prot · FU0989 · 1971-12-31 00:00:00 — Självfallet känner man sig ur sysselsättningssynpunktsäkrare, om det även i fortsättningen finns möjligheter för dessa företag attutnyttja en förmån, som inte bara större svenska varv åtnjuter utan som även iolika former och I större omfattning utgår också till mindre, utländska varvfrån respektive stat. Svaret är positivt och visar att de mindre varven börkunna erhålla en proportionell andel av de i propositionen - som harförelagts - föreslagna kreditgarantierna. Dessutom är det särskiltvärdefullt för dessa mindre företag att kunna få sådana statligakreditgarantier, då det för dem oftast - även i fortsättningen gäUer attutomlands anskaffa kapital för att därigenom få bestäUningar från utlandet ochdärmed sysselsättning. På de platser där mindre varv finns har garantierna alltsåen viss betydelse ur sysselsättningsaspekt. Dessutom genom att löneläget vidvarven är förhållandevis bättre än hos andra företag - bUr de i viss månnormgivande även för andra industrier på orten. Det är därför bra att de ges möjlighetatt finnas kvar även i fortsättningen. Jag ber än en gång att få tacka Industriministern försvaret på frågan. Med detta anförande, under vilket herr talmannen övertogledningen av kammarens förhandlingar, var överläggningen slutad. kontrollen av bestämmelsema om transport av importerade djur Herr jordbruksministern ordet för att besvara i (m) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 237, och anförde: i har frågat mig, om jag ärberedd att vidta åtgärder syftande tUl en förbättrad kontroll av att gäUandedjurskyddsbestämmelser tillämpas vid transport av importerade djur. För att få importera djur krävs tillstånd avvetermärstyrelsen. Då ett djur kommer till svensk införselort skall medundantag för införsel av vissa djur från och - före urlastningenalltid besiktning av djuret utföras av svensk gränsveterinär. För attunderlätta besiktning skall anmälan ske till gränsveterinären timmarföre djurets ankomst. Införseln från och kontrolleras avgränsveterinärer 1 huvudsak i fråga om försöksdjur. Vidgränsveterinärbesiktningen kontrolleras djurets kondition. Gränsveterinären ärskyldig att vidta åtgärder för att rätta till missförhållanden i fråga omsättet för transporten. Såvitt jag har mig bekant har den kontroll av djur ochtransportsätt som sker genom gränsveterinärens försorg fungerat tUlfredsstäUande. Ang. kontrollen av bestämmelserna om transport avimporterade djur HenWERNER i (m): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret.Det är inte första gången vi diskuterar djurskyddstillsyn, och jag tycker attstatsrådet är över hövan optimistisk - så optimistisk brukar statsrådetinte vara när det gäller dessa frågor. En sak är att ha en lag, och en annansak är att få den att fungera. Min fråga har föranletts av ett par fall av transporter avförsöksdjur från . Det ena fallet gällde katter och det andra hundar. Ibåda fallen transporterades djuren under mycket dåliga förhållanden. Djurenutsattes verkligen otillbörligt för Udande. Det förhållandet att sådant kanpassera beror väl på, som i alla andra fall, att tUlsynen och kontrollen inteär tillräckligt effektiv. De som handhar dessa uppgifter har tydligen för mångauppgifter och kan därför inte klara av detta. Vi vet att försöksinstitutionerna är dispenserade frånkarantänbestämmelserna vid gränsen - och respektive transporter kan alltså gåvidare direkt till , eller . Om man drog in dispensenskulle man uppenbarligen fä en effektivare kontroll. Jag anser för det förstaatt den dispensen är mycket äventyrlig ur medicinsk synpunkt. En JO-anmälarerelaterar att hundarna var packade i en låda, så att de inte ens kunde ligga.De var också utan vatten, men kunde slicka genom någon springa. Det ärsjälvfallet allvarligt ur medicinsk synpunkt att en sådan transportokontroUerad går genom landet. Fördel andra skulle det ur djurskyddsynpunktvara mycket tillfredställande om dispensen slopades. Då skullegränsveterinärerna verkligen hinna kolla upp läget