prot · FU09140 · 1971-12-31 00:00:00 — Denena vägen Innebär att man begränsar AP-uttaget för att göra det möjligt delsför enskilda arbetstagare att få högre löner, att spara och göra riskvilligasatsningar, dels för företagen att skapa större möjligheter att finanslera sinaInvesteringar, Den andra vägen som man också kan välja är att viakreditinrättningar av ohka slag och dit hör som bekant även stora stathgabanker - kanahsera överskott på AP-medel till produktiva Investeringar I högregrad än man har gjort. Det vore en konsekvent tillämpning av deprinciper på vilka det svenska AP-systemet bygger. Dessutom viU jag påminna om att AP-systemet kom till efterhårda motsättningar inte om behovet av tilläggspensionering utan om hur dettasociala trygghetssystem skulle byggas upp. En folkomröstning föregick beslutet.Svenska folket bereddes alltså den gången tiUfälle att ta ställningtill om och hur ett sådant här socialt system skulle utformas. Syftet var attge aUa trygghet på ålderdomen. De farhågor som då uttrycktes, framför allt frånoppositionspartierna, nämligen att fondblld-nlngen skulle kunna utnyttjas föratt skapa maktkoncentration och socialisering, tiUbakavisades bestämt frånmotpartens sida. Mot den bakgrunden, herr talman, förutsätter demokratisk anständighet,om regeringen verkligen skulle acceptera LO:s tankegångar, att frågan omsociahsering genom fonderade AP-medel göres till föremål för folkomröstning. Hen har så rätt, så rätt. Destrukturella problemen I vårt land kommer att kvarstå, även om den nuvarandearbetslöshetskrlsens mest påtagUga olägenheter kan lösas genom de oUka förslagsom vi nu diskuterar. Men begreppet "strukturproblem" har fått enhelt annan dignitet än vad det hade tidigare. avsåg begreppetstrukturproblem I stort sett förändringar i ohka industrieUa branscher,orsakade av den tekniska och ekonomiska utveckUngen samt den internationellakonkurrensen och arbetsfördelningen I en fri värld. Sådana strukturproblem haralltid funnits I ett fritt konkurrerande näringshv och kommer alltid attfinnas. Varken ekonomi eUer poUtlk är något statiskt. Detta slagsstrukturförändringar sker I vårt land mycket snabbare än tidigare ochställer därför större krav på anpassningsförmåga, förutseende och skickhghetav de enskilda företagarna än vad fallet var tidigare. Och de härförändringarna ställer också krav på dem I de ohka ländernas regeringar somgenom lagstiftning och den ekonomiska politiken drar upp ramar förföretagsamhetens arbete. Men har begreppet "strukturförändringar"givits en annan Innebörd, en mera politisk, . Det har Istor utsträckning kommit att Innefatta den påverkan och den omgestaltning sompolitiskt betingade åtgärder kan åstadkomma Inom den produktiva sektorn I endemokratisk stat. De strukturproblem som vi tidigare hade är relativt små Iförhållande dem som det kan bU fråga om vid förverkUgande av de poUtiskatankegångar som kommit till uttryck Isocialdemokratisk press och, nu senast, i det här LO-förslaget till regeringen. Och jag upprepar att regeringen står vidskiljevägen. Skall vi till de konfrontatlonspohtlska åtgärder som I hög gradhar betecknat de senaste årens utveckUng få en ytterligare tlUspetsnlng av motsättningarnaI samhället, då finns det anledning att ompröva den tillförsikt som jag trotsmina kritiska synpunkter ändå hyser . Då finns det skäl attdämpa förhoppningarna om att vår I grunden goda ekonomi skall genom lämpligmedlclnerlng kunna botas Inom den närmaste femårsperioden. Då finns det riskför att de prognoser som långtidsutredningen uppställde för den kommandeutvecklingen kullkastas, att med andra ord den optimism, somlångtidsutredningen bakom de många mörka Inslagen I väven ändå ansåg sig kunnage uttryck åt, måste förbytas I djup pessimism. