prot · FU0999 · 1971-12-31 00:00:00 — Låt mig säga att jagtyvän ja, jag säger tyvärr - inte tror att anspråken på bidrag kommer att stigaså där väldigt mycket som utskottsmajoriteten tycks tro, beroende på ohkaförhållanden. Låt mig här bara nämna några hämmande faktorer i dettasammanhang. 1, Bidragen tillkommunerna bortfaller, 2, Den av allaomvittnade ledarbristen orsakar att antalet sammankomster ej kommer att öka iväntad eUer önskad omfattning, 3, Idrottsorganisationernakanske inte aUs kommer att kunna öka sin verksamhet, beroende på oUkaförhållanden, bl, a, att vi tyvärr inte nu har kunnat tillmötesgåRiksidrottsförbundets önskan om differentierade bidrag. 4, TroUgen kommerinte övriga organisationer, på grund av den nya bidragskonstruktionen, attunder uppnå fuU effekt av reformen. Det har också konstateratsi statens ungdomsråds betänkande. Detta sammantaget är skälet till att jag och de andracenterpartisterna i utskottet vidhåller kravet på att bidraget skall uppförassom förslagsanslag. Jag säger i likhet med i KU: Om mot förmodan-anslaget skuUe överskridas, vore det då inte något av det bästa som kundeinträffa? Det skulle ju betyda att vi verkUgen hade ett bra bedrivetungdomsarbete och jag vill tUlägga: bUligt för staten också - eftersom detstatliga bidraget inte ens täcker hälften av de verkUga kostnaderna. Resten tUlskjuterorganisationerna själva! Jag vill sluta, herr talman, med en förhoppning om ochkanske trots allt också ett konstaterande av - att vi väl aUa är överens om attdet verkligen behövs ökad aktivitet bland ungdomen i dagens situation. Låt ossdärför jämna vägen för ett sådant arbete. Jag vUl i Unje härmed, herr talman,yrka bifall till den reservation som är fogad vid kulturutskottets betänkandenr 12, Väsentliga anmärkningar har visat sig kunnariktas mot det hittiUsvarande fritidsgruppsbidragets utformning. Man harkonstaterat att stödformen har haft en styrande effekt på organisationernasverksamhet och utveckling. Det förhåUandet att bidrag inte utgår tiU verksamhetmed reUgiösa eller politiska inslag har sagts kunna medföra attorganisationernas fritidsgruppsverksamhet bUvit ganska idéfattig, ViUkoren förbidraget har inte passat aUa organisationer, som då ibland har omorganiseratsin verksamhet till att passa tUl bidragsformen. Särskilt stark kritik harriktats mot det krångliga redovisningssystemet, som i föreningmed det i vissa fall relativt ringa bidraget t, o, m. gjort att en delföreningar avstått från att rapportera verksamheten och söka bidrag. Mot den bakgrunden fann Kungl. Maj:t det lämpUgt att vidomorganisationen av låta frågan omdet StatUga stödet tUl den lokala ungdomsverksamheten bli en av rådets förstautredningsuppgifter. Utredningsarbetet bedrevs av en arbetsgrupp i närasamarbete med ungdomsorganisationerna. Det förslag som pågrundval av arbetsgruppens förslag och en omfattande remissbehandUngöverlämnade till statsrådet kan således sägas välmotsvara vad ungdomsorganisationerna själva anser. Huvudsyftet har nåtts: 1, Man lämnar meraansvar till organisationerna själva genom att göra dem till huvudmän förbidragsgivningen tiU den lokala aktiviteten och åstadkommer därigenomförbättrade kommunikationer inom organisationerna. 2, Man haråstadkommit ett i hög grad förenklat redovisningsförfarande genom att görabidraget till ett schablonbidrag och inte som ett kostnadstäckningsbidrag,där bidragsgrundande kostnader måste redovisas. Man åstadkommeren rättvisare medelstUldelning genom att varje ideeU ungdomsaktivitet, vad denän gått ut på och i vUken organisation den än bedrivs, värderas Uka. SlutUgen ochinte minst viktigt: Bidraget stimulerar till aktivitet, eftersom det skall utgåefter antalet sammankomster i respektive lokalavdelning. Vad har hänt med detta logiskt sammanhängande, enklaoch rediga förslag, sedan det ansvariga statsrådet transponerat det till enproposition? Ja, läser man bara föredragandens inledning, kan man få för sigatt hon helt ansluter sig till förslaget. I fråga