prot · FU09143 · 1971-12-31 00:00:00 — I avvaktan tydligen på förslag från utredningen härutlnnaninnebär förslagen i föreUggande proposition endast begränsade reformer Inomramen för nuvarande lagstiftning. Dessa har enligt departementschefen syfteatt komma till rätta med de olägenheter som följer av sådan glesbebyggelse somhindrar långsiktig planering för ändamålsenlig markanvändning m. m. Utskottets center- och folkpartlledamöter ansluter sig Ullden av departementschefen I propositionen anförda uppfattningen, att allamedborgargruppers Intressen måste beaktas då det gäller att bedöma i vilkenomfattning och i vilka former bebyggelse skall komma tUl stånd. VI måste medandra ord nå fram ett system för samhällets åtgärder, som innebär enrationell hushållning med våra naturresurser. Men ett sådant system får Inteleda att den enskUde markägarens berättigade krav på rättssäkerhet ochmöjligheter att på ett ekonomiskt sätt utnyttia sin egendom på ett oskäUgt sättbegränsas eller elimineras. Genom ökat kommunalt Inflytande över bebyggelseplaneringenoch genom den goda lokalkännedom byggnadsnämnderna inom respektive kommunerbesitter borde det vara möJUgt att åstadkomma ett markutnyttjande som irimligaste mån tillgodoser både samhäUets krav och den enskildes önskemål. 1 detta sammanhang vill jag särskilt stryka under vad somframhåUes I i m. fl. motion nr 1499 att det är av stor viktatt planeringen av markanvändning och bebyggelse sker på sådant sätt att människorgaranteras möjUgheter att tillgodogöra sig de värden som ligger I en god miljöoch en oförstörd landskapsbild. Detta Innebär inte bara att man genom skydd förexempelvis värdefulla strandområden ger möjUghet att utnyttja dessa till badoch rekreation. En fråga av än större vikt är att man i avfolkningsbygder låtersommargäster och andra utnyttja befintlig bebyggelse i byar och på gårdar ochäven tillåter kompletteringar av bebyggelsen. Härigenom håller man Uv I bygdersom annars skulle dö ut och därmed förlora Inte bara detskönhetsvärde som ligger I ett bevarat kulturlandskap utan också sitt värdefrån rekreationssynpunkt. För att kunna bevara dessa värden är det viktigt attbyggnadsnämnderna har stor självständighet och möjligheter att utifrån de lokala Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen förutsättningarna,som är högst skiftande pä olika platser I landet, pä bästa sätt tillgodoseallmänhetens och samhällets Intressen utan att delta genom tungroddadministration medför onödigt besvär för markägarna. Jag vill här särskiltbetona vad bäde utskottet och center- och folkpartireservanterna anfört Ibetänkandet, nämUgen att glesbebyggelse som sådan Inte fär motverkas ulan attglesbebyggelse är och kommer att vara den enda lämpliga byggandeformen I storadelar av landet. En utvidgad byggnadslovsplikt och ett översiktUgtmarkhushällnlngsprogram, som uppgjorts genom en kommuns försorg, behöver Inteoch får Inte Innebära att I och för sig lämplig glesbebyggelse förhindras. De begränsade reformer Inom ramen för nuvarande lagstiftningsom föresläs förutsattes av oss reservanter vara av provisorisk karaktär. Detfortsatta arbetet Inom bygglagutrednlngen och naturvärdskommittén bör, 1förening med det planeringsarbete som pågår på olika nivåer I samhället, kunnabilda underlag för politiska beslut, som I fortsättningen skaparförutsättningar för en god och rationell hushållning med våra mark-och övriganaturresurser. 