prot · FU0985 · 1971-12-31 00:00:00 — Utskottet erinrar med anledning av motionerna om denpraxis som gäller för prövning av frågor om nedläggning av trafiksvagajämvägsUnjer, Man anser att de aktuaUserade nedläggningarna bör prövas i dennaordning. Utskottet förutsätter att så sker och avstyrker motionerna. För min del anser jag att man nu måste sätta definitivtstopp för varje trafUcnedläggnlng 1 sydöstra tUls vi får tUl stånd enordentUg trafUcförsöijnlngsplan för denna landsända. Den har, som kammaren vet,att kämpa med stora bekymmer. Att i det läget försvaga landsändan med försämradekommunikationer kan inte vara välbetänkt. Liksom flera föregående talare vill jag understryka vid lösningen av trafikfngorna måste anlägga en vidare syn på dessa äntidigare. Det framhåUes ju också i utskottets skrivning. Nr 85 nian ordentligt väga in bådesociala skäl och trafiksäkerhetsskäl. T H en d n måste bedömas ur en samladsamhäUsekonomisk synpunkt. .T 1071 En ordentlig allmän bedömning av sydöstraSveriges behov borde -------------------- enligt min mening resultera inte i en nedläggning av järnvägar utan, bl. Denstatliga trafik- för läns del, i en upprustning av trafiken påUnjerna Kalmar-AI- m. vesta, OskarshamnNässjö och VästervikLinköping med snabbare restideroch bättre tåglägenheter samt bekvämare vagnmaterial och en breddningav banan med sikte på en genomgående trafik Vad beträffar kostnadssidan har några av kollegerna härdeklarerat, att tiden torde vara inne att ompröva tidigare krav på lönsamhet iSJs verksamhet. För min del är jag beredd att medverka tiU en sådan omprövning.Nuvarande ordning har nämligen visat sig icke kunna erbjuda landets ohka delar entUlfredsstäUande transportförsörjning, ' TUl slut uttalar jag den förhoppningen, attkommunikationsdepartementet måtte ägna särskUt intresse åt sydöstra ,som jag upprepar det är särskUt missgynnat ur kommunikationssynpunkt. Även om utskottets betänkande i stort sett ärbra anser jag mig tUl slut böra yrka bifaU tiU motionen 913, som inkluderarönskemålen även i motionen 942, i (c): Det främsta skälet tiU att jag och enmedmotionär i en motion, nr 913, har tagit upp frågan om de nedläggningshotadebandelarna NässjöNybro och VäxjöHultsfred är att det här gäUer en eftersattregion. Befolkningen i sydöstra och främst i län har underen blivit missgynnad av statsmakterna. Detta gäller inte enbart påkommunikationsområdet. Människorna har i dessa områden tvingats nöja sig medlägre inkomster, lägre sysselsättning, sämre tillgång på högskoleutbUdning, enbristfällig allmän service, dåUga bostäder osv. Utöver dessa brister i samhäUethar människorna drabbats av högre skatter till kommuner och landsting än landeti övrigt. Det främsta skälet tiU denna negativa utveckling förbefolkningen i denna region är statsmakternas mycket hårda attityd på oUkaområden. har, som redan nämnts, järnvägar lagtsned i län. Om SJ genomför sma nedläggningsplaner kommer länet endast attfå behålla fem ä av det järnvägsnät för persontrafik som länetförfogade över . En sådan utveckling kommer att fåförödande konsekvenser för människorna och näringslivet i länet. Lika missgynnat är detta område när det gällertiUdelningen av resurser tUl vägbyggande och förbättring av ett omfattande ochrelativt dåligt vägnät. Genom en minskning av anslagen under innevarandefemårsperiod från ca 14 miljoner tiU 5,5 mUjoner kommer vägförbättringar avnågon omfattning mer eUer mindre att stoppas. Av dessa skäl är det kanske inte så svårt att förstå attmänniskorna i denna del av landet är på väg att förlora förtroendet för statsmakternas löften om regional jämlikhet. Den praktiska poUtiken har i verkligheten 72 skapat ökad ojämlikhet. Såvitt jag förstår underkänner utskottsmajoriteten dennuvarande kommunikationspoUtiken, Utskottet understryker mycket starkt attväguppmstningen inte får eftersättas i olika glesbygdsregioner. Utskottetframhåller också att den kollektiva trafiken måste hållas på en tUlfredsstäUandenivå även för dessa områden. Utskottet