prot · FU0957 · 1971-12-31 00:00:00 — Hur skall vi kunna försäkra oss om all våra gemensammalillgängar nalurtUlgängarna, de mänskliga, lekniska och ekonomiska resurserna UlnyUjas sä all de i slörsla möjliga utsträckning främjar ekonomisk, social och kulturell ulveckling? Hur skall vifördela dessa gemensamma tUlgängar rättvist mellan nationer, grupper ochindivider? Vem skallbeslämma hur dessa gemensamma resurser utnyttjas och fördelas? Den som ser på värl eget samhäUe kan konstatera allde sannerligen inte hör lUl de frågor, där del råder nägon enighet, eller attvi själva lyckals särskUt väl med att lösa dessa problem. Ändå är vårl samhällei jämförelse med världen utanför en idyll. Den verklighet som omger oss ärkaotisk och brutal. Förnufl, rällvisa och solidaritet spelar inle någon slorroU i världspoliliken eUer i del ekonomiska livel . Det råder en fruktansvärd disproportion mellan vad somsatsas pä konstruktivt samhällsbyggande och vad som satsas pä rustningar, krigoch förstörelse, mellan långsiktig planering för etl förnuftigt utnyttjande av resursernaoch en hänsynslös plundring och förgiftning av vär livsmiljö. Nr 57 Och delhar ocksä lett till all sädana saker som mänsklig värdighet, medinflytande,rätissäkerhet, ja t. o. m. anständiga levnadsförhållanden, hälsa ochkunskap är privUegier i mänga länder. Väldet och hotet om våld P iförening med ekonomisk utpressning och ulnyUjande har aldrig spelat Detstatliga ut- slörre roll än . Lål oss aldrig glömma att världsfattigdomen inle är anonymutan ell resullal av och ell symlom på grundläggande sociala orätlvisor. Jusl därför all silualionen är sä mörk, är del viktigt allslåss för förnufl, rällvisa och solidaritet, all påminna om vad som kan ochmäsle göras för att förbättra människors levnadsförhållanden. Och kan viinte komma förbi de grundläggande problem om ulveckling och rätlvis fördelningsom jag erinrade om inledningsvis. Mol denna bakgrund är det verkligen både glädjande ochhoppingivande att FN och andra internationella organ nu inför det andraulvecklingsårliondel så klarl slagil fast all framåtskridandet inle bara är enfräga om ekonomisk ulveckling mätt i brutlonalionalprodukl ulan i hög grad ären fråga om paralleU ulveckling av de sociala levnadsförhållandena och deekonomiska tUlgångarna, där fördelnings- och utnylljan-defrågorna slår icenlrum. Här i har dessa principer och mål förbiståndsarbetet varil självklara från början, men del hindrar inle alltillämpningen av dem kan vara besvärlig och självklarl kontroversieU.AUteftersom vi vinner erfarenhet av dellagande i praktiskt utvecklingssamarbeteoch ökade kunskaper om förhållanden ule i världen har del blivit möjligl allförfina och förbättra våra arbetsmetoder, så alt de pä ell effeklivare sättfrämjar en ulveckling som leder rällvisare och bältre levnadsvUlkor. Delvar det som skedde bl. a. när förra ärel fastslällde de preciseringarvad gäller valet av arbetsområden, projekt- och samarbelsparlners, somregeringen föreslog slatsverksproposilion. Jag har medtUlfredsslällelse konslaleral all dessa principer ylleriigare ulvecklals ochbefästs i samband med ärels budgelbehandling av regering och riksdag. Dettaförhållande har också med kraft slagits fast av utrikesministern ochföreträdarna för utskottsmajoriteten. Jag vill i detta sammanhang säga att jag tror alt det ärav slort värde all vi , sedan familjeplaneringens belydelse insetls av alllflera, kan börja tUlämpa samma integrations- och koncenlralionsprinciper päarbelet inom famUjeplaneringens område som på andra områden. kommer delär min övertygelse att underlälta arbelel och att bidra tUl en förbällring avarbetsresultaten. Det är uppenbarl all mycken möda behöver läggas ned närdel gäUer all söka sådana former för arbelet all familjeplaneringen verkligen när ul lUl de mänga människorna pä landsbygden i . Skall man lyckas med del, krävs, som utrikesminisiern anförde, en integration av familjeplaneringsverksamhelen i en aUmän hälso- och sjukvårdsorganisa tion, som når ut lill aUa, och