1 det fortsatta lagstiftningsarbetet bör vi därför förstavvakta resultaten frän dessa utredningar och erfarenheterna frän det pågåendeplaneringsarbetet. Vi som reserverat oss beträffande utskottsmajoritetensuttalande om planläggnlngsbehovet menar att det av anförda skäl Inte finnsnägon anledning för att som sin mening ge Kungl. Maj:t känna attriksdagen är villig att gä längre än vad departementschefen föreslagit ochredan nu ta principiell ställning för ett krav på planläggning för allbebyggelse, alltså även glesbebyggelse. Frågor I samband med med övriga reservationer I dettabetänkande, under vilka jag har mitt namn, kommer att behandlas av andratalare, varför jag avstår från att kommentera dem I detta sammanhang. Härefter går Jag över att behandla civilutskottetsbetänkande nr 27 rörande ändringar I expropriationslagstiftningen. I Kungl.MaJ:ts proposition nr 122 föreslås vidgade förutsättningar för expropriationför tätbebyggelseändamäl I syfte att möjliggöra en aktivare kommunalmarkpoUtik. Häri Ingår en ny expropriationsgrund, värdestegringsexpropriation,med vars hjälp det allmänna skall kunna tillgodogöra sig värdestegringar somberor pä samhällets egna Insatser. Sistnämnda syfte skall också främjas genomändrade ersättningsbestämmelser, vilka dessutom förutsätts få en allmäntdämpande verkan på markvärdestegringen. Till grund för propositionen liggerexproprlatlonsutredningens betänkande Expropriationsändamål ochexproprlatlonsersättining m. m. I väsentliga avseenden har regeringenemellertid frångått betänkandet och Inom låtit utarbetanya förslag. Såsom framhåUes I partimotion måste i värtsamhälle ställas stora krav pä att utformningen av tätortsområdena sker päsådant sätt att, frän trafiktekniska, sociala och andra synpunkter, godamiljöer skapas. Förutsättningen härför är I första hand en aktiv kommunalmarkpoUtik. Såsom statsmakterna I tidigare sammanhang uttalat bör den kommunalamarkpoUtiken Inriktas pä förvärv av mark I sä stor omfattning all kommunernafår dominerande inflytande över de mark- tillgångarsom Inom överskådlig tid kan beräknas bil tagna I anspråk församhällsbyggandet. Med en god markberedskap skapas gynnsammaförutsättningar för ett rationellt bostadsbyggande och en ändamålsenUgbebyggelse- och anläggnlngsverksanihet I övrigt. Det är angelägel attkommunerna har mark tillgänglig för nyexploaterlng och sanering, såatt alternativa byggnadsprojekt kan åstadkommas utan tidsförluster ochkostnader. Kommunala markförvärv, som genomförs , underlättardessutom bebyggelsens planläggning genom att ägandespllttrlngen reduceras. Kommunerna får därigenom störremöjligheter att ur samhäUs-Intressets synvinkel bestämma utbyggnadsriktningaroch detaljplanernas lämpliga utformning, bl. a. med hänsyn viktiga boendemiljö-och därmed förknippade servlcefrägor. Detta bör också leda att allmänhetenkan beredas större insyn och Inflytande I fråga om bebyggelseplaneringen,vilket är angeläget frän den kommunala demokratins synpunkt. Skall kommunerna kunna hålla god markberedskap, måste deges tillräckliga hjälpmedel lagstlftnlngsmässlga och ekonomiska. I sistnämndasyfte har möjUgheter öppnats markförvärvslån och tomträtts-län. De sväraekonomiska problem som kommunerna nu har all bemästra är dock ofta mycket svårforceradeIhnder för önskvärd aktivitet I markpoUtiken. Lika viktigt är att kommunerna måste ha lagstadgadföreträdesrätt till mark, som skall bil föremål för tätbebyggelseåtgärder.Givetvis skall markpoUtiken I första hand och I huvudsak vara Inriktad påfrivilUga förvärv. Men när frivilliga uppgörelser om markförvärv över huvudtaget eller på rimliga villkor, t. ex. beträffande markpriset. Inte kanträffas, måste expropriation kunna tillgripas. Exproprlatlonsbestämmelserna måste vara så utformade att dekan trygga förverkligandet av samhällets Intentioner pä I fråga ombebyggelseutveckling och markutnyttiande. Erfarenheterna från nuvarandeutformning har otvivelaktigt visat att kommunerna ofta Inte haft möjlighet attI tillräckligt god tid skaffa sig rådighet över den tätbebyggelsemark sombehövs för att de skall kunna fullgöra sina mark- och bostadspolitiskauppgifter. Det är därför angeläget att kommunerna fär vidgade förutsättningaratt expropriera för tätbebyggelseändamål, så att samhällsbyggandet på såvälråmarksområden som områden med befintlig tätbebyggelse kan planeras ochgenomföras på ett tillfredsställande sätt. En sådan utvidgning avexpropriatlonsmöjllgheterna ställer å andra sidan ökade krav I fråga omrättssäkerheten, dvs. den enskildes