prot · FU0976 · 1971-12-31 00:00:00 — Därvidlag vill jag särskilt nämna kommunikationerna. Utbyggnaden av dessa är ju väsentlig och en grundförutsättning för att närmgsUvet skall kunna fungera, för att det skall bU en tUlfredsstäUande utbyggnad och för att vi skaU kunna få ett tUlfredsstäUande befolkningsunderlag. Men hur är det i vissa kommuner? Jo, trots att kommunreformen varit aktueU fmns det alltjämt många kommuner där kommunikationerna mellan de olika gamla kommunerna och centralorten är mycket undermåUga. 1 de diskussioner 102 som fördes i samband medkommunblocksreformen har jag för mig att kommunikationernavar en mycket väsentlig fråga. Jag tror att de flesta kommunalmän då fick denuppfattningen att det skulle göras ordentUga satsningar för att lösa vägfråganoch skapa goda kommunikationer mellan de oUka kommundelarna och kommunenscentralort. Jag skulle kunna anföra flera exempel men nöjer mig med ett frånmitt eget län. I en av dessa svaga kommuner har man en väg på mellan en och enoch som utgör förbindelse tUl centralorten och som är mycket dålig.Inte mindre än tre kommunikationsministrar har åkt på denna väg det skeddeunder och senast föna året men ännu har det inte anslagits någrapengar tUl denna väg. Med det vägbyggnadsprogram som vägplanen förutsätter serdet ganska mörkt ut även för framtiden. Kommunikationerna är aUtså väsentUga, och jag anser attsamhället har stora möjligheter att på detta område hjälpa dessa kommuner. Ett annat område är bostadsbyggandet. Det har tidigaretalats om styrning, och i fråga om bostadsbyggandet har det faktiskt förekommiten styrning som gjort att många av dessa kommuner inte på långt när fått sittbehov av bostäder tiUgodosett. Detta har också inverkat negativt på nylokaUseringen. Detta är en fråga som är mycket viktig i detta sammanhang. Frågan om skatterna är också väsentUg. En av de kommunerjag nämnt hör till de kommuner i som har det allra sämstaskatteunderlaget, betydligt sämre än många kommuner mom de nuvarandestödområdena. Om vi inte förbättrar sysselsättningsmöjligheterna kommer ensådan kommun i den situationen att den på Utet inte kan uppehållaservicefunktionerna eller över huvud taget fungera. Dessa kommuner nybUdades ju , och jagkan inte förstå annat än att det var statsmakternas mening att de skulle kunnautvecklas och fungera. Det är därför nödvändigt med lokaUseringspoUtiskaInsatser, och det är nödvändigt att se tUl att kommunikationerna bUr acceptablaoch att bostadsbyggandet får en tiUräcklig omfattning. Dessa tre områden anserjag vara mycket viktiga när det gäller att skapa förutsättningar för dessakommuner att fungera. Jag vill sedan notera att inrikesministern i slutet avsitt interpellationssvar säger att det i arbetet med Länsprogram 1970 givetviskan "aktuaUseras åtgärder som kan påverka utvecklingen i positiv riktningi de skUda kommunblocken". Jag förutsätter att Länsprogram 1970 skaUföljas upp i vissa handlingsprogram. Jag hoppas att man då tar hänsyn tUl dettaoch medverkar tUl att vi verkligen får förslag tiU åtgärder som kan gekommunerna möjligheter att fungera i fortsättningen. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag tackar Inrikesministern för svaret på mininterpeUation. Det är glädjande att det kom så snabbt, även om jag inte hadeväntat att det skuUe komma mitt i denna debatt. Min InterpeUation avser ett aktueUt fall, en detalj somkan belysa ett större fält. Jag finner inte svaret negativt, men jag tycker attdet kräver ett förtydligande. Statsrådet säger i slutet av svaret att det utlåtande jagåberopat självfallet beaktats även vid avgränsningen av det inre stödområdet idet län jagrepresenterar, aUtså , och i den kommun det är fråga om. Vidareheter det; "Vid den avvägning som gjordes vid gränsdragningen iVästerbottens län befanns emellertid att syftet att skapa en effektivservicestruktur kunde tUlgodoses i samtliga fall utan att kommunblocksgränsernabehövde frångås." "I samtliga fall" är ett påstående, som jagvUl göra en stark invändning emot. Av de