prot · FU09101 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag hoppas därför att kammaren och presidiet ger oss tillgift för att vi ganska gmndUgt Ang.tillämpningen av företagsdemokratiska principer inom den statliga verksamheten diskuterarden i säsongens elfte timme. HerrSjöneU har inte många argument kvar; han hävdar åter att jag bara talar omInformation och att jag glömt det viktiga ordet samråd. Det har jag inte allsgjort; jag viU gäma understryka att samråd är oerhört viktigt och ett väsenthgtled i företagsdemokratisk verksamhet. Vad jag har hävdat och än en gång slårfast är att samråd med personalen och myndighetema har förekommit i denna frågaoch att de haft möjhghet att utöva inflytande. Det har ingen av debattöremakunnat bestrida, i menade att kontakter inte har tagits med berörd personaloch myndigheter och viUe därmed göra en distinktion. Han ansåg att det i ochför sig var bra att man hade haft kontakt med personalens huvudorganisationer,men den berörda personalen och myndighetema hade inte fått komma till tals pådet sätt som hert tyckte var önskvärt. Där vill jag återigen framhållaatt man har haft kontakter med berörd personal och med myndigheter. Men mankunde inte ta den kontakten fönän det pohtiska beslutet var fattat om vilkaverk som skulle flyttas ut och vart de skulle flytta. Så fort detta beslut hadefattats tog man också kontakt med berörd personal och med myndighetema för attinformera dem. hade ju också ärendet varit ute på remiss i vanhgordning. Sedanfrågade om inte företagsnämndskungörelsen riktar sig tlU denberörda personalen. Jo, det gör den. Företagsnämndskungörelsen reglerar endastförhållandet mellan den stathga myndigheten och dess anställda. fick jag en känsla av att inte aUa talare som kritiseraderegeringen på den här punkten hade det fuUt klart för sig. Däremot åläggerdessa bestämmelser inte regeringen eUer någon skyldighet i förhåUandetiU de statliga myndighetemas anställda. Underlaget för kungörelsen utarbetadesi en gemensam arbetsgrupp med företrädare för dåvarande ochde statsanställdas huvudorganisationer. Utgångspunkten för arbetet var attreglema skulle avse verksamheten i företagsnämndema som bestod av företrädare förmyndigheten och dess anställda. Det är aUtså fel att hävda att bestämmelsema ikungörelsen skulle avse något annat än att reglera skyldigheter och rättigheteri förhållandet mellan den myndighet där nämnd inrättats och den myndighetensanställda. 1 klarhetens intresse har jag gärna velat spika fast detta. Beträffandeherr vill jag hänvisa tiU en tidigare repUk. lyssnadetydligen Inte på mig eller också var han ute ur kammaren, eftersom han upprepardetta påstående att jag har ansett att omsorgsfuU information är detsamma somföretagsdemokrati. Det har jag aUs inte ansett, och jag hänvisar alltså i detstycket tiU min förra rephk. Sedan,hen talman, viU jag gäma understryka att det viktiga nu är inte att diskuteravad som har brastit I ett eller annat avseende utan att Inrikta sig påframtiden; dels att klara den här utlokahseringen som redan är beslutad och somkommer att leda till många omställningsproblem jag har ingalunda velat bortsefrån det , dels att inrikta sig på den eventuella ytterhgare etapp som haraviserats. Det är väldigt viktigt att man i de sammanhangen på olika sättförsöker att hålla kontakt med både myndigheter och personal. Jag harsannerligen i mitt interpeUa- tionssvar och I rephkema gång på gång velat understryka att den ambitionen finns hosregeringen. Hen (): Statsrådet tar faktiskt upp sig.Efter en ganska lång debatt böqar han så smått att närma sig pudelns käma, detsom vi har hålht på att debattera här. Beviset för att han böqarnärma sig själva saken, är att han säger att kontakt han talar fortfarande,hen talman, om kontakt, och jag ber kammaren observera det; han talar inte omsamråd kunde icke tas med personalen, och det har man för övrigt inte gjortutan man har tagjt kontakt med