trenden. Vi har uppe i våra bygder egenthgen för längesedan förlorat tron på att det privata näringshvet skaU kunna göra insatser ochrädda situationen. Del enda vi förlitar oss på är att statsmakterna skaU tasådana krafttag i styrningen att man den vägen kan ordna upp privatföretagsamhet. Vi är alltså beredda att lämna aUt möjhgt stöd för att gestatsmakterna de resurser som behövs, men då står det också alldeles klart attvi är väldigt angelägna om att de stathga företagen skaU göra insatser. Därförär jag faktiskt besviken över svaret, som jag ändå tolkar så, att de statUgaföretagen inte skaU ägna sig åt den här verksamheten. I svaret pekades det på Norrlandsfonden. Ja, det ärriktigt att det avsätts mycket pengar tiU den. SkuUe det inte finnasmöjligheter att tidsbegränsat inrikta Norrlandsfondens aktivitet och resurserpå att ta sig an den här problematiken i malmkommunerna? Det är inte egoism ochdet är inte snäv provinsialism som gör att jag ställer den frågan. Men jagmenar, hert statsråd, att det är ganska bråttom att göra någonting åt den härsituationen. Jag vUl inte påstå att det är fara värt att detta bhr ett Tornedalsproblem,men jag tror att det vore oansvarigt att inte gripa sig an den härproblematiken , när man har ett aktivt och effektivt företag, vars resurserenhgt mitt sätt att se skulle kunna tas i anspråk för detta ändamål. SkuUe manpröva den vägen och exempelvis tUlsätta en SpecieU projektgrupp eUer kaUa detvad man viU som med detta företags samlade erfarenheter och resurser fick tasig an problemet och förbättra och bredda näringsUvets utveckling i de härkommunerna, är jag övertygad om att man skuUe finna den uppgiften väldigtstimulerande och meningsfyUd och att man skulle nå ett ganska gott resultat. Jag har försökt att klargöra vår situation, och jag haräven sagt att vi inte förväntar oss att det privata näringsUvet skaU hjälpa ossur den. Om jag skaU vara ärlig och det vUl jag vara får jag därför lov attsäga att jag inte är tUl freds med svaret utan gäma skuUe se attinduslrmiinistern tar sig ytterligare en f underare om det inte liggernågonting i att man kan använda de resurer och förutsättningar man har. Dåtalar jag om de stathga företagen; vi har ändå förhoppningar om att de skaUväxa ut och klara situationen, som annars bhr i det närmaste ohållbar i dessaområden. De statliga företagens verksamhet, m. m. HerrBURENSTAM (): Sedan vi senast diskuterade de statUga företagen någongång har ett och aimat inträffat. De statliga företagens verksamhet, m. m. chefen förStatsföretag, och avgick styrelsens ordförande. avgickden nyvalde styrelseordföranden, och den 1 juh avgick den förreindustriministern. Det är uppenbart att Statsföretag har uppnått lägrelönsamhet än planerat men högre omsättning åtminstone på folk än avsett.För en del av dessa personer har centrifugalkraften varit ganska lönande. Statsföretaghar som bekant tiUverkat en utrikesminister av en industriminister, engeneraldirektör av en styrelseordförande och en industriminister av en viceordförande och faktiskt även en storarbetsgivare av en LO-chef. Få företagkan på så visa ett sådant resultat. Men åtminstone en person har fåttrejäla törnar i samband med denna utveckling. Men då är frågan, herr talman och herr industriminister,om det har hänt något mera djupgående. Det är därför som jag har dristat migtiU att framstäUa denna interpeUation, inte så olik den jag väckte somindustriministern själv påpekade . De förhållanden vUka utlöstden personrolation som vi har kunnat observera borde också ha lett till enomprövning av verksamheten och dess mål. Den instäUning som enUgt minuppfattning borde prägla poUtiken när det gäUer den statUga företagsamhetenutgår