ställer krav på en tUlfredsstäUandetransportförsötining för hela landet, AUt detta är gott och väl om den framtidakommunikationspolitiken i sin praktiska utformning får denna inriktning. Sålångt har vi anledning vara nöjda som motionärer. Men det hade varit ännubättre om utskottet uttalat en bestämdare och mera preciserad uppfattning omSJs poUtik för den nära framtiden. Det är oroande att SJ i väntan på nyatillämpningsregler för trafikpolitiken kan fortsätta och lägga nedjärnvägslinjer utifrån skeva och ur jämllkhetssynvlnkel felaktiga företagsekonomiskaprinciper. Jag vägar inte hoppas på att SJ får resurser av statsmakterna så kan leva upp tUl utskottets krav på att en god trafUcförsörjnlng måstetryggas för alla delar av landet. Om jag har tolkat utskottet rätt, gör dess skrivning detbefogat med följande konstateranden; 1, Inga garantierges mot fortsatta tvivelaktiga nedläggningar av bandelar i första hand ieftersatta regioner i vårt land, 2, Inga garantierges för att människorna i de nedläggningsdrabbade regionerna får någon form avkompensation för förlorad trafUcservice, 3, Inga garantierges mot att SJ kan kräva ekonomisk ersättning av skattetyngda kommuner förolönsamma busslinjer. 4, Inga garantierges för några väsentUga vägförbättringar i de områden som drabbas av en nedlagdkollektiv trafik. Om samhället som hittUls lämnar stora områden helt åt sittöde från traflkservicesynpunkt innebär detta självklart även en svårpsykologisk knäck för människorna, för näringsUvet och för regionen i desshelhet. Det är inte så svårt att förstå att näringsUvet mte vågar satsa pådessa områden. En trafUcpoUtlk med den här inriktningen är ett av deeffektivaste medlen att hindra en regional jämlikhet. De sköna löftenas poUtikbUr de svåra löftesbrottens politik, som leder tUl utarmning av stora områdenoch tUl snabbt växande klassklyftor. För statsmakterna och för SJ-ledningen tycksglesbygdsregioner av sydöstra och läns karaktär varaolönsamma regioner. Med utgångspunkt i SJs krassa företagsekonomiskabedömningar är inte dessa bygder intressanta, I stället söker man lägga ned aUsin energi pä att skapa fler och snabbare förbindelser meUan några få störrebefolkningsområden, SJs satsning på de s, k, lönsamma orterna och människornahar kanske gett det företagsekonomiska resultat man har eftersträvat. Mensamtidigt och det är det allvarliga från jämlikhetssynpunkt har SJ lämnatvanligt folk i sticket. Denna min kritik riktar sig inte motutskottsmajoriteten. Den är en kritik mot den förda kommunikationspoUtiken. Låt migslutligen sammanfatta mitt resonemang: Utskottsmajoritetens ambition att ge trafikpolitUcenett nytt innehåll i sin praktiska tiUämpnlng hälsar jag med tUlfredsställelse. Den statliga trafikpolitiken m. m. 3* protokoU 1971. Den statliga trafikpoUtiken m. m. Jag vUl peka påriskerna för att - medan utredningskvarnarna maler - nya olyckliganedläggningsbeslut kan fattas. Jag vUl ocksåpeka på riskerna för att förutsättningarna att uppnå regional jämlikhet - föröstra och andra glesbygdsregioner -ytterligare försvåras. Det hade enligt min mening med utskottsmajoritetens ambition varit logiskt attutskottet i väntan på utredningsresultaten krävt ett stopp för fortsattajärnvägsnedläggningar. Med detta,herr talman, viU jag yrka blfaU tUl motionen 913. HerrZACHRISSON (s): I den trafikpolitiska debatten är det -utöver diskussionen om järnvägarna som huvudsakligen har pågått - främsttvå frågeställningar som har särskild aktuaUtet. Den första gäller glesbygdernas trafikförsörjning, somvisat sig svår att upprätthålla på ett tillfredsställande sätt med traditioneUakoUektlvtraflk-medel. För att lösa det problemet pågår en omfattandeutrednings- och försöksverksamhet både centralt och regionalt. Jag vUl starktunderstryka de förväntningar som jag har på detta utredningsarbete, även om jagsjälv är storstadsbo. Det krävs fantasi och mångsidighet av dem som skaU lösaglesbygdernas trafikproblem. En del av de anföranden som vi har hört här i daghar belyst de svårigheter