ordentUgt. Försöksdjurskonsulentenvid UKÄ anser att inte heller de konsulenter som arbetar vid de ohkainstitutionerna hinner följa upp alla transporter. Om åtgärder mot nedskräpning inom område med stadsmässigbebyggelse Jag är Inte speciellt vare sig optimistiskeller pessimistisk, men när någon av värderade ledamöter stäUer enfråga till ett statsråd skall statsrådet givetvis undersöka hur det liggertill. i har frågat om jag är beredd att vidta åtgärder somsyftar till en förbättrad kontroll av transport av importerade djur dvs. desom kommer från utlandet. Efter en sådan fråga undersöker man naturligtvisvilken kontroll vi har, om den fungerar och vilka erfarenheter som vunnits.Alla myndigheter som har att handlägga dessa ärenden har svarat, så jag kanutforma mitt svar: Såvitt jag har mig bekant är den kontroll som skertillfredsställande. De fall drar upp har inte kommit till minkännedom, och jag kan därför inte yttra mig om dem. Men själva systemetfungerar på följande sätt; Om det visar sig vid en införselort att det intefinns tUlfredsstäUande transportanordningar för djuren får de inte komma in,och om berörda företag eller personer vill fortsätta att skicka djur tUlSverige får de helt sonika inte tillstånd av veterinärstyrelsen. De får intelov att skicka djur hit. Jag tror inte att man kan ha en annan sorts övervakning änden man har. Det är klart att det alltid kommer att finnas enstaka fall som ärotillfredsställande trots lagstiftning och kontroll, men jag undrar om deenstaka fall som här nämnts verkligen gäUt importerade djur för vilkagränsveterinären givit tUlstånd tUl Införsel I landet. Förhåller det sig så harveterinären begått ett tiänstefel i (m): Herr statsrådet säger själv att det kan skesådana här misstag, och det är uppenbarligen vad som skett, eftersom en iakttagarehar känt sig föranlåten att JO-anmäla i en dylik sak. Vi vet att det är svårtatt få en effektiv djurskyddstillsyn. Vore det då inte klokt att hålla pågränskarantänen, så att man finge tid att koUa upp läget. Jag erkänner att det I viss mån kan vara en annan fråga,men den hör ju ihop med tillsynen. Det finns Ingen anledning att införa karantänvid gränsen. De institutioner som får ta emot försöksdjur fungerar somkarantäner. Gränsveterinären skall se tUl att djuren vid gränsen hartransporterats som lagen föreskriver och även att transporten tillinstitutionen sker så. Överläggnhigen var härmed slutad. §12 Om åtgärder mot nedskräpning inom område med stadsmässig bebyggelse Herr jordbruksministern erhöU ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för Intagna fråga. nr 240,till herr justitieministern, och anförde: har frågat chefen förjustitiedepartementet om han är redo föreslå åtgärder syftande till ett skyddmot nedskräpning i stadsmässig bebyggelse motsvarande det skydd motnedskräpning i naturen som erbjuds genom naturvårdslagens § 23 och § 37. Fråganhar överlämnats tUl mig för besvarande. Fr. o. m. den har 23 § naturvårdslagenföljande lydelse: "skall tUlse att han ej skräpar ned utomhus, varesig i naturen eller Inom bebyggda områden, med plåt, glas, plast, papper,avfall eUer annat." Från samma tidpunkt ändrades också straffbestämmelseni 37 §. För straffbarhet krävdes tidigare att nedskräpningen skulle ha"varit ägnad att för annan medföra obehag av någon betydenhet eUer skadatUl person eller egendom". Denna begränsning togs nu bort. gällande nedskräpningsförbud utvidgades alltsåvid att gälla såväl I naturen som inom bebyggda områden. Vidareutsträcktes förbudet att även gälla sådana fall där nedskräpningen inte vållarotrevnad eller skada. Om åtgärder mot nedskräpning inom område med stadsmässigbebyggelse HenRINGABY (m): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Jaghar sett på den verklighet som omger oss, och så har jag tittat inaturvårdslagen för att se vad det finns för möjligheter att komma till rättamed nedskräpningen i städerna. I det exemplar som finns i handboksbiblioteketstår det ingenting om denna ändring, som jag nu hälsar med