elt samhäUe som utvecklas i sådan riklning alt människorna vågar hoppas pä och planera för en bällre framtid. Del innebär självfallet ocksä alt vi för att uppnå goda resultat måste koncentrera dessa insatser UU länder där utvecklingen går i sädan 123 den 1 aprU 1971 Trots denna beiydande enighel om mälen för vårbiståndsverksamhet har del förekommil en mycket hetsig debatt om jusl melodernaoch då i synnerhei i ländervalsfrägan. Flera talare har varit inne på denfrågan, och jag håller med när hon säger, att det är likabra att motsättningarna på de punkter där de finns öppet erkänns ochdiskuleras. Men det har dessvärre också förekommit många egendomligamissförstånd och feltolkningar vad gäller förra årets riksdagsbeslul. Jag vUldärför göra nägra kommenlarer. Jag viU börja med alt fråga om någon anser all vi molbakgrunden av våra uppställda mål kan tänkas samarbela med alla länder eUer medvUka länder som helsl. Det är alldeles uppenbarl en orimlig tanke. Skall vi däinle välja sådana länder för våra insatser där vär hjälp verkligen kan fåstrategisk belydelse? Del har sagts i deballen alt vi frän socialdemokratiskthåll skulle vilja göra ell politiskt betingat urval. Vad menar man då?Självklart är det politiskt. Det är alla våra målsättningar förbiståndspolitiken som alla instämt i från den utgångspunkten, all de innebärall vi gör myckel klara ställningstaganden när del gäller att lala om vad detär som skapar goda levnadsförhåUanden. Att göra sådana politiskaställningstaganden är väl inget att skämmas för? Men vad del inle är fråga om är att anlägga snävt parlipolitiskasynpunkler pä ländervalet eller ägna sig ät nägon dogmatisk teori. Man får noggä tUl parlier utanför kretsen av de demokratiska för alt finna något sådant.Ty vi kännetecknas ju alla av alt vi tror på det konstruktiva samhäUsbyggandet. Vi har ju också sagl att det grundläggande är inte vad ettlands regim kaUar sig, utan vad som verkligen uträttas i etl land för attförbättra människornas levnadsförhållanden. Ingen har heller, som del påståtts,sagl att det skulle vara fräga om plötsUga förändringar. Ändå framförs dessabeskyllningar gång pä gäng i debatten. Jag frågar mig därför om del bara ärmissförstånd eUer om det är medvetna försök alt misstänkliggöra förra ärelsstatsverksproposilion och om delta också är bakgrunden UU vad som har sagls omatt skuUe ha frångått denna i sina beslut förra ärel och . Vad gjorde var att man utförligarebeskrev det som hade sagls i proposiiionen och ansträngde sig att ge enskrivning som skuUe motverka denna typ av missförstånd. Det är ocksä vadutrikesministern har sagt lill . Men det innebar självklartinte all man frångick de grundläggande principerna. Jag vUl erinra om vad somstår i årets utskottsbetänkande: "Mot denna bakgrund kan man se frägan om de svenskautvecklingsinsatsernas inriktning på säväl ämnesområden som länder. För attpröva i vUken utsträckning våra insatser stimulerar mottagarländernas egnautvecklingsansträngningar och bidrar tUl ekonomisk och social utjämning fordrasen bedömning av dessa länders utvecklingspolitik. Den precisering avprinciperna för ländervalet vid den bUalerala svenska biståndsverksamheten somgjordes i föregående års statsverksproposition och som vann anslutning iriksdagens beslut är således en konsekvens av våra allmänna mål förutvecklingssamarbetet med de falliga länderna." Detla kommer självfallet också, även om del tar tid, altleda tUl vissa resultat det konstaterade redan förra ärels riksdag. Behovel av en långsikiig planering av vårabiståndsinsatser framstår mot bakgmnden av både dessa förhåUanden och behovetatt planera för vad som skaU hända efter 1974/75 som mycket angeläget. Jag vUlverkligen undersiryka behovet av att UD och SIDA gemensamt kan arbeta fram enlånglidsplan med länderprogram som kan föreläggas , så att vi färbättre möjligheler än alt i realilelen styra utvecklingsprogrammet. Jag viU i anslulning delta gärna markera vad jagtrodde skulle vara självklart, nämligen all del inle behövs