prot · FU0912 · 1971-12-31 00:00:00 — Det gällde undantag för äldre arbetskraft föravgift tiU tUläggspensioneringen, men jag kan inte erinra rrug att herrJohansson i röstade för det förslaget. Han hade kanske inte tänkt såmycket på förslaget dä som han gjort . Trots att de små och medelstora företagen har sä storbetydelse för vårt ekonomiska liv har pressen på de företagen numera blivit såstor att man är allvarUgt oroad för deras situation bäde i dagensläge och för framtiden. Om det allvarliga läget vittnar de allt flera nedläggningarnaav småföretag liksom det ökande antalet konkurser som vi hört talas om föruthär i debatten. Allvarligast tror jag att det är att nyrekryteringen tUlsmåföretagen är så begränsad och bUr allt mindre. Det är nödvändigt att vi på allt sätt försöker stimuleraden yngre generationen tiU att driva småföretag det är nödvändigt därför attde betyder sä mycket i vär samhällsekonomi. Men vi som är småföretagare ,vi som upplever den allt starkare pressen både i ekonomiskt avseende och urarbelssynpunkt, har svårt för att påverka våra uppväxande ungdomar i dennariktning. Vi har svårt för att uppmana och uppmuntra dem att satsa pä ettföretag där det krävs att de arbetar frän tUl sent päkvällen. Där existerar inte någon åtta timmars arbetsdag. Man har heller intelördagar och lediga - tvärtom är man dä hänvisad tUl sin egen och denövriga familjens arbetskraft. Inte heller är det fräga om ordnad semester företaget kräver påpassUghet av den som står i spetsen för det. Förhållandena blir inte bättre genom den styvmoderligabehandlingen i fråga om sociala förmåner och i skattehänseende. TUl dettakommer osäkerheten i inkomsthänseende och den oro för framtiden somföljer egenföretagaren året om. När man framför dessa synpunkter får man ofta frågan:Varför håUer du pä med detta arbete när det är så kämpigt? Ja, i denstrukturrationalisering som vårt näringsliv just nu upplever är vissabranscher mer utsatta än andra. Befinner man sig inom en sådan är man heltenkelt tvingad att fortsätta, om man inte vill förlora allt som man investeratoch i övrigt satsat i företaget. Jag tror att dessa småföretagare ännu - jag stryker underordet "ännu" bärs upp av intresset för det yrke som de en gång harvalt. De utför aUtså det hårda arbetet av intresse för just detta sitt arbeteoch är besjälade av tanken att svårigheterna är tiU för att övervinnas. I dagär emellertid stämningen inom dessa grupper tryckt och allt annat änförhoppningsfull. Jag vUlgärna ha detta sagt i årets allmänpolitiska debatt därför att man ur vårt lands samhällsekonomiska synpunkt har allanledning att värna om aUa dessa samvetsgranna småföretagare och inte barakomma med extra pålagor undan för undan. Vi måste skapa ett sådant kUmat fördem att även nästa generation blir vUlig att föra verket vidare. Vårt land harinte råd att undvara människor med stor initiativkraft, arbetsvUja ochframtidstro egenskaper som en småföretagare måste ha för att kunna levavidare. Det är en ytterst angelägen uppgift för både företagare och samhälleatt få till stånd en bättre värdering av företagarna och företagandet. Allamåste inse företagare, anstäUda och alla andra vilken tUlgång dessa företagär för vårt land, inte minst ur de anstäUdas synpunkt. Så viU jag, herr talman, säga några ord om trädgårdsnäringenmed utgångspunkt i dels statsverkspropositionen, dels de pågående EEC-förhandlingarna. Den yrkesmässiga trädgårdsodlingens årligaproduktionsvärde utgör en viktig del av vårt lands sammanlagdaproduktionsresultat. Konsumtionen av trädgårdsprodukter stiger ocksäkontinuerligt, glädjande nog, dels beroende pä ökad köpkraft, dels -beträffande frakt och grönsaker av näringsfysiologiska skäl. Det är av fleraskäl angeläget att denna ökade konsumtion kan tUlfredsställas genom produktioninom vårt land det är angeläget ur nationalekonomisk synpunkt, ur kvalitetssynpunktoch ur konsumentprissynpunkt. Med utgångspunkt i detta måste det vara ettsamhällsintresse att också utveckla den svenska trädgårdsnäringen.