prot · FU0976 · 1971-12-31 00:00:00 — Nej, det är mer realistiskt, som säger, att det inte är fråga om människorna som skall finnas där,utan att utkomstmöjligheterna är det primära, dvs. att man får ett näringslivmed en sådan utveckling att människorna kan försörja sig. Därför fårbefolkningstalen bli vad de rimligen bör vara i sådana sammanhang, dvs. någotatt använda som ett underlag för att exempelvis planera och garantera service.Men det kan inte bli tal om att vi med vUka medel som helst, som kan stå osstill buds, skall uppfylla befolkningsmålsättningen. TUI herrNUsson i vill jag säga, att det är väldigt svårt att klara fråganom gränsdragningen mellan det inre stödområdet och det yttre. Jag kan försäkraatt vi hade många diskussioner om detta, inte minst om de kommunblock som härhar nämnts. Vi kom därvid fram till att fick ses som en förort tillUmeå. När vi sedan böriade granska Regional utveckling de olika kommuner, somnu ingår i kommunblocket, kunde vi inte finna att några delar av blocket ifråga om sysselsättning, struktur och övriga aspekter, som vi tog upp, avvekfrån vad som gällde för kommunen i dess helhet. Sedan dessa överväganden ägt rum har vi i anslutning tilluttalanden som gjort haft anledning att granska huruvida det harvarit motiverat med en avvikelse, men vi har inte funnit det lämpUgt att göranågon sådan. Självklart skall vi emellertid följa utveckUngen meduppmärksamhet, och när vi får möjligheter att på nytt ta ställning tUlden framtida lokaUseringspoUtiken kan det vara lämpUgt att med ledning av deerfarenheter man då har av stödåtgärderna för det inre stödområdet göra anpassningar,antingen i form av inskränkning eller i form av utvidgning. Jag är inte säkerpå i vilken riktning ändringarna skall gå, men tanken att vi skall ge effektivtstöd även åt det inre området bör vara vägledande. TUl måste jag säga att det förvånade mignär han talade om investeringsfonderna. Men herrStridsman vet ju att investeringsfondema kan disponeras inom stödområdet; detär inga hinder för det . Att vi är tveksamma inför ett generelltfrisläppande beror på att den dag man släpper investeringsfonderna fria landetöver har vi inte längre samma möjUghet till styrning som , när vi medgerbefrielse vid etableringar inom stödområdet. Resultatet är aUtså raka motsatsentUl vad hävdar som betydelsefuUt i sammanhanget. En vissåterhållsamhet har vi visat med hänsyn tUl intresset av att kunna använda dessafonder som stimulansmedel för lokalisering. Sedan vill jag återkomma till sysselsättningssiffrorna ochde resultat som uppnåtts . Jag viU peka på att det under1970, som jag sade redan förut, togs rätt många beslut som gällde Norrbotten.NaturUgtvis har man inte hunnit helt realisera projekten och åstadkomma denavsedda sysselsättningsökningen, men vi får hoppas att den kommer under 1971och framöver. Jag tror nog att hen Stridsman känner tiU företag som befinnersig under utbyggnad och genom vilka vi kan påräkna den sysselsättningsökningsom är ställd i utsikt. i tyckte att regeringen för enfyrkantig poUtUc. Det är ett sådant där bildspråk som man kan använda utan att egentligen ha någon täckning för vad man säger. har genom sitt inlägg medgivit att egentligen inte har några medel att anvisa. Han har Uksom andra sagt att ställer upp ett mål, men det tycks vara någonting av fromma önskningar. Bara man Intensivt önskar sig någon ting och ställer upp det som mål, så åstadkommer man det också! Detta är helt overkligt. Är vi inte nöjda med det som händer och inte tror att man med de medlen kan nå ett bättre resultat, måste vi också redovisa vad vi vill göra. AUt annat är nonsens, och det är att bedra sig själv om 112 man ger sken av att vilja någontingmer, men inte är beredd att kosta på merapengar eUer vidta kraftigare styrningsåtgärder, ingripanden av oUka slag. Alltannat är, som sagt, bara fromma önskningar och kan Inte tUlmätas särskUt storbetydelse. (vpk) kort genmäle: Tvärtemot vad inrikesministern påstod såfäster vi kommunisterna stor vikt vid