nägrademonstrationer för att lala om att stär fast vid enprocentsmälet.Detta är inget riktmärke utan ett beslul om en minimimälsättning, och delkommer självfallet ingen att rygga. Jag har uppehållit mig ganska mycket vid att det somvi ser hända omkring oss ute i världen kan tydas som tecken på att vi lever ien ond och vansinnig tid och att myckel av del som händer inte är ettframåtskridande ulan en tiUbakagång. Och det gäller kanske alldeles särskUl närvi ser på utvecklingen i , som har kommit att symbolisera strävandenaefter fred, självständighet och social rättvisa men också förtryck, meningslösförstörelse och övergrepp. Man behöver inle tala med mänga och stora ord om delidanden som människorna där år ul och år in utsätts för och hur deangripande begår övergrepp mot de civilisationens och humanitetensprinciper som vi alla bekänner oss tUl. Men det finns anledning att ocksåpåminna sig, att vad vi ser är en situation och en krigföring, som är etl hänoch en utmaning mol aUt del konstruktiva arbeie som görs i världen föratt förbättra människors levnadsförhållanden. Medan vi här tUlsammans med andraarbetar för att skapa metoder för utveckling och avsätta resurser förutveckling, ägnar man sig där åt att förstöra allt det som folk medhårt arbete och slora umbäranden har kunnat bygga upp. Sedan förtjänar nog också någonting att understrykas, somkanske mer än något annat visar avsikterna och karaktären hos de krafler sommöts. Medan de fattiga indokinesiska folken, överfallna av en stormakt, kämparför all försvara sina liv, anser de del ändå viktigt att avsätta mycket arbeteoch stora resurser pä att bygga upp en civil adminisiralion, ett fungerandedagligt liv, hälso- och sjukvård för människorna i landet. finnerangriparna för goll all skära ned sina sociala program, trots att det råderfattigdom och social nöd i del egna hemlandet. Krigföringen är sådan att den ödelägger slora delarav och försiör människornas livsmiljö. Den harmänga inslag som vi betraktar som omänskliga och omöjliga att acceptera. Jag viU gärna sluta mill anförande med all betona tväsaker. Den ena är och det är det väsentliga att det är oerhört viktigt attvi ökar vårt bistånd tUl folken i . Det är fräga om att hjälpa dem altöverleva i en ond och svår tid. De insalser vi har gjort hittUls måsle kraftigtförslärkas, och del gäUer i synnerhei del bistånd som skaU lämnas tUl FNL iSydvielnam och det bislånd som jag hoppas att vi snart skall inleda den I aprU 1971 den 1 aprU 1971 UUbefrielserörelserna i och Cambodja. Jag hoppas all del skall vara möjligtför utrikesministern all inom en snar framlid redovisa all kommer attgöra en insals riktad lUl de här tre befrielserörelserna. Men jag vill också med anledning av vad som stär iulrikesulskollels betänkande om bistånd som förmedlas UU Sydvielnam och somskall, som del heter, kunna gå även UU områden som kontroUeras av Sydvielnamsregering säga följande: Det är utomordenlligt viktigt all slå fasl all dellabislånd inle fär kanaliseras sä, all del direkl eller indirekl kan komma attutnytljas i program som på något säll kontrolleras av Sydvielnams regering. Isä fall kommer del i själva verkel ocksä alt inordnas i dess säkerhelssyslem.Skall vi hjälpa folken i , dä skall vi göra det i sädana former att viär säkra på att biståndet verkligen kommer folken lUl godo och sä att del inteomöjliggör för oss att bidra till äleruppbyggnadsarbelel i eltfrill , I della anförande inslämde saml fruLundblad och (samtliga s). HenLANGE (s): Det skulle inle förvåna mig om åtskilliga som lyssnal Ullden här debaiten känner sig litet konfunderade, för all inle säga någotomtumlade. Jag tänker inte, fru talman, på den sena tidpunkten, men del ärnågot som inte rikligt stämmer. ansåg sig kunna slä fasl alt några egenlligaskUjaktigheler i uppfattning inte förelåg om de grundläggande rikllinjerna föru-hjälps-programmet, sädana de drogs upp 1962 och senasl igen 1968. Inte heUeroppositionen har ändrat grundåskådning, om man fär tro , och del ärbra del. har fäll