prot · FU09118 · 1971-12-31 00:00:00 — Den tveksamhet som den internationellavalutasituationen har föranlett liksom den svenska industrins tveksamhet pågrund av de ieke klara förhandUngarna med EEC kan vara element av fördröjandekaraktär, men Jag tror ändå att dimmorna kommer atl skingras pä båda dessaområden . Som Jag har sagt kan domedagsprofeternaoch alla de som går omkring och fäller Kassandratårar över dagens situationockså psykologiskt påverka den aUmänna aktiviteten. Låt mig villigt erkänna att 1971 har varit ett dåligt årvad gäller både den ekonomiska tillväxten oeh den privata konsumtionsökningen.Enligt föreliggande prognoser - Jag har dock lärt mig att ta prognoser, oavsettom de är Internationella eller nationella, med en viss reservatlon skulle enomsvängning till det bättre nu vara förestående, I konjunkturinstitutetsrapport har man t, o, m, vågat sig på att skriva, att vi kanske har anledningräkna med en återgång till det normala sysselsättningsmönstret redanunder 1972, och man har belagt detta med en del siffror. a. utgörarbetstidsförkortningen ett av elementen i den beräkningen. var innepå de siffrorna oeh har väl också läst slutsatserna, föreställer jag mig. Härmed har jag väl talat under den halvtimmesom jag hade rätt att hålla på; jag har med avsikt ställt mig här i bänken föralt ha klockan framför ögonen. Men låt mig ändå synda Utet på nåden, eftersomni har varit vänUga nog att göra ett undantag för mig. Jag kanske skulle kunnafå förlåtelse om jag förklarar att Jag skall spara på mina framträdanden Ifortsättningen, Ifall det anförande Jag nu håller möjligen blir litet långt. Jag råkar som bekant vara måltavla för oppositionenspilar, oeh Jag har här velat bemöta påståendena att vad finansministern gjorthar gjorts för sent oeh för halvhjärtat. Finansministern bör, har man sagt iefterklokhetens ljus, oavsett om det är fråga om att stimulera eller attbromsa utvecklingen, handla snabbare och effektivare. De anklagelserna har Jagmött under högkonjunkturen, när utrikeshandeln visade underskott oehvalutareserven reducerades, när det var brist på arbetskraft och viföljaktligen hade överkonjunkturens krämpor att dras med. Och naturligtvisvänder man nu på skivan och skjuter med ungefär samma fermitet in sig på detmotsatta läget. är det tvivelsutan så att det friktlonsfriakonjunkturförloppet Inte hör hemma I verklighetens värld. Jag kan väl inte göraanspråk på att vara annorlunda funtad än finansministrarna i övriga länder; detfinns väl de som är bättre än jag och det finns väl de som är sämre än Jag låt mig säga att Jag representerar något slags medelproportional. För den somvill läsa omvärldens ekonomiska historia står det emellertid klart att ingenabsolut tadelfritt har lyckats upprätthålla konjunkturförloppet, med den finaavvägningen i sysselsättningen som inte driver fram större prisstegringar änsom kan accepteras, med den fina balansen I utrikeshandeln, med den finabalansen i bytesförhållandet och allt det; det finns ingen som har klarat det.Man får följaktligen i denna verklighetens värld placera sig där man är, och dåuppkommer Ju frågan om vi i detta avseende har klarat oss sämre än andra. Jag bestriderdet helt enkelt. Den arbetslöshet vi nu dras med är inte större - tvärtom ärden lindrigare -än de flesta andra länders. Dessutom, vågar Jag säga, tar vihand om de arbetslösa med en arbetsmarknadspolitik som är mer avancerad än denman har annorstädes. Om man nu i efterhand bedömer utveckhngen I ett lugnareperspektiv så måste man säga att de åtgärder av bromsande karaktär som sattesin väl ändå kunde betraktas - Jag bedömer det nu Iefterhand - som ganska tillräckliga. Vid det tillfället föranledde de mycket avkritik och I dagens debatt mycket av efterklokhet. Det visar sig nämligen nunär man har siffrorna på bordet att den totala efterfrågan - Jag exkluderarlageruppbyggnaden - stannade vid , detta år avbytesbalansbrist och reducerad valut-areserv. Lägger jag in