planering, både påriks- och på länsnivå. Vad både i och jag harkritiserat är ju det förhåUandet att Länsprogram 1970 i så hög grad baseras påLänsplanering 1967 med dess, som vi uppfattar det, otUlräckUga målsättningar.Utifrån det tror vi inte på att den riksomfattande planering sominrikesministern talar om kan bU sådan som den hade haft förutsättningar attbli med en annan sorts planering. Att Länsprogram 1970 för del innehåUerbeaktansvärda uppslag har jag försökt att framhåUa, och det är ju för att jagvälvUUgt har tolkat förslagen om som försöksregion för snabbaåtgärder som jag också har bett inrikesministern uttala sin mening om detförslaget. Givetvis har jag hoppats på samma välvilja från hans sida. Det finnsju goda möjligheter redan nu att inleda en sådan försöksverksamhet med snabbaåtgärder. Jag har fått fram en lång förteckning över väg- och brobyggen som ärfärdigprojekterade men som kunde tidigareläggas, medan andra då kundefärdigprojekteras. Det finns möjlighet att påskynda den nu aktuella utbyggnadenav NJA och att planera en ny utbyggnadsetapp. Dehundramannaarbetsplatser i , och ÖverkaUx som man talat omkunde också snabbare sättas i gång. Medan allt detta pågår skulle man ha möjlighet att mom ensådan försöksverksamhet planera för de verkUgt effektiva och varaktigaarbetstillfällen som behöver och för de statUga företag som vi ansersom den enda förutsättningen för en riktig framtid i . HerrSTRIDSMAN (c) kort genmäle; Jag är tacksam för inrikesministernsuttalande att det mesta kommer att faUa på inom den nyaförsöksperioden, och det är jag medveten om. Men orsaken till att jag drog framden tid som varit och som man redovisat från sida ochtill att jag känner mig oroad är att medan man beräknade att det i NorrbottenskuUe bU 1 258 nya arbetstUlfäUen det var beräkningarna när det gällde attsöka lokaUseringslån och bidrag har det visat sig att det för en femårsperiodblev 498 nya arbetstUlfäUen. Även inrikesministern måste medge att dettakonkreta resultat är något nedslående. Vartenda arbetstUlfälle vi fått är bra,men det har visat sig att det är stor skillnad meUan det beräknade och detfaktiska utfaUet. Därför vUle jag påpeka att när inrikesministern nu sade attdet mesta skuUe faUa på , så får det inte bU en sådan skillnad somunder den innevarande femårsperioden. Det måste vara en missuppfattning från inrikesministernssida när han ansåg att jag viU ha ett allmänt frisläpp från Investeringsfonderna.Jag sade "i lokaUseringspolitiskt syfte". Jag menade alltså tillstödområden; det vardet jag avsåg när jag tog upp saken här. Jag har inte menat ett genereUtfrisläpp, utan jag sade uttryckUgen att visst har vi presenterat lockmedel, närvi i motionen önskar att ett frisläpp från investeringsfonderna skaU ske ilokaliseringssyfte tUl stödområdet. Jag hade en interpeUation tUl finansministern i decemberunder höstriksdagen varvid jag just frågade honom varför det hänt så Utet pådetta område . Vi fick som jag nämnt härnärmare I 000 nya arbetstiUfäUen tUl genom frisläpp från investeringsfonderna,vilket var mycket tacknämligt, men det har varit så tyst de senaste åren.Tyvärr lämnade inte finansministern något klart besked i den frågan. Men härgäller det just lockmedel, styrmedel, som jag velat aktivt medverkatiU. HenNORDGREN (m) kort genmäle; Herr statsrådet efterlyste i sittförsta inlägg klarare besked och förslag till konkreta åtgärder, och detförstår jag mycket väl, ty jag förmodar att statsrådet vi norrlänningaroch folk uppe i skogslänen börjat tröttna på alla utredningar och löften. Manväntar sig konkreta förslag. I detta sammanhang vUl jag gärna erinra om att moderatasamlingspartiet utarbetade ett s. k. Norrlandsprogram medåtskUUga konkreta förslag som man borde kunna genomföra ganska snabbt. Därunderströk vi angelägenheten av generella åtgärder för att åstadkomma enutjämning av de näringspolitiska förutsättningarna, med andra ord skapakonkurrens på samma villkor för företagen och för människorna i dessa områdensom i den övriga delen av landet. Som