prot · FU0934 · 1971-12-31 00:00:00 — Om företagen inte tror sig ha möjligheteratt investera på det sätt som vore önskvärt, dä kan man ju inte slå sig tUl romed att säga att de inte vUl ha mer pengar , och att läget kanske är ganskabra i aUa fall. var irriterad över att någon tydligen hadetalat om - det var i varje fall inte jag. Men när tog uppsaken kom jag att tänka pä att svenska folkets irritation - inte bara i Blåsjönutan även på andra stäUen kanske i någon mån beror på vad de socialdemokratiskastatsråden gjorde under valrörelsen. Man förespeglade folk att statUgverksamhet på oUka håll i landet skulle vara en utomordentlig åtgärd för attvända utveckUngen tUl det bättre. Det är klart att människorna nu är besviknaöver vad de uppfattar som socialdemokratins löftesbrott. Jag har ett citat härfrån regeringsorganet , som är mycket intressant. Man talar i dettasammanhang om och försöker urskulda honom; »Någon lyckadesvisserligen trycka en minislägga i näven på honom men själv var han nästanenerverande försiktig och tystläten.» Det är ju synd att vi aldrig har dåligastatsråd här i landet utan bara däUga fotografer tydligen. Att ha varit sä tystlåten och enerverande försiktig framgick verkligen inle. Detär nog så, , att man upplevt det som en besvikelse att löftena omstatUg verksamhet som skulle rädda sä mycket inte har infriats. () kortgenmäle: Finansministern tyckte sig med en viss förtjusning kunna konstatera attmitt parti skulle ha sagt upp bekantskapen med de andra partierna, att vi hademalt oss ut, att vi var ute och raggade röster och att vi drev en helt nykonservativ linje i skattefrågan. Jagbörjar bli litet orolig för finansminsterns annars så goda rrUnne. Han kaUademitt parti för , och det må han ju ha rätt att göra, men detvittnar inte om den koncentration av tankeverksamheten som vi kräver av ensifferkarl. Han har vidare tydligen glömt bort vUken ståndpunkt moderatasamlingspartiet intog i skattefrågan . I den kritik som fördes framav värt parti och de andra oppositionspartiema förelåg rätt stor enighet ibedömningarna. Vi drog de yttersta konsekvenserna och sade nej tUlskatteförslaget i dess helhet medan de andra partierna, men med åtskUliga reservationer,fann sig böra accepiera det. Om det nu skall anses vara en konservativ Unje attrnan vUl bygga ett skattesystem icke på motsättningar mellan gmpper utan påsamförstånd, att man viU ha ett skattesystem som stimulerar människorna attjobba för en högre, levnadsstandard och som motverkar inflationstendenser iså faU måste begreppet konservativ betraktas som ett honnörsord. Manbehöver inte bygga ett skattesystem på nussnöje vare sig från toppen eller frånbotten. Det borde gå jag är envis på den punkten, herr finansminister attöverge den statiska syn pä skatterna, som finansministern haft sä länge, och sedet hela mer dynamiskt. Låt mig exemplifiera med några siffror. Om vi i vårtland hade haft sådana skatter och en sådan ekonorrUsk politik att vi under desenaste fem åren fått samma utveckUng av vår bruttonationalprodukt och jobbatUiop Uka mycket som man gjort i EEC, så skulle vi haft meratt röra oss med. Det ger 3 500 mUjoner kronor, och den summan räcker en brabit när det gäUer att utjämna motsättningarna mellan olUca skattebetalare isamhället utan att höja skatterna för den ena eUer andra gmppen. HerrSträng tog också upp frågan om indexreglering av skatteskaloma. Även det är enpunkt där oppositionen varit helt ense. Finansministems kritik i det avseendetär för mig helt oförklarlig. Vad vi krävt är en indexreglering som medför attskatteinkomsterna växer proportioneUt med prisstegringarna, men inte attskatterna stiger när inkomsterna stiger . Detinnebär naturUgtvis att om finansministern vill åsamka samhäUet nya utgifteroch göra nya åtaganden, måste han hos begära anslag härför. en automatiskskattehöjning vaqe år, och det är den som vi vUl förhindra. Finansministerntrodde inte att det saknades gålust i det svenska samhället. Han sade: Fråga de"marscherande" grupperna som