prot · FU09120 · 1971-12-31 00:00:00 — KapltaUsten av har helt andra möjhgheter att göra profiter än vad som var fallet tidigare.Monopolpriser och kvalitetsförsämringar av produkterna är ytterligare medel somkapltahsterna numera har till sitt förfogande för att uppnå den största möjligaprofiten. Det räcker nämligen inte längre med utsugning av arbetaren ifabriken; numera spelar prlsuppskörtnlngen och kvalltetsförsämringen av varornaen väsentlig roll för vinsterna, för profiterna. Några exempel I detta sammanhang, i första hand då detgäller prissättningen. Ett företag som exempelvis kan höja priserna påsina personbUar från det ena året tUl det andra, därför att man mycket väl vetatt alla andra bUtlUverkare som säljer bUar på följer efter och ävenhöjer sina priser. Detta gäller inte endast bUar. Det gäller alla varor därstorbolagen dominerar produktionen. Om det förelåg priskonkurrens på bUmarknadeni skuUe exempelvis säha sina personbilar tUl betydligt bUligarepris på hemmamarknaden än vad som är fallet. är emellertidpriskonkurrensen en aUtmer säUsynt företeelse, 1 länder med statsmonopoUstlskkapltaUsm - hit räknas även - sker det egentligen inga prissänkningar.Däremot är vi mycket vana vid prisökningar. Det Innebär som I fallet attde stora bUbolagen I , I , och kan uppehållapriserna på sina bUmärken på den svenska bUmarknaden. Även om skullekunna tänkas sänka priset på sina bUar på den svenska marknaden, skulle maninte våga. Man skulle nämligen härmed utmana sina mäktiga koUeger i , Alltsåblir det Ingen prissänkning, I stället får vi stadiga prisökningar, ochvinstmarginalerna stiger för ägarna tUl de stora bUbolagen, Låt oss fortsätta med bUindustrin - Inte därför att dethär är fråga om en vara som för flertalet människor står främst iangelägenhetsgrad; jag nämner exemplet, såsom jag tidigare framhåUit, som ettkännetecken på ett allmängUllgt förhåUande, Profiterna inom denna industri är så höga, att vatiebUmärke kan håUa sig med egna, stora utstäUnlngs- och försäljningslokaler ochpersonal I åtskiUiga områden, exempelvis I de större städerna och för övrigtInte bara där. Andra varor går det ju att sälja I en oeh samma lokal. Så dockInte när det gäller bilar. Skulle någon drista sig till att göra ett dyUktförslag, då blh det kalla handen från bUbolagen, tycks myndigheternavarken ha vågat eller kunnat sätta bUbolagen på plats. Det är nämligen härfråga om penningstarka giganter. Kan någon förklara varför priset på reservdelar till bUarskaU Ugga på toppen I i jämförelse med andra länder som ,och ? 1 dessa länder sähs reservdelarna till ett pris somligger 40 och bUUgare än i , SPK framhåller att de stora prlsskUlnaderna som totaltsett tycks råda mellan svenska och tyska delar pekar - enUgt en undersökningsom prlskontrollnämnden gjort - på att konkurrensen var ringa och att prisernasattes efter marknadsvärde oeh knappast efter kostnader som relaterade tillreservdelarna. Förklaringen härtill kan endast vara att blivit denprlsdomlnerande på den svenska marknaden. De övriga bUbolagen föher efter. Detär tydUgen stora profiter att göra på den svenska marknaden.Reservdelsförsähningen är också enUgt talesmän för den mest lönande urprofitsynpunkt av bolagets försähning. Vad är då marknadsvärdet, som SPK talar om? Detta har juockså med varans kvaUtet att göra. tillämpar ett s. k.totalkvaUtetsstyrnings-program för att skapa en för bolagsägarna lönsamkvalitet. Detta program är inköpt från och är ett amerikanskt system som ikorthet går ut på en marknadsberäkrung, där man beräknar vad Medelsvenssonanser att han har råd att betala för att håUa en bU av märket . 