fyra kriterier som statsrådet anför berör väl intedet första direkt den fråga som jag har fört på tal. Men det andra kriteriet,där det står att "det varit nödvändigt att undanta det mera expansivaområde som ligger Intill ", vUl jag gärna taupp. Vi skall se på det faU min fråga är föranledd av. Jag haren bild, som jag skaU be att få visa på kammarens TV-skärm för att förtydUgamitt resonemang. Det är en karta över , och jag har skuggatett område där, nämligen halva det kommunblock det gäller. Detta område,nuvarande kommun, ligger väster om den centralort. , som skallbli huvudort i den nya kommun, till vilken nuvarande kommun skallföras 1974. Avståndet från detta skuggade område till kusten börjämföras med motsvarande avstånd i fråga om kommunblocket strax norr omBjurholm samt Malåblocket. Om man då jämför med t. ex. kommun, som fårsysselsättningsstöd av detta slag det har jag i och för sig ingenting emot finner man att tätorten där ligger från . Det ärriktigt, säger jag, att får stöd, men det är Inte rättvist attBjurholms kommun, där tätorten ligger från kusten och , intefår det. Dess västliga del ligger längst bort från , ungefär 100-110kUometer från den stad som egentligen kastar sin skugga och gör att kommuneninte får sysselsättningsstöd. Vid de undersökningar som har gjortsför en eventuell lokaUsering av en vårdenhet till Norrlanduppvaktade vi från den plats som råkar bära det krångliganamnet Agnas, som ibland uttalar "Äng-näs", liggernämligen inom denna kommun och sade att vi gärna vUle seatt denna nya anstalt, eller vad den skall kallas, skulle komma tiU kommunen.Då svarade man nej, ty vår kommun låg för långt ifrån kusten. Den var föravlägset belägen från . ligger samma socken för nära. När det står isvaret att syftet "att skapa en effektiv servicestruktur" kundetillgodoses här, menar vi att så inte är fallet. Det har visat sig mycket svårt att få industri, företagoch sysselsättning tUl kommunen. Kommunens förtroendemän, i kommunstyrelsen, ärdugUga och ambitiösa människor, som inte har suttit med armarna i kors. Detduger inte, säger , att sitta med armarna i kors om man skallrädda . Men det har inte varit uppmuntrande för dem att finna, när dehar lyckats få intresserade företag att lägga sysselsättningsskapande objekttUl kommunen, att det stöd som kommunen har räknat med inte får utgå. Detbetyder i vissa fall att intresserade företag drar sig tiUbaka, och närkommunen nu för att rädda en etablering till kommunen måste lämna garantier föratt den själv betalar motsvarande belopp per anställd synes det inte rättvist.Jag tycker att 4*protokoll. dettabelyser svårigheterna med lokaUseringspoUtik. Så tar vi kriteriet nr 3 i statsrådets svar, nämligen attstarka skäl har "talat för att gränsen för det inre stödområdet bör följakommunblockens gränser". Det står "bör". Inte heller herrHolmqvist torde läsa "skall". Det står alltså inte "skallfölja". Jag går med på att det bör vara så, men här har vi nu ett faU, somvisar att det är väl att det står "skaU" i det utskottsbetänkande somär aktueUt i denna fråga. I svaret står vidare att det framstår "som än meramotiverat att i detta sammanhang knyta till de enhetliga näringsgeografiskaområden som kommunema utgör". Jag läser det som "kommunblockenutgör", eftersom det väl måste vara meningen. Men strukturen är i det fallsom jag här tagit upp inte enhetlig. Den staden mera närUggande kommundelenhar ju genom sin närhet till ganska stora favörer, har mycket bättrekommunikationer och även större förutsättningar för jordbruk i det område därVindelälven och möts. näringar är också jord och skog, mendet är Utet andra förhållanden där i alla fall. Den strukturomvandling som vihar upplevt har gått mycket hårt åt dessa näringsgrenar i socknen. Kommunen harsvårt att få några andra. När nu ändå vissa företag vUl komma dit därför att detfinns gott om bra arbetskraft där, god miljö, vacker natur osv. bör inteblockgränsen utgöra hinder. Jag har här en liten informationsskrift fråninrikesdepartementet, som