prot · FU0945 · 1971-12-31 00:00:00 — Det skulle vara ganska olyckligt om vi i de nordiska ländernaskUde oss ål när del gäller myndighetsåldern. Jag ber,herr lalman, alt få yrka bifaU tiU ulskollels hemstäUan, Hen i Trollhällan (s): Fär jag helt kort ianslutning tUl några av de föregående anförandena bara tala om att frågan omrösträltsåldern är föremål för en mycket ingående behandlinginom grundlagberedningen och alt jag hoppas att beredningen inom en snarframtid skall kunna ta slällning i denna fråga. HenROMANUS (fp); Jag ber försl all fä rälla till ellmissförsländ som råkade ul för, när han uppfattade det som attjag skulle mena, att det inle fanns mycket kvar av den nordiska rättslikheten.Jag tror inte att jag sade sä. I varie fall menade jag, att det inle fannsmycket kvar av utskottets argumeni, dä man hänvisar lUl den nordiskarältsUkheten i detta sammanhang, och att det kanske var därför som utskotlelstalesman läl den nordiska rätlsUkhelen få en ganska undanskymd plals i sillanförande. Den deklaration som statsrådet gjorde ä den svenskaregeringens vägnar vid Nordiska rådels sammanträde i tror jag inteman kan vifta undan med att säga, all uttalandet mötte en del gensagor. Delbegriper jag myckel väl alt det fick. Jag har läst hela protokollet och tagitdel av kritiken. Del sätt på vUket statsrådet deklaration framfördesgjorde alt den nog kunde vara värd en del invändningar. Men man kan väl ändåinle negligera, att den har uttalat följande tanke: all vipå sikl skulle göra det nordiska samarbetet en stor otjänst om vi handlade sä,att vi bibragte människor i våra länder uppfallningen att samarbetet är enhämsko pä utvecklingen. Det är denna cenirala lanke som, nalurligl nog, när ellstalsräd uttalar sig, får gälla för den och som jag lyckerär en ganska rimUg lanke. En liknande tanke uttryckte också vid riksdagsbehandlingenförra året av frägan om rösträtts- och myndighelsälderns sänkning. Han sade alldel i vissa sammanhang kan vara värdefullt alt etl nordiskt land gär före. Delär den frågan som är aktueU jusl . Och är kanske inte likakontroversiell i nordiska sammanhang som , När del gäller sambandel meUan röslrältsälder ochmyndighetsålder vUl jag understryka att vi motionärer, som har väckt den motionsom nu behandlas, har yrkat på en sänkning av bäde rösträttsåldern ochmyndighetsåldern, även om frågorna nu behandlas i olika utskott. Men man bör också påminna om alt della samband icke ärabsolul. finns det inget sådant samband. Vi har klarat oss ganska bra idelta land utanett exakt samband mellan myndighels- och rösträttsålder. När man lidigare haravvisat förslag om en sänkning av rösträttsåldern har det varil med hänvisningUll, alt det är så lekniski komplicerat all sänka myndighetsåldern, och att manförst mäsle la itu med del. Del är därför det är sä angeläget att vi nu fär enbeställning från om etl lagförslag som går ul på en sänkning avmyndighetsåldern. Jag tror det är betydligt enklare för den ulredning somsysslar med rösträttsfrågorna all klara ul hur det skall gä till. Om numyndighetsåldern skulle sänkas , som är den tidigaste tidpunkt dävi kan få en sänkt rösträttsålder, så är väl inle det nägon olycka. Det trorjag inte heller all i menade. Jag berall fä vidhålla milt yrkande om bifall tUl reservationen. Överläggningen var härmed slulad. Propositioner gavs pä bifaU liUdels utskottels hemställan, dels reservaiionen av i m.fl,, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan i begärl votering uppläsles och godkändes följandevoteringsproposilion: Den som vill att kammaren bifaUer lagutskottets hemstäUani belänkandet nr 6 röstar ja, den det ej vUl rösiar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av iStockholm m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöier ha röstat för ja-propositionen. Däherr i Slockholm begärde rösträkning verkställdes votering medomrösiningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: § 13 Besittningsskyddet enligt hyreslagen Föredrogs lagutskottets