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. VI hade en lång och Intensiv ekonomisk debatt , och har vi . Det är naturligtvis svårt både för mig och föroppositionen att mönstra så mycket nya Idéer med sä här tätt återkommandeekonomiska debatter som spänner över samma fält. Jag gick därför ned till denhär debatten utan att ha något slags manuskript med mig och tänkte som så, attom jag fär sitta och lyssna finns det väl alltid någonting som är värtatt bemöta. Jag skaU således Inskränka det här inlägget till attförsöka kommentera vad dagens anföranden behöver som kommentar enligt minmening. Jag behöver inte repetera själva problemstäUnlngen - finansutskottetsbetänkande och reservationerna - I någon större utsträckning. Jag tyckte attfinansutskottets ordförande, , utförde den argumenteringen pä sittlugna och sakkunniga sätt så att det är aUdeles onödigt för mig att repetera det.Men vad jag kanske ändå skulle göra - det är ju dock en månad sedan vidiskuterade de här frågorna - vore att försöka anlägga något av ett perspektivpå framtiden. VI har fått en konjunkturrapport som jag betecknat och det har citerats I dagens Inlägg som en ljusglimt i den här mörkadebattatmosfären som vi känt under den senaste månaden. Det är, menar jag,naturligtvis någonting som står för experter än så länge vi kommer väl mera att precisera regeringens ståndpunkt I den statsverkspropositionsom framläggs . Men om vi jämför vad man tror att 1972 skallbära I sitt sköte med vad som hänt , så finner manväl ändå att det aren ganska deciderad uppfattning att vi är på väg upp ur den,jag tror någon har använt ordet förlamning som präglat Innevarande år, i varjefall . Vi räknar med en höjning av vår totalatillväxt, av bruttonationalprodukten, med omkring 3 eller 3,5procent. Självfallet är det inte något av de bättre åren, men det är ändå ettär som kan försvara sig, om prognosen visar sig gå i uppfyllelse. Vidare ger prognosen vid handen att vi nu ändå bör hakommit In I en InvesteringsvUja, som Innebär att våra bruttoinvesteringar skallkunna öka; man har där fixerat sina gissningar till . Likaså har manräknat med att privatkonsumtionen bör kunna öka med 3,5 upp 4 procent.Detta skall då ses mot bakgrunden av siffrorna , då vi harhaft en praktiskt taget obefintUg tillväxt av våra allmänna ekonomiskatillgångar och då den totala bruttoinvesteringen har legat lågt, även omIndustriinvesteringarna för all del kommer att hamna på plus 4 å , ochdå den privata konsumtionen också har legat endast helt obetydhgt övernollstrecket. Det har tidigare anförts att vi har att se tillbaka på ettår som Inte I något avseende kan betraktas som ett normalt fungerande år - medden långa avtalsrörelsen, med rädslan för storkonfhkten och med, som en extrarelief till detta, den internationella dämpningen av konjunkturen med allt vadden Innebar och Innebär för företagarnas Intresse av att satsa . I den hlla höstprognos som experterna har tillåtit siggöra har man också redovisat att vi bör kunna hålla balans I vår utrikeshandel.VI får Inte detöverskott som vi kunde Inregistrera 1971 och som på grund av den allmännaekonomiska dämpningen i vårt land delvis var artificiellt, men vi kan ändåräkna med så god balans i fråga om exportförmåga och Importbehov att det evigaproblemet och bekymret med bytesbalans, handelsbalans, tiänstebalans och hurman nu viU rubricera det Inte skall bh högaktuellt , hka htet som dethar varit 1971. Jag har tidigare understrukit att jag tror det Ugger rättmycket av en positiv rekyleffekt i detta efter den tidigare väldigalagerappladdningen. Jag är också beredd att säga att vi fortfarande I vårekonomi kommer att få leva med ett ständigt problem i avseende påutrikeshandelns balansläge och föhakthgen Inrikta vår pohtik med hänsynhärtill. har här förts en debatt om vad somhar varit, och när man bedömer dagens situation med dess bekymmer framför aUtpå sysselsättnlngsfronten är det naturligtvis frestande att försöka lyfta framnågon syndabock för att få nöjet att gissla honom. Där har Ju ocksåoppositionen den favören framför regeringen att den kan brihera med all denefterklokhet som man givit uttryck åt I dagens diskussionsinlägg. Likaså haroppositionens talesmän haft