erkännande för alt han har sagl delta, och jagvUl gärna anslula mig tUl dem som tar fasta på hans ullalande. Men i sä fall är det likväl ganska märkvärdigt att den härenigheten lar sig uitryck i en talarlista, som ursprungligen upptog 28 namn,och elt utskottsbetänkande, tiU vilket de borgerliga fogat inle mindre än 14reservationer. Jag förslår väl om därför känner sig besväradöver den här bristande överensstämmelsen mellan å ena sidan viljan till breduppslutning kring u-hjälpsprogrammel och å andra sidan de uitryck som dennagoda vilja lagit sig i praktiken. De som gör sig mödan alt läsa dessa 14reservationer skaU finna att innehäUels lyngd del mäste jag säga, fru talman- och budskapets klarhet dess värre inle slär i rimlig proportion tUlreservationernas antal och omfattning. Jag har inte kunnat finna alt vare sigherr , eUer andra företrädare för i den härdeballen kunnai skingra oklarheten i fräga om syftet med mångareservationer. Vad är del egenlligen reservanterna vUl, frågar man sigonekligen. VUl de åsiadkomma kraftiga anslagsökningar? Nej, vissl inte.Sträcker sig deras ambitioner så långl att de i likhel med den lUla skaranfolkparlisliska ungdomar här på lorg vUl ha en ny och många gångerhögre riktpunkt för de resurser som det svenska folkhushållel skall Nej, det är del inle alls fräga om. I varje fall har debaitensnarasl givil intryck av molsalsen. Äv de 14 reservalionerna utmynnar inle alla del är jagmedveten om - men de flesta i en hemstäUan om att skall skriva lillKungl. Maj :t och ge lUl känna vad reservanterna anförl om principerna förhandläggningen av biståndsverksamheten. Del är ingel ont i del. Ingen skaUemeUertid av den kriiiska underlonen i dessa reservaiioner förledas alt tro attdel är några nya synpunkler och originella uppslag som förs fram. Del framgårredan av propositionen att de flesla önskemålen i del hänseendet redan ärlUlgodosedda, att departement och myndigheier i silt arbete redan tiUämpar deprinciper som reservanterna efterlyser. Under de föredragningar som utskotlelsledamöier hade förmånen att lyssna UU fick vi ocksä klarl belägg för att så varförhållandet. Jag upprepar därför frägan: Vad är syftet? I morse, fru lalman, fick jag i min hand ell flygblad, somjag nästan skulle vUja koppla ihop med ell försök all besvara den här frågan vad ändamålet med motion är. Detla flygblad föresläller ell färgatbarn, och del stär som rubrik: "Nog med svek". Det som följer vUl jagläsa in i protokoUet, för del är räll anmärkningsvärt: "Proteslera 1 aprU,då än en gång Iroliglvis fattar beslul om en orimligt snålu-hjälp." är undertecknat av iStorstockholm, och bland de medverkande anges tre av kammarens ledamöier,herrar , och . Jag hörde inle del budskap som dessa herrargav de fåtaligt församlade ungdomarna pä . Sade de till dem all vihar deltagit i del här sveket som ni vänder er emot? Del skulle vara roligt altfå höra om della var det budskap som , och herrGabriel uppbyggde dem med. När talesmän här underslryker all de iaUl väsentligt är överens med ulskoltets majorilel om u-hjälpens mål, dessinriktning och omfattning sä vUl man kunna hänvisa lUI reservaiionen.Vi har ell program, menar , som är ambitiösare - och del kanske vardel som herrarna som medverkade i protestmötet framförde och mycket meraframåtsyflande än det nuvarande. Ja, den kluvenhet som kännetecknarfolkpartipoUtiken i så mänga stora frågor framträder här återigen. Men det ärinle bara kluvenhet del är elt dubbelspel som jag inte tycker är värdigl ell partisom gör anspråk på att bli respekterat. Slutligen skulle jag vilja la upp en fråga däruppfattningarna faktiskt klarl går isär; var inne på del, fruLewén-Eliasson log upp det. Del gäller frägan om länderfördelningen. Jag trordel är nödvändigt all det blir klart utsagt att på den punkten överensstämmerinte uppfattningarna. Ingen avser väl alt avbryta pågående projekl - del ärdel inle fråga om. De skall fullföljas och kommer såvitt jag förstår allfullföljas. Men när anslagsramarna nu undan för undan vidgas, så