betänkandenr 7 i anledning av moiion angående besittningsskyddet enligt hyreslagen. I motionen nr 653 av herrarEngström och yrkades alt hos Kungl. Maj:t hemställde omsådan ulformning av 46 § i hyreslagen att besittningsskyddet efter tre årsanstäUning blev oviUkor-ligt. Utskottet hemställde att motionen nr 653 inte föranledde nägonriksdagens åtgärd. Reservation hade avgivits av (vpk), som att all med bifaU lill motionen nr 653 i skrivelsetUl regeringen begärde förslag tiU sådan ändring av § 46 hyreslagen attbesittningsskyddet anstäUning blev ovUlkorligt. Hen (vpk): Den ändring av hyreslagen, som begärs imotionen, berör bara en, men en nog så viktig, paragraf i den nya hyreslagen.Yrkandet gäUer att genom skrivelse till regeringen skaU begära ensådan ändring av hyreslagens 46 § att besittningsskyddet blir oviUkorligt för boende i Ijänstebostäder. I och för sig har vi motionärer ingen sympati för dentidsgränsen. I remissyttrande tUl förslaget om ny hyreslag anförde bl. a. LOatt en avflyttningsklausul inle borde få gälla och allförlängning av denna tidsfrist inle fick förekomma. Samma krav framfördes avTCO, som på nytt fört fram kravet om en tväårsgräns i ett färskt remissyttrandeom hyresregleringen. Orsaken tUl att vi begär en begränsad ändring av 46 § äratt i tvä och hovrätten för västra i ett uppmärksammatdomslut tolkat formuleringen i punkt 8 av paragrafen så, att hyresgästen intehar rält lUl förlängning av hyresavtalet om hyresvärden har synnerUga skäl altupplösa hyresförhållandet. I samtliga dessa fall har industriföretag ståttbakom de bostadsförelag, som skött uthyrningen av bostäderna. De motiv som anfördes av departementschefen och tredjelagutskottet för utformningen av 46 § punkl 8 har alldeles uppenbart spelal enroll för domsluten i hovrätten. I motiven anförde departementschefen att hyresvärden skallha sakliga skäl för sitt anspråk pä att få disponera lägenheten för allnyrekrytera arbetskraft, men att man därvid inte bör slälla aUtför slora kravpå bevisning för företaget när det gäller att åberopa synnerliga skäl för attfå disponera lägenheten. Det faU jag bäst känner tUl är hovrättens utslag när detgäller tjänstebostäder i , har främst tagit hänsyn liUföretagels behov av bostäder för sina anställda. Förelaget, , haråberopat sig på att del är ett exportföretag och behöver bostäder för sinayrkesarbetare. Här finns i hovrättens utslag en mycket intressant formulering.Departementschefen anförde om jag minns rätt att hyresvärdens krav på all fädisponera lägenheten skulle gå i första hand, om det skuUe leda tUl"aUvarligt men" för företaget alt inle fä disponera bostaden för sinaanställda och för nyrekrytering. I domslut används i stället formuleringen"allvarlig olägenhet". Det är alldeles uppenbart alt det är enkvaUlativ skiUnad pä de här två begreppen. "Allvarligt men" förföretaget mäsle lolkas som alt det uppstår mycket stora svårigheter. "AUvarUg olägenhet" är något helt annat. Det är självklart enallvarlig olägenhet för etl storföretag i t. ex. att inte fådisponera nägra hundra tjänstebostäder för att binda just den arbetskraft manfrämst behöver. Jag skall inte gä närmare in på den skiUnad, som kanfinnas meUan tjänstebostäder på orter med olika grad av odifferentieratnäringsliv. saken är starkt överdriven i de motiv, som ligger lUl grand förlagsliflningen. Vad som i det här sammanhanget är särskUt intressant äratt andra ändå slörre exportförelag i inte har sådana här behov t. ex. LM tycks inte alls behöva Ijänslebosläder. Del är ganskamärkUgl all företrädare för politiska riktningar, som predikar fri konkurrensom arbelskraflen, slär vakl om en lagstiftning som läser lönearbetarna vidvissa arbetsplatser. Har nu de här fä fallen med prejudicerande domslut sä slorbetydelse? Utskoltsmajoriteten säger att den rättspraxis som varit tillgängligför utskottet inte visar någon enhetlig bild. Det kan man naturligtvis säga om man blandar ihophyresnämndernas utslag och de prejudicerande domarna i hovrätterna.Hyresnämnderna