lageruppbyggnadenfår jag en ökning pä av bruttonationalprodukten. Vad som här såledesvar konjunkturdrivande var onekligen lagerökningen - där får jag ännu en gångge rätt - men man kaninte såga att det var den privata konsumtionsökningen. Näringslivet köpte under1970 på sig en lagerhållning på 4,8 miharder mot 1,5-2 miljarder normalt. Och,vad som dessutom är mycket intressant, näringslivet kunde finansiera dennaväldiga lageruppbyggnad. När vi nu ser saken i efterhandsperspektivet kan detnaturligtvis sägas alt om man velat undgå oron för bytesbalansbrlsten ochvalutareservens reduktion, så skulle man hu satt in sina åtgärder motnäringslivet och inte mot konsumenterna. Där var Inte expansionen I någotavseende oroande, men det var I stället den här exceptionella lagerökningen.När vi emellertid bromsade genom att begränsa kreditgivningen till företagen-märk väl att de ändå på ett eller annat sätt realiserade lagerökningen blevkritiken mycket stark mot regering och riksbank för denna nödvändiga ocherforderliga kreditåtstramning. Vi hörde inga som helstförslag om att åtgärderna skulle riktas mot företagens likviditet sommöjliggjorde lageruppbyggnaden. Jag säger det här mera analytiskt och därför att Jagtycker att det är Intressant att gå tUl botten med ett ekonomiskt problem. Detär Inte fråga om någon kritik mot företagen för att de lagermässigt köpte uppsig pä det här sättet. Ingen var särdeles angelägen om att avstå från sinachanser. Och det ligger naturUgtvis I sakens egen natur att kan en privatföretagare inför risken av prisstegringar köpa på sig Innan varorna blir ännudyrare, så är det med hans affärer förenUgt att verkligen göra det. Det mågälla privatföretag, kooperativa företag eller vilket slags företag som helst -överallt skedde denna lageruppladdning. Inför den stora oron oeh den hårdakritiken när det gällde vår bytesbalansbrist och vårt valutautflöde försökteJag försvara rnlg med att rimligtvis kommer det här med lagerökningen attsluta. Då har vi Ju lagren I stället för valutorna, och då bör det rimligtvisså småningom på nytt rätta till sig. Det var emellertid Ingen kritik motföretagsamheten, och Jag tror att man får acceptera sådana här svängningar. Men det gör kanske också att oppositionen får ta det htetgrand lugnare när den skjuter In sin kritik på regeringen och säger, attregeringen borde ha sett till alt denna överansträngning ieke fick utlösa sig.Det betyder logiskt en rekommendation att I fortsättningen gå hårdare fram medstatsreglerad kontroll över handelns utveckling. Men det kanske är någontingsom man inte utan vidare är beredd att förorda. Vi har haft överbud i under dessa tider. Jag ärmedveten om att man också utfärdat varningar. Men i allmänhet är det Ju ganskabekvämt att i ett inlägg dels utfärda varningar, dels uppmuntra tillytterligare statsfinansieUa utsvävningar. Tyvärr har oppositionen i alltförstor utsträckning ägnat sig åt det. Jag kanske skall repeterade båda senaste årens händelser eftersom Jag tycker att de är fina exempel påkonjunkturpolitiken oeh pä hur denna bemötts av oppositionen. Den konjunkturuppgång som ställde till rått mycketbesvärligheter bötiade 1969. Vid det tillfället krävde den samlade borgerligaoppositionen en väsentligt svagare finanspolitik än vad regeringenpresenterade. Överbuden i när det gällde ökade utgifter låg pånärmare miljarden. Moderata samlingspartiet krävde dhekta skattesänkningar på ungefär enhalv miljard. Vid start hade emellertid situationenutvecklat sig så - framför allt på valutareservens och bytesbalansens område -att ingripanden blev nödvändiga. Jag gick som finansminister tUl medförslag om uppstramning av finanspolitiken. Jag begärde tidigare-läggande avmomsen på personbilar, motorcyklar, snöseooters, , nöjesbåtar och devita kapitalvarorna. tittade på milt förslag och sade: Men så härkraftigt behöver man väl ändå inte ta till. Och följaktligen vägrade riksdagenatt gå med på en skattesänkning pä de s. k. hushållens