som finns när det gäUer att på ett rimligt sätttiUgodose trafikbehoven i områden med sviktande befolkningsunderlag. Den andra frågan som är av specieU aktualitet och som jagvUl ägna särskild uppmärksamhet gäller trafikplaneringen i tätorterna och dåfrämst i de stora tätorterna. Om vi inte bryter den mycket olyckliga trafikutvecklingeni tätortsregionerna som går i riktning mot allt större övervikt förindivldualtrafik i bU, är alla landets tätortsregioner isamma betänkliga trafikkondition som befinner sig i.Det saknas så gott som fullständigt klart utarbetade riktUnjer för bestämningav den individuella och den kollektiva trafiken. Brister föreligger också isamordningen mellan trafikplaneringen och den fysiska planeringen. Dessasvårigheter har lett tUl att regeringen tUlsatte en utredning omkollektivtrafiken i tätorter. Utredningen skall enligt direktiven överväga dekrav som under olika förutsättningar kan ställas på dimensioneringen ochutformningen av den koUektiva trafikservicen, och den bör därvid utgå frånförhållandena i några lämpUgt utvalda tätorter av olika storlek och struktur.Detta understryker också utskottet i sin recitskrivning. Av direktiven som för övrigt är mycket Intressanta framgår också att frågan, hur trafiken - Inom ramen för en grundläggandemålsättning i fråga om den lokala trafikförsörjningen och med beaktande avolika tUlväxtfaktorer skall fördelas på koUektiv och individuell trafik,främst bör övervägas utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. Av stor vikt vid avvägningen är därvid, sägs det, atttrafiksäkerhets-och miljöaspekter tillräckligt beaktas. Hänsyn bör också tastUl trafikant-kategorier vilka av olika skäl enbart eller i huvudsak ärhänvisade tUl de trafikbeslut får genom den här berördautredningen en Torsdagen den översyn på ett område som enligt min mening försummades vid det 13 maj1971 tiUfället beslutet innehöll nämligen inga krav på prioriteringar av den "T ~ '77 Detta beror naturligtvis delvis på att ', trafUcbesluthade sin huvudsakliga grund i utredningar som hämtade sitt material från1950-talets trafikmiljö. I tätortsregionerna har den tUlämpade ordningen inneburitatt den s. k. likvärdiga konkurrensen inte har kunnat upprätthållas, och manhar fått en markant överflyttning från kollektiva tUl individueUa transportmedel. Jag vUl mycket starkt understryka det som också utskottettryckt på i sitt betänkande, att kollektivtrafikutredningen måste bedrivas meden mycket stor skyndsamhet, eftersom den nuvarande trenden i trafikut-veckUngenär oroande och kräver snabb konigering, inte minst därför att Investeringarnapå kollektlvtrafikområdet i regel är mycket tidskrävande att reaUsera. SkaU detvara möjligt att åstadkomma en regionstruktur som tar tUl vara tätorternas fördelaroch så långt möjligt eliminerar deras nackdelar krävs det att stora regionalatrafiksystem byggs ut, och medel för sådana trafikprojekt måste anvisas i sågod tid och i sådan omfattning att projekten tidsmässigt kan genomföras ianslutning tUl utbyggnad av bostads- och arbetsområden. Det är svårt att fria sig från intrycket att de nuvarandeproblemen till stor del beror på att kollektivtrafiken inom sådana områdenfrämst anses vara en angelägenhet. De statliga insatserna har gäUtvägbyggena, men kommunernas möjligheter att ta på sig ytterligareinvesteringar är begränsade. För att byggnadsinvesteringarna skall komma tilloptimal nytta krävs det en prioriterad statlig insats för att säkra utbyggnadenav kollektiva trafiksystem för såväl spår- som busstrafik. Inte minst är ensådan prioritering nödvändig då vi måste räkna med att totalanslagen tilltrafikbyggandet inte kan ökas i takt med den beräknade trafikutveck-Ungen. Det torde också behöva övervägas om det inte är nödvändigtatt göra en omfördelning mellan anslagen för statUg och väghållning itätortsregionerna tUl förmån för de kommunala väghåUarna. Den tiUsattakoUektivtrafikutrednlngen kommer naturligvis att ge oss en säkergrund det hoppas vi i varje faU - för bedömning