förutsättningar att hävda sin rätt. Förslagen I den förevarande propositionen har det rIkUgasyftet att främja en aktiv markpolitik och motverka oförtiänt markvärdestegring.Men tyvärr finns det mycket allvarliga Invändningar att göra mot propositionensförslag 1 fråga om såväl expropriatlonsgrunderna som ersättningsreglernasutformning och den därav beroende rättssäkerheten för den enskilde sakägaren.Därtill kommer, att propositionen pä väsentliga punkter är opreciserad ochoklar I konturerna. Mot den föreslagna nya expropriatlonsgrunden -värdestegringsexproprlationen - har vi från sida IngaInvändningar att göra. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen 2 protokoU 1971. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen finner denvälmotiverad, ty därigenom bör man kunna förhindra att oskäUga vinster uppstår,som är orsakade av samhällets åtgärder. Spekulation I höjda fastighetsvärdenbör genom denna regel effektivt kunna hindras. Beträffande den expropriationsrätt som regleras I punkt 16I den föreslagna lydelsen gäller däremot att det är I högsta grad oklart hurden skall tolkas. Detta framgår Inte minst av lagrådets yttrande på dennapunkt. "Med det remitterade förslaget avses uppenbarligenatt punkt 16 hädanefter endast skall upptaga en expropriationsgrund, avsedd attmöjliggöra en aktiv markpoUtik Inom område som skall bil föremål förtätbebyggelseåtgärder. Att möjlighet tomrättsupplåtelse UttryckUgen nämnsvld sidan av övriga förfogandemöjUgheter som kan tillkomma den exproprierandekommunen Innebär således Inte att sådan upplåtelse I fortsättningen skallbetraktas som ett självständigt expropriationsändamål utan beror, enligt vadsom framgår av motiven, på att tomträttsinstitutets betydelse för den kommunalamarkpoUtiken ansetts böra komma tUl uttryck I bestämmelserna om expropriationför tätbebyggelseändamål. Uttalanden I remissprotokollet ger klartvld handen att för tomrättsexproprlatlon avses gälla samma förutsättning somför annan expropriation enligt Ifrågavarande punkt, nämligen attexproprlatlonen uteslutande skall omfatta mark som med hänsyn tlU den framtidautvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Avden föreslagna lagtexten kan emellertid ej annat utläsas än att nämnda förutsättningenbart hänför sig tUl mark som kommunen I annat fall än då fråga är omtomträttsupplåtelse skall få möjUghet att förfoga över. Med hänsyn till denändring som tomträttsinstitutet på sätt angivits undergick 1953 är detpåkallat att I lagtexten tydligt ange att expropriation även när det gällertomträttsupplåtelse bara kan medges I tätbebyggelsefallen. Förevarandebestämmelse bör därför få det Innehållet, att fastighet må tagas I anspråkgenom expropriation, om det prövas nödigt för att ge kommun möjlighet att medtomträtt upplåta eller ehest förfoga över mark som med hänsyn den framtidautvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. I fråga om kravet på bevisning om markbehovet vldexpropriation för tomträttsupplåtelse framhåller vlsserilgen föredragandestatsrådet att det I regel bör vara tillräckligt att kommunen förklarar sig haför avsikt att upplåta marken med tomträtt. Det är emellertid tydUgt att någonskUlnad I detta hänseende Inte kan göras mellan tomträttsfallen och övrigatätbebyggelsefall. Kommunen måste alltid, oavsett hur den ämnar förfoga övermarken, göra antagligt - t. ex. genom befolknlngsprognoser,bostadsbyggnadsprogram och Industrlutvecklingsplaner - att marken med hänsynUll belägenheten och kommunens utveckling behövs för det avseddaändamålet." TUl detta lagrådets förnuftiga och logiska betraktelsesättborde föredragande statsrådet rimhgen kunnat ansluta sig och givit lagtexten pådenna punkt en otvetydig formulering. Lagrådetframhåller att "fastighet av vad slag som helst kan alltså numeraupplåtas med tomträtt och någon begränsning gäUer ej heher med hänsyn UUändamålet med upplåtelsen. Formellt är det t. o. m. möjUgt att upplåta tomträttför Jordbruksändamål. Den beslutade