möjUgheten att säga att det är regeringen som haransvaret och visst har regeringen det! Ingen skaU undandra sig det ansvaret.Jag skaU också gärna ta på mig en väsenthg del av denna syndabocksattityd, omvi nu envisas med att ha någon specifik syndabock. Men för den som då skallställas vid väggen kan det Ju vara av behovet påkallat att få redovisa Utet avhur det historiska skeendet på detta område egenthgen har utvecklat sig. Efter den föna nedgången 1967 och början på 1968 fick viett relativt snabbt uppsving I konJunkturutveckUngen under 1969 och 1970.Framför allt var det under den första delen av fjolåret som vi hade de mestpressande Inflatiorustiska kännetecknen I vår samhällsekonomi. höll vi emellertid något så när ordning på den ekonomiska utveckUngen. VI tvingades som sagt att tillgripahårda kreditpoUtiska åtgärder, och vi tvingades längre fram attInföra prisstoppet. Jag gick, som det också har erinrats om, tiU närden samlades pä hösten med ett nytt flnanspoUtiskt uppstramningsförslag. Detgällde en viss tidigareläggning av momsen, och vissa punktskatter ficksupplera detta. VI bedömdealla vid det tiUfället situationen Ukvärdigt. Man kan visserligen frånoppositionens sida säga att regeringen borde ha varit en mera framåtbUckande,klokare och skickUgare bedömare än man kan begära att oppositionen skaU vara.Men Jag mötte inget motstånd när Jag framlade kravet på att skärpaflnanspoUtiken. VI kunde allaenas om den uppstramningen när höstriksdagen samlades. Så här I efterhand kan vi - det är det som har Intresse -med siffror belägga att den privata konsumtionen under fjolårets högkonjunkturändå på det hela taget var ganska normal. Likaledeskan vi så här i efterhand konstatera att den bristande handelsbalansen, detstora valutautflödet och nedgången I valutareserven I aUt väsentUgt hänördefrån den stora lagerimport som Industrin och handeln etablerade, framför alltunder . Jag har sagt att vi normalt I en normal,god tid med normal, god sysselsättning - skaU öka vår lagerhållning med 1,5mUjarder. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. den underen tolvmånadersperlod, sista och , med 4,8miljarder. Där har vi förklaringen till bekymren utrlkeshandelsmässlgt ochvalutamässigt. Vad som är särdeles Intressant och som bör understrykas äremellertid att vi reaUserade hela denna väldiga lagerökning inom ramen för dekrediter och den Ukviditet som svensk handel och svensk industri vid dettillfället kunde mobilisera. I debatten före vahörelsen - den bötiade med majmånads ekonomiska överläggning I och pågick oavbrutet, möjhgen mednågra veckors semesteruppehåll, fram till - förekomett ständigt klagande över att de hårda kreditåtstramningarna och, som dethette, den skyhöga räntan gjorde det omöjligt för Industri, handel ochföretagsamhet att bedriva en normal verksamhet. Under den tiden reahserade mantrots restriktionerna och trots den skyhöga räntan denna utomordentligt kraftigalagerökning. Man betalade den - möjligen på lånebasis - men man var ändå bereddatt reahsera den. Det kan ha sin naturliga förklaring; har man en nationellprisstegring är man naturUgtvis också benägen att köpa på sig Innan prisernastiger ytterligare. Men om man nu skall vara efterklok, så måste man säga attdet knappast var mot konsumtionen som åtgärderna borde ha riktats.Konsumtionsstegringen var på det hela taget normal, . Skulle man hagjort någonting, skulle man naturligtvis ha kUppt till ännu hårdare I fråga omkreditåtstramningarna och försökt omöjliggöra den väldiga lageruppladdning somvi var tvungna att Inregistrera. Men så gick ju Inte tongångarna frånoppositionen. Segraren I fjolårets riksdagsval, förre centerpartlledaren , gjorde sig ju till något av företagsamhetens hjälte och företrädarenär han utlovade en utländsk upplåning på ett par miljarder att ytterligare späpå likviditeten med I denna överansträngningstid. Den företagare som kände päsig att orderböckerna var fulla och att priserna steg hade Inte och kan Integärna