huvudorganisationema, men all right, förränefter det att beslutet fattats. Där är faktiskt pudelns kärna. Det är justprecis vad man skulle ha kunnat göra, statsrådet . Om man har respektför personalen och om man vill manifestera företagsdemokrati, då skall manfaktiskt ta kontakt före beslutet. Man kan helt enkelt göra klart förpersonalen att det här är ett poUtiskt beslut. Själva det centrala beslutet attverken skall flyttas ut kan förklaras vara av pohtisk karaktär och kan ickeändras hur mycket personalen än protesterar, men när det gäller inflytandet påformema för utflyttningen skulle samrådet ha kunnat ge Inte minst värdefuUa uppslag och fakta. Dessa hade kunnat komma med ihandläggningen som härigenom hade kunnat göra personalen betydhgt mera positivtUl utflyttningen än vad som har bhvit fallet. Det är enkla fakta som jagtycker att det inte skulle kosta på aUtför mycket att erkänna. Hen har jag ingenting emot personUgen, tvärtom,och inte heller har jag någonting emot att debattera med honom. Jag hoppas,, att vi skall få återkomma i kanske mera sakhga ochstimulerande sammanhang än de som vi hittUls har varit uppe i. I varje faU harjag Inte betraktat de angrepp som har gjort på mig som särskiltsakhga. SlutUgen vill jag instämma i statsrådet . Det är angeläget för oss aUa för regering, för alla andrapolitiker och över huvud taget för människor som kommer att ta ansvar för denhär utflyttningen att försöka medverka tUl att den sker så effektivt, sårationellt och så smidigt som möjhgt. Vi har debatterat bristema 1 detförflutna. Jag för min del har aldrig haft någon åstundan att uppehålla migaUtför länge vid begångna misstag. Det är bara bra om bristema kan dras fram idagen och användas för att förbättra det fortsatta hanterandet av liknandeting. Det är hela mm ambition, och jag Instämmer i förhoppning omatt nästa etapp skaU kunna genomföras på ett gott, menlngsfuUt och smidigtsätt. Ang. tillämpningen av företagsdemokratiska principer inomden statliga verksamheten HenHÖRBERG (fp): Statsrådet menade att jag hademissuppfattat honom när jag påstod att han sammanblandade information ochföretagsdemokrati. Jag tror dock inte att jag har gjort det, för i sitt senasteinlägg nu sade jag skrev ned det att "så snart detpoUtiska beslutet var fattat" tog man kontakt med verk och personal. Detär att informera, när beslutet är fattat, men det är inte företagsdemokrati.Med företagsdemokrati menas att man har samråd före beslutets fattande. HerrNILSSON I (c): Bakgrunden tiU den osedvanUgt häftiga kritik som har förevarit iutflyttningsfrågan lämnade måhända statsrådet besked om när han angav sinprincipiella syn på företagsdemokratin. Kontakt kan inte tas med personalenförrän beslutet fattats, sade statsrådet, 1 hkhet med tidigare talare vlU jagsäga att jag ifrågasätter om inte regeringen och statsrådet måste tänkaom i det avseendet. Detta är måhända bakgranden tiU att personalorganisationeroch berörd personal i verken har reagerat så oerhört kraftigt. Man har icke, såsom framgår av företagskungörelsen, fått vara med och diskutera innan beslutenfattats beslut som berör personalen och verket på ett mycket nära sätt. Därtror jag att regeringen har gjort en erfarenhet som blir tUl nytta förframtiden. Jag viU i Ukhet med statsrådet säga att nu gäUer det att inrikta sigpå framtiden. Jag tycker inte att det skulle vara generande utan riktigt påmånga sätt om regeringen erkände att man gjort en del felaktigheter I den härfrågan och att man avser att klara saken bättre . Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Ang. läroböckema i Herr utbildningsministern erhöU ordet föratt besvara () framstäUda interpeUation, nr 120,och anförde: Hen har frågat mig, vilka åtgärder jag ämnar vidta för attinnehåUet i läroböckema skall stå i överensstämmelse med läroplanen. Deläroböcker som används i bl. a. skall granskas av statensläroboksnämnd. För att trygga läroboksförsöqningen i grandskolan i samband medden nya läroplanens Införande har särskilda åtgärder vidtagits efter beslut avKungl. Maj :t. Detta beslut innebär att en lärobok kan temporärt användas ävenom dess innehåll inte helt stämmer överens med den nya läroplanen. Beslut omanvändande av viss lärobok i skolan fattas av skolstyrelsen efter hörande avrektor och lärare. Skolan har aUtså ett stort inflytande i dessa frågor. Fråganom formema för granskning av läromedel utreds avläromedelsutredningen. Utredningens förslag väntas , I awaktan påresultaten av utredningsarbetet är jag inte beredd att föreslå ändringar inuvarande ordning beträffande granskning. Hen (); Jag tackarutbUdningsministern för svaret på min InterpeUation. Jag hade väl väntat migett mera koncist och bestämt besked. I stället visar svaret en del frågetecken,som gör mig något oroUg. Jag vUl emellertid istatsrådets svar intolka ett bestyrkande ja på den fråga som är det väsentUga iinterpeUationen - nämUgen frågan om innehåUet i läroböckema skaU stå iöverensstämmelse med läroplanema. AUavi som har ett ansvar, stöne eUer mindre, för läroplaner och dåäven för rehgionskunskapsämnet måste utan tvekan svara: Ja, det är klart attav regering och riksdag faststäUda läroplaner skaU följas och sålunda innehåUeti läroböckema överensstämma därmed. Någotoroväckande finner jag utbUdningsministerns meddelande om Kungl. Maj:ts fattadebeslut, att en lärobok kan temporärt användas även om dess innehåU inte heltstämmer överens med den nya läroplanen. Om detta kunde godtas i början, kanskeförsta året, så kan det väl Inte gäUa hur länge som helst. Maj:ts besluti detta avseende har tydhgen en del av skulden till det av mig påtaladeförhåUandet. Det märkliga är ju att boken i fråga, "Människan, naturen,samhället" av IsUngCuUert, godkänts av statens i årskurs 4 som lärobok och studiehandledning iorienteringsämnena, trots att hela den del av ämnet religionskunskap, som enhgtLgr 69 lämpUgen läses ämnesbundet, nämhgen bibelkunskapen, saknas. Godkännandetskedde och beslutet förnyades den 25 febraari 1971 trotsavstyrkande utlåtande från den ämnessakkunnige granskaren beträffande del 1 A av boken och trots att andra delen, del 1 B, ännu inte förelåg i komplett skick. Urgranskarens utlåtande tiUåter jag mig citera: "Då det är önskvärt attgranskningen sker med att läromedlet används i undervisningen villjag först visa på förlaget stora brist att ej kunna håUaangivna tider för utgivningen av läromedlet M.N.S. Ersättning för läromedlethar varit ett förhandstryck av för undervisning ringa värde. Först under densenare delen av höstterminen levererades första delen av M.N.S. men utanlärarhandledning och med endast häfte 1 " det skaU finnas fyra häften " av studiehandledning utan rehgjonsupplement och uppslagsdel." Detpasserade har fått enhgt min mening aUvarUga konsekvenser för undervisningen, idet att man som en målsman angett i skrivelse - i de rektorsområden, bl. a. iStockholm, som bestämmer sig för nämnda läromedel får stora svårigheter attgenomföra den ämnesbunda undervisningen i religionskunskap. Det har uppgivitsatt i årskurs 4 Inom visst rektorsområde i ännu Ingen ämnesbundenundervisning i rehgionskunskap meddelats under hänvisning tUl att man saknarläromedel. Får jag fråga utbildningsminlstem hur denna undervisningsbrist skaUrepareras? radiointervju i "InbUck" har läroboksnämndensordförande som huvudorsak tUl det Inträffade angett den brist på läroböcker sområder. HärtiU är väl att säga, att det dock finns åtskiUiga läroböckerutgivna. Att då godkänna en bok som utelämnat en så väsentUg del sombibelkunskapsstoffet och detta utan att ange förhållandet på omslaget eller iförordet är helt enkelt oförsvarUgt, Jaghar tiUfrågats om detta är en utveckhng som vi från kristet håU befarade. Jaghar måst svara att oron fanns redan när de nya läroplanema 2Riksdagens protokoU 1971. N""101 antogs. Då läroplanen senastreviderades var vi från vårt håll givetvis Tisdagenden angelägna om att religionskunskapenskulle få det utrymme för vilket 1 juni1971 tidigare uttalat sig.Från uttalades klart att Ang. läroböckerna i gmndskolan någonöverföring av tid från religionskunskapen tiU annat orienteringsämne inteskulle få ske. Jag finner därför det inträffade djupt beklagUgt och hoppasrättelse kommer att vidtagas, 1 sitt svar poängterar statsrådet skolans stora ansvar ochinflytande. Skolstyrelse fattar efter hörande av rektor och lärare beslut omanvändande av viss lärobok. Och visst är detta riktigt. Det understryker så mycketmer nödvändigheten av att skolstyrelse, rektor och lärare verkhgen ser tiU attde rätta och med läroplanen överensstämmande läromedlen beställs. Här måsteenligt min mening ta upp frågen igen och fatta ettnytt beslut. Men finns det då inte biblar i skoloma? Jovisst, Biblarmåste finnas. , kristendomens egen urkund, skaU givetvis utgöra gmndenför undervisningen i detta ämne. Men man måste ha något instmment att öppnaBibeln med, säger skolkonsulenten i . Läroplanema skall i detta som i andra ämnen givetvisvara vägledande för undervisningen. I första hand gäUer detta för läraren, som oavsett vilkahjälpmedel som ges måste hålla sig inom läroplanens ram. Objektiviteten ikristendomsundervisningen, som vi principieUt är överens om och som här måsteunderstrykas, betyder som jag ser det för det första respekt för saken och fördet andra respekt för individen. Saken, objektet, som skaU meddelas eleverna ärI detta ämne i första hand kristendomen, i andra hand övriga religioner. Förkristendomen är enhgt läroplanen objektets innehåll framför allt en samlad bUdav person, hans hv och förkunnelse. Och för den bUden måste Bibelnanvändas. Ges inte detta innehåU har man brastit mot det sakhga I objektiviteten.Det andra i objektiviteten är respekt för individen, Undervisrungen får intevara påtryckande, proselyt-värvande. Men den får inte heller ta som sin uppgiftatt undergräva tro. Läroplanens innehåll måste vidare vara vägledande förläroboksförfattaren. Detta kan inte nog understrykas, även om det förefallerhelt självklart. granskning är givetvis ytterstbetydelsefuU, Skol-styrelsema rättar sig i mångt och mycket just efter denna.Ofullständiga och oriktiga läromedel får inte släppas fram. UtbUdningsmlnistemerinrar om att formema för granskningen av läromedel utreds avläromedelsutredningen, vars förslag väntas . Kanske får vi därigenomanledning att återkomma till granskningen också vad gäller det här berördaämnet. Jag skall inte här ta något specifiktexempel, men jag blev htet förvånad när jag läste utbildningsministems svar på interpeUa tionen. Utbildningsministern säger nämUgen bl. a.: "Beslut om använ dande av viss lärobok i skolan fattas av skolstyrelsen efter hörande av 34 rektor och lärare. Skolan har aUtsåett stort inflytande i dessa frågor," Jagär medveten om att detta är formellt riktigt. Men det förefaller Nr 101 ~migmärkvärdigt att utbUdningsministern inte känner tUl att skolstyrelser- den nas inflytande på val av läroböcker är praktiskt tagetobeflntUgt. I j jypj 1971 en skolstyrelse med femeller sex högstadieområden och ett par gymna- - sier är det heltotänkbart att man vid sina sammanträden ens skaU kunna Ang. läroböckerna begära en föredragningav vilka böcker som kommer att användas under ' gmndskolan Ipraktiken fungerar det så att beslutet om läroböcker är delegerat, oftast tillrektor, och det innebär att läraren själv avgör vilka böcker som skall användas.Skolans inflytande är av praktiska skäl obefintligt, och jagskulle gärna vilja höra utbildningsministem säga något om humvida han verkligentror att det som står i svaret är en reahtet. Meneftersom skolstyrelsema har att lämna det formeUa godkännandet måste de åandra sidan i betydUgt högre grad än vad faUet var kunnaförlita sig på prövningen av läroböckema, I det sammanhanget viU jag också sägaatt det ju Inte längre enbart är fråga om läroböcker. Det gäUer