från följande principer och dem måste jag ange även om det tar visstid, ty annars bhr man aUtid i sådana här debatter slagen i huvudet med att maninte har angett några alternativ själv utan bara står och kritiserar. Jag tycker, herr industriminister, att näringsUvet skaUdrivas i enskild regi för att man skall dra fördel av det initiativ ochintresse som finns i ett sådant system och som utgör en stark motor. Detsystemet ger enhgt min mening förutsättningar för en utveckUng som ärlöntagarvänUg. Det finns mängder med exempel på misslyckanden i den privataföretagsamheten, misslyckanden som väl tål att kritiseras, men i genomsnitt ärenskUd företagsamhet att föredra om man viU garantera sysselsättning ochlångsiktig förbättring. För att genomsnittet skaU bh rimligt fordras det emeUertidatt man för en god ekonomisk politik när det gäller konjunkturer och ekonomisktUlväxt. Jag tror att en hel del av de misslyckanden som kan iakttas har sittursprung i att den ekonomiska poUtiken inte aUtid har varit så riktig. Men sedan har statsmakterna också en annan uppgift än attbara föra en sådan ekonomisk pohtik i aUmän bemärkelse. Företagare går ju inteomkring med några änglavingar på sig, och därför behövs det en statsmakt somdrar upp riktlinjer, ger lagstiftning och även kontroUerar att reglernaefterlevs. Men då menar jag att risken blir att statsmakten fungerar sämre omden har egna företag som den av partipolitiska skäl kanske vUl gynna, och jagtror att denna funktionssammanblandning också innebär den risken att staten somföretagare blir sämre, när statsmakten har sina egna partipoUtiska hänsyn attta. Det sägs ju att "samhäUet" och "detaUmänna" skuUe utgöra garanter för det gemensamma bästa och att därför dendirekta makten över företagen skaU ligga där. Men jag tror att man ständigtmåste påminna om detta att "samhället", som det så vackert heter, näraUt kommer omkring inte är så mycket mer än en korridor i kanslihuset, där detsitter ett antal Det innebäratt verkhgheten skUjer sig från teorin när det gäller att den vägen garanteradet samfäUt bästa. Nåväl,herr industriminister, det jag har sagt innebär inte att jag inte i ett antalfaU kan se anledning för staten att ingripa direkt som företagare och dåsjälvfaUet i princip i sådana faU där det innebär specieUa svårigheter att nåmålen via en god ekonomisk politik i förening med lagstiftning och kontroll.Jag tror det är lätt att hitta exempel där statlig företagsamhet är motiverad,t. ex. på det lokaliseringspohtiska området, och jag lyssnade med intresse tiUvad hade att säga . Innan man drar långtgåendeslutsatser på det lokaUseringspoUtiska området måste man emeUertid varamedveten om att man först skaU ha prövat andra metoder att verkUgen få tiUstånd en utveckUng i annan regi genom en skickUg ekonomisk poUtik. Närjag lyssnade tiU industriministerns anförande före middagsuppehållet fick jagintrycket att han vUIe ironisera mot ett sådant här betraktelsesätt som jag haranlagt och säga alt de borgerliga talesmännen går omkring och pratar som om härvore fråga om en hejdlös upphandUng av det privata näringsUvet och att manskuUe se tiU det hela på ett pragmatiskt sätt i stället. Jag tycker attindustriministern sade både del ena och det andra - helt enkelt väldigt mycket- som lät klokt och förnuftigt, och det är rohgt att få säga det. Men jagtycker också att han undvek att dra en slutsats, nämUgen att om det nu är såstora svårigheter som han pekade på även med statUg företagsamhet, varför dåinte säga sig att man klart skaU ta avstånd från en lång radsociaUseringsvänUga uttalanden som det behöver man inte läsa särskilt mångaav ert partis tidningar för att komma underfund med betydelsefulla