Även ur beredskapssynpunkt är det viktigt att man ger den svenska produktioneninom trädgårdsnäringen sådan omfattning och sammansättning att beredskapskravenpå livsmedelssidan ur näringsfysiologisk synpunkt blir tUlgodosedda. Statsmakterna har vidtagit åtgärder somförbättrat näringens konkurrensförutsättningar. a. har verksamheten förökad rationalisering, rådgivning samt försök och forskning byggts ut och givitgott utbyte i effektiva trädgårdsanläggningar. I årets statsverksproposition noterar jag tre positivapunkter 'för trädgårdsnäringens del; Vidgade möjligheter att erhålla driftslån för att lösatiUfäUiga kreditsvårigheter som uppkommit på grund av skördeskador eUer andra omständigheter. Kreditgarantierskall kunna lämnas för nyetablering av företag inom trädgårdsnäringen. YtterUgare entjänst föreslås vid utrikeshandelsbyrån inom statens jordbruksnämnd.Departementschefen skriver att denna förstärkning bör möjliggöra en bättrebevakning av utvecklingen av handeln med trädgårdsprodukter. Detta är tre positiva förslag, och jag är tacksam för attde tankegångar som jag molionsledes förde fram i nu harvunnit gehör. Jag vill också uttrycka den förhoppningen att utrikeshandeln medträdgårdsprodukter får en bättre bevakning, dels med tanke pä det dåliga lägetför vår handelsbalans, dels från växtskyddsynpunkt. Härefter skall jag gå över tUl EEC-förhandlingarna. Efterdet inledande mötet överlämnade den 17december promemoriorom tullunionen och jordbrukspolitiken tUl EEC-kommis-sionen. Det är medanledning av dessa skrivelser som trädgårdsodlarna i värt land känner sigoroliga. Trots att en mening i promemorian om jordbruket lyder så;"Trädgårdsnäringen innefattas icke i den svenska jordbraksregleringen ocherbjuder problem som kräver särskilda överväganden", har man anledningatt hysa oro. De generella deklarationer som gjorts på dessa bådabetydelsefulla områden innebär enligt min mening redan från början betydligtrrunskade möjligheter för värt land att komma fram tUl detaljöverenskommelser,och sådana är livsviktiga för vissanäringar. En anslutning tUl EEC skulle ställa den svenskaträdgårdsodUngen inför mycket stora svårigheter, om en alltför snabb avvecklingav det nuvarande gränsskyddet skulle krävas. I detta sammanhang vill jag påminna om att de nuvarandeEEC-länderna tUlämpar en förhållandevis lång anpassningsperiod tUl gemensammamarknadsregler. Även om är ett lågtulland betyder det nuvarandegränsskyddet för trädgårdsnäringen mycket. Det består av, utom för äpplen ochpäron, säsongmässiga tullar av året då den huvudsakliga svenskaproduktionen är i gång. För att ge utrymme åt en successiv utjärrming avarbetslönerna mellan och de nuvarande EEC-länderna behöver den svenskaträdgårdsnäringen längsta möjliga övergångstid vid tuUav-vecklingen. Vad sedan gäller importförbudet för frukt är detnödvändigt att ägna särskUd uppmärksamhet åt den eventuella avvecklingen av nugäUande importreglering för äpplen och päron. Behovet av skyddsåtgärder ommarknaden skulle störas allvarligt bör också uppmärksammas. Inom EEC har under en förhållandevis lång övergångstid ettsärskUt skyddssystem tiUämpats, som ger möjligheter tUl importstopp ommarknaden störs eUer hotas att störas i ett eller flera medlemsländer. Även densvenska trädgårdsnäringen bör vid en anknytning tUl EEC tUlförsäkras liknandeskyddsåtgärder. För att undvika marknadsstörningar på grund av utbud fräntredje land finns inom EEC en gemensam yttre tulltariff och referenspriser.Detta system är tUl för att försöka hindra utbud från tredje land tUl s. k.onormala priser. är det emellertid så att dessa referenspriser fastställs pågrundval av produktpriserna på de mest representativa marknaderna i de områdendär priserna är lägst. Referenspriser finns bara för ett tiotalprodukter, som alla är av intresse för de sydeuropeiska länderna. Här bör frånsvensk sida kraftigt betonas att även nordiska produkter ochmarknadsförhållanden måste beaktas. Stödet tUl producentkooperativa