konkreta åtgärder pekade vi på t. ex. enordentUg översyn av hela kommunikationsväsendet och dess taxor, vad gällervarutransporter, persontransporter, teletaxor, flygtaxor etc, så att man på detsättet skulle kunna knyta dessa områden närmare till landet i övrigt och skapaen rättvisare konkurrens företagen emellan. En annan punkt som jag själv har sysslat mycket med ärjust UtbUdningen, inte minst yrkesutbildningsområdet som enligt min meningtyvärr har blivit eftersatt här i landet då man kanske satsat för mycket påannan form av utbildning. Det har t. o. m. gjort att de som behöver vissyrkesutbildning har måst söka sig tiU yrkesutbildningsanstalter i Mellansverigeeller i och inte Uka gärna flyttar tillbaka sedan de kommit hitned. Fanns det tillräckligt med utbildningsmöjUgheter i våra områden skulle detnog vara lättare för ungdomen att stanna kvar. En effektivare förmedling av arbetsprojekt tror jag skulle kunna åstadkomma bl. a. med hjälp av företagarföreningarna. Det vorelyckligt om man i stället för att placera t. o. m. en del statligabeställningar utanför landets gränser, vilket tyvärr händer, vUle placera demt. ex. i konfektionsfabrUcer i . Jag ser att det nu strax är slut på min replik tid. Jagvill därför bara påpeka att det finns mer i vårt Norrlandsprogram. när vihåller på och flyttar ut statUga verk kanske man också kan tänka Utet mer påNorrland. HerrGUSTAVSSON i (c) kort genmäle: När jag frågade inrikesministern vilketavstånd han ansåg vara det riktiga eller lämpliga nämnde han . Jag trorockså att om man kommer över den gränsen i våra bygder inverkar det på viljanatt pendla. Men också kvaliteten på vägarna spelar in, ty tidsfaktorn betydersäkerligen mycket. Nedprutningarna på väganslagen håller därför tUlbakautvecklingen genom att svårigheten att pendla ökar. Sedan säger inrikesministern: Hur skaU man kunna garanteraett befolkningstal? Han kommer fram tiU att utkomstmöjligheten är det primära.Det är den naturUgtvis. Det är därför som vi menar att vi måste satsa pånäringslivet, på servicefunktionerna, så att vi skapar sysselsättning för ettvisst befolkningstal. Här har talats så mycket om styrmedel. Men under 1950- och1960-talen har dessa styrmedel använts för en koncentration i samhället. Varförinte använda styrmedlen så att vi når ut till de olika orterna i landet? Det ärdetta vi måste göra, och det är väl den tanken som ligger bakom förslaget attflytta ut företag. Det är riktigt som inrikesministern säger att Kronobergslän har haft många invandrare som gjort en god insats i produktionen. Jag kanta detta län som exempel. Jag har sagt att hadeKronobergs län ungefär samma folkmängd som , och under den tiden hadefolkmängden i landet ökat med ungefär tre miljoner. Länet var ett klartutflyttningslän. Men har vi lyckats vända den UtveckUngen, iförsta hand genom Växjös expansion. Det har skett genom insatser även frånsamhället jag kan peka på TELUB, universitetsfUialen osv. Men det räcker inteutan vi måste också se till att länet och de övriga kommunerna i länetfungerar. Därför är det nödvändigt med ökade insatser. HenOSKARSON (m): Efter den här utflykten på interpeUationernasområde skulle vi kanske Utet mera strikt återgå tUl inrikesutskottetsbetänkande. Som tidigare framhållits är det ett mellanår mellanförra årets regionalpolitiska beslut och nästa års aviserade proposition,baserad på Länsprogram 1970. Detta förhållande har dock inte hindrat attinrikesutskottet haft ett stort antal motioner med vittomfattande krav att taställning till. Jag finner också detta naturUgt, då många av de frågor som hartagits upp av motionärerna och sedan av reservanterna är brådskande och intetål någon längre väntetid. Och att vi väntar en proposition tUl nästa årsriksdag får naturUgtvis inte innebära att vi är förhindrade att ta upp ochdiskutera regionalpoUtiska frågor som vi finner angelägna. I föregående års beslut om det regionalpolitiska stödetuttalades den meningen att man skuUe tiUämpa en generös tolkning då det gälldeatt pröva ansökningar