kapitalvaror. Jag gickvidare med ett förslag om skattehöjning på öl och tobak, och där fick Jagriksdagen med mig. Efter detta partiella bakslag i når det gälldeförslaget om en uppskärpning av finanspolitiken var det egentligen ingentingannat atl använda än räntepolitik och kreditpohtik, och dessa användes. Det varäven nödvändigt mot bakgrund av vad jag här redovisat när det gäller företagenslagerökningar, som vi också finansierade. utvecklade sig det hela dithän, att vi blevtvungna att ta till en priskontroll. När rik.sdagen på nyttmöttes kom Jag tillbaka med ytterligare ett uppstramningsförslag I fråga omfinanspolitiska ingripanden, och Jag fick med på det. Men någontingdärutöver - något slags särlinje eller någon mer skärpt hnje - har sannerligeninte oppositionen gjort sig till tolk för. Det är därför litet beskäftigt att iefterhand komma och säga: Vi varnade och tyckte att finanspohtiken var för flatoch eftergiven. Den skulle ha varit starkare. Det enda förslag som ställdes kom från centerpartietsförre ledare, som - om jag Inte minns fel - i ett föredragsade, att man kanske skulle sätta hela momsen i kraft . Han ändradesig och förklarade, att han naturligtvis inte menade momsen pålivsmedel och jordbruksvaror. Sedan kom han Inte tillbaka någon mer gång.Förslaget togs aldrig upp motionsledes eller i något yrkande i ochföljdes inte upp av något av de andra borgerliga partierna. Jag vet inte om det är detta som man försöker hänga fastvid, när man talar om att man ville gå hårdare fram den finanspolitiska vägen. Ettstudium av historien ger sannerligen inget belägg härför. Med delta, herr talman, har Jag sagt ungefär vad Jag skuUesäga. Men det har ställts en del frågor till mig, och del är möjligt atl Jagkan förkorta mitt framträdande genom atl snabbt försöka svara pä dem. påstår att inget parti kan driva sina egnaförslag. Rent formellt har han rätt i det. Men när det finns avgörandeskillnader i bedömningarna av vad vi orkar göra med hänsyn till en sund ekonomiI framtiden - och tyvärr är situationen sådan att det råder skillnader Iuppfattningar och värderingar mellan regeringen ä ena sidan och den borgerligaoppositionen å den andra lönar det sig inte att ställa sig upp som någotslags statsman av stort format oeh säga: Låt oss bli eniga om detta. För dagenär situationen sådan atl det Inte går att förena eld och vatten; och så Ulaligger förslagen. När regeringen lade sitt paket på bord, hade vikanske räknat med att det skulle kunna vara grunden för en överenskommelse,gärna i så brett format som möjligt. Men har oppositionen gått ut med dessagenerella stimulanser, som vi Inte anserförenliga med ansvaret för ekonomin framöver. Jag vet att både och har sagt sig,att den här generella stimulansen bara är tänkt såsom en rent tillfällig sak.Herr gick så långt som att påstå att det år fråga om månader. Men skallförslaget omsättas I praktiken, är det väl svårt att tänka sig en mindre tid änett halvår. En ändring av momsen medför omdaterlngar och inventeringar i heladen väldiga detaljhandeln, ett mycket omständligt och besvärligt arbete. Momsenär ju Inte heller bara en detaljhandlarfråga utan slår nu Igenom i både två ochtre olika led. Man utsätter inte handeln oeh producenterna för sådana härbesvärhgheter, om man räknar med att allt skall göras om efter en eUer tvåmånader. Ändringen måste gälla åtminstone för något halvår framöver. Jag lade märke tUl att i sin partimotionpreciserade sig på den punkten; I varje fall gör han det på första sidan. Hansäger där att man skall låta dessa medgivanden - han ville då ta bort femprocent -gälla från den och framåt t. o. m. den 30 april1972. Men han besinnar sig - det skall han väl honoreras för - och på s. 6 Isin motion säger han: "Skulle olyckligtvis konjunkturen inte då ha visattecken på att svänga uppåt och arbetslösheten fortfarande vara hög bör det dåövervägas om t. ex. en förlängning av nedsättningen av momsen bör fortsättaytterhgare eller om även