om att överlämna mera ansvartUl ungdomsorganisationerna är hon visserUgen en aning mera misstänksam änungdomsrådet och de flesta remissinstanserna och påpekar att garantier börskapas för att bidragen i sin helhet verkUgen kommer den lokala verksamhetentUl del. Det är knappast vad jag skuUe kaUa för det maximala förtroende somstatsrådet talade om. Men statsrådet uttalar sin principiellaanslutning till förslaget om en omläggning av stödet tUl ett allmäntaktivitetsstöd. Även sakkunniga från departementet som utskottet haft tillfäUeatt konsultera har hävdat att propositionen i stort sett bejakat principerna,EnUgt dessa sakkunniga har man bara tvingats tiU ett litet avsteg från deallmänna principerna. Statsrådet kaUar det att ändra något på den föreslagnatekniska utformningen av bidragsgivningen. Låt oss se efter vad detta UUaavsteg, denna något ändrade utformning, Innebär, Principen att varje ungdomsaktivitet skall värderas likaöverges : anslaget delas upp i två poster, en föridrottsorganisationerna och en för övriga organisationer. Statens ungdomsrådsutredningsgrupp tog upp den frågan ganska utförUgt, och jag viU gärna citeranågot av vad gruppen sagt: "Arbetsgruppenfinner, att ett särskiljande av bidragsgivningen Stöd till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet m.m. Stöd tiU ungdomsorganisationemas lokala verksamhet m. m. tillidrotten frän övriga organisationer vore olyckligt. En splittring i dessa tvågrupper skuUe lätt kunna tas som motiv för en ytterligare uppdelning avbidragsgivningen på oUka typer av verksamhet. Bidraget till den lokalaverksamheten och därmed tiU de lokala föreningarna skuUe vid en sådanuppdelning på organisationskategorier ej i första hand vara beroende påverksamheten som sådan, utan i vilken organisation den förekommer." Vidareanför utredningsgruppen: "Många av de riksorganisationer, som ej äridrottsorganisationer, har lokalavdelningar, i vilka olika former avidrottsutövning är den huvudsakUga verksamheten. Som exempel må nämnasKFUK/KFUM och . Dessa lokalavdelningar tlUhör förutomriksorganisationen även genom ett specialförbund . Om ettsärskiljande av bidragsgivningen tUl idrotten skuUe ske, skuUe detta innebära,att ifrågavarande lokalavdelningar skuUe kunna erhålla bidrag antingen från RFeUer via sin riksorganisation. Valet skulle troUgen bestämmas helt utifrånekonomiska aspekter. Uppdelningen på idrottsorganisationer och övriga skullesåledes kunna få som följd, att organisationer med omfattande idrottsverksamhetspUttras. Arbetsgruppen anser sig ej kunna rekommendera ett system, som skullekunna få sådana konsekvenser," Och slutUgen anför utredningsgruppen;"De fritidspoUtiska frågorna måste behandlas som en helhet, om dennödvändiga planeringen skaU kunna göras på ett tUlfredsstäUande sätt. Ettsärskiljande av den statUga bidragsgivningen skuUe även kunna stimulerauppkomsten av oUka bidragsnormer för idrott respektive övrigföreningsverksamhet på såväl landstings- som primärkommunalt plan." Det är alltså en övertygande argumentering emot, mentydUgen inte övertygande nog för statsrådet . Även jag har delvis trampat i samma spår som föregåendetalare, och jag är ledsen att jag kommer att fortsätta att göra det. Jag troratt den här frågan är så viktig att vi får lov att argumentera om samma sakermen i varierande former. De s. k. övriga organisationerna får enUgt propositionensina bidrag fördelade mellan sig efter medlemsantalet, vUket ju inte säger såmycket om aktiviteten. Men statsrådet har observerat att aktivitetenskuUe stimuleras, varför propositionen i detta syfte fördelar bidragen inomvarje organisation efter antalet sammankomster med IO kronor per sammankomstsom norm. förslag utmynnade i, vilket logiken kräver, attanslaget måste vara ett förslagsanslag. Och dä kan det märkliga inträffa,vilket statsrådet också tvmgas medge, att den ökade aktivitet som propositionenuppger sig vilja ha kan leda tUl ett minskat bidrag! Om en organisation visaren starkt ökad aktivitet, innebär