jag tycker är alldeles utmärkt. Det står där påsista sidan under rubriken att undersökningar har visat att "samarbetet medkommunala myndigheter är mycket gott" och att "den nyapersonalen" - den som man får där uppe "är ansvarsmedveten ochpositiv. Rörligheten är genomgående låg." Detta gör att inga hinder börresas då företag verkligen viU etablera sig där. Statsrådet säger i svaret att det 1964underströks att kommunblocken utgjorde de minsta regionala enheter som organeni fråga skulle arbeta med vid sina beräkningar och utredningar. Även här stårdet "borde", inte "skall". Praktiska synpunkter måsteemellertid vara avgörande, och då kan det hända att man måste gå mot denna regel.Här kommer utan tvivel praktiska synpunkter in. Sedan kan man ju undra vad det är som har fört den berördakommunen tiU det block den skall tillhöra. Det är inte kommunens egen önskan.Skulle det företas en folkomröstning där, skulle befolkningen säga: "Viklarar oss bra på egen hand och kan ordna våra skolfrågor och annat ändå. "Dessutom kunde andra kombinationer tänkas som utslag av en omröstning. Jag vetatt man i en grannkommun, som ligger längre in från kusten, har frågatbefolkningen, som gärna vUl gå samman med i stäUet. 1 det här fallet är det inte folkviljan som har bestämtresultatet av kommunsammanslagningen. I många fall har också kommunsammanslagningarnautan tvivel skötts på ett olyckligt sätt. Ytterligare en sak vUl jag betona: kommunblocket är de factointe skapat . Först - alltså skaU den kommun som nuinte får stödet gå upp i , men redan nu får den lida av det. Det ärsannerligen inte lätt att vara ansvarig i en kommunstyrelse. ningsutvecklingenhar varit oroande. Stora ansträngningar har gjorts, och det såg ut att ljusna,men så kom sammanslagningen in i bilden. Jag tror att det är nyttigt att i en stor debatt omlokalisering ta upp en sådan detalj. Visar inte det aktuella fallet hur illadet ibland kan slå med åtgärder som staten sätter in åtgärder som i och försig är bra? tror jag att inrikesministern, som jag ofta har talatmed i och som jag känner som en klok man med verklig vilja att förståproblemen, skall hålla med mig. Jag utgår från att han kan låta tala med sig,och jag förutsätter att det som här visat sig slå så galet skall kunna ändras.Det var intressant att höra hans uppräkning av de företag som hade fått 3,5miljoner kronor just i den här stödformen, och att det fanns kvar 55 kommunersom man ännu inte har behandlat färdigt. Jag hoppas att den här kommunen kommermed igen och att det blir 56; rättvisan kräver det. Jag viU sedan, eftersom jag ändå skulle delta i den härdebatten, säga några ord i anledning av det som i övrigt har anförts här. Jag vill instämma med i hansanförande . De norrländska representanterna för moderatasamlingspartiet har väckt en rad motioner som visar på missförhållanden ochredogör för konkreta åtgärder för att hjälpa de trakter i vårt land somdrabbats så hårt av att en planering på ett tidigt stadium, vilken kunnathindra den olyckliga befolkningsutvecklingen, har uteblivit. Balansen harrubbats till vissa landsdelars nackdel. Jag anser att man visade brist påförutseende när den stora expansionen kom efter det senaste världskriget. Jagskall inte lasta regeringen för detta det är inte säkert att en annanregering hade gjort det bättre men det är ett faktum att det var så. Mantänkte i det stadiet inte på att se tiU att alla delar av landet fick sammamöjUgheter. Den stora debatten kommer väl här i kammaren när vi skallta upp frågan om utlokaliseringen av statliga verk. Jag vill dock redan nubetona nödvändigheten av att verkliga kraftåtgärder vidtas. När inrikesministern säger att vi inte talar om vUkastyrmedel och lockmedel vi viU använda har han på sätt och vis rätt. Jag tyckeratt man, om man kommer med kritik, också bör ha förslag. Men jag vill säga tiUinrikesministern att hela den allmänna ekonomiska poUtiken betyder mest här.Jag tror att en riktig skattepoUtik, som innebar möjligheter att göra skUlnadermellan oUka regioner, och