helaInlämingssystem, som i många faU är så komplicerade att det övergår de mesterfarna skolstyrelseledamöters förmåga att bedöma såväl innehåU som funktion avde läromedel som förs upp på förslag. JagviU sluta med att säga att skolans inflytande på detta område tyvärr harförsvunnit, och man kan bara hoppas att utredningen, när den lägger fram sittbetänkande, beaktar dessa synpunkter. Jag vlU börja med att svara på fm principfråga. Jagär medveten om att detta i många skolstyrelser fungerar så som härhar givit oss en beskrivning av, .men jag känner också tiU skolstyrelser därdet i verkligheten fungerar så som det är tänkt, nämhgen att skolstyrelsenutövar reellt inflytande. Jag skulle här också kunna ge exempel på det. Men ide skolstyrelsema krävs det av ledamötema en mycket stor arbetsinsats, och jagtror att vi Inte bara i detta utan även i andra avseenden måste räkna med attde som åtar sig uppdrag i skolstyrelsema kommer att få lägga nedmycken tid på det arbetet. Inom parentes vill jag säga, att när man utserkommunala förtroendemän, så skall man komma ihåg att de som kommer att sitta iskolstyrelsema inte bör ha för många andra uppdrag, ty annars kan de Inte klaradessa stora arbetsuppgifter. Meddetta vill jag inte på något sätt undanskymma det centrala ansvar somläroboksnämnden har i denna fråga, och det är också därför som vi har tUlsatten utredning. Jag tror att den centrala nämnden måste ge bättre service än denkan göra , med de resurser och den omfattning den har, för att de lokalaskolstyrelseledamötema skall kunna fungera på ett tiUfredsställande sätt i dethär avseendet. Det är kanske därför i praktiken inte så stor skiUnad mellan FraSundbergs och min uppfattning på den här punkten. HerrNelander tog upp ett konkret faU. Jag viU naturUgtvis inte i detalj gå in på det, men jag kan säga följande. Självfallet skall läroplanens bestämmelser följas. Det är den huvudprincip som gäller. Ang. läroböckerna i gmndskolan tid underövergångsskedet då och då tvingats att göra vissa kompromisser, helt enkeltdärför att läromedel inte funnits som varit i alla delar perfekta. Med det harjag också sagt att det är en tidsmässig kompromiss och att målsättningensjälvfallet bör vara att så snabbt som möjUgt få fram läromedel som heltuppfyUer läroplanens krav. I det faU som särskilt tänker på har bokenuppförts för praktisk prövning. Som skäl har åberopats dels att böcker behöverprövas i klass, dels att det råder brist på böcker av detta slag. Men förlagetskulle tala om att avsnittet saknas, och det skuUe nämnas i förordet. Jag kanemellertid inte närmare diskutera hur reklamen för boken har lagts upp frånförlagets sida; det är möjhgt att brister föreligger i det avseendet, men påden punkten är jag inte informerad. I det här fallet har alltså läroboksnämndenutgått från att förlaget skulle ge sådana seriösa upplysningar att skolomaskulle kunna få vederhäftiga informationer om läromedlet. Låt mig också, herr talman, som en aUmän slutsats säga eftersom det då och då uppstår en debatt, ofta kritisk, om läromedlen att jagtror att det generellt sett är en mycket hög kvalitet på de svenska läromedlen.Jag läste i ett av de senaste numren av en lärartldning att man också frånläramas sida bedömt det så, att våra läromedel allmänt sett har en mycket godkvalitet. Men det är klart att vi i samband med en ny läroplan kan få vissaövergångsbesvärhgheter det vill jag inte förneka. Hert (); Jag tackar statsrådet för det nu gjorda klara uttalandetatt läroplanema självfallet skall följas. Han sade också att beslutet omanvändning av lärobok som inte helt överensstämmer med läroplanen var entemporär åtgärd jag hoppas livligt att det skall vara så och att man snarastsöker komma fram tUl ett normalt förfaringssätt i granskningsavseende. Det är högst anmärkningsvärt att man I den påtalade bokeninte anger att denna bibelkunskapsdel saknas i förordet eller till och med påomslaget, vilket borde ske. Statsrådet sade att läroböckerna iallmänhet är av god kvalitet, och jag vill inte fömeka det. Jag vill bara sägaatt just när det gäller reUgions-kunskapsämnet och kristendomsundervisningenhar observerats åtskUliga faU där man inte helt och fullt följt läroplanema ochderas intentioner. HertWIKSTRÖM (fp): Bara en enda synpunkt. Det är två ämnen i skolan som är särskilt känsliga ur denspecieUa synvinkel som har anlagts här , och det är samhällskunskap ochrehgionskunskap. 