1dessa beräkningar ingår priset på bUen, reservdelskostnader och bUens livslängdbl. a., aUtså Inte vad bUen kan vara värd med tanke på produktionskostnaderna. BUens kvalitet och även reservdelarna försämras. Den gamlahedervärda PV:ns livslängd var ju aUdeles för lång och gav inte de profitersom de nuvarande märkena ger. Men det är inte endast bUar som är goda profitobjekt. DetgäUer aUa varor där monopol och kartellprlser tUlämpas, Bostadsproduktionen ärett dylikt område. Här är det sist och sluthgen hyresgästerna som får betalaöverpriserna. Inte att förundra sig över att hyrorna i vårt land hgger så högtsom de gör. Spiskartellens uppträdande som häromdagenavslöjades är ur samhällets och Inte minst hyresgästernas synpunkt minstsagt förkasthgt. Här har de fem svenska elspisfabrikanterna haft i stort settmonopol på leveranser och på prissättning. slog en kommunalstiftelse larm då den fick anbud från samtliga fem elspisföretag. Priset var518 kronor per spis. Det var samma pris från samtliga fem företag. Dessa foretag hänvisade enligt tUl följandehos pris-och kartellnämnden inregistrerade överenskommelse: "AB Ankarsrums Bruk, ,, och haröverenskommit om kvotering och prissättning i fråga om elspisar. Avtalet träddeI kraft och gäller t. o. m, 1970, Förlängning sker därefterautomatiskt I sänder om ingen part skriftligen uppsäger detsamma," Dessa företag behärskar upp tUl av den svenskamarknaden. De har Ingått överenskommelse om kvotering och prissättning.Kartellavtalet har godkänts av myndigheterna. somär den övervakande myndigheten har inte ingripit. Han kan i sin tur klaga hosmarknadsrådet. Det gjorde han inte. I detta råd sitter representanter för bl.a, LO, TCO och KF. De har varit mycket väl medvetna om denna kartellbUdning menhar heller inte gjort någonting. Först , aUtså efter det att den kommunala stiftelsenklagat. som 'gått har kartellen gjort stora vinster. Man har håUltsig med en specieU ombudsman vars uppgift varit att kontrollera att Inget avföretagen överskridit sina försäljningskvoter. Om så skett har företaget fått betala en straffavgift på per spis, som har gått tillkartellföretagens gemensamma kassa. Denna kassa har också övervakats avspisombudsmannen. Att denna stora splskartell i stort sett haft monopol påleveranserna har berott på att de svenska byggföretagen har använt andra måttän de internationellt vanliga. Här har Icke funnits någon som helst konkurrens. Man kan ju I detta sammanhang fråga sig varförmyndigheterna varit så passiva och varit det så länge oeh varförnäringsfrihetsombudsmannen återkallat sin anmälan tUl marknadsrådet. Att denstora splskarteUen enUgt lovat upphö:ra vid utgångenav är Ingen förklaring som är tUl fyllest, Enhgt är det vanUgt Inom byggnadssektornatt då det knorras från myndigheterna så mjukas karleUern.äsprisöverenskommelser upp. Men, fortsätter tidningen, florerarsystemet Igen, Inom byggnadsindustrin är det tydligen upplagt för de storabolagen att göra jättevinster inom de ohka sektorerna. Det är inte endast därdet så gott som råder monopol och där Cementa dominerar. Vid inlämnandet avanbud för husbyggande har det numera avslöjats, vad många tidigare misstänkt,att de stora byggnadsfirmorna överenskommit om prissättning och om enuppdelning av marknaden. Även här är det hyresgästerna och samhäUet som fårbetala överpriserna. Dessa karteller och bolag har tydligen haft så goda tideroch möjligheter tUl mygel att de i sitt manipulerande helt htat på attmyndigheterna skulle se genom fingrarna. "Det har ju gått ",och det har sannerUgen varit vinstgivande tider. De har slutligen blivitalltför vårdslösa I sitt uppträdande. Myndigheterna har till slut måstIngripa, som jag förmodar på grund av opinionens tryck. Men vairfördenna.passivitet från de kontrollerande myndigheternas sida? Exemplen kunde mångfaldigas. Tillåt mig, herr talman, altta ytterligare ett exempel på hur storfinansen dhekt sklnn.ir samhäUet ochdärmed skattebetalarna, nämhgen från skolans område. gick genom pressen ett meddelande om attskolkostnaderna fyrdubblats och alt hälften av den kommunalaskatteökningen går tUl skolkostnader. Läromedelskostnaderna är de som ökatmest, är de uppe I en summa av 650 mihoner kronor. Den reform som innebar fri skolmateriel tUl eleverna harav storfinansen tagits till intäkt för att försämra kvaUteten dithän attläromedelsförlagen numera tUlhandahåUer läromedel, vilkas Uvslängd är endastett