jag dvs. finansrrunistern harkontakt med! Jag tycker att finansministern, som ju borde ha en bättre kontaktmed dessa grupper än vad jag har, verkUgen skulle gå ut och fråga demordentligt om de tycker att vi i värt land har det skattesystem som vi bör ha.När vi vet att under loppet av detta år ungefär 700 000 helårsanstäUdaLO-jobbare kommer att ligga på en inkomstnivå där marginalskatten är 60procent, tror jag uppriktigt sagt inte att dessa "marscherande"människor är så belåtna som finansministern antar. Gå ut och fråga dem! Ävenom jag inte har den nära kontakt med de gräsrötter som finansministern tänkerpå, möter även jag åtskiUiga arbetande människor runt om i samhäUet, vUka intea priori tiUhör det parti jag representerar utan företräder hela folket. Jagförsäkrar finansrrUnistern att det finns en djupare oro hosbreda lager än vad finansrrunistern är beredd att medge, i varje faU i den härdebatten. Detvar mot den bakgrunden jag tog upp de mindre populära nanrnen Stekenjokk ochBläsjön. De hänvisar nämligen tUl tvä ting; dels oron, missnöjet ochosäkerheten , dels på det som berörde, nämligende löften som man så frikostigt slängt omkring sig i valrörelsen. Närmänniskorna konfronteras med sådant som de upplever som löftesbrott och när deföreställningar som ingivits dem inte kan förverkligas, blir det sådanademonstrationer som den i . Man niåste förstå att sådant kan inträffa.Sedan kan vi diskutera i vUken utsträckning man skall låta sitt handlandebestämmas av sådant det skall jag gärna medge. Närfinansrrunistern mot den bakgrunden slog sig för sitt bröst och berömde sig försitt förslag att plocka bort 6 000 tjänstemän från , skall man ändåhålla i minnet att den socialdemokratiska regeringen placeratinte mindre än 46 nya myndigheter i och byggt ut än flera andramyndigheter. Jag skulle våga mig på gissningen att antalet statstjänstemän iStockholm ökat med någonting sådant som 50 000 personer jag medger att det ären gissning, men det bör vara ungefär den siffran. Var finns den planmässighetoch den målmedvetenhet som man i andra sammanhang skryter om, när man nuplötsUgt "över " skall plocka bort 6 000 tjänstemän? Man kundeju genom en målmedveten lokaUseringspoUtik ha sett tUl att sådana här drastiskaåtgärder inte behövts. Vi måste decentralisera även ämbetsverk, ty de läggergrunden tUl en infrastmktur i dessa områden, som i sin tur genererar industrieUverksamhet. Men man borde ha kunnat gå tUl väga på ett mindre brutalt och merametodiskt sätt än det som regeringen har tiUämpat i detta sammanhang. i (vpk)kort genmäle; Att industrin är en del av det kapitalistiska näringslivet kan ingenförneka, men stannar vid detta konstaterande. Arbetarklassen hardock inte något avgörande inflytande över företagens politik. Det vet herrSträng lika väl som jag. Denna brist på demokrati är ett mycketavgörande problem, och jag kan instämma i vad skrev isamma artikel som och andra har berört tidigare i debatten. Mansäger så här: "De som jobbar i företagen står för det arbete somgör att företagen kan fungera. Det är en förlegad och förnedrande syn attarbetskraft är en handelsvara. Arbetskraften är människor, som har större rätttUl inflytande över företagen än dem som klipper kupongerna." Detta har med ekonomisk politik att göra lika väl sombristen på betald sysselsättning för hundratusentals människor, lika väl somproblemen för avfolkningslänen, Uka väl som den ökade hetsen och stressen påarbetsplatserna och lika väl som de stora klyftorna i fördelningen av inkomsteroch förmögenheter. När kallar detta för floskler och propaganda,avlägsnar han sig längt frän den socialistiska arbetarrörelsens idéer ochreducerar sig tUl en administratör av det nuvarande kapitaUstiska näringsUvet. Mot denna bakgrund finner jag det ocksä rätt förbluffandeatt här öppet försvarar den spekulativa lagerappbyggnad som ägderam förra årel och som kostade fem mUjarder kronor och mycken valuta. Om dettasägs det i finansplanen; "MeUan första halvåren 1969 och 1970 beräknassålunda