glädje. Frågan är alltså föranledd av det förhållandet att aUa vimed verksamhet i detta hus numera har goda möjligheter att studera miljövårdenpå bl. a. och dess närmaste omgivningar. Om inte den kommunalasopbUen ginge så fUtigt fram och tUlbaka skulle snart hela gropen likna ensoptunna med både levande och dött avskräde. Den nya mentaliteten hos sysslolösa tonåringar är tydligenatt de anser det självklart att kommunalarbetarna skall städa efter dem.Sopmaskinen hinner knappast passera dem förrän ölflaskor och plastkassar kastasut igen. Om jag tömmer skräp efter vägen eller i markerna på minegen gård kan jag dömas till böter, men om hundra bråkiga tonårmgar slängerölburkar och annat skräp utför konserthustrappan, händer ingenting annat än attkommunalarbetarna får extra arbete, trots att det alltså nu finns möjligheterenligt 23 § naturvårdslagen att beivra sådan nedskräpning. För att inte tala om mUjöfaran som lägret utanför Operanutgör. Almarna är en stor tillgång för , och jag anser att debör stå kvar och att det borde vara folkomröstning i stadsplanefrågor.Detta är en sak. En helt annan är att miljön förstörs genom nedtrampningoch nedskräpning av dessa öldrickande dagdrivare och hippies som dessutombegått lagbrott genom att riva ned stadens plank och sedan i strid med denkommunala ordningsstadgan bygga skjul och ordna tältplats på gräsmattan utanförOperan. De handlar alltså nu också I strid med naturvårdslagens 23 §. Ang. omlokaUsering av delar av statens järnvägars verksamheti Ange Det är djupt oroande om enbart naturvandaler som uppträderenskilt eller i små grupper skall kunna åläggas att följa lagarna, medansamhället står maktlöst mot ett hundratal som obstruerar mot lagar och förordningar.Om miljön i våra städer skall bil uthärdlig för den stora majoriteten vanligaknegare måste den nedsölning som bedrivs av vår tids dagdrivande klientelbeivras. Jag hoppas att jordbruksministern nu vill medverka till attnedskräpningen i städer och tätorter också beivras så att samhället inte barafungerar som städgumma åt slarviga och arbetsskygga individer utan verkligenser till att den nya lagen också tillämpas. Jag beratt få tacka för svaret. Man behöver inte gå till för attstudera de beslut som fattar. tog ju ett beslut förra åretsom hinebar en sådan förändring av naturvårdslagen som harefterlyst. Det finns alltså lagliga bestämmelser hur man skall bete sig inomområden med stadsmässiga bebyggelser. Men är det inte så att regeringen tillämpar lagarna ochövervakar deras efterlevnad utan det får vederbörande myndigheter göra. Jagtror inte vi skall ha det så att regeringen uppträder som något slags domstoloch verkställer sådana här beslut utan verkställigheten får helt åvila demyndigheter som lagarna ger behörighet i detta avseende. Överläggningenvar härmed slutad. omlokahsering av delar av statens jämvägars verksamhet i Ange Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () I kammarens protokollför intagna fråga, nr 219, och anförde: har frågat om jag vill upplysakammaren om det inom SJ finns planer att flytta delar av i Ange tillandra platser. Som ett led i det fortlöpande rationaliseringsarbetet pålokal nivå undersöker SJ på olika håll möjligheterna att genomsamordningsåtgärder av skilda slag uppnå en effektivare och administrativtenklare organisation. Vad gäller Ange pågår sålunda överväganden attorganisatoriskt sammanföra lokledningen där med tågledningen i . Tidpunkten för genomförandet av den ifrågasatta åtgärdensammanhänger delvis med statsmakternas ställningstagande till det av SJ ihöstas avgivna förslaget tUl vissa ändringar i den regionala organisationen. mån SJ:s slutliga bedömning i den nyssnämnda frågan är beroende av dettaställningstagande utgår jag från att inga åtgärder kommer att vidtas förrän deregionala organisationsfrågorna prövats av regering och riksdag. Hen (): Bakgrunden tUl min fråga är den ovisshet som råder bland deSJ-anställda i Ange hur framtiden skall utveckla sig där. Men det är också denbetydelse som SJ har för Ange kommun och dess utveckling. Det är ju en kommunsom omfattar hela västra . SJ ;s förslag av angående dessomorganisation skulle ju få en hel del negativa effekter för Ange om dengenomfördes, bl. a. genom de ändrade distriktsgränser som ifrågasattes. Detskulle bli en väsentlig minskning av sysselsättningen inom SJ i Ange. har emellertid statsrådet tidigare meddelat kammarenatt beredningen i denna fråga inte kunnat slutföras i departementet, och detkommer därför ingen proposition i vår. Diskussionen om den storaomorganisationen kan vi väl därför inte ta upp . Jag kanske i alla fallfår uttala den förhoppningen att kommunikationsministern har funnit attomorganisationen för olika orter och regioner rymmer betydligt mer komphceradeproblem än vad SJ förefaller ha funnit i den skrivelse som har lämnats tillKungl. Men oavsett denna proposition så kan en förflyttning avpersonal från nuvarande lokaliseringsorter på grund av interna beslut fattadeav SJ:s centrala eller regionala förvaltningar vara lika Ula för de orterna somom de drabbas av den kommande större omorganisationen. säger kommunikationsministern i svaret att manöverväger att flytta loklednlngen till SundsvaU och det kanske inte låter såfarligt. Det är ju inte så förfärligt många man. Men det är trenden som är detallvarliga. Det har ju varit en fortgående utflyttning av SJ-personal från Angeunder . Statsrådet nämner loklednlngen, men hur är det t. ex.med fjärrtågklarerarna och med fjärrblockeringscentralen? Finns det inte planerinom SJ att flytta också dem tUl ? Kommer vagnverkstaden att bli kvari Ange? Det cirkulerar uppgifter om att det är tänkbart att man skallfördela väsentliga avsnitt av SJ;s nuvarande verksamhet i Ange på t. ex.Sundsvall och . Och frågan bhr då: Kommer Ange att blikvar som en självständig järnvägsstation och som en självständig enhet? En omorganisation den må kallas lokal eUer inte med ensådan Inriktning skulle ju om den genomfördes helt rycka undan förutsättningarnaför Ångeortens framtida utveckling. Jag kan inte se att en sådan förändring äri linje med den allmänna regionalpolitiska målsättningen att bevara Uvskraftlgaorter också i inland. Jag ber med det anförda att få tacka statsrådet för svaretpä min fråga. Det gav besked på en punkt, men det ger utrymme för fortsattovisshet beträffande åtskUUga andra, och det är något oroande. Ang. omlokaUsering av delar av statens järnvägars verksamheti Ange Den lokala organisationen ses ju översuccessivt. Det kan exempelvis gälla att sammanföra lokala stationsenheter istörre trafikområden. Det slaget av successiv organisatorisk anpassninginnebär i och för sig inte indragning av de enskilda stationerna utan ensamordning av vissa lednings- och servicefunktioner, och det Ugger helt inomstatens järnvägars kompetens att vidta en sådan anpassning. Den har ingentingatt göra med det förslag tUl ändrad regional organisation som SJ framlagt. Ang. omlokaUsering av delar av statens järnvägars verksamheti Ange Jag kan därutöver försäkra att, både när detgäller Ange och när det gäller andra platser som särskilt har kommit att stå ibhckpunkten i diskussionen rörande den tilltänkta regionala omorganisationenav SJ, sker det och har skett - vilket jag sagt i tidigare svar på frågor somhar berört andra diskuterade områden i landet ett mycket intimt samarbetemellan de personalorganisationer vilkas medlemmar är berörda av detta och SJ.Jag har också tUlagt i de tidigare svar jag har lämnat att vid direktauppvaktningar inför mig från ohka håll har frågorna också diskuterats mycketutförligt, och det gäller i Uka hög grad Ange och den personal som där finnssom det gäller något annat område. Hen (): Jag vill ändå upprepa att risken för en ort att förlorasysselsättningstUlfällen ju är lika stor, om omorganisationen sker genom enintern samordning eller en ändrad indelning inom SJ som om det sker genombeslut av regering och riksdag. Man måste väl i bägge fallen väga SJ:s vinst aven måhända rationellare organisation mot de kostnader