en riktig ekonomisk politik i stort kunde medföra enförändring också för de här trakterna. Han frågar om vi viU dämpa storstädernasutveckUng. Jag håUer med honom om att ingen direkt vågar säga detta. Men om enpolitik förs som gör att människor vågar satsa på sådana områden, där mantidigare inte har satsat, dämpar man därigenom självklart storstädernastUlväxt. Om landets befolkning finner möjligheter till utkomst, till bosättningi trivsam miljö där man kan sprida sig mera, tror jag inte det föreligger någonrisk för att de tätorter, som vuxit alltför snabbt skall fortsätta att växa påsamma sätt. Länsprognoserna visar nedslående resultat. Vi kan taprognosen för vårt län . hade vi en konferens iSkellefteå, där servicenäringarnas företrädare informerade om sina farhågor.Tendensen Nr 76 ger mycket sämre siffror än mankunde förutse. kustregionen;det är värre på andra orter. För min del uppfattar jag också avvecklingen av detsvenska jordbruket som ett hot mot hela landets säkerhet och försörjning. IRegional utveckling torsdags behandlade kammaren jordbruksutskottets betänkandenr 26 och den avstyrkta motionen nr 270, där jag stod som en av undertecknarna.Tiden var då inte lämplig för debatt, och vi har också haft många debatter förri den frågan. Jag vUl emellertid understryka att måste ha kvar sittjordbruk, och jag anser att man faktiskt kan hjälpa genom att räknamed att vår försörjning under en kris Ugger illa till och att det därför ärnödvändigt att stödja jordbruket, aUtså även i . Vi kommer attaktuaUsera denna fråga längre fram i en debatt just om stöd till Norrlandsjordbruk. Till slut vill jag säga några ord om Vindelådalen, somflera talare redan berört. Jag motionerade om vägfrågorna, t. ex. väg363, vilken nu behandlas i en motion från mittenpartierna. Jag har flera gångertalat med statsråden om saken, bl. a. med . Jag är en av dem sommycket tidigt ville framföra den meningen att inte skulle byggasut. Jag fasthåller vid detta, och jag har bara intagit denna endaståndpunkt. Men lika visst som det är att utbyggnaden av en älv inte hjälper enbygd i längden, lika visst är det att denna bygd måste få hjälp.Riksdagsbeslutet av 1967 är förpliktigande. När i jämställde problemet Ritsemmed problemet gjorde han inte en adekvat jämförelse. Frågan UggertUl på annat sätt när det gäUer Vindelådalen. När här framfördesina funderingar om att ingen i utskottet hade någon negativ inställning motåtgärder i den bygden och talade om att en viss upprustning skett av vägarna,önskade jag att skulle få göra en bilresa i stU med den jaggjorde de sista tre milen på vägen ovanför längsVindelälven. Denna väg ligger alltså i relativ närhet av , men fruLudvigsson skuUe se hur fruktansvärt dåUg den är. I sitt inlägg säger hon att detvisat sig svårt att få företag hit upp. Med den allmänna service som givits åtbygden och med de dåliga kommunikationer som finns är det självklart att detblir svårt att få företag lokaliserade dit. I detta sammanhang är det vemodigt att tänka att regeringenöverväger att låta SJ:s distriktskansU flyttas bort från vårt län och detta iett läge då man söker efter etableringsobjekt. Man har här nämnt Stekenjokk.Jag undrar om inte skuUe ha satt i gång brytningen, om man fått stöd. IAitik i bryter som är fattigare än Stekenjokkmalmen.Jag skulle tro att det än är reaUstiskt att räkna med att folk kanberedas arbete i vårt län genom Stekenjokk. Jag viU yrka bifall till dereservationer, på vilka skrivit sina namn, särskilt dåreservationerna 6 och 11 vid utskottets betänkande. HerrSTRIDSMAN (c) kort genmäle: Jag skall bara kort kommentera vadinrikesministern sade om det nya stödets positiva utveckling. Han nämnde vissasiffror på vad dethade gett i form av beräknade nya sysselsättningstillfällen. I det sammanhanget vUl jag emellertid blicka litet bakåt,närmast pä det meddelande som vi fick från i början avdetta år beträffande ökningen av antalet sysselsatta i . Det visadesig att man hade beräknat en sysselsättningsökning med 1258 arbetstillfällen, men