från företag som ligger i anslutning tUl stödområdetsgräns. Detta undanskymmer dock inte det förhållandet att förmånen att Ugga innanförstödområdets gräns tar sig mycket konkreta uttryck, bl. a. i befrielse från den25-procentiga investeringsavgiften och i delaktighet av transportstödet. Dennastela gränslåsning kan inte vara ändamålsenlig. Vi har också därför stöttförslaget om att man skall mjuka upp gränserna ellerändra på dem, bl. a. i vad gäller och planeringsregioner. Debör ingå i det allmänna stödområdet. Ett län bör heller inte, som här i frågaom , vara delat i två områden när det gäller stöd för regionalutveckling. Över huvud taget anser vi att en strikt gränsdragning förstödområdet med allvar kan ifrågasättas. Det finns vUket har framgått av demotioner som behandlas i utskottsbetänkandet - många glesområden i vårt landmed samma problem som den del av landet som ligger inom stödområdet. Detta harockså framkommit med all tydUghet i den just förda interpellationsdebatten. Detfinns alltså anledning att ompröva om vi över huvud taget skaU ha någon gränseller några områdesindelningar för det regionalpolitiska stödet. har vi iutskottsbetänkandet tagit ställning för att involveras i det allmännastödområdet. Jag vill tiUägga att ett steg i den riktning jag här pläderar förär den positiva syn som utskottet har anlagt bl. a. när det gäller sydöstraSverige. Låt mig säga några ord om och våraskogslän! En ökad UidustriaUseringstakt i är i hög grad beroende av omman kan skapa en lämpUg miljö åt företagen att arbeta i. För detta krävssamhälleUga insatser när det gäller samhäUs- och regionplaneringen. I motion nr1120 har vi tagit upp en hel rad av dessa frågor, bl. a. nödvändigheten av attkommunikations- och kontaktkostnaderna blir lägre för . Detta gällerbåde järnvägs-, flyg-och telekommunikationer. måste enligt våruppfattning krympas på längden i de avseendena. Kommunikationsfrågorna harredan behandlats av i anslutning tiU trafikutskottets betänkande nr3, men vi har framfört våra krav i ett särskUt yttrande som är fogat tillinrikesutskottets betänkande. Jag vUl i korthet sammanfatta några av dekrav som vi för fram vad gäller regionalpolitiken i och skogslänen. Utflyttningen måste hejdas, framför aUt åderlåtningenpå ungdom i dessa områden. Får utflyttningen av ungdom pågå i samma takt som hittUls inom stora delar av och övriga skogslän, så rycker vi undan möjUgheten för många av dessa regioner att leva vidare och gör det också praktiskt taget omöjligt för dem att åstadkomma en framtida positiv befolkningsutveckling, även om man skulle skapa gynnsammare villkor. Vi anser attutbildnings- och arbetstUlfällena måste förbättras, framför aUt vad gällerungdomen. Denna strävan är ett uttryck för en självbevarelsedrift i stora delarav och våra skogslän. För att detskall vara möjUgt att genomföra detta krävs enligt vår uppfattning enkoncentration tUl orter som kan utgöra kärnpunkter i utvecklingsbara regioner. I anslutninghärtUl anser vi att satsning på regionala tiUväxtcentra och serviceorter Uksomstöd för det norrländska jordbruket är inte bara ett regionaU intresse förNorrland. Det är i allra högsta grad ett riksintresse, framför aUt urberedskapssynpunkt och försvarspolitisk synpunkt, som vi inte kan bortse från idetta sammanhang. För att kunna reaUsera dessa förslag har vi krävt entioårig utveckUngsplan för , en plan med lokal förankring och det kravet vidhåller vi. Mycket viktigt är också att de åtgärder som vi förordarsätts in snabbt. Jag anser att sådana fortlöpande åtgärder inte behöverfördröja arbetet med den proposition, baserad på Länsprogram 1970, som harutlovats tUl nästa års riksdag. Detta var i korthet några av de synpunktersom jag har velat framföra i anslutning tUl inrikesutskottets betänkande, ochjag ber att få yrka bifall till de reservationer vartUl mitt namn är knutet. HenHÄLLGREN (vpk); Vår regionalpoUtiska inställning hardeklarerats av både i och , och jag skaU intevidare gå in på den. Jag vUl tala närmast i anknytning