som samhället får genomatt på annat sätt behålla sysselsättningen på orten. Jag vUl här betona vad länstyrelsen i länhar uttalat om Ange som ju enligt den preliminära redovisningen av Länsprogram70 skall bli ett regionalt tillväxtcentrum. Länstyrelsen säger där att SJ:sdisponering av personal har en avgörande betydelse för framtidautveckling. Den säger sig med oro ha sett de personalinskränkningar som harskett i Ange och förutsätter att ytterligare inskränkningar möts med att andraverksamhetsgrenar i SJ flyttas tiU Ange. Detta stryks under ytterligare i det uttalande somkommunstyrelsen i Ange har gjort som remissvar på Länsprogram 70. Den sägerdär: SJ:s närvaro i Ange har lång tradition. SJ-personalens uppfattning är denatt en ökad verksamhet skulle ge många fördelar för företaget och även varaföretagsekonomiskt fördelaktiga. Som förstärkning av nuvarande SJ-verk-samhetföreslår kommunen att såväl drifts- som bandistriktet flyttas tiU Ange. Ochkommunstyrelsen säger vidare: Den långsamma nedgång i SJ-verksamhet I Ange, sompågått utan att lokaliseringspolitiska hänsyn tagits, måste brytas genom beslutav regering och riksdag. De interna utredningar som pågårpekar ju bara på att man vill flytta verksamhetsgrenar i Ange från orten, meninte att man vill flytta några andra dit, och det är det som jag tycker är såoroande . Jag skall Inte gå in på den proposition som isinom tid läggs på bord med anledning av SJ:s förslag till ändringav den regionala organisationen. Tids nog får vi tillfälle att diskutera den.Men rent allmänt vill jag ändå konstatera, mot bakgrunden av vad i sin replik, att om man med en rationaUseringsåtgärd är ute efter attförbättra organisationen och med det får finna sig i att det skervissa omflyttningar av personal - det kan gälla SJ eller vilket annat statligtverk som helst - så är det klart att man aldrig kan uppnå en slutprodukt somvad gäller antalet anställda på alla orter är oförändrad i jämförelse med vaddet var när man började. verksamhet skulle inte fylla någon funktion. Vi måstealltid räkna med att några platser, oavsett vilken verksamhet det rör sig om,kan komma i den situationen att de får vidkännas en minskning. Men i det läget gäUer det naturligtvis att ha en välförberedd personalplanering, och jag vågar säga att i fråga om SJ:s förslagtill regional omorganisation har det varit ett sällsynt intimt samarbete mellanpersonalorganisationerna och SJ, när SJ kom på tanken attbötia utarbeta sitt förslag. Jag kan försäkra - och det har jagsagt i ett svar på en enkel fråga som rörde södra delarnaav landet men också denna omorganisation att det sista vi ändå bör ta oss förhär i är att gå emot preliminära överenskommelser mellanpersonalorganisationerna och verket. Jag tror att vi bör vara mycket försiktigaoch iaktta en viss respekt för överenskommelser som är på väg att komma tillstånd mellan personalorganisationerna och företaget. En viss försiktighet kanvara av värde därvidlag. Ang. bullernivån i tätortsområden Överläggningenvar härmed slutad. § 14 Ang. bullernivån i tätortsområden Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i (vpk) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 233, till herr jordbruksministern,och anförde: i har frågatjordbruksministern vilka åtgärder den centrala statsmakten vidtar närbullernivån i tätortsområden av respektive kommuner tUlåts stiga väsentligtöver rekommenderade maximinivåer. Frågan har överlämnats till mig förbesvarande. Jag utgår ifrån att fråga i första handavser trafikbullret, som ju är det besvärligaste bullerproblemet i tätorterna.Jag vill då först erinra om att vi ännu inte har några fastställda normer eUerriktvärden när det gäller högsta tillåtna bullernivåer frän vägtrafiken.Planverket har emellertid sedan lagt fram vissa riktlinjer förplanering med hänsyn till vägtrafikbuller. Dessa prövas icivildepartementet. Möjligheterna för regeringen att ingripa mot bullernivåersom överstiger rekommenderade maximinivåer är begränsade.Arbetet på att få fram en