av trafUcutvecklingen itätorterna, men redan nu vet vi tUlräckligt om tätorternas trafikproblem föratt finna det ytterst angeläget med en utbyggnad av anslagen liksomprioritering av långivningen tUl kollektivtrafiken inom den fastställda anslagsramenoch tUlämpningen av trafikbeslut. Det är nödvändigt att vidbedömningen ta hänsyn såväl tiU underbyggnad för trafiken som till den ruUandematerielen. Om en sådan prioritering kommer tUl stånd torde andrasamhällskostnader kunna reduceras och en ökad lönsamhet uppnås som görinvesteringarna samhäUsekonomiskt vinstgivande. En ökad utveckling för kollektivtrafikens del kommer ocksåatt innebära att betydande kapital måste ställas tUl förfogande för investe ringar i koUektivtrafikmedel. Detta kapitalbehov får 75 Nr 85 tillgodoses på den aUmännalånemarknaden eUer genom kommunalskat- ~ , j ten. Enda undantaget är detstatsbidrag som utgår tiU underbyggnaden ,_ -imi-------- för spårbundna lokala koUektiva trafikmedel, främst tunnelbanan i ------- , -------------------- , I ett skärpt läge pa kapitalmarknadenmed hog ränta kan Denstatliga trafik- j,y existerande finansieringsformer för investeringar i den kollektiva politiken m. m. trafikapparaten komma att medföraantingen orimUgt höga kommunal- skattereller en taxenivå för företagen, vUken minskar deras konkurrenskraft iförhållande tUl den för samhället så mycket dyrbarare bUismen, Lika väl somstaten effektivt bidrar tiU finansieringen av bostadsbyggandet bör den bidratiU finansieringen av nödvändiga investeringar för den koUektivatrafikapparaten. Jag tolkar utskottets urval för recitskrivningen urdirektiven för koUektivtrafUcutredningen så, att utskottet bestämt vUl uttalasin anslutning tUl en prioritering av anslagsgivning som främjar de kollektivatrafikmedlen. Utskottsbetänkandet däremot präglas knappast av högsta klarhet pådenna punkt, även om det är skrivet med samma finurlighet som tidigare utmärktutlåtandena från statsutskottets fjärde avdelning. Jag vore därför tacksam fören bekräftelse från utskottets talesman på att det verkligen ärtrafikutskottets bestämda avsikt att den kollektiva trafiken skall prioriterasinom ramen för de anslag som står tUl förfogande; jag betonar att det givetvisinte bara gäller kollektivtrafiken i storstäderna. På något annat sätt kan,enligt min mening, inte en balansering ske av den bristande jämvikt som i dagpräglar trafUcutveck-Ungen, och jag antar att inte minst utskottets ordförande,som representant för en storstadsvalkrets, inte är främmande för de Investeringsproblemsom de ansvariga för kollektivtrafiken i t, ex. dras med. Vidare är jag tacksam för ett klarläggande i fråga om detproblem som berörs i motion 973 om vikten av en utvidgning av långivningen attgäUa Inte bara underbyggnaden för kollektivtrafiken utan också den rullandematerielen. Den frågan intresserar inte bara storstadsregionerna även om dendär är mest accentuerad. Den är i själva verket avgörande för möjUgheten attåstadkomma en rationell koUektivtrafik i de flesta tätortsregioner. Utskottethar av betänkandet att döma förbigått problemet i tysthet. Jag tror att flerän jag är intresserade av att utskottet bryter sin tystnad på den här punkten. Hen (); Jag tillhör visserligen utskottet, men jagkom in i kammaren så sent talade att jag inte ärberedd att svara på den fråga han stäUde, Jag har inte klart för mig det resonemanghan förde. Vid denna långt framskridna tidpunkt finns det möjlighetatt fatta sig kort, och jag kan i stort sett hänvisa tUl vad herrar MeUqvist och tidigare yttrat i debatten. Det täcker på ett utmärkt sätt in majorUetens uppfattning i trafikutskottet. Jag viU för min del bara erinra om att trafUcpoUtiska beslut inte innebar en omedelbar lösning av de många problem som finns inom trafUcsektorn, Riksdagsbeslutet angav i stäUet 76 riktUnjer och handUngsnormer fördet framtida reformarbetet, I och med attriksdagen fattat beslut om nya riktUnjer gav man således också regeringen iuppdrag att inleda ett intensivt utrednings- och