är del rimligtall man skärper krilerierna då man engagerar sig i nya länder och i nyaprojekt, även om de projekten ligger i tidigare bislåndsländer. Jag hörde vad utskottels talesman sade: Naturligen kommerdärför den proportioneUa andel som de äldre biståndsinsatserna i den nuvarandeländergruppen representerar att bli mindre. Och med stor tUlfredsslällelse den 1 aprU 1971 hälsar jagutrikesministerns klargörande deklaralion, när han behandlade den här frägan isill anförande . Fattigdomen, som del lalals så mycket om, fär inte varaensaml avgörande för de länder vi väljer; viljan all avskaffa fattigdomen ochkomma tUl rälla med nöden mäsle man fäsla avseende vid. Därför menarjag och här tror jag mig kunna lala för utskottsmajoriteten all en aUlslörre del av del unUaterala svenska biståndet kommer alt gå lUl länder, vUkaspolitik präglas av slrävandena att nå ekonomisk tUlväxt men också av enmålmedveten vUja att rättvist fördela framstegens frukter. I detta anförande inslämde herrarGöransson, , , och (samtliga s). () kort genmäle: Dellar man i en demonstration, där del päplakal framstäUs en del krav och man sedan låler bli att omedelbarl siödja dekraven i , då ägnar man sig enligt förre handelsministern etl olUlåtet poliliskl dubbelspel. Jag skulle vUja fräga: Hur går det medaUa förstamajdemonstrationer efter den recensionen av dellagande idemonstrationer? Är del inle så alt del även där ibland framförs krav som den socialdemokraUskariksdagsgruppen inte ulan vidare och aUdeles omedelbarl är beredd alt stödja? Del är väl sä med demonstrationer, vare sig de äger rumden 1 aprU eller , att de tar upp frågor som del tar tid att fåigenom. Del var en gång för övrigl inte alllför länge sedan som ocksäkravet pä 1 proceni av brullonalionalproduklen i u-hjälp var ell krav som huvudsakligenåterfanns på plakal, och inte minst pä de plakal som bars av deltagare i mötenoch demonstrationer ordnade av folkpartiels ungdomsförbund och de andraungdomsförbunden. Jag tror också att det är en ganska orealistisk tanke attvi skall kunna salsa 5 proceni av vår bmltonationalprodukl i u-hjälp under1980-talel. Men jag log inle fasla pä del sä mycket i denna demonstration, utanjag tog fasla på den idealism som styr EPU och andra ungdomsrörelser och somfick dem all slälla upp här . När de bad mig della, svarade jag också medglädje ja och jag gjorde del utan all slälla nägra vUlkor om alt fä censurerai deras plakalflora. Jag lycker all det vore klädsamt omäven socialdemokrater och för den delen ocksä moderater i denna kammare ochi denna debatt log fasla pä del slöd som den idealismen innebär för del beslulsom vi nu skall falla, i stället för all använda del gamla knepet att spela parlier. HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: sade att det var sent, och det ärdet tydligen i varje faU för en del. talade om reservationer;han kunde tydligen vid denna lidpunkl inle upptäcka alt inte slärensamt för någon reservation ulan lillsammans med ett eller två andra partier. Vidare sade alt han inle förslod vad det varför mening med sädana här reservaiioner. Nej, del har han inte förslåll aUatidigare år heller, då vi har haft reservaiioner. Jag skall här bara ge etlexempel på hur har uppträtt, när vi frän folkpartiels sida med olikametoder har försökt fä till sländ en snabbare höjning av biståndet lillu-länderna. Vi föreslog direkla höjningar av anslagen liU bisländsverksamhelen.Dä röstade emol. Vi föreslog hur man med skatter skuUe finansierahöjda anslag. Del röstade emot. Vi föreslog under vårriksdagen attregeringen skulle få i uppdrag av att till höstriksdagen det årellägga fram förslag om höjda anslag, och vi förklarade oss redo alt gå in i enberedning och lägga fram förslag om hur dessa anslag skulle finansieras. HerrLange röstade emot. föreslär vi all skall säga regeringen alldel är nödvändigt all få en jämnare stegring och därmed undvika den slorastegringen /75, och jag är säker pä alt om nägraminuter kommer alt rösla emol del förslaget. Vidare föreslår