lagstiftning på detta område pågår emellertid itrafikbullerutredningen. Utredningen skall bl. a. lägga fram förslag till normerför buller från motordrivna vägfordon samt åtgärder i fråga om den fysiskaplaneringen, som blir en följd av de föreslagna normerna. Utredningen skallockså redovisa olika sätt att kontrollera den praktiska tillämpningen avföreslagna normer. Jag vill tillägga att trafikbullerutredningens arbeteenligt direktiven skall bedrivas skyndsamt. Ang. bullernivån i tätortsområden HerrSVENSSON i (vpk): Jag får tacka för svaret. Bullerproblemet harmer och mer kommit de större städerna att degenerera som bostadsmiljöer.Särskilt centralt och halvcentralt belägna bostäder drabbas av det ohämmadeinsläppet av bilar. Ett akut exempel av ganska brutal natur är falletNobelvägen i . Sedan ett tiotal år släpper hämningslöst in tungtrafik genom denna led, som passerar tätbefolkade bostadsområden. Trädalléerhar huggits ner. 1 tilläts en bUspeditionsflrma attetablera sig i sådant läge att blev en självklar kanal förlångtradarna. Efter protester från de boende ordnades buUermätningar somuppmätte inte mindre än 70-80 decibel Det är omöjligt att föra samtal i lägenheterna längs vägenom man har fönstret på glänt vid full trafik. TV-sändningarna störs kraftigt. Vidgrammofonspelning orsakar vibrationerna att skivorna fördärvas. Väggarnaupptill fjärde våningen är svärtade av avgaserna. Stadens myndigheter har svarat att de egentUgen ingentingkan göra. De vill vänta på att den blir klar och avlastarNobelvägen. Men när blir klar, har det totala trafikarbetet stigit säpass med nuvarande utveckling, att trafiken på knappast kan minska Irelation till nuläget. efter bullermätnlngarnas chockbeskedlåter myndigheterna riva upp trottoaren, körbanan skall breddas och trafikenkommer ytterligare närmare husväggarna. Det är alltsåkommunalpamparnas svar på de bullerlidandes klagomål. Och fortfarande planerarman att bygga ett stort lasarett för sjuka åldringar utmed denna överbelastadetrafikled. Statsrådet säger att det inte finns någrafastställda riktvärden. Det är ett rätt beklämmande erkännande av hur sent uteman är i denna problematik, som dock för många människor varit praktisktpåtaglig under kanske ett tiotal år eller mer. Oavsett om det finns normer,rekommendationer, eller ej, är det ganska uppenbart att 70-80 decibel ärförkastligt. Med en sådan ljudnivå kan ingen människa leva ordentligt. Jag skulle vilja fråga: När mer exakt kan man räkna medatt auktoritativa normer kommer, och vad tänker regeringen då göra, inte i nyaplanområden, som från början kan anpassas tUl de nya bestämmelserna utan ifall där normerna redan är överskridna i redan färdig bebyggelse? i beskrivning avförhållandena visar på nödvändigheten av att vi så snart som det över huvudtaget är möjligt får fram normer för högsta tillåtna buller. Det behövs Ingenytteriigare beskrivning av verkligheten. Det råder stort behov av normer ellerriktvärden. Med de föreskrifter som gäller har man naturligtvis istäder - eller kommuner - möjlighet att om man så vill separera trafiken frånen gata till en annan gata som man i så faU får komma överens om inom denkommunen. Ett sådant ärende har för ganska sedan förts upp till Det gäller en stad i , där man just pågrund av bullerfrägan hade ett behov av att föra genomfarten av den tungatrafiken från en gata tUl en annan. Det gällde visserligen vissa klockslag . Men detvar i alla fall ett exempel där man från kommunens sida hade ett behov av attinskrida och göra en viss temporär förändring för att komma åt bullerskador.Frågan löstes också på det sättet, att Kungl. Maj:t i det enskilda fallet gavmöjligheter för den aktuella staden att separera trafiken på ett nytt sätt. Jagmenar med detta, i anledning av vad i säger om hurförhållandena kan vara inom vissa områden, att situationen naturligtvis kanförbättras temporärt genom att man låter trafiken gå på andra gator eller Inomandra områden, där bebyggelsen inte är så kompakt och bullerskadorna blirmindre.