organisationer i olikamedlemsländer Uksom möjUgheterna att ge rationaliseringsstöd tUl berördanäringar är av stor omfattning inom EEC. För att på allt sätt stimulera produktionsanpassningoch rationaUsering bör den statliga rådgivningsverksamheten här i landetkoncentreras helt på den yrkesmässiga trädgårdsnäringens mest angelägna behov. Genom en effektiv inspektion av tUl vårt land inkommandeträdgärdsprodukter försöker vi undvika att olika slag av växtsjukdomar och skadedjur orsakar förluster för växtodlingen. Det ärav vikt att denna inspektion kan bibehåUas och helst skärpas, om enUberalisering i handeln med trädgårdsprodukter kommer tUl stånd vid en eventueUsvensk anslutning tiU EEC. Det är också angeläget att man från svensk sida försökerpåverka exportländerna att införa effektivare växtskyddsbestämmelser. Utfördaanalyser visar att det finns all anledning att observera olägenheterna avmindre restriktiva växtskyddsbestämmelser i dessa länder. Detta är verkligenallvarligt, eftersom många länder har svårigheter att håUa tiUbakaväxtparasiter och därför tillgriper kemiska bekämpningsmedel i långt störreutsträckning än vad som sker i vårt land. Jag har här tagit upp några detaljfrågor som med hänsyntUl trädgårdsnäringens förhållanden i vårt land bör analyseras och penetrerasinför de överläggningar med EEC som frän och med går in i ett meraktivt skede. Om vissa näringsgrenar kan vinna fördelar genom attSverige i en eUer annan form anknyts tiU EEC, får detta dock inte undanskymma detfaktum att andra näringar, bl. a. trädgårdsnäringen, kommer att möta omfattandeanpassnings- och omställningssvårigheter. En EEC-anslutning skulle nämligenkomma att innebära den största genomgripande omvälvning som vårt landsyrkesmässiga trädgårdsodling någonsin genomgått. Detsamma kommer givetvis attgäUa andra näringar. Det måste ligga i aUas intresse, inte minststatsmakternas, att beakta de svårigheter som vissa delar av vårt näringslivkommer att ställas inför och vidta solidariska ätgärder för att på bästa sättkomma tUl rätta med dessa svårigheter. Jag vill i detta sammanhang ocksåunderstryka vad sade i debatten . Om en enhetUg Europamarknad bidrar till att ge de svenskahushåUen ökad köpkraft, så bidrar den ocksä tUl en ökad konsumtion av frukt ochgrönsaker och tUl en ökad användning av blommor det är de svenskaträdgärdsodlarna medvetna om. Vi vet ocksä att EEC:s fria arbetsmarknad kommeratt medföra en viss utjämning av de stora skUlnaderna i arbetslöner mellan deeuropeiska länderna. Givetvis bör detta på lång sikt vara tUl fördel även föross, eftersom det bl. a. är de mycket låga arbetslönerna i vissa europeiskaländer som gör deras produktion av trädgårdsprodukter sä konkurrenskraftig. Meneftersom denna utjämning i lönehänseende kommer att gå relativt långsamt, ärdet oundgängligen nödvändigt att den svenska trädgårdsnäringen vid enEEC-anknytning fär övergångsbestämmelser av tUlräcklig omfattning ochvaraktighet. Detta är ett centralt spörsmål i sammanhanget, som jagsärskUt vUl understryka och be statsmakterna att noggrant beakta. TUl sist, fm talman, noterade jag med tUlfredsstäUelsestatsministerns löfte att EEC-överläggningarna inte kommer att varaföremål för någon tyst diplomati. Det är enligt min mening ytterst angelägetatt förhandlingarnas gång kan följas av så många som möjligt. Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Vid flera tidigare tUlfällen har jag iriksdagen påtalat de svårigheter som svenskt fiske aUtsedan 1966 har varit innei. Dessa svårigheter är ingalunda övervunna, även om en del tecken tyder på enviss förbättring av förhållandena. Tyvärr är det dock sä att de skadeverkningarsom uppstod under de aUra svåraste åren ännu släpar med. Statsmakterna harbeslutat om vissa åtgärder, som olika myndigheter håller pä atteffektuera. Stödåtgärdernas omfattning har varit tUl gagn i en hel del fall,men dessvärre otiUräckUga i en del andra. De stora motgångarna har resulterat i en kraftig flyktfrån yrket. T. o. m. inom gamla genuina