i har enligl uppgift behandlal ca 100 fall när detgäller tjänstebostäder och i alla utom tre gätt på hyresgästens krav. De harockså behålUt sin tolkning efter rådhus- och hovrätternas annorlunda tolkningoch domslut. Del finns här en strid mellan hyresnämnderna och de högreinstanser som skaU tolka detla. Praxis är alllsä inte alls svår att överblicka.Hovrätternas utslag är få, men de berör tusentals lönearbeiare som bor iIjänstebostäder. Vem är det dä som gynnas av de här prejudicerandedomsluten, och hur skaU man ändra på dem? ochdess medlemsföretag i olika branscher är ju helt klara över vUken hjälp manfått genom dessa domslut. De har också aUa möjligheter att hindra hovrätten allgöra en ny tolkning, och de möjligheterna utnyttjas även. Hur gär det tUl? Jo, om arbelsköparparten vinner itingsrätten, kan man ju utgå från att hyresgästen med hyresgästföreningenshjälp överklagar i hovrätten. Vad gör då arbeisköparna? Med hjälp av förbindelser och ekonomiska resurser erbjuderde Ukvärdig bostad och hygglig flyltningsersällning ål den som slutat sinanstäUning. Vederbörande har ingen garanii för all hovrätten ändrar tidigaredomslut och låter honom bo kvar i den bostad han har.Arbetsköparens erbjudandeom annan bostad och flyttningsersättning antas av den anställde. Sedan finnsdel ingel ärende alt pröva i hovrätten. Men alla övriga, som bor i företagels bosläder, ärforlfarande lika oklara och osäkra över konsekvenserna av att sluta sinanställning. Ingen kan ge bestämda råd, varken hyresgästföreningen ellerfackföreningen. Det är delta som är paragrafens och domslutens kärna. Hurskall man kunna få någon ny prövning i hovrätten då arbeisköparna kan förhindrade enskUda målen att komma fram dit? Lagen står som tidigare på arbetsköparnassida i det här avseendet. Det finns, som även reservanten undersirukil, anledningatt se över flera paragrafer i den nya hyreslagen. Men här handlar det om denparagraf, som skapar de mest akuta svårigheterna och den största osäkerhetenför lusentals hyresgäster, de som har bostaden kopplad tUl anställning. Uiskotlels välviUiga understrykande, all hyresgästensinlresse att fä bo kvar i lägenheten mäste komma i första hand, hjälper inlelängl. Även reservanlen har gjort samma självklara konstaterande. är dellainle kringgärdat av all det kan anföras vägande skäl för att underlältaföretagens möjlighel att skaffa arbetskraft. Departementschefens uttalande all hyreslagen bör bUföremål för översyn är ingen garanii för att den här frågan blir lösl snabbi.Utskottet har hängt upp sitt avslagsyrkande pä en hänvisning lUl attHyresgästernas riksförbund i en skrivelse lUl regeringen begärl en översyn avvissa av hyreslagens bestämmelser. Jag är överlygad om att man även inomHyresgästernas riksförbund anser det synnerligen angeläget att snabbt få ensådan ändring av 46 § att de här prejudicerande domarna i hovrätterna kanundanröjas. När begränsat besittningsskydd för boende iIjänstebostäder infördes i hyreslagen var det naturligtvis etl framsteg. Detväckte förhoppningar hos tusentals industrianställda, särskilt i storstäderna,om all de äntUgen skuUe bU kvitt den förnedrande långtidsbindningen vidanställning hos ett visst företag. och dessmedlemsföretag söker nu permanenta denna förnedrande långtidsbindning avlönearbetare vid förelag med egna Ijänstebostäder och utnyttjar därvid domarnai hovrätterna. Här fär man välja sida. För egen del finner jag delnaturligt all ta ställning mol och för hyresgästerna,lönearbetarna, som saknar garanti för alt de får behälla bostaden i händelsede slutar sin anstäUning. Jag ber med det anförda, herr lalman, alt fä yrka bifalltUl reservationen. HenHAMMARBERG (s); Den hyreslagsliftning som trädde i kraft den1 och som vi således har haft i drygl tvä år kännetecknas i myckelhög grad av besittningsskyddet för hyresgästerna. Jag vill påstå att det är etlmycket slarkl besittningsskydd som präglar hela den här lagstiftningen. Rättenatt få förlänga hyresförhållande kan enligt lagen