år. För Inte länge sedan var livslängden . Men priserna har Intesjunkit. De har som på alla andra varor stigit. Här är ytterligare ett exempelpå hur storfinansen för att skaffa sig den största möjliga profiten Inte endasthöjer priserna utan, katastrofalt för skattebetalarna, även sänker kvalitetenpå de varor man producerar. Prlsuppskörtnlng förekommer på snart sagt alla områden.Inte minst då det gäller de nödvändighetsvaror som arbetarfamiljerna behöverför sitt dagliga uppehälle. Där försämras även kvaliteterna för att geföretagen de högsta möjliga vinsterna. Jag har i min hand ett par barnskor. De är Inköpta förnågon tid sedan tUl en tioårig flicka. Vid användningen försvannInte bara färgen på ovanlädret utan dessutom lossnade skosulorna helt. Mannen Ifamiljen kUstrade fast skosulorna Igen. Skorna var så dåligt gjorda attskosulan fick fästas direkt vid ovanlädret - jag använder det uttrycket. 2* protokoll 1971. eftersomdet Inte finns någon annan adekvat benämning. Därefter kunde skorna användasmen endast en månad. Då var skorna alldeles oanvändbara. "Ovanlädret" är tunnare än papper och under detsitter mycket dåhgt tyg. Dessa skor Ugger visserUgen inte ihundrakronorsklassen. Det gäller en läglönefamih, som måste hälla sig till delägre priserna men som givelvis inte trodde att det var fråga om rena skojet.För det är detta det är fräga om. Vid användning av sådana skor tUlIfrågavarande pris skulle tioårlngen dra en skokostnad på per år.Det är ett exempel från ett område på en kvalltetsförsämrlng som hörtill ordningen för dagen, Samma sak gäller barnkläder. En mera känd kvinna yttradeför sedan alt hon fann det mycket underUgt att mänskUgheten nätt sålångt i sitt kunnande att man kunde färdas till månen men ändå inte kundeframstäUa en overaU som höU tUl en treåring. De höga priserna känner vi aUa.Priserna sjunker Inte utan stiger, men kvaUteterna försämras och profitkvotenhöjs. Det är löntagarna-konsumenterna som får betala fiolerna. Allmänt bekant - oeh kanske detmest uppseendeväckande och avskräckande - är storfinansens manlpulering ochindoktrinering av konsumenterna, I främsta hand tonårsungdomen, genom omfattandereklam och annonsering I massmedia för atl få folk att köpa varor som manegentligen Inte har något behov av. Av tidsskäl har jag inte möjligheter att Idetta sammanhang utveckla frågeställningen. Den har dock sitt stora Intresse, Den kanske viktigaste frågan på det ekonomiska området ärden ständiga prisstegringen som innebär en urholkning av pengarnas värde. Denhar sin grundläggande orsak I att varuproduktionen blivit alltmermonopoliserad, som det sker en omfattande kvaliletsförsäm-rlng.Prisnivån stiger trots stegrad arbetslöshet, och den stiger allt snabbare. Delär inte endast ett faktum som gäller oeh , för att nu nämna ett parexempel. Del är ett faktum även för , Talet om att arbetarnas stora lönelyft i en avtalsrörelseär orsaken till prisökningarna stämmer Inte. Det är monopolen oeh kartellernasom är orsaken. Tiots delta verkUga läge propageras det från åtskilliga håll:"Vad tjänar det egentligen till att löntagarna får högre lön? Då stiger Jubara priserna, det betyder Inflation," Hur har Inte talarefrån ohka partier - borgerliga såväl som socialdemokrater och Inte minstfinansministern - i denna talarstol uppmanat löntagarna att vara måttliga?Ä.nnars stiger priserna, och då har vi Inflationen här, brukar det heta. Jagvill påstå att det är en falsk propaganda. Vad man vill komma tUl är atl sökainbilla löntagarna att lönekamp är meningslös. Ändå är det .så atl löntagarnaalltid, oavsett läget, måste kämpa för sin levnadsstandard. Storfinansen har haft och har möjligheter allhöja priserna och försämra kvaliteterna på sina produkter, oavsett omlöntagarna får högre lön eller inte. Detta är det verkliga läget, och det ärden avgörande orsaken tUl prisökningarna. Regeringen ingriper indirekt ochdirekt dä del gäller prissättningen pä löntagarnas arbetskraft. lyckas I detta sitt uppsåt, vidtages åtgärder så attarbetarnas