som personlig företagare ha haft överblickar över hela samhällsekonominoch vara återhållsam med hänsyn konsekvenserna av vad alla gör -och gör påen gång. Men en partiledare borde kanske försöka tänka åt dethållet. I det fallet fick Ju den politiska opportunismen och behovet av att fåsä många röster som möjligt vara avgörande. Det här menar jag bör väl ändåkomma fram I den historieskrivning som oppositionen är så angelägen om att nuständigt repetera. Jag har någon gäng sagt att om någon var lycklig,när valet var över, över att han Inte behövde äta upp den soppa som han hadespottat Ihop som det brukar heta htet brutalt - var det naturligtvis minpersonligen gode vän , när han gick och blötte fötterna nere på en sandstrand I . Vi kom tillbaka och har att hantera de här frågorna medhänsyn till hur den ekonomiska utvecklingen är. VI kommer att ha besvär med den och framöver. Mendet hade varit ännu värre, om vi skulle ha suttit Inne I en enormöveransträngning . Det finns ju skolexempel I vårt närmastegrannland på vad det leder UU. Så långt ute I det kalla vattnet har vi Ju ändåaldrig varit. Man brukarifrån oppositionens sida säga: Men regeringen har Ju Inte lyssnat påoppositionen, och regeringen har Inte heUer lyssnat på sina närmaste bröder . Ja, det är lika felaktigt som allting annat somoppositionen slänger omkring sig. LO bedömer konjunkturpohtlken , I envårrapport och I en höstrapport. I höstrapporten - det var således I fjol- sade man att man kunde förutse en svagt vikande konjunktur men aUtjämt enmycket hög aktivitetsnivå, att produktionsökningen skulle bh god och att någrasysselsättningssvårigheter Inte skuUe uppkomma förrän vi kom In 1972, dvs. den vinter som vi nu börjar tangera. Det var samstämmigauppfattningar meUan LO:s ekonomer och mellan de ekonomer som regeringen har attsöka sina råd hos. Att vi sedan på båda hållen har blivit besvikna har sinaförklaringsgrunder. Jag har anfört ett par av dem - att den Internationellakonjunkturdämpningen blev segare än vad vi trodde, att vi fick genom den långaoch sega avtalsrörelsen en stagnation I den svenska ekonomin som det tar en tidatt ro sig upp ur. Men Jag tycker att man skall sluta med att roa sig med attsätta LO och regeringen emot varandra I konjunkturbedömningarna. Så är det Inte,om man går till akterna och studerar dem. kunde man mera allmäntIaktta en tillbakagång I konjunkturen. LO har I sin vårrapport följandebedömning: "VIgår 1971 In I ett lugnare konjunkturförlopp. Det är dock Inte fråga om någon kraftig konjunkturavmattnlng.Utveckhngen präglas alltjämt av aktivitet på hög nivå." Men manunderstryker att regeringen bör ha beredskap också för den andra utvecklingen,någonting som regeringen också underströk I sina framställningar tillriksdagen. Jag läste Igenom I riksdagsprotokollen deInlägg som oppositionen gjorde I debatten och I maj månad1971. var det egentligen Ingen hejd på frieriet till väljarna.När vi levde I en konjunktur, som var besvärande på grund avsin hetta, hade vi att mönstra alternativa budgetförslag, där högerns ochfolkpartiets förslag betydde en försämring av statsverksbudgeten med 2miljarder kronor och centems förslag betydde en försämring med 2,5 miljarderkronor. Jag kan väl till oppositionens heder säga, att när vidiskuterade detta , hade man blivit lugnare. Inget valkastade sin skugga framför sig 3 a 4 månader efter vår debatt. Då stannade demoderatas, och förslag på ungefär samma bedömningar rentfinanspolitiskt och rent budgetmässigt som regerlngsförslaget. Det skilde ettpar tre , vilket Inte är mycket att tala om när det ärfråga om en budget av denna storlek. Det sades en hel del I den debatten. Det sades attkanhända kommer vi att gå emot en nedgång, men kanhända kommer det också att bhen bibehållen högkonjunktur. Man underströk nödvändigheten av att regeringenskulle hålla sin beredskap. På detta sätt har debatten gått, och det har följaktligenInte varit någon annan skillnad mellan regeringens och oppositionens konjunkturbedömningarän att oppositionen ständigt har haft samma skiva på plattan, en skiva som barahar haft en enda tonart. Oppositionen har velat lova väljarna mer än vadregeringen har gjort. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjun k turs timu -lerande åtgärder, m. m. varitfelaktigt vid vissa tillfäUen, när konjunkturen har varit het och gått uppåt.Det har varit mindre felaktigt, när konjunkturen har varit dämpad och gåttnedåt. Men det är klart att man I efterhand kan säga att under den dämpadekonjunkturen om ni verkUgen skulle ha drivit en annan politik har tonartenvarit riktig. borde ni Ju komma rätt, om det är samma tonart påskivan oavsett konjunkturerna. Frågan om det selektiva eUer genereUa stödet är Ju denavgörande fråga varom diskussionen I finansutskottet har stått och naturUgtvisstår även här 1 kammaren . Allt vad som kan sägas på den punkten har välsagts utom en sak. Det finns en nation ute I , nämUgen den avhögerpartiet styrda engelska nationen, som började sin konjunkturstlmulans medden generella medicinen men har tvingats konstatera att den medicinen Inte harhjälpt någonting. Det har bara Inneburit att prisstegringarna I det landet ärhögre än någon annanstans I . Det har vidare Inneburit att arbetslöshetenär relativt högre än annorstädes. har finansministern I denengelska regeringen gjort ett offentligt uttalande, där han säger att det Interäcker med de generella åtgärderna. VI måste I stället sätta In åtgärder där arbetslösheten uppstår. VI måste sätta In våra åtgärder på deorter I landet, där sysselsättningen inte håUer och där ordentliga Ingrepp blirnödvändiga. Han kommer fram till den selektiva politiken efter att ha gjorterfarenheter beträffande verkningarna av den generella politiken. I dettaavseende har vi väl varit htet före honom genom att redan från början ta denställning som han numera efter vissa fruktlösa försök på den andra kanten harsökt sig fram UU. Det har förts en debatt om hur regeringens förslag bör seskontra opposltlonsförslaget. Regeringens stimulans till konjunkturen kan uppskattastill en summa av I runt tal tre miljarder. På den punkten har vi fåttoppositionen med oss på alla de olika förslag som vi har lagt fram. Men Ulldetta lägger sedan oppositionen sina förslag, som enligt sammaberäkningsgrunder som Jag har haft tiU regeringsförslagen kommer att Innebäraytterligare en stimulans uppe på detta belopp med I runt tal fyra miljarderkronor. Det har varit ett bekymmer för oppositionen jag förstoddet när jag läste reservationen till utskottets betänkande. På något sätt måsteman Ju dölja vad man här är ute efter, och därför säger man: Om man tar de härgenerella stimulanserna, blir helt enkelt mycket av regeringens selektivastimulanser onödiga. Detta har utskottets ordförande bemött, ochJag vlU understryka vad han sagt. Det är frestande att delvis upprepa vad SvenEkström sade. Vad är det som bhr onödigt I regeringens förslag? Bidragen tillfolkpensionärema kan naturligtvis Inte bil onödiga. Förstärkningen överbostadspolitiken de lägre betalda barnfamUjerna kan naturhgtvis Inte bilonödig. De 480 miljoner som vi har ställt till förfogande för utökat vägbyggandekan väl näppeligen bh onödiga. De 900 mUjonerna som AMS har fått för att klaraav beredskapsarbeten för både kroppsarbetare och kontorsarbetare är förmodligenInte heller onödiga. - Ledamoten av , , harnyss stått här I talarstolen och talat om, att här kommer en ny beställningfrån på ytterligare pengar.Oeh nog skall jag understödja den med aU kraft, sade , Då uppstår den Intressanta Inkonsekvensen, dels att mantror att pengarna I regeringens selektiva utspel Inte skall gå åt, dels att mantror att det kommer att behövas ännu mera pengar Just för att förstärka detselektiva utspelet. Jag förmodar att ytterligare kommentarer är tämligenöverflödiga. Man kan gå Igenom hela regeringsförslaget. Skulle man, omman fick den här arbetsgivaravgiften eliminerad, från Industrins sida avståfrån avdraget för