lagerinvesteringamas tiUväxt ha motsvarat en ökning avbrattonationalprodukten med 4 å . Samtidigtförsvagades mellan dessa perioder handelsbalansen med ca ." Pä annan plats i finansplanen karakteriseras dennalagerökning såsom spekulativ. försvarar finansministern den spekulationeni samma andetag som han varnar för spekulationsdjävulen utomlands. Vad vifinner viktigare är åtgärder för att stoppa spekulationsdjävulens framfart härhemma, och det är väl också vad regeringen skulle kunna orka med. Det är en industrivänlig budget, sade , och detbetyder i dagens vänlig mot storföretagen. Det är en helt riktiguppfattning att vi OgiUar detta. Däremot ogiUar vi självfallet inte i och försig att man intresserar sig för bytesbalansen. Men vi anser att den tUlmäts förstor betydelse och att man vUl använda oriktiga och ineffektiva metoder för attlösa detta problem. Vi har tidigare i debatten anfört följande. För det första tycks man ha överskattat de akutasvårigheterna. För det andra kan och får inte de långsiktiga problem som kanföreUgga beträffande betalningsbalansen lösas på det sätt som finansplanen ochfinansutskottets såväl socialdemokratiska som borgerUga ledamöter vUl begagna,nämligen att ge genereUa favörer tUl storföretagen för att förmå dem att ökasina investeringar. För det tredje anser vi att det avgörande vid en lösning avde långsiktiga betalningsbalansproblemen är att mobiUsera aUa dem som ärarbetslösa eUer bara delvis sysselsatta, vUket ocksä kräver en nyregionalpolitik för full och effektiv sysselsättning i aUa län. Då säger möjUgen : Ja, men detta löser inte deakuta problemen. Vi svarar att de akuta problemen är överskattade, vUket viockså tycker att finansutskottets egen analys talar för. TiU sist viU jag ställa följande fråga tUl skall man börja lägga en grundval för att pä lång sikt kunna lösa dessaproblem som vi 4 protokoU 1971. och t. ex. de tjänstemänpå LO, som refererade till, har talat för? Fru andre vice talmannen tUlkännagav att anslag utfärdats tUl sammanträdets forsättande . () kortgenmäle: Finansministern försöker göra frågan om en räntesänkning tiU någotmycket komplicerat och svärgenomförbart. Han tar upp en diskussion om priset päde långa pengarna i relation tUl diskontot ute i vår omvärld. Hardet skett någon avgörande förändring i relationerna meUan diskontot å ena sidanoch priset pä de långa pengarna där ute i vår omvärld ä andra sidan? Det skulleenligt finansministem innebära att det inte har någon praktisk betydelse i land efter land sänker diskontot, i vissa länder t. o. m. i omgångar.Försöker göra gällande att man i dessa länder kan sänka diskontot därföratt det saknar betydelse att man gör det - att det inte har någon effekt? Fårjag påminna om att man vid räntehöjningarna här i ofta angivit att manhöjde räntan under hänvisning tiU det internationella lägets krav. Nog bordeväl ocksä det omvända förhåUandet gäUa. Det är uppenbarligen ur mycket mer komplicerat att sänka räntan än att höja den vi hördealdrig talas om nägra svårigheter av den här typen när räntehöjningarnagenomfördes. Såvar förvånad över att vi inom har gett vår anslutning tUlförslaget om att se över skalor och grundavdrag med hänsyn tiUpenningvärdeförsämringen. Detta kan dock inte vara någon nyhet förfinansministern, eftersom det var ett av de krav som fanns i den mittenpartimotionsom väcktes i samband med skattereformen. En så hell förödande effekt förstatskassan som finansministern försöker göra gällande kan det väl inte heUerha, eftersom en god del av statsinkomsterna nu kommer frän mervärdeskatten,från arbetsgivaravgifter och sädana saker. Det blir aUtså ett rejält nominelltutslag pä skatteinkomsterna som följd av en ökad prisnivå. En lösning enligtdessa linjer skulle ingalunda ensidigt innebära att man favoriserade de högreinkomsttagama. Om gör detta gällande fäster han större avseende viden översyn av själva skalorna och tänker mindre på vad en justering avgrundavdragets storlek betyder. Storleken av grandavdraget har ändå