kontantlöne-höjningar via skatter av ohka slag, prishöjningar ochhögre hyror återbördas till kapitaUsterna, Vägarna kan vara ohka, men rännUarnagår åt ett och samma håU, Jag vill I detta sammanhang gärna citera chefen förarbetsmarknadsstyrelsen, generaldirektör , då han i DagensNyheter säger följande: "Jag tillhör dem sommenaratt regeringen borde ha i sin hand att inom vissa ramar höja och sänkakonsumtionsbe-skattningen utan att fräga . Vi skuUe i så faU ha fåtten höjning av mervärdeskatten snabbare än vad som sker. Medlen är förensidiga, slår för hårt på investeringarna och för Ute på konsumtionen," Denne är inte vem som helst. Det är enmycket betrodd SAP:are med topplacering, Hans uppgift har varit och är attförse storfinansens företag söderut med arbetskraft, framför allt frånNorrland. Man kan t, o, m. tala om tvångsförflyttningar. Vad BertU sagt I det jag citerade kunde givetvisinte ha sagts bättre av vare sig eUer Iveroth, Frågan är omWallenberg skulle ha vågat eller ens kunnat uttrycka sig på samma sätt somBertil gjorde I detta sammanhang. Det kunde nämligen ha blivit ettståndskall frän vissa SAP-tldnlngar som skulle ha menat - givetvis i rentpartipolitiskt PR-syfte - att storfinansen nu var ute för att på småfolketövervältra ekonomiska bördor, som egentligen företagen skulle bära själva.Dylik propaganda kan man förklarhgt nog få höra från socialdemokratiskt hållnågon gång då och då även om det Inte är så allvarligt menat. Sannerhgen kanstorfinansen i vara nöjd med sina förvaltare. Intressant I detta sammanhang är att genom direktör har regeringen fått sagt att de medel man har tUl sltlförfogande när det gäUer all komma åt småfolket, konsumenterna, är förensidiga, de slår för hårt på Investeringarna och för Ute på konsumtionen, föratt återigen citera BertU , För det är väl regeringens ärenden direktörBertil går då han säger "Jag tillhör dem". Han är alltså Inteensam som menar att konsumtionsbeskattningen Inte längre skall beslutas avriksdagen utan att regeringen i denna fråga skall ha full frihet utan alt hörariksdagen, ty som förhållandet nu är slår skatterna "för hårt motInvesteringarna oeh för Ute på konsumtionen". För övrigt: VUka är de övriga som direktören syftar på?Det kan väl aldrig vara storfinansens män? Frågan är berättigad att ställa idelta sammanhang. Eller gick regeringen havande med förslag till riksdagenförra året att själv få avgöra beskattningen utan att höra ? Denfrågan är oekså berättigad att ställa. Det yttrande av direktör här har eiteral fäUdes i . Härefterhade vi ett val där socialdemokratin förlorade rlksdagsmajorlle-ten. Frågankunde i och med valutgången ha förlorat sin aktualitet. Eller kan man förväntaatl regeringen kommer med ett dylikt förslag men I en annan tappning? Frågan är av verkUgt stor betydelse för det svenska folketoch måste ses seriöst. Enligt urgammal svensk lag skall det svenska folket sigsjälvt beskatta. Del har varit oeh är fortfarande de av svenska folkel valdarepresentanterna som har detta avgörande. andrasmening skall man ta frän det svenska folket denna rätt och överlämna den tillregeringen. Man vill allvarUgt tumma pä folkets rättigheter. Men kanske manhärigenom finge ett ännu "starkare samhälle". Det vore ett ypperligt medel även I händerna pä enborgerhg regering att la beskatta folket ulan att höra . Slutligen; del sker en omfattandeutplundring av löntagarna-konsumenterna genom de metoder storfinansen numerahar till sitt för1"ogande och som Jag här I viss mån har exemplifierat.Den som nägot forskar i dessa frågor får den beslämda uppfattningen alt det ärstorfinansen som helt styr den ekonomiska utvecklingen i detta land. De hberala trossatserna om konsumenternas efterfrågan somstyrmedel för produktionen har krossats. manipuleras konsumenterna avhänsynslösa monopolföretag. Utplundringen av löntagarna genom uppdrivnamonopolpriser fullständlgar utsugningen i den kapitalistiskaproduktionsprocessen. Delta präglar den socialdemokratiska"blandeko-noniin". Det räcker inte alt löntagarna