det att bidraget per sammankomst sjunker,medan den organisation som håUer sin aktivitet inom måttliga gränser kan räknamed att få behålla per sammankomst. Statsrådet konstaterar attorganisationerna har intresse av att veta på förhand hur bidragsresursernakommer att fördelas i stort ja, med detta förslag skulle de få veta så mycketatt de skall hålla tUlbaka opassande hög aktivitet. Proposition nr 32 har berett kulturutskottet mycketarbete. Det kan visserligen sägas att Kungl. Maj;t hjälpte upp situationengenom att mitt under utskottsarbetet med propositionen besluta om vissförsöksverksam- het medfritidsaktiviteter för barn, intill ett belopp av . Detbeslutet gjorde sex motioner om sänkning eller dispens från åldersgränserganska lätthanterUga, även om avsikten med beslutet väl var något merakompUcerad. Hen i har ju försökt komma med en positivtolkning. Minoriteten har slutligen stannat för att det är omöjligtatt göra statens ungdomsråds förslag bättre. Majoriteten har dock tappertkämpat med att försöka rätta tUl propositionens förslag. Man har således insettatt det måste gå att ha något kvar av aktivitetsstimulansen om man går emotpropositionens förslag om fördelning mellan övriga organisationer eftermedlemsantal och fördelar bidraget enbart efter sammankomster. Men man håUerfast vid att det måste vara en given anslagssumma och att den skall fördelas påtvå poster. Idrottsaktivitet i en organisation kan med denna metod, som jagnyss påvisade, komma att få mindre bidrag än idrott i en annan. Följden kanockså bU att några organisationers starkt ökade aktivitet leder tiU minskadebidrag för samtUga. Här vill utskottsmajoriteten gripa in med justeringar iefterhand så att ingen organisation får det sämre än förut. Men resultatet aven sådan justering kan bli att den aktiva organisationen får mindre bidrag persammankomst, den mindre aktiva får ökat bidrag per sammankomst, vUketsannerUgen ligger långt från vad hade tänkt sig. har för aU del utskottsmajoriteten också tänkt sig attjustera så att aktivitetsökning inte hindras. Hur dessa justeringar skall gåtUl viU utskottsmajoriteten inte närmare gå in på, vilket är förståeUgt.Emellertid anvisar man var medel kan stå att hämta: inom anslaget Bidrag tillungdomsorganisationemas centrala verksamhet finns ett belopp på 400 000 kronorsom beräknats tUl verksamhet inom specieUa ungdomsgrupper, främståldersgrupper under , eUer tUl utveckUng av nya verksamhetsformer. Dessamedel, som ju i viss utsträckning friställts efter Kungl. Maj;ts beslut omanslag tUl försöksverksamhet med barn, anser ett enigt utskott dock skall bidratill att hjälpa upp det obetydUgt höjda anslaget tiU det centrala arbetet, somutskottet för övrigt höjt med ytterligare . Som en ytterUgarejusteringsmöjUghet anger utskottsmajoriteten anvisande av medel pätilläggsstat. Inte annat än jag kan se, bUr det svårt förorganisationerna att ÖverbUcka vad de har att röra sig med. Enklare blev detinte - möjligen något bättre - med utskottsmajoritetens ändringar ipropositionen. Det kan vara skäl att upprepa vUka grundläggande principersom ungdomsrådet ansåg skuUe vara vägledande för bidragets konstruktion ochinnehåll. Rådet ansåg att bidraget skaU vara neutralt med avseende påverksamhetens form och innehåll, att det skall vara administrativt enkelt,schablonmässigt, proportionellt tUl de lokala avdelningarnas aktivitet. Vad kanorsaken vara tiU att inte ens utskottet vill gå med på något så förträffUgt? Ja, i själva verket är det väl så att varken propositioneneller utskottsmajoriteten ansluter sig till de här principerna. Man vill inteha en aktivitetsstimulans, om man inte kan få garanti för att aktivitetenhåller sig inom rimliga gränser och alltså inom ett givet anslag. Man bedömer"risken" för en ökning av aktiviteten så stor att man inuvarande Stöd till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet m.m. 3 protokoU 1971. Nr 99 ekonomiska läge inte vågar sig påförslagsanslag utan hellre manipulerar