att den faktiska ökningen i stannade påendast 498 nya arbetstillfällen . Det är enhgt min mening ennedslående siffra. Får jag sedan säga några ord om våra reservationer tillutskottets betänkande, vilka också inrikesministern tog upp i sitt anförande.Han anser att vi har gjort stor sak av dessa reservationer och han krävde ettklarare besked från oss. Men det är just i fråga om målsättningen som vi harreserverat oss. Vi har, herr inrUcesminister, inte reserverat oss när detgäller medelsanvisningen. På den punkten tror jag att alla är ganska eniga. Vadman inte är enig om är just målsättningen för regionalpoUtiken, och det är motden vi har reserverat oss. Där har vi gett ett mycket klart besked om att detförst bör finnas en regionalpoUtisk målsättning, och när harfastställt den är det också lättare att sätta in de medel som behövs. Inrikesministern ansåg att vi måste presentera någon formav styrmedel eller lockmedel om vi viU ha en aktivare regionalpoUtUc. Har viinte från fört fram möjligheten av styrmedel i form avetableringskontroU eller investeringsavgifter i storstäderna? har vidragit fram lockmedel. Jag behöver bara nämna frisläppandet avinvesteringsfonderna i lokaUseringspolitiskt syfte. Det är ett medel som haranvänts alldeles för Utet . Speciellt för del är manju glad för allt vad lokaliseringspolitiken har gett, men den har baraåstadkommit knappt 500 nya sysselsättningstiUfällen under en femårsperiod.Däremot har frisläppandet av investeringsfonderna gett närmare 1 000 nyaarbetstiUfäUen. Vi behöver alltså bägge dessa stödformer. Jag vUl tiU sist än en gång säga, att visst har vi tagitfram både styrmedel och lockmedel i lokaliseringspolitiken. HerrNILSSON i (c) kort genmäle: Jag begärde ordet med anledning av attinrikesministern ansåg att vi gjorde för stor sak av våra reservationer. Det ärväl inte onaturligt om värderingarna i det avseendet är Utet olika. Inrikesministern frågade efter våra medel. ju aUdeles beskrivit våra krav på befolkningspolitiska ramar för aUade områden i vårt land där socialdemokraterna har sagt nej till dem. Vi ärnaturligtvis inställda på att anskaffa de erforderUga medlen för att uppnå enmålsättning genom vUken man kan åstadkomma så goda miljöer och så bralevnadsbetingelser som möjligt för såväl storstäder som glesbygdsområden. Vårpolitik är kanske ännu mer nödvändig just för storstadsregionerna än förglesbygdsområdena, om det nu över huvud taget i det sammanhanget är möjligt attgöra en sådan avvägning och värdermg. Vi anser att regeringens politik är alldeles förfyrkantig. Åtgärderna kommer i många faU . våramotioner och reservationer här i för att kontroUera vUka förslag vihar fört fram . När det gäller den praktiska hanteringen deallra vUl jag peka på centerpartisternas ställningstagande tillregionplaneskissen för . Vårt parti var Regional utveckling detenda som hade kurage att säga att vi anser att inte skall byggasut så som prognosen avser. Det är en stor risk med dessa prognoser att de till sistoch ofta bUr planer. I inrikesutskottet har vi konfronterats meddetta bl. a. genom de uppvaktningar som tagit upp frågan om utlokaliseringen avverk från och framhållit hur nödvändigt det är att stanna kvar iStockholm därför att man har så vida planer på olika utbyggnader. Fyrkantigheten vill jag gärna exempUfiera med denjordbrukspolitik som förts och som ju inte har passat för bl.a. . Skogspolitiken är ett annat exempel och naturvårdspolitiken iförening med jordbrukspoUtUc är ytterligare ett exempel på fyrkantigheten.Lokaliserings- och näringspolitUcen och arbetsmarknadspolitiken borde ha kunnatutformas på ett mera anpassUgt sätt än vad som har skett. Den nyckelfråga som det nu framförallt gäller är de befolknmgspoU-tiska ramar för varje område i vårt land, därregeringen Uksom säger nej. Det är vår värdering istort som gör att vi tar upp denna fråga kanske Utet mer Ingående än vadInrikesministern anser befogat. Först vill jag säga till attäven om hon och kanske hennes parti inte fäster så stort