krafter iert parti ställer sig bakom? Sålänge ni inte verkUgen tar avstånd från en uppfattning som innebär att man påkort eUer lång sikt sUctar tUl en verkUg omvandhng av näringsUvet i en sådanriktning måste vi ju utgå från att den debatt som drivs inte kommer att föraspå den pragmatiska grund som industriministern i sitt anförande gärna viUe hadet tiU att debatten förs på, utan det bUr i stäUet en programatisk debatt. En anledning tUl att det verkUgen finns skäl tiU rejäleftertanke är det aktueUa stora förslaget att AP-fonderna skuUe användas föratt staten massivt skuUe gå in som aktieägare i de privata företagen. Oftaförefaller det, herr talman, i debatten om privat respektive statUgföretagsamhet som om det vore fråga om huruvida har förlorat mereller mindre pengar än UddevaUavarvet och huruvida verkstad har förloratmer eller mindre pengar än ASJ. 1 söndagens nummer av skrevSander en artikel där han med rätta, tycker jag, slog fast att en debatt i determerna är ganska . Defrågor som vi i stället har att ta upp tiU granskning är såvitt jag förstårdessa tre: I.Hur förhåller det sig med de statUga företagens verksamhet i jämförelse medderas förespråkares pretentiösa uttalanden om ofelbarheten i dessa företag? 1Ert anförande påpekade Ni, herr industriminister, att statligaföretag har aUehanda svårigheter och problem att kämpa med. Destatliga företagens verksamhet, m. m. Destatliga företagens verksamhet, m.m. men det är inget som helsttvivel om att Ni, när Ni avlägsnar Er från en debatt t. ex. med mig och talar iandra sammanhang, försöker få det att verka som om stathga företag egentligeninte har några fel. Jag återkommer tiU den saken . 2, Hurär det med det ekonomiska resultatet i genomsnitt i den statUga sektorn i förhållande tiU den privata? Detär ingen idé att boUa del ena företaget mot det andra, men genomsnitten ärfaktiskt intressanta. Hurär det egentUgen, tenderar statsmakt alt bU maktstat under ett system av statUg företagsamhet? Denförnyade satsning på statUg företagsamhet som man gjorde inom socialdemokratin1967 har havererat. Men det är min uppfattning att skiUnaden där meUan dröm ochverkUghet har inte utlöst någon egenthg, djupgående omprövning. Och jag menaratt interpeUationssvaret som jag ber att få tacka för i aUra högsta grad inte innehåUer något nytt utan är ett upprepande av de gamla tankarna. I Ertanförande, som jag redan har kommenterat, sade Ni betydUgt mera men fortfarandeutan att ange alt Ni dragit några egentliga, djupgående slutsatser av svårigheterna. Menändå tror jag man kan observera en, om inte annat så åtminstone tiUfälUgförvinring i de socialdemokratiska leden. Endast efter det att mangjorde färdig den senaste utredningen om näringspoUtiken har man nu inomsocialdemokratin tiUsatt en ny utredning som skaU granska näringspohtikensutformning och mål med tonvikten lagd på statUga företag. Industriministernpåpekar också i den proposition som vi bl. a. diskuterar att man äveninom industridepartementet håUer på med en granskning, trots att man verkUgenborde ha haft tUlfäUe att granska innan man körde i gång denomfattande satsning som gjordes . Attdet blir en sådan förvirring inför de misslyckanden man råkat ut för är heUerinte så konstigt, när allt kommer omkring, ty en sociaUsering av näringsUvet ärju en i det sociaUstiska tankehuset. Och att då se det huset vacklavarje gång man försöker mura in grundstenen i samhällsbyggnaden måste ju varapåfrestande. I denna förvirring tycker jag mig kunna urskUja en strid meUanohka skolor. De dogmatiska anklagar de övriga för att inte ha"marxerat" i tiUräckUgt hög takt, och de taktiska säger att man visserligenskaU socialisera, men man skaU inte prata om saken.