medprinciperna så att just ingenting bUr kvar. För statsrådet hade i det läget flera vägar varitmöjUga: hon kunde ha väntat med propositionen tills det ekonomiska läget varit Stöd tiU ungdoms- sådant att man kunnat genomföra förslaget eUer hon kunde haföljt organisationernas arbetsgruppens rekommendation att bidraget per sammankomstinte fick lokala verksam- bU lägre än det nuvarandegenomsnittUga bidraget per fritidsgruppssam- het m. m. mankomst, vUket är ochinte som arbetsgrupp och ungdomsrådslutUgen föreslog med hänvisning bl, a. tiU det försämrade penningvärdet.Prutningar är ju inte ovanUga. Frågan är dock om man inte aUtför lätt har låtit sigskrämmas av en "risk" för starkt ökad aktivitet. anserför sin del att reformen inte får full effekt , eftersom detbehövs en viss övergångstid. Med den konstruktion som utskottsmajoriteten hargivit bidragen lär vi inte få reda på i hur hög grad aktiviteten stimuleras avdenna nya bidragsform. Majoritetens anvisning att man så snart underlagföreligger för en bedömning av medelsåtgången bör gå övertiU förslagsanslag är på så sätt poänglös. Men Ugger inte under aUt detta faktiskt en misstro motungdomsorganisationerna, som starkt konstrasterar mot den syn som statensungdomsråd och flertalet remissinstanser givit uttryck för? Man fruktar, sägsdet, en "artificieU" ökning, man misstänker att bidraget skaUmissbrukas, att grupper med 1516 deltagare skall redovisas i femmanna-grupperför att organisationerna skaU få maximalt bidrag. Nog kunde man visa detförtroendet för riksorganisationerna att man föratsätter att de kommer att haögonen på missbruk. har för övrigt framhålUt att densjälvkontrollen i praktiken kompletteras av kommunen i samband med de kommunalabidragen. Det hindrar inte alls att jag tycker det är motiverat att, somutskottet gjort, framhålla att missbruk bör kunna föranleda avstängning frånbidrag. Jag yrkar med detta, herr talman, bifall till denreservation som är fogad vid kulturutskottets betänkande nr 12. Jag är, herr talman, medveten om att vad jag här haranfört till stora delar ter sig svårgenomträngUgt för den som inte specieUt harsatt sig in i frågan. Men det ligger så att säga i sakens natur att det helablir oklart och svårbegripligt när man skaU försöka redogöra för tankegångarnai den proposition vi nu behandlar och i utskottsmajoritetens tappra försök atti betänkandet så mycket som möjligt Unda m sitt avstyrkande av denföredragandes förslag. Och i det senare faUet är väl detta på sitt sättförklarligt. Ett utskottsbetänkande som rakt på sak förklarade vad somegentligen står där, nämUgen att propositionen är oantagbar, skuUe lätt väckatanken på att det föredragande statsrådet borde ta konsekvenserna av denbehandling som hennes förslag får av . Den bistra sanningen, , är att i dagi reaUteten har att välja mellan två alternativa avstyrkanden av propositionen utskottsmajoritetens och reservanternas. Jag har yrkat bifall tUl det sistnämnda av det enkla skälet att det är överlägset majoritetens, enklare och klarare. Och det är det därför att vi vid utformandet av reservationen 66 inte behövt ta några personUga ochpartitaktiska hänsyn utan har kunnat hålla osstiU det väsentliga, nämUgen att försöka stimulera den ungdomsaktivitet som vifinner så väsentlig i vårt samhälle. I detta anförande Instämde herrarNilsson i Agnas, Schött, Ringaby, Komstedt och i (samtliga m). Fröken (): Det har sagts en rad hårda ord om proposition nr 32,och det har förvisso funnits anledning tiU det. Jag vUl ändå särskilt framhållaatt jag finner det glädjande att vi, trots den knapphetens kaUa stjärna somlyst över kultursektorn i är, fått erfara en inte obetydlig ökning av stödettUl ungdomsorganisationerna, UtveckUngen av stödet har onekligen under senareår gått i positiv riktning, och det kan tyckas vara mycket pengar som tillförsungdomsorganisationerna. Men ser vi till den stora och betydelsefulla uppgiftvi anser att ungdomsorganisationerna har, finner vi att det är ettförhållandevis