kämpar mot monopolförctagenför sina reallöner oeh sin levnadsstandard genom sina fackliga organisationeroeh genom aktioner på arbetsplatserna. Denna kamp måste kompletteras medytterligare kamp och ansträngningar för att ät konsumenterna erövra ettverkligt inflytande över varumarknadens sammansättning, över varornas kvalitetoch priser. I motsats till regeringen oeh de borgerliga partierna begärvänsterpartiet kominunisterna lät:re priser på varor som arbetarna behöver föi'sitt uppehälle. VI kräver i törsta hand bort med mervärdeskatten på maten. Vivill därtill ha ett effektivt prisstopp oeh inte ett avvecklat sådant. Det är för övrigt inte tillräckligt med ett prisslopp ävenom detta vore effektivt. VI är nämligen fullt medvetna om atl siortjnansen, omeit dylikt prisslopp skulle llllänipas, ändå kan formera sin profil ochIndirekt höja pri,serna genom alt försämra kvaliteten pä varorna. Storfinansengör detta redan nu oeh liar hållit på med det . Ett effektivt prisstoppskulle doek försvara den kapitalistiska ulplundrintion av konsumenterna. Vi i vänsterparliel kommunisterna kräver en etteklivkvalitelskontroll oeh stopp för storfinansens varuförstöring. Det är framföralll av behovet da arbetslösheten är sa omlatlande med försämradlevnadsstandard för löntagarna som följd. Under detta anförande iSveriOi herr förste viee talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrGUiSTAFSSON i (e): Jag kommer inte alt med ett ord beröra detsom frän tre partier förkunnades i förrgår. Dagens allmänpolitiska debatt har en myeket allvarligbakgrund. For många människor tör regioner gar den här hösten i dystrare fäigerän vad som v.iiiligen är lallel. I.;il oss därför inte för tjusningen i alt viden debatt stöta en tiorell eller svinga ell svärd Jör glömma dt nenskilda människan, som det ändå näller. Låt mig nägot uppehålla mig vid vad man skulle kunna kalla"sysselsättningskris I välfärdssamhäUe". lands materiella välfärdslår eller faller med den vitaUlet landets näringsliv har eller saknar. Det ärlandets produktion för Inhemskt bruk oeh framför allt för export som bestämmeri vilken takt t. ex. skola oeh socialvård kan byggas ut. I etthöglndiislriali.serar samhälle bhr nödvändigheten av att de ekonomiska styrorganenanvänds pä ett riktigt sätt än mer markerad. Dagens situation lär oss ganskahandgripligt dessa grundläggande fakta. Läget pä arbetsmarknaden är nu det mest bekymmersammasedan slut. Detta skall ses mot bakgrunden av att det aldrigförr satsats sä myeket I absoluta tal på arbetsmarknadspolltlska åtgärder ochalt vi har ett rikt differentierat näringsliv. Hur har dä dagens situation uppstått? Ja, naturhgtvis kanman skylla en del på den InternationeUa konjunkturen. Det vore Inte hederhgtatt försöka bortse frän den faktorns betydelse. Men det är bara en del avsanningen. Och för övrigt skall Ju ett lands regering styra sin ekonomiskapolitik så att konjunkturvågen medför så små störningar som möjligt. Del gåratt bygga vågbrytare som tål ganska hårda stormar. Den har Inte förmått använda denekonomiska politikens möjligheter pä det effektivaste sättet - jag uttalar migInte om viljan i det här sammanhanget. Räntenivå oeh kredltpolltlk har hämmatinvesteringsviljan inom näringslivel. Avgifter oeh skatter har ytterligarespätt pä denna obenägenhet till en helt nödvändig näringshvsutveekhng. Den primära anledningen till dagens dystra läge är attregeringen fört en aUtför statisk ekonomisk politik. En annan väsentlig orsakär att arbetsmarknadspolitiken, som ju är den sista försvarsllnjen, under långtid Inriktats på ett felaktigt sätt. Man har satsat på att flytta folk ochvarit alltför räddhågad atl åstadkomma en lokahsering av företag till områdendår folk oeh bostäder redan funnits. 