fiskarbygder har det skett en starköverströmning tUl industrin. På ett sätt kan det vara gott och väl, då deflesta av dem som bytt yrke har fått det bättre ekonomiskt. Tyvärr haremellertid följden blivit att många båtägare tvingats sälja sina fartyg tUlutländska köpare oftast tUl rena realisationspriser. Fiskeflottan har på såsätt krympt avsevärt. Det mest beklagliga är dock att det i allmänhet är destörsta och modernaste båtarna som säljs och som lämnar landet. Kvar bUr enalltför stor del av äldre, mindre ändamålsenliga fartyg. Dessa förhållanden kommer sä småningom att resultera i etttvingande behov av ett kondemneringssystem i rationaliseringssyfte. Denna frägahar varit uppe tUl behandling, men regeringen gick den gängen motförslaget. Utan tvekan kommer vi i vårt land att behöva slå in på denna väg,lika väl som man gjort det i våra grannländer. Den största prövningen för fiskerinäringen är säkerligendet felslagna sUlfisket i . Den minskning i tUlgången som ägt ram harockså varit en av den tidigare krisens orsaker. Det internationella organ somövervakar nordostatlantiska fiskekonventionens bestämmelser träffade efter långa och ganska besvärliga förhandlingar en överenskommelse om attförbjuda aUt sUlfiske i och under sammanlagt cirka tioveckor, närmare bestämt samt tiden 20 augusti30 september. Enoerhört drastisk åtgärd, anser yrkesfiskarna, även om de är införstådda medbakgrunden. En halvmesyr, säger fiskeribiologerna, vilka ansett att sUlfisketborde ha skurits ned för att effekt skuUekunna nås tUlräckUgt snabbt. Beslutet har ratificerats av de flesta staterna, bl. Då särskilt höstfisket är mycket viktigt för våra fiskare i augustioch september tar vi av vår årliga sUlfångst - uppstår ju för deenskUda fiskelagen ett inkomstbortfall, som de helt enkelt är oförmögna attsjälva bära. utarbetar fiskerinäringsutredningen på Kungl.Maj:ts uppdrag förslag tUl nägon form av kompensation. Det är med spänningberörda fiskare ser fram emot resultatet. De dystra erfarenheterna frän sillfisket gör att mången numed viss rätt fruktar för att också makriUfisket i skaU gå samma väg.Vissa Nordsjöländer övar ett mycket starkt tryck på detta bestånd. Om detenbart hade rört sig om fiske tUl mänsklig konsumtion, hade det kanske intevarit sä mycket att säga om det. Men trots att man exempelvis i frivUligtgått in för smärre begränsningar landades i nämnda land 3 protokoll 1971. inte rrundre än makrUl, som maldesned tUl fiskmjöl. Kvantiteten till mänsklig konsumtion stannade vid29 . Alltså gick 8 gånger så mycket av den fångade makriUen tiUfiskmjölsframstäUning som tiU mänsklig konsumtion. Denna utveckUng måste brytasi tid. I det internordiska samarbetet har vär regering här en möjlighet och ettansvar att söka få övriga länder med på att bromsa en ännu mer ödesdigerutveckling för vårt Nordsjöfiske. I början nämnde jag att en viss ljusning inträtt för fiskerinäringen.Denna förbättring ligger nästan uteslutande på prissättningssidan. Jag tänkerdå närmast pä exporten. Världsmarknadspriset på fiskets produkter har blivitbättre. Detta är inte minst en följd av vissa strävanden inom EEC attstabilisera och harmonisera prissättningen. Därför följer ocksåfiskerinäringens folk med stort intresse diskussionen om en anslutning tUl EECi den ena eller andra formen. Visserligen kan en dylik anslutning även förfisket innebära vissa nackdelar, exempelvis beträffande fiskegränserna, menfördelarna vid export är påtagliga pä den kommersiella sidan. Ett problem som har fått ökad aktualitet för alla somfiskar i är de hastigt ökande oljeborrningarna. De provborrningar somnu pågår över så gott som hela har fått tUl följd att stora områdensom förr var givande fångstfält nu håller på att förstöras. Storaredskapsförluster uppstår på fiskebankar där man förr kunnat släpa sina trålarutan risk. Dyrbar tid går tiU spiUo och fångsterna decimeras ytterUgare. Frägan diskuterades pä en internationell konferensi i vilken deltog representanter för ett tiotal nationer. Då