maskininvesteringarna? Jag tror det inte ett ögonblick.Skulle man, I fall man fick momsen sänkt eller arbetsgivaravgiften eliminerad,avstå från att utnyttia kapitalmarknadens resurser via denemlsslonslåneaktlvltet som pågår? Det finnsinget bytesobjekt här. Allt vad regeringen har föreslagit kommer attunderstödjas. De 500 miljonerna till kommunerna kommer att gä åt; kommunernahar redan redovisat önskemål som går långt utöver de 500 miljonerna och väntarbara på riksdagsbeslutet, så att administrationen skall kunna börja fungera Idet avseendet. Men man behöver någonting att skyla sin nakenhet med, ochnär man ändå Innerst Inne känner på sig att det väl var litet för starkt attladda på ytterligare bortemot uppe på de tre, då kommerman med denna flnurUghet, som det Innebär när man säger: Ja, men om man följerden här generella linjen, behöver regerlngsförslaget aldrig värka ut I allasina kostnader. Innerst Inne måste det hos oppositionen ligga ett storttvivel på vad man själv har föreslagit. Innerst Inne måste den begripa att omriksdagen skulle följa de förslag som oppositionen lagt fram på regeringensförslag, har oppositionen I varje fall etablerat sig I landets poUtiskahistoria som den värsta braständare för en Inflation som detta land någonsintidigare haft anledning att notera. Det finns en annan sak som Jag tror att Jag berörde i denförra debatten men som Jag gärna vill ta upp en gång till. Förslaget atteliminera momsen är avsett som en konjunkturstimulans. Man skall följaktligennu ta bort den för att sedan införa den igen när konjunkturen hettar till. Varoch en som gjort några försök att studera konjunkturväx-Ungarnas konsekvenserhar kunnat Iakttaga ett fenomen. Kommer oppositionen att säga Innanen konjunkturuppgång materialiseras att vi på nytt skall höja momsen ochåterinföra arbetsgivaravgiften -Jag tänker nu utifrån oppositionens ärligaavsikter, och det är väl klädsamt om jag ägnar mig åt det. Manbehöver Inte vara en Relllng i Ibsens diktning för att tvivla på det, men mankan gott konstatera alt den dagen kommer ingen att uppleva. Men vi går längre och tar nästa steg I vårtankeverksamhet, dvs. att högkonjunkturen verkligen har materialiserat sig. Meddetta följer nödvändigtvis en prisstegring I landet. 1 denna situation avstigande priser på allt vad människorna behöver skall , ,möjligen med i släptåg, skynda fram här i kammaren och säga: Nuskall vi klippa till med en 4-procentlg höjning av momsen. Det betydervisserligen till i prisstegring. Men tål du det, så tål du det. Konjun k tu rs timu -lerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. är välingen som reagerar, om vi talar om för svenska folket att det här är en gammalnationalekonomisk filosofi som vi är trogna emot när vi vill slänga på en3-procentlg extra prisstegring. Det skall vara ett för herrarna alldelesovanligt civilkurage om man skall omsätta den här tankebilden I den reellaverkligheten. Tyvärr saknar ni den, och därför är det meningslöst att hålla påatt diskutera och säga: skall man sänka momsen och arbetsgivaravgiften föratt sedan snabbt höja dem Igen. Det har ställts en fråga här - möjligen var det av henBohman. Vilken arsenal har finansministern om den här situationen uppenbararsig? Eftersom jag har sinne för en viss ordning även när jag själv talar, skalljag spara detta tlUs jag kommer över I svaromål på . Det är klart att arbetslösheten är vårt storaproblem. VIskall alla taaUvarligt på den, även om man Inte behöver ta så förtvivlat allvarligt på dethela att man som kan tänka sig ett skämt I en pohtisk debattI kammaren därför att arbetslösheten är så hög. Det yttrandet kan vara betingatav en aUdeles osedvanlig moral eller av politisk opportunism - det finns jufolk utanför och det finns ju tidningar som skriver om vad man säger. Vi tar allesammans tillräckhgt allvarligt påarbetslösheten utan att man så att säga behöver göra något slags specifikpropaganda I sina läppars bekännelse av de sysselsättnlngsbesvärllgheter som vihar .