andra åtgärder måste sättasin." I den gemensamma kommuniké som oppositionsledarnapresenterade i går har man icke bundit sig för avslutningen utan helt enkelthållit den frågan öppen för en allmän omprövning. Jag ser framför mig en debatt längre fram ,där jag står I statsrådsbänken och säger: "bedömer regeringenkonjunkturen vara sådan, att det är erforderligt att vi höjer momsen med 4eller och därmed också höjer priserna med 3 eUer för allalandets medborgare." Jag har en bestämd känsla av att oppositionsledarnakommer att förbehålla sig rätten att ha helt andra konjunkturbedömningar vidden tiden. De kommer att säga att Sträng har räknat fel på konjunkturen såmånga gånger; vem säger att han räknar rätt på konjunkturen nu? Det ärobehagligt att behöva gä ut och höja priserna med konjunkturpohtisk motivering- det är lättare att tala om det i talarstolen än att genomföra det I denpraktiska politiken. Regeringen har i sitt paket lagt fast de så att sägasociala bidragen - folkpenslonärspåslaget skall vara en engångshislorla underJanuari månad, och bidraget till barnfamiljerna lämnas som ett provisorium föratt de skall kunna klara sin bostadshyra. Det skall efterträdas av en permanentordning. Inte med samma teknik och samma karaktär men penningmässigt av sammaInnehåU. 1 övrigt har vi när det är fråga om stimulanser till industrin fixeratoss vid halvår där vi inte har fixerat oss vid helår. Man kan Inte gärna göraannorlunda, om man menar att man skall kunna hantera instrumentet i vanligordnhig. Men så ställde en direkt fråga till mig, somJag anständigtvis bör försöka svara på. Han undrar varför det i finansdepartementetligger obehandlade 150 ansökningar från företagarna om att få använda sina investeringsfonder. Förklaringen är ganska enkel. expedierardem sä snabbt som det över huvud taget går att göra, och ett tusental sådanaansökningar har blivit expedierade. ligger det 150 inne. De harvarit föremål för bearbetning , och Jag skulle tro att deallra flesta av dem kan expedieras . Men en hel del avansökningarna måste föranleda diskussion med förelagarna och kompletterandeframställningar. Alla är inte så rutinerade att man förstår vad de egentligenvUl när de kommer med sina ansökningar, och då måste man ta kontakt med dem pertelefon oeh be dem om kompletterande framställningar, vilket fördröjertågordningen. Det enda Jag kan säga är således att vi naturligtvis inte harnågot som helst intresse av att ligga på ärendena längre än vad som ärnödvändigt och att expedieringen kommer att ske i snabb takt så fort det finnspraktiska möjligheter att göra det. ägnade sig i sitt inlägg självfaUet I storutsträckning åt dagens sysselsättnlngs.situation. Låt mig gärna erkänna - detär väl ingen som behöver tvivla på det att det inte finns någon i regeringensom inte också ansei- att arbetslösheten Just nu är för stor. Men eftersom Jagfått lära mig atl man ändå bör försöka tränga ner i siffermaterialet, något somär värdefullt ur många synpunkter, har Jag Inte velat bil på samma sättöverdrivet upphetsad - även om det låter litet hårt och kargt - som jag tyckermig ha funnit prov på i en del av Inläggen här . Vi har for närvarande 15 000 människor färre i arbete änvad vi hade , om Jag skall tro på den gjordaarbetskraftsundersökningen. , 1970, när ingen talade omarbetslöshet men mänga talade om översysselsättning, hade vi alltså ett visstantal människor i arbete i det här landet, och är antalet 15 000 mindre.Jämförelsen görs rned som var ett utpräglat översysselsättningsår.Däremot har vi 30 000 flera än vi hade som uttalar att deönskar få arbete. Det beror helt enkelt på att ambitionsgraden hosarbetsförmedlingarna nu är sä avgjort mycket större än den var för ett årsedan. Man tillåter en arbetsanmälan genom att vederbörande tar telefonen ochringer och säger: Jag är arbetslös. Har ni något arbete? hade man denordningen att vederbörande skulle Inställa sig på arbetsförmedlingen, visa uppsig och diskutera med tjänstemannen. Jag