endast brytas i vissa fall,och de faUen anges i 45 och 46 §§ i lagen, I den motion som behandlas i lagutskottets förevarandebetänkande upptas 46 § punkt 8. Där talas om bostadsrätten i personalbostädersom icke är typiska Ijänstebostäder, således bosläder ägda av arbelsgivarna somtUlhandahälls de anslällda, I betydande utsträckning förekommer alt dessabosläder upplåtes med s. k. avflyttningsklausul, innebärande att den anställdemåsle lämna sin bostad, om han slutar sin anställning. Före den nuvarandelagens tUlkomst gick dessa hyresuppgörelser med avflyttningsklausul allmänlunder beteckningen slavkontrakt, därför alt man genom bostad var bunden liUarbetsplatsen. Sade man upp sitt jobb, hade man ingen bostad. Man var såledesmyckel starkt bunden. Den nya lagen ger i det avseendet ett förstärkt skydd. JagskaU vUligt erkänna alt det kanske inle är del hundraprocentigabesittningsskydd som är önskvärt i sådana här sammanhang, men del innebär ialla faU att man ä ena sidan har försöki alt ta hänsyn tUl hyresgästensintresse av etl skydd i Ukhet med det som ges andra hyresgäster och å andra sidanförsöki la hänsyn lUl arbetsgivarens intresse av att fä disponera sina bostäderför egna arbetare. Det är meUan de två intressena man har försöktatt göra en avvägning. För dem som har bebott en lägenhet i tre är blirbesittningsskyddet mycket förstärkt. Det är klart alt man i likhet medföregående talare kan diskutera huruvida inte bordeförkortas. Personligen hyser jag mycket stark sympati för den tankegängen, somockså framfördes vid lagstiftningens antagande. Departementschefen snuddadesjälv vid den tanken. LO var också, om jag inte missminnermig, inne på della. Det understryks även av TCO, vUkel har åberopats ireservationen. Men vid lagens antagande uttalade departementschefen, att regelnskuUe vara att hyresförhållandet skulle förlängas och endast brytas omhyresvärden kunde styrka att det var lUl allvarligt men för företaget om lägenheteninte finge användas för annan arbetstagare. får inte heUer hävasom del är obUligt mol hyresgästen all hyresförhållandet upphör.Besittningsskyddet efler är alllsä ganska slarkl fastslaget och del ärnärmast detta som molionen och reservationen berör. Man hävdar såväl i motionen som i reservationenbelräffande rättstillämpningen i vissa uppmärksammade faU att arbetsgivarensbehov av bostäder för sina anslällda har fält gå före hyresgästens rätt tillfullt besittningsskydd efter tre är. Vi har inom utskottet haft möjUghet att tadel av nägra rättsfall. Inför utskottet redovisades fem rältsfaU, där manprövat hur det förhåUer sig med besittningsrätten boende ilägenheten. 1 två fall som hyresnämnden behandlade fördes frägan inlelängre än tUl rådhusrätl eller tingsrätt, varvid rätlen följde hyresnämndensställningslagande i frågorna. I ett fall blev hovrättens utslag lika medhyresnämndens, men i två fall avvek hovrätten och tog således ställning liUförmån för arbetsgivaren mot arbetstagaren i motsats lUl vad hyresnämnden hadegjort. Inom ulskoilei har vi selt myckel allvarligt pä dennautveckling. Vi anser därför att den bör följas med mycket stor uppmärksamhet.Del har redan framhällils här all i skrivelse lUIKungl, Maj:l begärl en översyn av vissa av hyreslagens beslämmelser. Pä grunddärav och även med hänsyn lUl att chefen för lidigareuttalat att hyreslagen borde bli föremål för översyn när prakliska erfarenhetervunnits, förutsätter utskottet att denna översyn kommer tiU slånd utan att vigör en direkt beställning från sida. Det är ocksä vad utskottetskriver. Med dessa ord, herr talman, ber jag all få yrka bifaU tilllagutskottets hemställan. HenENGSTRÖM (vpk): har på hell avgörande punklergelt sitt stöd ål vad som stär i denna moiion, och det kanske inle i och försig finns sä mycket all säga. Vi kanske skall skilja pä två saker. Man kan i dennakammare diskutera juridiska termer, och tidigare benämndes detla slavkontraktför dem som bodde i industrins tjänstebostäder. Jag vill upplysa herrHammarberg och kammaren