avgörandebetydelse för de lägre inkomsttagarna. Närherr Sträng påminner om dem och det blir angeläget att påminna om de lägreinkomsttagarna ur skattesynpunkt hoppas jag att inte har glömtdet yrkande vi hade om särskilda lättnader just för de lägre inkomsttagarnautöver dem som regeringen föreslog. Sedansäger att man kan ha skUda bedömningar om huruvida de nu vidtagnaåtgärderna är tUlräckliga för att vi skaU nå den investeringsvolym som finnsangiven i finansplanen och som alla i finansutskottet anslutit sig tUl. Det ärockså ungefär så diskussionen har gått i finansutskottet där vi som står förreservationen har den ärliga och uppriktiga meningen att det behövs enytterligare stimulans för att vi skallkunna nå denna nivå, och tUl den stimulansen menar vi att en räntesänkning hör. åberopar visserUgen med en delreservationer nägon enkät som skulle ha gjort med ell antalstorföretagare. Exportprisutvecklingen för dessa företagares produkter framstårsom motiv nog för dem att investera och gardera sig för framtiden. Jag lyssnade mycket noga, men jag måste bekänna att jaginte uppmärksammade att hade sökt få fram någon motsvarandereaktion från näringslivet i övrigt, dvs, andra kretsar än företrädare för destörsta företagen. Vi kan väl ändå vara överens om att det är rätt avgörandehur det går för den stora mängden av mindre och medelstora företag. Det harbetydelse ur sysselsättningssynpunkt, men det har ju ocksä enligt tUlgängligstatistik stor betydelse för den totala produktionen. Det är rätt viktigt känner och upplever motiv för investeringar också inom den delen avnäringsUvet. HerrBURENSTAM () kort genmäle; Finansministern skulle tala , mensåvitt jag förstod talade han rätt mycket längre, låt oss säga . Jaghoppas att detta inte är betecknande för planeringen i . Mendet var betecknande för planeringen under föregående är, därför att deprognoser som finansrrUnistern dä framlade på det ekonomiska området har visatsig inte stämma något vidare. Kanske kommer en del av de prognoser som finansministernhar lagt fram inte heUer att stämma. Jag tänker pä den nödvändigautbyggnaden av vår ekonomi, den som skall bygga bort prisstegringar och detunderskott som vi har i vår handel med omvärlden, nödvändigheten att fåinvesteringar. Finansrrunistern räknar med att det skaU bli en ökning i industriinvesteringarnamed . I den preUminära nationalbudgeten har sagts att det skulle . Men är som man säger övertygad om att hästenkommer att dricka ur den fyllda källan. råder det väl Ivekan om huruvida denhär källan verkUgen är fylld. Dessutom föreligger den skillnaden att hästarvanligen dricker gratis, medan det nu är ganska dyrt att dricka i Sverige.Finansministern försöker skapa ett intryck av att vi inte ligger säförskräckligt Ula tUl när det gäUer räntekostnaderna i . Enligt denförteckning jag har är det bara ett land, nämligen , som har högrediskonto än vi. har samma diskonto som vi. Men aUa andra länder harlägre diskonto och har sänkt. Det har inte gjort. Sedan gav finansministem en intressant upplysning för detsvenska folket, nämligen att jag blivit tråkigare . Jag gör nuhändelsevis inte alls samma anspråk på att vara rolig som gör. Menjag tycker inte heUer att var Uka roUg som han var när jaghörde honom på . Han gjorde emeUertid ett parlustiga kommentarer om stekos och helikoptrar när han citerade mitt anförande.Det var roligt men inte speciellt imponerande som ett analytiskt svar på detresonemang jag försökte åsiadkomma. Om man kan klara sig sä enkelt somfinansminister kanske det inte är sä svårt att vara det somjag ibland trott. Finansministern sade att oppositionen inte tänkt igenomfrägan om indexreglering av skatteskalor. Men det skulle inte bli någonskattesänkning med det systemet utan man skulle undvika skattehöjningar, ochdet är någonting helt annat. Det är också något fel med skattesystemet, ,när finansministern säger att endera blir det strejk i ena ändan eUer också iden andra ändan av arbetsmarknaden på grund av de olika skattevUlkor somgäller. Här