avseende vidlänsplaneringen vi hörde ju det uppgivas så tycks det ändå framkommamaterial som utgör ett gott underlag för framställningar här i . Jag tycker att Länsprogram 1970 för är enutomordentUgt väl utförd plan. Den är intressant och bra upplagd. De tankar somframförs har vi naturUgtvis anledning att fundera över. går vi igenommaterialet, och det är mte bara den nyssnämnda länsplanen utan det är 24stycken. Där finns oUka uppslag och idéer om hur vi skall arbeta vidare, och vifår väl försöka ta vara på dem. och ytterligare någon talare här har stäUtfrågan om hur det går i ; utvecklingen har inte varit så gynnsam. Detvar som också pekade på det. Då vill jag erinra om att utav detstöd som jag redovisade här nyUgen och som gällde de tre första kvartalen avinnevarande budgetår, så faller en mycket betydande del just på Norrbotten.Under 1970 fattades flera beslut som avsåg . Det är inte bara ASSlsom har fått stöd för sin utbyggnad utan det är också en rad enskilda företag.Lägger vi sedan tiU att har. ett mycket stortmvesteringsprogram så är kanske det län där vi har anledningatt se med den största tiUförsUcten på möjligheterna tiU sysselsättning förexempelvis byggnadsarbetama under den kommande sommaren och vintern. Där är såmycket igångsatt att det i varie fall avviker väsentligt från vad som gällerför andra län. Jag hoppas liksom att det kan finnas idéeroch uppslag i länsprogrammen som kan blåsa ytterligare nytt liv i vårdiskussion om lokaliseringspoUtiken. i var inte helt nöjd med mitt svarnär det gällde de nya kommunerna och vUka garantier som kunde ställas för enkommuns fortbestånd med den befoUcning som fanns vid det tUlfälle då kommunenbUdades. är det ju så, det vet också, att vad jag sade här imitt interpellationssvar var ett återgivande av vad som anförts i propositionenoch som fick acceptera, nämUgen att det finns sådana kommuner därmaninte kan räkna med att befolkningsunderlaget kommer att kunnaupprätthållas. Det var ju också på det sättet att man redan från början avolika skäl fick acceptera betydande avvikelser i sådana bygder därkommunblocken skulle ha bUvit alldeles ohanterliga om man benhårt hade hållitpå denna princip. Jag skulle önska att jag hade förmågan att ge ett entydigtsvar på frågan om de lämpliga avstånden i kommunblockssammanhang. Det växlarnämligen mycket starkt. Det är beroende av kvaUteten på vägar och även på andraomständigheter som spelar in. Jag har sett i länsplanerna att man ibland intetar hänsyn till orter på andra sidan länsgränsen. Man har sagt att den egna ortensom ligger kanske en mil från länsgränsen bör uppehållas därför att den är enutveckUngsort, men man beaktar då inte att det finns en ort på andra sidankanske bara en halvmU från gränsen. Man ser Uksom inte sambandet där. Vi räknarmed att ett avstånd på tre mU inte är orimligt , om det finns bra vägar.Planerarna rör sig också med en del andra begrepp. Jag skaU gärna hålla med om att i vissa områden i södraSverige inte minst i de östra delarna har vi vid genomgång av länsplanernafunnit orter, beträffande vilka det kan vara nödvändigt att garantera enservice därför att avståndet kommer att bli för långt tUl andra orter. Detgäller således inte bara för och för skogslänen utan vi kan göra sammaiakttagelse på annat håll. Vi kommer då tUl frågan, som också har tagits upp av andratalare, hur man skaU kunna garantera en viss befolkningsmängd i våra kommuner.Det är intressant att fundera över det. I verkligheten har utvecklingen underde varit sådan att vårt lands befolkningstal skulle ha gått ned,om vi inte hade haft en stor invandring. Inte minst i de områden som herrGustavsson i kommer från gäller att man i en del av kommunerna kunnatuppehålla befolkningstalet tack vare en rätt betydande invandring under de senasteåren. Menar ni att vi skulle säga oss att kommunernasmedborgartal skaU uppehållas genom invandringspolitUcen och aUa kommunerskuUe då i och för sig ha samma utgångspunkt när det gäller att leva upp tiUdet befolkningstal som angivits?