vi i enreservation alt en beredning skall tUlsättas, som bl. a. tar upp frågan omutveckUngen efler 1974/75, och jag är säker på att om elt par minuterkommer att rösta emot även del förslaget. Delta, , är väl ell utmärkt exempel på att inte vara med om någonting, sä är del bara alt rösla emol. Men säg inle attreservalionerna är meningslösa! den 1 aprU 1971 () kort genmäle: Försl vill jag säga lill , alt jaghar ingalunda sagl alt reservationerna är meningslösa ur folkpartiels synpunki.Jag har fuUt klarl för mig att ni har en viss nytta av.att kunna åberopa dem,med del dubbelspel ni här bedriver. Sedan är visserligen timmen sen, men jag har för mig attdel är ärels proposilion vi diskuterar, inle vad folkpariiel yrkade för någraår sedan i lidigare reservationer. TUl vUl jag säga altjag respekterar honom som en aUvarlig, välmenande och i dessa frågor kunnigman. Jag kan ocksä trösta honom med att del har förekommil förslamajparollersom jag har vänt mig emol, när jag har varil ule och talat pä försia maj. Närparollerna inle har stämt med del budskap jag velal föra ul, har jag gjori del.Men här fanns del en enda huvudparoU och del var "svek motu-hjälpen". Del fanns inle flera sädana paroller. Talade Ni om för dem,, alt Ert eget ställningslagande var etl annat än denna paroll somfanns pä del mötet? Jag fick ingel svar pä den frågan. HerrULLSTEN (fp) korl genmäle: Det bars många plakat och det fanns mängaparoller i demonstrationen pä lorg, och de hade aUa elt syfte, även omde i sin konkreta ulformning kanske gick litet längre än vi är beredda att görai den volering som snarl skall äga rum; de hade syflel alt åtminstone se UU alldel löftet hölls som gavs av 1968 om en procent 1975, men helst viUede unga att man skulle kunna öka den svenska u-hjälpen ännu mer. Det var en, skall vi säga, rörelseriktning i den 5 protokoU 1971. den 1 aprU 1971 Planeringsramar, anslagsutvecklingen och vägen till 1%-målet demonstrationensom jag helt och fuUl kunde sluta upp bakom, även om jag inte kunde instämma ialla konkreta krav. För övrigt gäUer väl för mig i den demonstrationen som förherr i andra demonstrationer, all det enda som vi behöver skriva underhelt och håUel är vad vi själva säger. Hen (); I motionen nr 685 har jag yrkal att anslagenför utvecklingsbistånd skaU höjas med mindre än vad somföresläs i statsverksproposilionen och alt planeringsramen för budgetåren1972/73 och 1973/74 skaU utgå från oförändrat bistånd. Det är med djuptbeklagande jag nu kan konstatera att utskottet avstyrker motionen. Molionen avstyrks inte med motiveringen attmotionsförslagen skulle vara på något sätt felaktiga utan med hänvisning tUlriksdagens beslut angående principerna för biståndets ökning. Dessaprinciper anser man sig aUtså av prestigeskäl inte kunna rucka på under någraförhållanden, inte ens om del visar sig fuUständigt omöjligt att följa dem. Som jag anfört i motionen är svenska folkets möjUgheterall betala högre skatter snart uttömda. Trots detta leder en lång rad avbeslutade utgifter tUl automatiska utgiftshöjningar som lycks gå myckelsnabbare än ökningen av skatteintäkterna. Med hänsyn till det rådande ekonomiska lägel och medhänsyn liU alt vi kan befara alt landets ekonomi kan bli ytterligare ansträngdbör vi inle la pä oss slörre åtaganden i andra länder än vad vi är fullt säkrapå att kunna klara . En familj som vUl ha en sund ekonomi kan inteskriva under avbetalningskontrakt pä slörre summor än man anser sig säkertkunna klara utan att behöva jaga efter extrainkomster. Staten bör handla påsamma sätt. Svenska arbetare sliter i smuts och svett för att kunna klara sinekonomi nödtorftigt pä vad som blir kvar efler skatt. De är inte beredda alljäkta ihjäl sig ännu lidigare för alt kunna höja statens u-hjälp. Det är motden bakgrunden jag har motionerat. Däremot anser jag att flera procent av bisländel bör gesgenom missionen och inte bara en proceni av bisländel, som regeringen föresläroch ulskollsmajorileten biträder. Utskottet har enhäUigt avslyrkt min motion.