måste det vara ett grundläggande fel i skattesituationen. Jag skulle vUja ta fasta på några enligt min meningbeklagliga kommentarer som herr finansministern gjorde om situationen i . Det var en förödmjukande beskrivning av människor som bUvit offer förett socialdemokratiskt politiskt spel. De var inte alls några hysteriskamänniskor av den karaktär som beskrev. Jag skulle vUja sluta med att tiU säga att detinte är jag som bUvit tråkigare utan att det är läget som blivit tråkigare.Händelserna i är ett exempel på detta. () kort genmäle: Får jag först göra en kommentar tUl ettyttrande av finansministern vUket knappast tidigare blivit uppmärksammat. I samband med förhandlingsrätten för de i offentUg tjänstanstäUda talade finansministern om "det misstag, som vi då begick".Jag delar finansministerns uppfattning, och det var ett av bakgrundselementennär förhandlingsrätten medgavs att det finns situationer där man bUr tvingadatt agera från de offentUga instansernas sida. Men det finns ett gammalt ordspråk som säger att averfarenheten blir man visare. Detta är första försöket. Det har spelats medovanUgt hårda medel frän båda håll, inte minst från statens och avtalsverketssida, men jag tror att det är för tidigt, i varje fall på nuvarande stadium,att beteckna detta försök som bevis för ett misstag. Vi får återkomma tiU det. Finansministern gör samma ansträngning som attkomma undan en seriös debatt om den socialdemokratiska näringspolitikensframtid genom att säga att jag har talat om , om studentungdomaroch det ena med det andra. Jag betonade uttryckUgen, nu Uksom i remissdebatten,att jag talade om politiska tankeUnjer som var företrädda i icke ringautsträckning även inom den socialdemokratiska riksdagsgruppen. Jag kan barakonstatera att såväl som begagnar detta knep för attkomma undan en seriös debatt om den framtida socialdemokratiskanäringspolitikens utformning. Men, fra talman, det mest sensationeUa harsagt och det mest felaktiga gäller ändå det indexbundna skattesystemet. Hansäger att en indexreglering skulle innebära att skatteskalorna successivtjusteras ned när priserna stiger. Det har han rätt i, men han har fel när hansäger att därmed skulle inte staten fä inkomster tiU de utgifter som i pengarräknat stiger i takt med priserna, t. ex. för försvaret. Om man har ett indexregleral skattesystem, innebär det attskattesystemet reellt icke förändrar sig vid stigande priser. betaladessa priser blir inte mindre. Den blir snarare större , därför attdet finns åtminstone ett par orsaker tUl att staten får ökade skatteinkomster iett sådant läge. Dels stiger nationalinkomsten och skatteunderlaget, delsstiger reeUt också genomsnittsinkomsterna. Staten får visst pengar att betalatjänster och varor med i den utsträckning priserna stiger, och kanske t. o. m.Utet mer. Sedan gör finansministern det ännu mera fantastiskapåståendet att om han likväl skall tvingas gå tUl för att begärapengar tUl nya utgifter, skulle det vara en dålig metod, det skulle drabba delåga inkomsttagarna. Nej, för säger detta, sägerhan att och regeringen är ett sämre instrument för att göra enrättvis skatteawägning än vad inflationen är. Inflationen, , verkarhårdast i sin skallehöjande effekt i inkomstlägena låt mig säga från 22 000kronor upp tUl , sedan blir verkan lägre. Han inser naturligtvis, skiUlejag tro, att den bluff han presterar inte blir bättre därför att den framförsmed stor pondus. Jag tror jag kan inskränka mig tiU en ganskakort kommentar vid detta tUlfälle. I fråga om det långsiktigaperspektivet på vär bytesbalans måste jag gentemot vidhålla att jaginte beskrivit situationen som om faran vore över. I stället uttryckte jag detså att vi har ett inbyggt underskott i vår ekonomi, som vi kommer att behövaunder tiden fram tUl måhända 1974 eller 1975 innan vi har bemästratsituationen. ViU citera mig korrekt får han lov att erkänna att minbeskrivning föU I fräga om problemet med rallande långiidsplaner är det såatt uppvaktas med en rullande plan i avseende