knappt ekonomiskt stöd som kommer dem tiU del. Framför aUt ärdet, som statsrådet mycket riktigt påpekade här, gruppen "övrigaorganisationer" som länge släpat efter i UtveckUngen, medan stödet tiUidrotten hittiUs haft en mer gynnsam utveckling. Det är lätt att uttrycka uppskattning av ungdomsorganisationernasarbete, men det är betydUgt svårare att försöka sig på att mäta resultatet avde många ideella insatserna och hur dessa påverkar behovet av samhälleUgaåtgärder på andra områden. Inte minst undersökningar och rapporter på senaretid om hur ungdomar tillbringar sin fritid och hur många känner sig stå utanförsamhällsarbetet och utan inflytande på sin egen framtid visar nödvändigheten avatt man i awägningen av storleken på de medel som skaU gå tUlungdomsorganisationernas verksamhet och tiU andra mer eUer mindre angelägnaanslagsposter i någon mån försöker ta med samhäUets alternativa kostnader fördet fall stödet till det värdefuUa arbete ungdomsorganisationerna bedriver mätstiU alltför njuggt. Inte bara för organisationerna själva utan också ursamhällelig synpunkt är det angeläget att stödet bUr så hyggligt tUltaget ochatt bidragssystemet konstrueras så att det ger ungdomsorganisationerna reellaförutsättningar för att pröva nya verksamhetsformer och att inte bara aktiveramedlemmar utan också nå ut tUl mindre organisationsbe-nägen ungdom. jag säger detta mot bakgrund av att det på sina hålluttryckts betänkligheter mot anslagshöjningar på den här delen av åttondehuvudtiteln och talats framför allt från socialdemokratiskt håll om riskernaför att anslagsposterna skaU skjuta i höjden, om ungdomsorganisationernasekonomiska resurser får hålla jämna steg med omfattningen av deras verksamhet.På socialdemokratiskt håll har det uttryckts farhågor för att ett fast bidragper sammankomst skuUe locka in organisationerna i frestelser, och defrestelserna skulle man kunna undvika om anslaget får formen avreservationsanslag. Då utskottsmajoriteten förordar en övergång tillförslagsanslag får man väl tolka detta så, att den räknarmed att frestelserna till dess skall ha undanröjts. EUer är det sä, attutskottsmajoriteten inte avser att hålla fast Stöd tiU ungdomsorganisationernas lokala verksamhet m.m. Stöd till ungdoms-organisa tionemas lokala verksamhet m.m. vid sinmålsättning att i bidragsgivningen skall vara per sammankomst,och följaktUgen i sin version tänker sig en annan utformning avförslagsanslaget? Vi reservanter i utskottet har inte delat majoritetensfarhågor för att en övergång till förslagsanslag redan nu skulle få negativaeffekter. Den huvudsakliga anledningen tUl att utskottsmajoriteten vad avser det närmaste budgetåret stannat för ett reservationsanslag anförsvara den betydande ovissheten i fråga om medelstiUdelningen vid ettförslagsanslag. Att ungdomsorganisationerna som en konsekvens därav drabbas avjust betydande ovisshet i sin planering i fråga om det ekonomiskaresursutrymmet har uppenbarligen inte varit anledning nog för majoriteten attgå Ifrån konstruktionen med ett reservationsanslag. Majoritetens uppfattningatt medelsåtgången med det nya systemet och med ettreservationsanslag skall kunna ge säkrare bedömningsunderlag för en övergångtUl förslagsanslag har vi, som redan sagts, inte funnit vara ettövertygande skäl för att inte följa statens ungdomsråds förslag. Eftersom statsrådet i sin polemik mot utskottetstalesman bygger en av sina frågor på statens ungdomsråds ord om att full effektinte kommer att uppnås , så utgår jag från att honansluter sig tUl den uppfattningen. Då har jag kanske än stöne tyngd i mm frågatUl utskottets talesman varför man inte velat dra de ekonomiska konsekvensernaav detta i fråga om medelsåtgången. Det är ju på grundval av bedömningen attdet råder betydande ovisshet om medelsåtgången som utskottsmajoriteten kommitfram till denna märkliga lösning med reservationsanslag , förslagsanslagsenare. Utskottsmajoriteten har här försökt sig på den omöjligaräkneoperationen att till fördelama