jordabalksreformen innebär intenågon ändring I dessa avseenden." Detta lagrådets påpekande bagatelliserar statsrådet säger att problemet har en viss principiell men ringa praktisk betydelse. Ipraktiken lär, säger statsrådet vidare, tomträttsupplåtelse Icke bh aktuellbeträffande annan mark än sådan som behövs för tätbebyggelseändamål. SärskUdbevisning beträffande markens framtida användning bör knappast behövas,fortsätter statsrådet. Under sådana förhållanden synes den bästa lösningen varaatt Uksom låta expropriation för tomrättsupplåtelse utgöra enfuUt självständig expropriationsgrund. Lagtexten, säger statsrådet, bör avfattas så att den bhrhelt otvetydig på denna punkt. Det hade varit värdefuUare om statsrådet hadeuttryckt sig otvetydigt om hur lagtexten skall tiUämpas vld tomträttsexpropriatlon. Enligt vad som framhåUes i partlmotlon öppnarpropositionen vägen för att råmarksområden skall kunna exproprieras även påmycket lösa och osäkra grunder. Detta Innebär risk för en tillämpning som kanåsidosätta rättssäkerheten och godtyckhgt drabba enskilda markägare. I centernhar vi full förståelse för att det är nödvändigt för kommunerna att kunnaförvärva mark, som behövs för tätbebyggelsen och därmed sammanhängandeanordningar. Men det är hka angeläget att förhindra att en markreserv byggsupp, som delvis kanske Inte kommer att behövas för tätbebyggelsen. Detta ärangeläget även från näringspohtiska utgångspunkter, då en sådan utveckhngskulle vara till hinder för jordbruket och dess rationalisering. Störremarkområden, vilka först I en oviss framtid skall exploateras, medför ocksåbetydande administrations-problem. Vi finner det nödvändigt att det som villkor förexpropriation i här avsedda fall även för framtiden skall gälla att det mederforderlig säkerhet kan förutses att marken kommer att behövas förtätbebyggelseändamål. TUlfyllestgörande bevisning rörande ändamålet måstesålunda vara ett grundläggande och från rättssäkerhetssynpunkt oundgängligtkrav också i den framtida expropriationslagstiftningen. Tomträttsexpropriatlon skaU enUgt propositionen vara enseparat expropriationsgrund. Men det finns Ingen självständig motivering förden anmärkningsvärda tanken, att själva formen för markanvändningen efterförvärvet skall utgöra särskild grund för expropriation. Tomträttsexpropriatlonbör därför Inte heller utgöra en separat expropriationsgrund. Utskottsmajotiteten säger sig dela statsrådets uppfattningatt låta tomträttsupplåtelse utgöra en fullt självständig expropriationsgrundoch därmed stryka under tomträttslnsUtutets betydelse. Utskottet menaratt mgaövertygande skäl har anförts häremot. Utskottet underkänner med andra ord de skäl som lagrådetanfört. I alla händelser kan det slås fast att heUer inga övertygande skälförebragts för att det finns något behov av att tomträttsupplåtelse skall varaen särskild expropriationsgrund. Enda skälet, som anförts är, enhgt vad jag kanfinna, att man därmed vill understryka tomträttsinstitutets betydel- Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen se, enbetydelse, som åtminstone från mittenpartiernas sida aldrig bestritts utantvärtom kraftigt framhållits. Och sånågra ord om exproprlatlonsersättnlngen. Jag skall Inte uppehålla mig vld deavsnitt I utskottsbetänkandet där enighet I stort sett föreligger. Detta är fallet t. ex. då det gäller att faststäUalösesklUlngen. Denna skall avse marknadsvärdet, dvs. det pris fastighetensannolikt skall betinga vld försäljning I öppna marknaden. Även den allmännaprincipen att den exproprierande Inte skall behöva betala för värdeökningar somberor på exproprlatlonsföretaget förefaUer vara allmänt godtagen. Enligt föreslagen lydelse av 8 § expropriationslagen skallvld bestämmandet av marknadsvärdet bortses från värdehöjning av betydelse som-utan att ha samband med förväntningar om ändring I markens tillåtna användning- kan återföras till exproprlatlonsföretaget. Mot denna redan gäUande regel haringen invändning rests. Så långt