om alt det inle är nägon skUlnad och allraminst efler de prejudicerande utslag som hovrätterna fäUl. Precis som tidigareuppfattas hyresförhållandet som ett förnedrande slavkontrakt som binderlöntagaren vid ett enskUl förelag. Jag vill än en gång understryka delanmärkningsvärda all ell par storförelag i har denna möjlighelsom andra stora företag inle anser sig behöva. Vad belräffar att man vill skjutsa över detta lUl enutredning under åberopande av att hyresgästföreningen hemställt liU regeringenom en översyn av vissa problem i den nya hyreslagen, viU jag ställa följandefråga; Vem skuUe som part, ulöver de enskilda lönearbelarna som bor ibostäderna, gynnas mest av etl bifall tUl reservaiionen? Det är alldelesuppenbart att det skulle vara den organisalion som av regeringen har krävldenna översyn. Dessa mål har man nämligen här och ; del är nu som man brottasmed dessa svårigheter. Man vet all man inte får fram några nya ärenden lUl bl.a. , ly de blockeras av de företag som äger Ijänstebosläderna. Det är detla som är pudelns kärna. Därför bör man, om mansnabbt viU hjälpa frågan framåt, rösta på reservaiionen. Hen (): Jag sade i mitt tidigare anförande all viinom utskottet har haft möjlighet all granska fem faU, och jag redogjorde ocksåför innehållel i dem. Vi har sagl oss att delta är för litet underlag för allvi skall kunna ta definitiv slällning, och därför har vi ansett alt frägan börföljas med uppmärksamhet. Den bUd som ger av läget alt det inleskulle ha inträtt nägon förändring på detla område efler den nya lagens genomförande trorjag inle är hell rättvisande. (vpk): Jag har inle sagl alt del inle har inträttnågon förändring. Jag är fullt medveten om - och uttryckte del ocksä i miltinledningsanförande - att man fick ett bättre besittningsskydd. Men del är ensak för sig. För de människor som bor i dessa bosläder och som efler dentolkning av lagen som gjordes hyste förhoppningen all äntligen, efter kanskeårtiondens anställning, få slul på den förnedrande bindningen att arbeta vidett vissl förelag har ingenting förändrats. Det är detla som jag har velalbetona. Jag vill rekommendera alt läsa endiskussion som man har fört i hovrätten om denna fräga. Äv den framgår detmycket anmärkningsvärda förhållandet att man har omtolkat motiven förlagsliflningen om allvarliga men lill någonling hell annal, som i ännu högregrad gynnar de slora industriförelag som binder de anstäUda vid bostaden. Överläggningenvar härmed slulad. Proposilioner gavs pä bifall liU dels utskottetshemstäUan, dels reservationen av , och förklarades den förraproposiiionen vara med övervägande ja besvarad. 6 * protokoU 1971. Försäkringsskyddetför förare av statligt motorfordon upplästesoch godkändes följande voteringsproposilion: Den som vUl att kammaren bifaller lagutskottets hemställani belänkandet nr 7 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej harkammaren bifallil reservaiionen av , Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöier ha röslal för ja-proposilionen. Dåherr begärde rösiräkning verkställdes votering med omrösiningsapparal.Denna omröstning gav följande resullal: § 14Försäkringsskyddet för förare av statUgt motorfordon Föredrogs lagutskottets betänkandenr 8 i anledning av motion angående försäkringsskyddet för förare av statligtmotorfordon. i (fp): åtnjuter ca 90 000förare av motorfordon, som slalen äger eller nyttjar, etl ekonomiskl skydd vidtrafikolycksfall, som väsentligen motsvarar det skydd som kommunal-ellerprivalansläUda bUförare kan få av sina arbetsgivare genom att dessa tecknarförarplatsförsäkringar. Det är en angelägen och viktig reform som hargenomfört, och den kommer värnplikliga och anstäUda i statsverket tiU godo. finns en skUlnad i förmänslagandel, och vi motionärer har i molionen 12velal föreslå en ändring pä den punkten. Den skillnad som råder meUan denprivala och den statliga förarplatsförsäkringen är nämligen till nackdel förden ståtlige föraren. Vid dödsfall utbetalas inom den privataförarplatsförsäkringen