till reservationen 8,som gäller en motion, nr 1133, av i m. fl., samtligasocialdemokrater. Där kräver man åtgärder för att lösa väsentliga problem förInvånarna i sydöstra , dvs. län med , och vissadelar av . Motionärerna fastslår med hänvisning till officiellstatistik att och län intar en absolutbottenplats vad gäller industriarbetarnas löner. Genomsnittslönerna liggeravsevärt under genomsnittet för hela landet och upp tiU undergenomsnittslönerna i . Bara detta visar ju att motionärernaskrav är befogat. Förhållandet är Ukartat för stora tjänstemannagrupper. Dessalöntagargrupper får årUgen avstå mUjonbelopp till arbetsköparna. Det berordelvis på en dålig sysselsättningsgrad, som givetvis också blir lönehämmande;man pressar ned lönerna. Man har också gjort undersökningar beträffande prislägeti de delar av landet som det här talas om, och vi kan konstatera att detföreUgger ett relativt högt prisläge. Motionärerna tar också upp utbildningsfrågorna,sysselsättningsproblemen, trafikproblemen och bostadsproblemen, och desammanfattar dessa frågor i åtta punkter. Mycket lågtgenomsnittUgt löneläge. Lågsysselsättningsgrad, speciellt för kvinnorna. Dålig tillgångpä högskoleutbildning. Alla dessa negativa förhållanden tUlsammans framstår somen stor brist på jämUkhet - det ord som med mycket skarp klang har framförts ivalrörelse efter valrörelse, där man talat om att det måste skapasstörre jämlikhet. Ett bifaU tiU motionen skulle givetvis hjälpa de människorsom det här gäller tUl något större jämUkhet än . SjälvfaUet kan inte dessa förhållanden accepteras ilängden. Motionärerna vUl ha en ändring tiU stånd, och de har i motionen hemställtatt beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t för beaktande ge tillkänna de synpunkter som i motionen framförts angående behovet av ökad hänsyntUl förhållandena i sydöstra vid utformningen av utveckUngsplanen förlandets olika regioner samt vid lokaUseringen av allmänservice och utbildning. Vi har klart för oss att även om den här motionen skuUebifallas, så löser det inte jämlikhetsproblemet i dess helhet det har vi jutalat om i andra motioner. Men det skulle i vart faU betyda en hel del förRegional utveckling befolkningen i de aktuella delarna av landet. Specielltbetydelsefullt skuUe det vara för löntagargrupperna som, om den aUmännaservicen förbättrades och om möjligheterna till utbildning blev bättre, skullefå större skattekraft ja, det skulle kanske t. o. m. vara möjUgt att få enlägre utdebitering. Allt det där har givetvis en verkan som är tUl förmån fördessa grupper. Det kanske synes märkligt att vi från kommunistiskt hållhar reserverat oss i utskottet och yrkat bifall tUl en motion, undertecknad avenbart socialdemokrater. Men hade vi inte gjort det, sä skulle det inte hafunnits någon reservation då hade ett enhälligt utskott avstyrkt motionen.Det är märkligt att huvudmotionären, i , som står som förstanamn under motionen, själv i utskottet deklarerade vad motionen syftar till menavslutade med att säga att han inte hade för avsikt att yrka bifall tillmotionen. Man ställer sig osökt frågan om motionen var så allvarUgt menad. Detär möjUgt att man hade den propagandistiska sidan som huvudmotiv och att mankanske hoppades på att någon annan skulle ta upp saken. Vi ser däremot meraseriöst på dessa problem, och har motionärerna möjlighet att rösta på sinmotion just därför att vi har agerat på detta sätt. Jag vUl med hänvisningtUl dels vad som anförts 1 motionen och i reservationen, dels vad jag här sagtyrka bifaU tUl reservationen 8. FruHÖRNLUND (s): Liksom många andra talare konstaterar jag,att när vi diskuterar de regionalpolitiska frågorna befinner vi oss i enmellanårssituation i väntan på en proposition , grundad på deregionala program som upprättas av länsstyrelserna i samråd med kommunerna. Mankan också konstatera att de många motioner som väckts faktiskt också hartiUkommit i skuggan av den pågående planeringen och den utredningsverksamhetsom förekommer på detta område. I flera motioner har