när det gäller enigheten I utskottet angåendevärderingsreglerna. Men den avgörande punkten I det framlagda förslaget är deni propositionen angivna metoden hur värdestegringarnas orsaker skallanalyseras. Analysen av värdestegringarnas orsaker föreslås reglerasav särskilda föreskrifter, gällande vid expropriation för tätbebyggelseändamäl.Dessa föreskrifter återfinns I 111 a § expropriationslagen. Jag avstår I dettasammanhang från att närmare kommentera dessa föreskrifter. Dessa frågor komineratt tas upp av annan talare under behandling av den med 8 betecknadereservationen I utskottsbetänkandet. Låt mig helt kort och gott slå fast att centerpartietUksom reservanterna under punkt 8 I utskottsbetänkandet Inte kan godta denutformning, som presumtionsregeln fått i propositionen. Dels kan den och detär det väsentUga - Inte godtas från rättssäkerhetssynpunkt, dels är den I frågaom tillämpningen tungrodd, slumpbetonad och kort sagt krånglig. Reservanternaunder denna punkt har därför goda skäl till sitt yrkande att förslaget lagom ändring I expropriationslagen såvitt avser 111 a § Inte må antas av . Så till slut några ord om behandhngsfrågorna I samband meddenna proposition. Det mest märkliga är ändå kanske inte vad som står i denutan sättet på vilket de frågor propositionen berör behandlats i departementetoch av föredragande statsrådet . Expropriation av framför allt fastighet har alltid ochkommer väl alltid att av den som drabbas därav betraktas som en extraordinäroch ofta obehaglig åtgärd. Den fråga som särskUt tilldrar sig Intresse Isamband med expropriation är helt naturUgt ersättningsfrågan. Från denenskildes synpunkt - men också från samhällets - måste de avsnitt i expropriationslagen,som reglerar ersättningsfrågorna, tilldra sig ett alldeles speciellt intresse.Men nyheterna i detta regeringens förslag har Inte av departementet enstillmätts den betydelsen att de remitterats till de remissorgan som förutberetts tillfälle att avge yttrande över exproprlatlonsutredningensbetänkande. Lagrådet slår ocksä fast att det måste betecknassom en brist I utredningen, att detta såväl ekonomiskt som tekniskt svårbedömdalagstiftningsärende Inte varit föremål för remissbehandling. borde enligt min mening Inte behöva riskera att få ta emot säbristfälligt genomlysta förslag tUl viktiga lagändringar som varit fallet meddenna proposition. Det starka sambandet med förfarandereglerna är uppenbara förvar och en som något sysslat med expropriatlonsärenden. Utskottet harvlsserilgen haft ett Icke remissbehandlat utredningsförslag omförfarandereglerna tillgängligt, men detta har varit ett för bräckligt underlagför utskottet att ta hänsyn till. Föredragande statsrådet medger, om jag förstått sakenrätt, att det kan finnas ett visst fog för en kritik i dessa stycken men harbedömt vissa frågor ha sådan betydelse från samhällsplanerlngssynpunkt att debör tas upp utan dröjsmål - och det har sannerligen statsrådet gjort. Utskottsmajoriteten försöker så gott det går och detlitet generat, tycker jag mig kunna läsa meUan raderna hjälpa till medursäkter för detta statsrådet förhastade utspel. Men argumenteringen verkarinte särskilt övertygande. Enligt mening borde I skrivelseUll Kungl. Maj:t anhålla att de I förevarande proposition Ingående förslagenenligt I partlmotlon anförda grunder överarbetas för att eftersedvanlig remissbehandling kunna föreläggas I den bebådade propositionenår 1972 med förslag ny expropriationslag. Då vi i utskottet inte kunde få anslutning till detta vårtyrkande från de andra partiernas sida har vi I stället biträtt de yrkanden,bakom vilka utskottets center- och folkpartirepresentanter står. Dessareservationer kommer senare I debatten att tas upp till ytterhgare behandhng avandra talare än av mig. Jag ber att få yrka bifah till allareservationer I civUutskottets betänkanden nr 26 och nr 27 där mitt namnåterfinns och i övrigt utskottets hemställan. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen HerrTOB(fp): Först några ord om civUutskottets betänkande nr 26. Utskottsmajoriteten anser att aU glesbebyggelse fordrarplanöverväganden och uttalar att den principen redan nu bör slås fast samt attden bör prövas i samband med att man utformar regler för den fysiska rlksplanerlngsom vi väntar på. och representanter I utskottethar reserverat sig och anser att det är helt onödigt att nu mästracivilministern på detta sätt. I reservationen förklarar -vi att oregleradglesbebyggelse kan medföra olägenheter och att reglering därför kan behövas menatt bygglagutrednlngen har det uppdraget. Det Ugger således, hoppas jag, I godahänder. Men vi har ännu inget lämpligt planlnstrument härför, ochbygglagutrednlngen håller på med försök på den punkten. De försöken är ännuinte klara, och man vet inte vart de kommer att leda. Kopphngen med rlksplanerlngen begriper vi inte. Vi harinte fått någon förklaring den. skall själva skissen och en delsom har med den att göra presenteras. 1 vad mån det blh fråga om enlagstiftning, som vi också förstår kan behövas, vet vi Inte. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen oss att defrågorna har sådan omfattning att det är alldeles onödigt att göra enbestäUning på enstaka punkter. Det hade varit mera hänsynsfullt motcivilministern att godta hans proposition, där han alltså har försökt attåstadkomma en begränsad möjhghet att reglera glesbebyggelse som skuhe kunnatillämpas under en övergångstid. Det ärInnehållet I reservationen I a. VI har också velat ta bort ett stycke urutskottsmajoritetens skrivning, där det heter att den här bestäUningen alltsåatt det behövs planöverväganden även för glesbebyggelse står i fullöverensstämmelse med antagna principer för byggnadslagstiftningen. Detär nämhgen just vad den Inte gör, för I de principerna drogs upp en skihehnje:man bör planera tätbebyggelse men Inte glesbebyggelse. Men vi är med pånoterna. Här skall man naturligtvis se UU, att det blir planöverväganden ävenbeträffande glesbebyggelsen - men jag tror inte man kan säga att det står iöverensstämmelse med principer. Den framtidssyn som kommer till uttryck i propositionen att en glesbebyggelse där man kan förvänta vidare bebyggelse skall behandlassom tätbebyggelse - finns sedan gammalt I fastlghetsblldnlngslagensbestämmelser angående reglering av avstyckning, om tätbebyggelse är "attvänta inom nära förestående tid eller- ehest avstyckning av fleralägenheter förväntas, ". Den är aUtså Ingen direkt nyhet,utan jorddelnlngslagen, som har på sig att verka, har haft denförut. VI är tacksamma det antydde också utskottets ordförande för att vi i utskottsmajoritetens skrivning återfinner de här orden:"Glesbebyggelse är och kommer att vara den enda lämphga byggandeformen istora delar av landet." Det här med glesbebyggelse får Inte bedömas frånde utgångspunkter som råder i storstadsområdena med deras trängsel och behov avbyggnadsmark. I större delen av har man inte de problemen, och där ärdet anledning att verkligen se till, att man får fram glesbebyggelse utanalltför mycket av regleringar och krångel. Det finns möjligheter att klara avde här frågorna förnuftigt. I reservationen I a har vi också antytt att vi interiktigt är på det klara med varför den här frågan hör Ihop med rlksplanerlngen.Som jag nämnde tidigare är det väl helt andra problem som där är viktiga, ochatt man skall göra en beställning på just den punkten i det här sammanhangetkan inte vi få ut av propositionen. Kanhända rör det sig om vinkar fråndepartementet - det har antytts vld utskottbehandhngen - men I varje fall är deInte så klara att vi har kunnat fästa oss vid dem och tro att beställningen härhar någon betydelse. Vi menar att den i stället kan snedvrida den mera allmännabehandling man kan behöva som stöd för en riksplanering. Enligt propositionens förslag UU ändring av 87 § byggnadslagenskall regeringen ges möjUghet att besluta fristående om nybyggnadsförbud förvissa områden. Det tycker vi är Illavarslande.