vet att det har förekommit missbruk medtelefonanmälningarna. Jag vill inte lägga så stor vikt vid detta, eftersom jaginte tror att de spelar någon nämnvärd roll i totalredovisningen. Att vi nu har30 000 flera som önskar arbete än beror på att ungdomarna nugår direkt från skolan tUl arbetsförmedUngen och säger: Har ni något Jobb?Tidigare gick de hem till mor och far och försökte skaffa sig jobb själva innande gick till arbetsförmedlingen. Anledningen är också att det med det nyaskattesystemet blivit mera attraktivt för den gifta kvinnan att arbeta. Hon kantiäna skattefritt, vilket hon tidigare inte kunde. Vi hälsar dettamed tUlfredsstäUelse, för jag tycker inte att det finns någonting somdementerar den framtidsprognos som långtidsutredningen gjorde och som byggde påen noggrann enkät såväl bland industriföretagarna som hos stat och kommun somarbetsgivare. Man kan utifrån demografiska kurvor räkna ut att vi bör fåett tillskott av 90 000 nya arbetskrafter fram tUl 1975 med den Inmarsch av kvinnorsom vi har på arbetsmarknaden. Industrin anmälde att det justär det antal den behöver. Situationen är annorlunda , men så snabbt växlardet, vilket också gör konjunkturpolitiken litet mera besvärlig. Men för ett årsedan begärde industrin detta tillskott. begärde staten oeh kommunerna200 000 nya arbetskrafter . Man må ha vilken uppfattning som helst om dessa enkäteroch siffror, men att vi när den här lågkonjunkturen går över kommer att leva ien situation där arbetskraftsmönstret mera präglas av brist än av överskott på arbetskraftfinns det enligt min mening goda skäl att räkna med. Det finns ytterligare en detaljuppglft som är rättvärdefull att hålla reda på. Når vi ser räkningarna från arbetsförmedlingarna,avläser vi att vi hade i runt tal 64 000 eller65 000 arbetslösa. Vad vi emellertid inte avläser är att vatie månad placeras50 000 arbetssökande i nya anställningar. Vi har byggt ut arbetsförmedlingarnaså att de verkligen är funktionsdugliga och aktiva. Folk säger ständigt uppsina anställningar och söker nya. I runt tal förmedlas 50 000 nya platser vatiemånad. Jag säger det därför att detta är någonting som varken tidningar ellermassmedia - om Jag skall döma efter deras rapportering har någon aning om. Enpermitterlng talar man om. ett avskedande talar man om och Jag har ingentingemot det. Men nyanställningar talar man inte om, oeh ändå sker sådana dagligenoeh i stor omfattning. ringde en företagare till mig och sade:""Jag skall nyanställa 100 man inom den närmaste månaden." Detborde du tala om, det kunde vara rätt välgörande, sade jag. "Varför skallJag tala om det; det finns väl Ingen anledning?" Han har ingenvarselskyldighet när han nyanställer folk, men han har varselskyldighet när hanpermitterar folk. Därför blir naturligtvis den allmänna bilden - detta sagtutan att jag nonchalerar den arbetslöshet vi har , vilket jag självfalletinte gör -objektivt sett litet grand ensidig. Dagens diskussion innehöll naturligtvis säpass mycket argument att Jag skulle återfalla i de gamla synderna att talalänge om Jag bemötte dem alla, men har Jag försökt bemöta och herrHelén kräver artigheten att Jag oekså försöker bemöta och herrHermansson. Det skall väl vara en "fair"' fördelning. Enligt är det den offentliga sektorn ochskattetrycket som är boven i dramat sett på mer lång sikt. Vi har ettekonomiskt lågtryck "made in ". säger , som denvästorienterade politiker han är. Det här är väl en gammal problemstäUnlng somvi har diskuterat till leda. Försök inte att sätta den offentligasektorn i en konfrontatlonsställnlng till den enskilda! Man behöver ändå Integång på gång slå I kammaren oeh repa upp att vi måste ha både-och om någraframsteg skall kunna göras i det här landet. Industrin kräver utbildat folk,och det måste den offentliga sektorn svara för. Industrin kräver bostäder,industrin kräver kommunikationer, industrin kräver kraft osv,, allt detta somfaller på offentlig sektor. Det hela är ett