reformarbete över hela fältetav trafikfrågor, I debatten om trafikpolitiken göres ibland gällande attolika problem inom trafiksektorn som vi brottas med är en följd av 1963 årstrafikbeslut. Det faktiska förhållandet är i stället det motsatta; genom dennya trafikpolitiken ges möjligheter att verka för en samhäUsekonomiskt riktigutformning av trafUcpoUtiken med hänsyn tUl de växande och delvis förändradetransportbehov som följer med utvecklingen i samhället. Jag skulle kunna begränsa mig till detta men vUl göraytterligare en liten kommentar. Det enda nya inslaget i den årUgen återkommandeoch rätt omfattande trafikpoUtiska debatten är att vi den här gången intekunnat åstadkomma den fullständiga enighet i trafikutskottet som tidigarekännetecknat fjärde avdelningen i statsutskottet, som haft att handlägga dessafrågor. Så sent som kunde ett enhälligt utskott avvisatanken på en parlamentarisk utredning. hemställer den här gångenom en ny parlamentarisk utredning för en översyn av trafikpolitiken. DetInnebär aUtså att man skulle få en ny utredning ovanpå alla andra utredningarpå detta område. Vi har som bekant det framgår av tidigare Inlägg I debatten en rad betydelsefuUa utredningar på det trafikpolitiska området. Vi har kastat oss ut i ett omfattande reformarbete pådetta område, och har vi en rad utredningar som successivt lämnar ifrån sigmaterial. Och jag skulle tro att vad människorna går och väntar på är inte, somfolkpartiet tycks anse, nya utredningar. Det är möjligt att troratt det med denna sin reservation är mera radikalt, men enUgt min bedömningskulle en ny utredning verka fördröjande och kanske också förlamande på detomfattande trafikpoUtiska arbete som försiggår. Utskottsmajoriteten har funnitdet vara ändamålsenUgt att ge det organ som redan finns, den trafikpolitiskadelegationen, nya uppgifter. Låt den väga samman erfarenheterna som har vunnitsunder dessa år. Låt den få tiUfälle att göra en övergripande planering ochbedömning. Jag skulle tro att det är detta praktiska arbete som folkgår och väntar på. Hade vi inte haft den här trafikpoUtiska delegationen medden Intressanta sammansättning den har och kommer att få, med inslag avparlamentariker men också med folk från näringslivet, transportnäringen ochfackföreningsrörelsen, så skuUe det ha varit bra om den nu hade tUlsatts. Nufinns detta organ och då är det anledning att ge det ett utvidgat mandat. i och vUl ha snabbautredningar. Det vUl vi alla ha, men när det gäller dessa nog så kontroversieUafrågor så vet vi att arbetet inte kan gå så fort, AUa trafikpoUtiskautredningar har tagit mycket . Hen sade också i sitt inläggatt han var medveten om att det var initialsvårigheter innan en utredning kom igång. Det finns ju de som anser att en utredning blir knappast effektiv underdet första året i varje faU, När vi tillsatte den storatrafikutredningen vars förslag sedan låg tUl grund beslut, så sattden och arbetade . Det är alltså ingenting ovanligt, när man Den statliga trafikpolitiken m. m. Den statliga trafikpolitiken m. m. nu kanpeka på vägkostnadsutredningen och säga att den har tagit tid, ty det brukarsådana här utredningar göra. En ny utredning skulle förvisso också komma attkräva avsevärd tid innan den blev färdig med sitt arbete. Vi tror alltså att den väg majoriteten här har valt ledertUl snabbare resultat. Det förstår säkert folk också ute i bygderna. Med vårlinje, majoritetslinjen, kommer det att hända mera och det kommer att händasnabbare. Trafikpolitiska delegationen har redan nu en allsidigsammansättning med representanter från skilda håll, för det parlamentariskalivet, som jag nämnde, och även med inslag från fackföreningsrörelsen och frånannat håU. Det borde ju vara något som gUlas även av dem som deltar i dentrafikpoUtiska debatten utanför detta hus. 1 trafikpoUtiska delegationen hartransportkonsumenter och trafUcutövare ett forum där de tUlsammans medpolltUcerna får tUlfäUe att penetrera dessa problem. Under den mycket seriösa behandling som har skett