jagsjälv där väckte frågan fick den ett mycket starkt gensvar och man enades omatt göra sina respektive regeringar uppmärksamma på att förhåUandena håller påatt bli aUtmer olidliga. AUa berörda var överens om det horribla i attfiskenäringen ska åsamkas stora förluster därför att en del nationer ocholjebolag beräknas göra stora vinster . Det bör ju vara en rimlig begäranatt de skadelidande kompenseras av dem som våUar förlusterna, även om skadornauppstår ute på internationellt vatten. Och med detta, fm talman, vUl jag gä över till den andradelen av vad jag tänkte säga. Jag lämnar om jag fär uttrycka det sä fiskerinäringensi detta fall litet snävare aspekter dä det gäller oljeletningen men måste ändåUtet grand i fortsättningen sysselsätta mig med samma problem. Sedan kontinentalsockeln uppdelades mellan randstaterna,har olje-fyndigheter gjorts på de olika ländernas respektive områden som pekarmot en stordrift . Experterna påstår att relativtsnart kan komma att beträffande oljeproduktion mäta sig med ganska framståendeoljestater. Mycket tyder på att de har rätt. Om det blir sä, betyder det att vi här i Sverigegeografiskt kommer ganska nära ett givande oljedistrikt och därmed närmareproblem som vi säkerligen aldrig riktigt satt oss in i. Vi får inte glömma bortatt är ett relativt grant och mycket stormhärjat hav. Risken för attoljan kommer lös måste man här räkna med en risk som ju inte finns på sammasätt vid oljekäUorna på land. I vårt land har pågätt diskussion om värberedskap mot oljeskador. Tyvärr har denna diskussion nästan uteslutande rörtsig om beredskap i samband med intagning av tankfartyg tUl olika hamnar. Redanhär har man, enligt min mening, aUtför mycket förenklat diskussionen. Helt naturligt skall man ha en ordentlig beredskap vid raffinaderier,det mä sedan vara i , vid eller pä andra stäUen. Men dettaräcker ingalunda. De större olyckor som skett vid exempelvis transport medtankfartyg har sä gott som samtliga ägt ram på andra platser änmottagningshamnar. Det kan ha gäUt grundstötningar som vid vid CornwaUkusten, att tankfartyg brutits itu i rykande stormsom hände med World Concord i eller koUisioner som den vUkennyligen mträffade i . I dessa och mänga andra fall harolyckorna inträffat längt frän mottagningsplatser och raffinaderier. I stor utsträckning har diskussionen rört sig om storaeUer små tankfartyg. Även här har skett och sker en beklaglig förenkling. Detkan visserligen med fog sägas att om en olycka inträffar med en supertanker,kan skadeverkningarnas dimensioner bU mycket stora. Men å andra sidan kan enjättelast uppdelad pä en del mindre fartyg rent matematiskt räknat innebäraökade navigatoriska risker, om olyckan är framme. Det må vara hur som helst meddetta. Vad vi mäste ha klart för oss är den enorma utveckUng som äger rambeträffande oljan som värme- och energikälla. Världens kolproduktion går ner mycket snabbt.Atomkraftverken, som man i satte stort hopp tUl, har inte alls blivit vadman väntade. I vårt eget land har inte elförsörjningen för exempelvisuppvärmning av fastigheter fått den omfattning som man trodde för några årsedan. Oljeförbrukningen är hos oss i ökade ,om jag är riktigt underrättad, med , en rätt anmärkningsvärdökning. Denna siffra visar vårt stora beroende av oljan. Ser man ut övervärlden har den sammanlagda konsumtionen betydligt överskridit I miljard tonper är. Av aUa frakter pä världshaven utgöres av oljefrakter. Trenden är ganska klar. Oljan måste vi ha, och det iökande omfattning. Därmed ökar riskerna det är lika självklart som att enhastigt ökande vägtrafik inom ett specieUt område för med sig större risker. Men har vi i vårt land, i grannländerna och pä andra hållmött den ökande konsumtionen med skyddsåtgärder i samma takt? Svaret måste tyvärr bli nej. Den oundvikligakonsumtionsökningen och transportutvecklingen har gått mycket snabbare.VisserUgen föreslås en procentueUt sett betydande utökning av anslagen tUlberedskapsåtgärder, men dessa är ändå för små. Vår