påarbetskraften och en rullande plan i avseende på de tänkbara statUgautgifterna. Det är möjligt att man kan låta de ekonomiska exierterna fulländadelta och göra något slags revision på långtidsbudgeten varie år. Jag sägerdetta därför att del, bland de ekonomiska experter som svarar för långtidsbudgeten,på senasie tiden har väckts ett intresse för att göra detta. Jag vet inte omdet kommer att ge så oerhört mycket mer än hittiUsvarande arbetssätt, eftersom med all respekt för alla fina planer - verkligheten och denna förnämligaförsamling har en viss benägenhet alt avvika från planerna, och dåinriktas följaktligen utvecklingen efter nya och oförutsedda utgångspunkter. När man sedan tar upp frågan om småföretagen vågarinvestera eUer inte vUl jag påpeka att man egentUgen inte kan göra någontingannat än att ge dem möjUgheterna att investera. Det är fråga om att ställaarbetskraft tUl deras förfogande och det tror jag att det skaU finnasmöjligheter tUl . Det är vidare fråga om att stäUa pengar tiUderas förfogande. Vi gjorde en satsning och vi är beredda attfortsätta den . Följaktligen bör det, såvida inte konjunkturen pä nyttkokar upp tiU samma höga gradtal som , rimligtvis finnasmöjligheter för småföretagen att se ljusare även på penninganskaff-rUngen. Kan man göra något annat? Om jag skall svara på denfrågan kommer skattepoUtiken naturligtvis i förgrunden. Men säga vad man sägavUl: den svenska företagsamheten är oavsett om den drivs i aktiebolag,familjeföretag, rörelseföretag, kommanditbolag eUer vUken annan form man änväljer vänligt behandlad skattemässigl, bättre behandlad än sina kolleger ipraktiskt taget alla andra länder. Vi vidtar också en specialåtgärd i är genommöjligheterna tUl investeringsavdrag när det gäller investeringar i maskineroch utrastning. Ja, vad som är avgörande för om en företagare investerareUer inte är den enkla och klara bedömningen: Har jag en chans att tjäna pengarpå att investera? Finns den är man intresserad, i annat faU inte. Om man harchans att tjäna pengar, om prisutvecklingen ger tecken tUl detta, viU maninvestera. Prövar vi om sektor efler sektor, med verkstadsindustrin i förgrunden det är som underleverantörer och tUlverkare av egna produkter inomverkstadssektorn som småföretagen mer och mer växer fram är det ingenting somtalar för att vi behöver räkna med en dämpad optimism även från småförelagenssida. Det är min mycket bestämda uppfattning. Del är klart att kan vara irriterad över attjag kallar honom eUer i varje fall hans parti för "den gamla hederUgasUtstarka högern", som vi läste på alla valaffischer sedan.Det är svårt att släppa ett namn som har sä långt burskap i vårt land och sominnebär så mycket av partiidentifikation som namnet högern. Jag vet att ert parti numera heter moderatasamlingspartiet, och om är så grätten att han rynkar på näsan närjag kaUar hans parti för högern, skall jag beflita mig om att i fortsättningenanvända det mera luddiga och intetsägande namnet moderata samlingspartiet, ävenom jag i själ och hjärtaövet att det är sammm uU pä fåret, oavsett vad jagkaUar det för. Ja, beteckningen »fåret» får naturUgtvis här, som , bara uppfattas i bUdlig bemärkelse aUa jämförelser i övrigt ärsjälvfallet förbjudna. Sedan är tUlbaka vid sin tes att vi skallkomma ifrän den statiska synen på skattepolitiken. Jag fär samma uppmaning vUken,som jag sade , jag har fått av aUa företrädare,nämligen följande; Bli dynamisk! Det är bara en smula besvärande att denna såklatschiga appell inte bara tUl mig utan tUl folk i aUmänhet om en dynamiskskattepolitik slår så iUa hos aUmänheten. Jag tror att man undervärderaraUmänheten, och det torde vara den enkla förklaringen tiU att den s. k.dynamiken och kritiken mot det statiska har fått så dåUgt gehör. Jag har fört denna debatt med åtskilUga av , och det är möjligt att jag får föra den även med . På något underligt sätt tycks nämligen valrörelserna för moderatasamlingspartiets räkning inte ge nägra andra påtagUga resultat än att avkastaen partUedare.