med ett reservationsanslag lägga fördelarnamed ett förslagsanslag. Det är dess värre en omöjlig addition. Vad det reella innehåUet i de justeringsmöjligheter, somutskottsmajoriteten förordar, skulle kunna bU är svårt att säga någonting om.Jag vill ändå ställa frågan om utskottsmajoriteten ansett det angelägnare att ibidragssystemet ge garantier för oförändrat stöd åt organisationer med låg eUersjunkande aktivitet än att ge klart besked om att ökad aktivitet inte fårinnebära försämrade ekonomiska resurser för den enskUda organisationen. Jagtycker det finns anledning att ställa den frågan om man ser på de formuleringari det här avsnittet som utskottsmajoriteten har gjort. Anser inte utskottsmajoriteten ungdomsverksamheten såvärdefull att det måste vara ett primärt krav på stödet att det gerorganisationerna förutsättningar att planera för ökad aktivitet och att organisationernainte bara eventuellt i efterhand skall kompenseras för de ökade kostnader enaktivitetsökning innebär? Kan ett stöd med den senare utformningen förtjäna attkaUas aktivitetsstöd? Svaret med gängse tolkningar av vad begreppet aktivitetinnebär måste bU nej. För aktivitetsstöd räcker det inte med i och för sigvälbehövUga och mycket välkomna uppräkningar av anslaget. Bidragssystemetskonstruktion är också viktig och har en styrande inverkan. Jag harhär uppehåUit mig vid brister i utskottsmajoritetens skrivning somföranlett vår reservation. Helt kort vill jag också säga att det finns en heldel att glädjas åt det skall villigt medges. Det är glädjande att det gamlafritidsgruppsstödet med dess begränsningar nu ersätts med ett bidragssystem somhar förutsättningar att kunna bU ett riktigt bra system. Utskottsbehandlingenhar som jag ser det inneburit påtagUga förbättringar i förhållande tillpropositionen, 1 det särskilda yttrande i ochjag avgivit ger vi uttryck för vår uppfattning att den rörUga delen av stödettill ungdomsorganisationernas centrala verksamhet skall fördelas med ett fastbelopp per vägningstal. Vi ser det som en konsekvens av den principieUainstäUning som reservationen bygger på, nämligen att aktivitetsökning inte skaUmotverkas genom ett bidragssystem som innebär att ett ökat bidrag tUl enorganisation som ökar sin verksamhet automatiskt innebär försämringar för andraorganisationer. Stödet till den lokala verksamheten anser vi skall bygga påett fast belopp per sammankomst, och vi viU ha en liknande fördelningsgrund ifråga om stödet till den centrala verksamheten. Vi viU ha ett fast belopp fördet mått på verksamhetsnivån som i detta faU vägningstalet utgör. I det särskUda yttrandet framhåller vi också betydelsen aven mer långsiktig planering av utbyggnaden av stödet tUl ungdomsorganisationerna.Men jag viU betona att redan en övergång till ett bidragssystem med denkonstruktion vi förordar innebär betydande fördelar för ungdomsorganisationernai planeringshänseende. I den centermotion som berörs i yttrandet förordas enuppräkning av anslaget tiU ungdomsorganisationernas centrala verksamhet meddrygt 1 miljon. Vi har funnit goda skäl för en sådan uppräkning, men vi harfrån vår sida redan tidigare vid utskottsbehandlingen gjort den prioriteringen,att den förstärkning i medelstilldelningen vi funnit angelägen i första handbör komma ungdomsledarutbildningen tUl del. Tyvärr har inte utskottet haftsamma uppfattning om behovet av att ungdomsorganisationernas resurserförstärks, och inte heUer har man funnit ledarutbildningen så viktig att manvelat tiUmötesgå vare sig våra önskemål eller förslag i denriktningen. Den debatt som proposition nr 32 gett upphov till harenligt min uppfattning än klarare belyst att bristande tUlgång på väl utbildadeledare för många ungdomsorganisationer är en mycket besvärande hämsko på derasutveckUngsmöjUgheter. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka blfaU tiU denreservation som är fogad tUl utskottets betänkande. Stöd till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet m.m. HenZACHRISSON (s);