oljeskadeberedskap mäste fåhelt andra proportioner. Alltför stor del av vär länga kust är så gott som heltoskyddad. Oljehamnarnas beredskap är aUtför lokalt begränsad. Och det måste juvara hela landets intresse att vi är rustade på detta område. Ansvaret fördetta kan inte och får inte enbart läggas pä kustlän eUer kustkommuner. Denolja som förs in tiU våra kuster förbrukas ju även i inlandet. Nr 12 Jag vUl sluta med att äter nämnanågot om oljan i . den förekomster och den roU nordsjöoljan förmodligen kommer att spela i en 21 januari1971 ganska snar framtid kräver enväsentligt skärpt beredskap, en beredskap som i första hand måste samordnas med våra grannländers, och Om exempelvis enoljefyndighet i skulle "komma lös", debatt betyder det att olja i oanademängder kan komma att driva ned mot den danska kusten och vidare in tUl och . Strömmarna utefter Jyllandsnordkust sätter ju östemt. Vad betyder då oljeberedskap? Ärdet mycket stora mängder av emulgeringsmedel som binder oljan? Kanske, kanskeinte. Allt fler som sysslar med dessa frågor börjar bli ängsliga för attemulgerings-medlen kan bli Uka farliga som oljan. Detta dä det gäUeralger, plankton, småfisk och skaldjur. Om så är faUet kan skadeverkningarna blikatastrofala i hav som , och med derasförhåUandevis ringa vattendjup. Detsamma gäller givetvis också Östersjön.TroUgen vet vi alldeles för litet på dessa områden. De erfarenheter vi hittiUsmest har vunnit kommer från vattenområden pä vär jord med ganska högamedeltemperaturer. Skadeverkningarna av såväl oljan som emulgeringsmedlen ansesförsvinna mycket snabbare inom dessa vatten med högre temperaturer änexempelvis i , där medeltemperaturen under en stor del av året ärganska låg. Vi har här ett vetenskapligt område där statsmakterna måste sättatill all kraft för att vi skaU vara beredda. Och här är också skyndsamhet avnöden. HerrJOHANSSON i (c): Vi gick i skolan och lärde oss att jordbraketvar modernäringen. Det var näringen som vi blev inpräntade hade sin verksamhetnära livets ursprung. Jag gick en gång i en lantmannaskola där en lärare medlidelse förfäktade denna uppfattning. Vi insöp med ungdomlig entusiasm detta,och vi trodde att framtiden var vår ty vi skulle på ett eUer annat sätt ägnaoss ät bondeyrket. Blev vi invaggade i en falsk föreställning? Nej, värlärares uppfattning är fortfarande sanning i sä måtto att nog är jordbruketmodernäringen, om än antalet sysselsatta i denna näring blir mindre och mindre.Med modernäring menas då inte att den ur nationalekonomisk synpunkt äravgörande. Men enligt min mening kommer jordbruket alltid att vara ett landsmodernäring, och man kan aldrig komma ifrån att det är en näring som har sinarötter tangerande Uvets ursprang. Det sista kan verka Utet övernaturUgtabstrakt, men låt oss inte fördjupas mer i detta, eftersom vi ändå inte kommerså mycket längre. Men vi trodde att jordbruket med det där talet ommodernäring skulle innebära en framtid för dem som ägnade sig åt näringen. Visom gick i lantmannaskola viUe i aUa fall tro det. Det är här som besvikelserna har tornat upp sig. är detju inte enbart jordbraket som fått vidkännas förändringar inte heller andranäringar har förblivit opåverkade. Men omstmkturering och rationalisering harkanske mer än i någon annan näring förekommit i jordbruket. Och vad som här ärvärt att notera är att ingen annan näring har fått så Uten utdelning av dennasUi rationaUsering. "Bli större, du kan därmed få fram billigareprodukter och själv tjäna mer! " var myndigheternas paroll. De två förstaleden av parollen har slagit in, men detta med inkomsthöjningen har i stortsett uteblivit. Det finns en grupp yngre jordbrukare som följt direktivenfrån rationaliseringsorganen. Jag tycker att detta är riktigt, tyrationalisering och effektivisering måste ju vara även jordbrukets paroll.Dessa jordbrukare har skaffat sig större enheter och de har skaffat sigutbildning. De har trott att den insatsen skulle ge en med andra grupperjämförbar inkomst. Men vad har följden blivit?