de ulfaUande beloppen tUl förmänstagaren och är därförskyddade mol anspråk som kan framställas av den avlidnes fordringsägare. Delstatliga förarskyddet är däremot inle skyddat i det avseendet, utanförsäkringsbeloppet kan tas i anspråk för skulder som den avlidne har idödsboet. Samma motion var uppe års riksdag. Utskottetansåg då att den inte kunde biträdas men menade i alla fall att det fanns fogför den. Del är självklart alt den här skUlnaden borde kunna ändras på någotsätt, så att försäkringarna blir likvärdiga. Meningen var ju, när man infördeden statliga förarplatsförsäkringen, all den skulle vara likvärdig med denprivata. Jag kan delvis förslå ulskollels avslagsyrkande, men jagkan däremot inle förstå varför man skriver så här; "Utskottet vUl isammanhangei även framhålla, all det statliga förarskyddet i vissa andrahänseenden är förmånligare än förarplalsförsäkringen" - aUtså den privala. "Sålunda skall enligl den statliga regleringen vid beräkningen avdödsfalls- och invaliditetsersällninginle ske någon nedirappning av beloppels siorlek i förhåUande tUl förarensälder efter fyllda säsom sker vid förarplatsförsäkringen." Ja, vi har ju här hafl en debatt om pensionsäldern,och visst är det en höjning på gäng för vissa slalliga tjänster. Men sä långlsom liU har man väl ändå inle tänkt att sträcka sig, så jag har svårt alttänka mig att det finns några förare som är 67 är i statlig tjänst. Jag har nogsamma uppfallning som departementschefen hade när han lade fram sin proposilionoch sade all någon nedirappning inle är aktuell, eftersom del ju i statligafordon inte finns nägra förare som är . Översyn av lagen om pensionstillskott, m. m. Överläggningenvar härmed slulad. Utskottets hemställan bifölls. § 15 Översyn av lagen om pensionstillskott, m. m. Föredrogssocialförsäkringsulskoltets betänkande nr 8 i anledning av motioner om översynav lagen om pensionstillskott, m. m. Socialförsäkringsulskotlet hade iell sammanhang behandlal följande moiioner, nämligen 1) motionen nr 243 av i Slockholm m. fl.,i vUken bl. a. framstäUts yrkanden av innebörd dels att för sin del beslutade alt 2 § lagen1969:205 om pensionstillskott fr. o. m, skulle ha avmolionärerna angiven lydelse, dels all hemställan riktades liU regeringen om attularbela förslag tiU härav betingade övriga ändringar i lagtexten, dels ock all i skrivelse tiU regeringenhemslällde om att en översyn av "Lag om pensionstUlskott"företogs och förslag utarbetades i syfte att åstadkomma en kraftigarestandardförbättring för folkpensionärerna än den i nyssnämnda lag förutsedda, 2) motionen nr 709 av herrar och , ivilken hemstäUts alt hos Kungl, Maj:l skulle anhåUa om snabb utredning om och förslag lill ur AP-fonden finansierad komplettering av pensionsliUskolten till folkpensionen. A. att motionen nr 243, såvitt avsåg en höjnmg avpensionslUlskolten och en översyn av lagen om pensionstUlskott, saml molionen nr 709 inle föranledde någon åtgärd, B. att motionen nr 243, sävitt avsäg slopandet avreduceringsreglerna i lagen om pensionstUlskott, inte föranledde nägon åtgärd. 1) vid utskottets hemställan under A. av iMalmber- Översynav lagen om pensionstillskott, m. m. get (vpk),som ansett att utskottet under A bort hemställa, att med bifall till motionen nr 243, sävill nuvar i fråga, och med avslag på molionen nr 709 a) för sin delbeslutade all 2 § försia och andra styckena lagen 1969:205 om pensionstiUskottfr. o. m, skuUe ha av reservanten angiven lydelse, b) i skrivelse lUlKungl. Maj i: hemställde om översyn av lagen 1969:205 om pensionstillskott isyfte att förslag framlades om ytterligare standardförbättringar förfolkpensionärerna, 2) vid utskottets hemställan under A. av herrar Ringaby(m) och i (m), som att ulskottet under A bort hemstäUa, att med bifaU lUl motionen nr 709 och med avslagpå motionen nr 243, sävitt nu var i fråga, i skrivelse till Kungl. Maj.t skulleanhålla om utredning om en ur AP-fonden finansierad komplettering avpensionsliUskolten tiU folkpension,