man hänvisat tUlLänsprogram 1970, eller också har man helt enkelt yrkat på just en sådanplanering som redan håller på att genomföras. Det är i sanning inte många, omens några, nya tankegångar som kommer fram i vare sig reservationer ellermotioner. FörmodUgen har också de flesta av motionärernas synpunkter vid dethär laget diskuterats i åtskUliga gånger. Jag tänker här inte gå in på alla de punkter som behandlasi inrikesutskottets betänkande nr 7; det finns det knappast vare sig någramöjligheter eller några skäl tUl i debatten. Men vissamotions- och reservationsyrkanden vill jag säga något om, som jagknyter några reflexioner tUl frågan om målsättningen för den regionalpolitiskaverksamheten. Naturligtvis är det av utomordentUgt värde att vi numeraså pass enhäUigt som fallet är kan samlas kring den uppfattningen att detbehövs enmålmedveten regionalpolitik med stöd av oUka lokaUseringspolitiska insatser.Det är nämligen inte alls ganska delade meningar rådde om densaken, och det mesta som vi betraktar som självklarheter var inte såsjälvklart t. ex. , när vi behandlade det första lokaliseringspolitiskaförslaget. De borgerliga partierna har också numera kunnat samlas kringuppfattningen att det behövs en ordentlig statlig styrning och ett statligtinflytande, om vi skall lyckas lösa de näringspolitiska frågorna. Det tyckerjag är gott och väl. Trots allt är det ganska intressant att konstatera att manfrån borgerligt håll i så hög grad nu ropar på kraftigare statlig styrning ochi vissa hänseenden också på tvångsartade ingripanden som medel för att uppnåregional balans. Ätt man dessutom kopierar varandra så gott det går ipartimotionerna är kanske ett framsteg för borgerUgheten, vad vet jag? Ännuligger dock en god hästlängd före de övriga borgerUga partierna, ävenom dessa försöker lunka med i vissa sammanhang. Vad man framför aUt vUl erbjuda mänskligheten - elleråtminstone medborgarna i gemen i vårt avlånga land när man talar omdecentralisering är den gamla drömmen om ett nät av livskraftiga tätorter, allamed väl fungerande service och andra attraktioner, ett bärkraftigt och förmodligendifferentierat näringsliv så att medborgarna på varje Uten ort själva kan väljavad de vUl syssla med, en frisk natur, trivsam miljö, goda kommunikationer m.m. Det är närmast i reservationerna 5 och 7 som man hänger sig åt detta gamlaönsketänkande om ett decentraUserat samhäUe och uppstämmer en klagosång överstorstadsbefolkningens alla vedermödor och problem. Och visst kan det ligga enhel del i det. Men jag tycker att vi borde kunna vara ense om att plocka bortde allra värsta överdrifterna i det sammanhanget. När vi nu håller på att lokalisera ut statligaförvaltningar med över 6 000 anställda, så har vi ställts inför det faktum atten mycket stor del av de familjer som enligt bor i ett område där"det inte finns möjligheter att skapa goda och stimulerande miljöer förmänniskorna" helt enkelt inte vill flytta från sitt . Och närcentern på samma sätt utdömer , så tror jag atten undersökning beträffande en presumtiv utflyttning från de orterna skuUe gesamma resultat som i fråga om . Dessa storstadsområden haronekligen uppenbara fördelar, lika väl som de har nackdelar. När det gällerdrömmen om småorterna som så välsignade ur alla synpunkter kan man göra ungefärsamma reflexioner; det finns fördelar i form av närhet tUl naturen, bUligaretomtmark, mindre trängsel osv., men det finns också nackdelar som denbegränsade service som kan stäUas tUl medborgarnas förfogande och bristandevalfrihet i många avseenden. Det går bra för de aUra flesta att bo på en litenort eller nära nog i glesbygd förutsatt att man inte har ett alltför stortavstånd tUl välutrustat regionscentrum eller tiUäggscentrum. En förutsättning för en relativt väl fungerande regionalutveckUng måste därför enligt min uppfattning vara att man verkligen satsar påatt det i varje region skall finnas en ordentligt utrustad centralort, vare sigden nu skall kallas storstadsalternativ, regionscentrum eller något annat.