1 stort sett har man erbjudit endastberedskapsarbeten Inom regioner där man framför allt borde ha satsat päuppbyggnad av ett Uvskraftigt näringsUv. Skogslänen och i synnerhet det norrländskaInlandet är dystra exempel på detta. har oupphörligen krävt en ekonomisk politik somförenar fasthet och rörhghet. Partiet har också klart hävdat att avgifter ochskatter måste avpassas utifrån den effekt som de I varje särskilt läge kan geInom den ekonomiska pohtikens ram. Ständigt har vi hävdat attarbetsmarknadspolitik måste syfta tUl ulvecklingsskapande. Vi har vänt oss emoten centralistisk grundlon I regeringens politik på det här området. Det haralldeles säkert lett till onödiga kostnader atl man från regeringens sida haften övertro pä koncentrationens fördelar. syn pä de samhäUsekonomiskafrågorna går alltså helt i Unje med vårt krav på ett decentraliserat samhälle. Sysselsättningskrisen är ett symtom pä attsamhällsorganen Inte vidtagit de rätta åtgärderna . VI harfrån i Ukhet med socialdemokraterna anslutit oss lillden aktiva konjunkturpolillk som föddes under 1930-talel. I dagens läge krävsInte minst den stimulans åt sysselsättningen som kan ges genom att bättretillgodose näringslivets - inte minst de små och medelstora företagens -behovav resurser. Därför är räntesänkning och lättnader I kreditrestrik- tlonernaviktiga medel för att få fart på hjulen. Det bör erinras om att LO-chefen vid ett flertal tillfäUen uttryckt samma uppfattrung som vi inte bara omräntesänkning utan också I fråga om köpkraftsstlmulans av annat slag. En aktiv näringspolitik måste rimligen Innebära aktivasamhällsinsatser för alla näringsgrenar: stora, små och medelstora företag , sikogsbruk och jordbruk. Ordentliga kredltmöjhgheter ochinvestetingsstimulans åt små och medelstora företag är en självklarhet i enaktiv näringspolitik. Många av de problem som dessa företag har skulle viha undgått, om det funnits en verkligt aktiv näringspolitik. Näringspolitik och regionalpoUtik måste gå hand I hand föratt vi också i besvärliga lägen skall kunna behålla en någorlunda Jämn ochstabil sysselsättning i aUa delar av landet. Hela näringsUvet, aUtifråntextilindustrier och Jordbruk till fabrikation av bUar, måste inordnas i ennäringspolitisk och regionalpohtisk helhetsbedömning, där varje del av landet -även , som geografiskt omfattar av yta - måste hasin klara målsättning. För det norrländska Jordbruket har gäUt och gäUerspeciella former för stöd tlU såväl KR- som SR-jordbruk, Ingendera formen ärnågot permanent ideal för att behåUa jordbruket som en viktig näringsgren INorrland, De förutsätter stora enheter och alltför höga kostnader. Det är santatt man efteråt också börjat ge stöd för "begränsad rationalisering",och det förekommer extra pristillägg för vissa procukter. Vi måste dock nustarkare betona att jordbruket är en viktig sysselsättnlngsfaktor I norr ochatt det norrländska jordbruket är en viktig del i landets livsmedelsförsötining. Vi behöver en fast målsättning för jordbruket ochskogsbruket i Norrlandsregionerna. Jordbruket och skogen är dominerandebasnäringar där oeh därför en förutsättning för andra näringsgrenar. Dettakräver då oekså att man har en annorlunda Jordbrukspolitisk målsättning än densom genomdrevs , Det är glädjande att höra jordbruksminister , som han gjorde I ett TV-program om jordbruket , att 1967 årsbeslut Inte är och Inte skaU uppfattas som någon grundlag. Beslutet skaU sesöver och ändras om utvecklingen så kräver. Från centems sida sade vi redan 1967att utveckhngen krävde en annan målsällning än den som genomdrevs. Detta somJag nu har sagt är inte minst viktigt I fråga om sysselsättningspolitiken,vUket många glömmer. behöver en stark regering. En sådan skullevi kunna få genom tUlkomsten av en samlingsregering. De olika partiernasklättrande i något slags ekorrhjul skulle kanhända upphöra. Paketauktioner ochpolitiska julaftnar kunde kanske också bli mera sällsynta. RtsultatpoUtik är idet långa loppet mera välkommen än opportunistiska strövtåg i den poUtiskageografin. Allmänheten väntar inte en eller två Harpsundskonfe-renser utan i stäUetatt de politiska [lartierna kommer överens om hur man på bästa sätt skall styradet här landet i ett besvärUgt läge. Jag slutar med en fråga som följer av det Jagnu senast har sagt.