itrafikutskottet jag skuUe tro att vi har haft minst ett tiotal sammanträdenoch ägnat denna fråga nästan en månads uppmärksamhet så har det för mig varitglädjande att det har kunnat skapas en så stor majoritet i utskottet för denUnje som här presenteras . Det är glädjande att Uksom visocialdemokrater anser att vi på denna väg snabbare kan nå resultat. Det lär bU svårt att övertyga allmänheten om att de trepartier som står bakom betänkandet vill förhala vägkostnadsutredningen. Det ärväl heUer ingen som tror att det bara är som vUl påskyndautredningarna. Jag tycker för min del att det är litet blåögt att tro attavsaknaden av en tidplan har verkat fördröjande. Det enda som skuUe kunna verkafördröjande vore om foUcpartiet fick gehör för tanken på en ny parlamentariskutredning. Jag kan, herr talman, nöja mig med denna korta kommentaroch yrkar bifall tUl utskottets hemställan på alla punkter. HerrGUSTAFSON i (fp) kort genmäle: Jag uppskattar mycket den lugna och sakUgaton som fanns i anförande. Han sade att vi hade haft en mycketseriös behandling I trafikutskottet, och det har vi haft. Det finns många tingatt ta upp och diskutera sakligt i denna fråga, och när nu gördetta tiU skillnad från det sätt på vilket kommunikationsministern väljeratt föra debatten här - viU jag gärna något kommentera hans synpunkter. Det är ju så att vi har olika uppfattningar om hur mansnabbast skaU kunna nå fram tUl effektiva åtgärder på detta område. HerrLindahl säger att man inte skaU tUlsätta en parlamentarisk utredning, eftersomen sådan tar . Det vet vi att den gör, men kommunikationsministern harju själv aviserat en parlamentarisk utredning, som skall bearbeta vägkostnadsutredningensresultat. Diskussionen gäller aUtså när utredningen skaU tillsättas, och våruppfattning är att man genom att tiUsätta den nu kan få den snabbare i arbete. Jag förstår mycket väl att man kan ha den motsatta uppfattningen,som här gjorde gäUande, och den bör respekteras. här varoch en driva de meningar som vi har kommit fram tiU efter Nr 85 noggrant övervägande. sägerherr att vi i statsutskottet var eniga om att det i j j- jy | inte skulle göras någon framstäUning tiU Kungl. Intressanta i dagens läge är ju att samtliga partier önskar göra en Den statligatrafik-framställning tUl Kungl. Det visar ju att den uppfattningen politiken m. m. existerar inom alla partier att åtgärdermåste vidtas och att det finns fog för den kritik som förekommer ute ilandet. Att vi sedan har olika uppfattningar om hur man lämpligen skall kommafram tUl detta resultat är något som vi väl bara får konstatera. () kort genmäle; Jag tycker att det är litet märkligt medfolkpartiets övertro på utredningar. Hur ofta klagas det inte i vårt samhäUeöver de många utredningarna och hur ofta beskyUes inte regeringen för att baratUlsätta utredningar och låta utredningsmaskineriet svälla? På mig verkar detsom om nu hade förälskat sig i tanken på en ny trafikpoUtiskutredning ovanpå aUa de utredningar som redan arbetar och som har berörtstidigare i denna debatt. Det talas om vad parlamentarikerna skaU göra och vad derasinsats skulle kunna betyda och det talas även om expertema. Jag har fått klartför mig att vi inte har obegränsad tiUgång på experter i detta samhälle och attde främsta experter som står att uppbringa på respektive områden kanske redanär engagerade. Jag läste en ironisk artikel i där man skrev följande: "Det finns företeelser som vi älskar ivårt dyra fosterland. Dit hör att göra utredningar. Här råder ett fuUkomligtutredningsraseri," Så långt , Jag tror för min del att viväljer en klokare linje, om vi bygger på de erfarenheter som finns och rustarupp den trafikpolitiska delegationen, så att parlamentariker och experter påskUda områden får ta itu med detta arbete . Hen (); I trafikutskottets betänkande nr 6 behandlasbl. a. motion nr 913. I motionen har aktuaUserats SJs förestående åtgärd atthos regeringen begära tiUstånd att lägga ned persontrafiken på järnvägsUn-jernaNässjö-Nybro och VäxjöHultsfred.