samspel. Det är fråga om att iblandgöra förändringar pä marginalerna, och det kan naturligtvis betyda en hel del.men om går ut och talarmed alla våra pressade kommunalmän - gärna sina egna partivännei- -kommer han snart underfund med att det finns aktiviteter på den offentligasektorn som man ansvarsmässigt inte gärna kan uraktlåta att fullgöra. sade några sanna ord. Han sade: Möjligen stårinflationen och lurar bakom knuten. Ja, följer man regeringens förslag tror Jagatt det är en överdriven farhåga, men om vi skall följa det förslag undervilket har satt sin signatur ligger naturligtvis närmare sanningen. Det frågas: Varför kan inte samling ske? Där kom väl ävenherr in på någonting om denna överbryggande samling. Det finns, som jagsagt tidigare, skilda värderingar i våra avgörande utgångspunkter, och därförfår man konstatera det - och ingenting annat. Frågorna skall nu diskuteras Iutskott, och det är möjligt att oppositionen sä småningom säger sig: Kanske varvi ändå ute för tidigt; möjhgen skall vi nu överväga om det inte hgger såmycket i regeringens argumentering att det finns anledning att orientera sig åtdet hållet. - Och kan samlingen vara ett faktum. tycker ; Det här låter väldigt förmätet,varför kan man inte orientera sig till oppositionen? - Det kan bero på attregeringen, så länge den sitter med ett politiskt och administrativt ansvar, ärförsiktigare än oppositionen, som I dagens läge anser det nödvändigt att föraen pohtik som går ut på omfattande konsumtionsstimulans av allmän karaktär. En ny skattepoUtik, en ny utredning och en indexregleringav skatterna behöver Jag inte ta upp tiden med . Vi får många tillfällenatt diskutera det, föreställer Jag mig, under fortsatta gång. Jag vill också säga några ord till iStockholm. Varför använder inte regeringen, undrar , sin arsenalav vapen emot arbetslösheten? Vi använder den. Vi ställer alla de medel tillförfogande som arbetsmarknadsverket har begärt. Jag tror inte Jag behöver tatillbaka på om jag säger att vi har varit helt tidsmässigt i kontakt med detansvariga arbetsmarknadsverket i alla de åtgärder som regeringen har vidtagit.Vi har mte kommit efter och vi har inte kommit före. Vid våra regelbundnaveckosammanträden med ledningen för arbetsmarknadsverket har regeringensstödprogram successivt vuxit fram. Bedömningarna har varit enhetUga och debygger Ju, I vatie fall när det gäller verket, på ett ganska finfördelat nät avkänselspröt runt om I landet. Regeringen är försiktig, tycker . Varför?Jag har argumenterat för detta och behöver Inte upprepa mig. När säger att staten har stött den härfolkomflyttningen så är det delvis sant och delvis Icke sant. Är det så kan skapa arbetsmöjligheter åt människor som växer upp i glesbygdernakan man säga att man stött en omflyttning när man har gett demflyttningsbidrag, omskolningsbidrag och ekonomiska möjligheter att söka sig tUlde orter I landet där deras arbetskraft efterfrågas. Men ärsäkerligen tillräckligt klok att erkänna att det går Inte att bestäUa rader avstatsföretag i glesbygderna så att den befolknlngsfördel- ning somvi nu har skall garanteras för framtiden. Det är ju inte bara att kommenderafram ett nytt statsföretag. har man kanske en känsla av att det ute påett allmänt möte skulle vara lätt att väcka entusiasm genom att säga att nu börstaten gå ut och organisera en rad fina företag i glesbygden som ger arbete ochinkomster. Det är svårt att driva företag i varje faU om de skall gåmed vinst, om de skall expandera, om de skall ha en möjlighet att konkurrera iden värld vi lever i. Det är lättare att driva företag i en från omvärldenisolerad ekonomi. Det finns nationer som har prövat på det. Men den företagsamhetentorde ge sämre utbyte åt medborgarna. Om man emellertid kastar sig ut I denfria konkurrensens hårda miljö är det ett svårt arbete att driva företag somskall framställa och marknadsföra produkterna så att de hävdar sig ikonkurrensen, kan expandera och ge utökade arbetsmöjligheter.