1 Jr jag utöver det som redan har anförts i debatten säga attläroboksnämnden naturligtvis aldrig skulle godkänna en lärobok isamhällskunskap där man inte tagjt med ett avsnitt som berörde t. ex. ett avvåra vanligaste politiska partier. Det är därför märkligt, tycker jag, att mani en bok i rehgionskunskap kan ta bort ett så väsentligt avsnitt av vadläroplanen stadgar skaU finnas med och att en bok med de bristema Jag har velat säga detta, därför att om vi som vi hargjort tidigare i kammaren skall försvara den nuvarande uppläggningen av ämnetrehgionskunskap, kräver det att vi har fullödiga läroböcker, och då kan dethända att läroboksnämnden får säga nej tlU en bok som har sådana brister som dethär har gäUt. Överläggningen var härmed slutad. § 8 Om information till allmänheten angåendeEEC-altemativen för svensk del Om information till allmänheten angående EEC-alternativenför svensk del Herr handelsministem erhöll ordet för att besvarahen i (fp) framställda interpeUation, nr 114, ochanförde: Hen i har frågat mig om jagvill medverka till att en genomträngande, gärna successivt kommande informationges till allmänheten om EEC-altemativen för svensk del, bl. a. genom enskriftserie enligt danskt exempel och genom användning av ohka massmedia. Min instäUning tiU frågan om information i EEC-sammanhangredovisade jag ganska nyUgen inför , nämligen i utrikesdebatten den31 mars . Jag nämnde då bl. a. att jag ansåg det vara statens uppgift attfortlöpande stäUa sakmaterial i ärendet till debattens förfogande. Däremotborde det ankomma på andra instanser att föra ut argumenteringen för och emotolika lösningar. 1 denna anda har sedan början av1960-talet gett ut ett tiugotal olika skrifter med sakhg information iintegrationsfrågan. Sedan de svenska förhandlingskontakterna med EEC inleddesi slutet av 1970 har denna verksamhet intensifierats och vi har gett ut fem publikationer med aktuellt innehåU i EEC-frågan. Vi harvidare startat en särskUd tidskrift för att snabbare få ut information ominnehållet i aktuella dokument, anföranden, beslut etc. i bl. a. EEC-frågan. Denna verksamhet fortsätter. Under arbete är bl. a. enuppföljning av den s. k. "Gula Boken" , där man söker seEEC-samarbetet ur svensk synvinkel. Huvudsyftet med den nu aktuella skriften äratt presentera en bedömning av konsekvenserna för svensk del vid ett antagandeav på alla de ohka sakområden som omfattas av EEC-samarbetet. Sombakgrund beskrivs EEC-bestämmelsema på de olika sakområdena. TUl sitt innehåU kommer denna skrift således att varamycket hk den serie av tolv informationsskrifter om EEC som man på dansk sidahåller på att ge ut och som hen åberopar som ett mönster. Skillnadentycks vara att vi bedömt det som fördelaktigare att få materialet samlat i envolym. Jag kan emellertid nämna att vi överväger att ävenredovisa detta material i kortare och mer populär form i en serie småskrifter.Man bör dock vara medveten om att det är svårt att framstäUa dessa invecklade Om information till allmänheten angående EEC-alternativenför svensk del frågor på ett sätt som är faktainriktat och objektivtsamtidigt som det är kortfattat och lättförståeligt. vill att information skall ges om alternativenför svensk del och nämner själv fem olika altemativ bara på tullpoUtikensområde. Sådana analyser är knappast möjliga att göra i dagens läge. Den metodsom valts i den bok som är under arbete i är att på deolika sakområdena söka bedöma konsekvensema för av att delta isamarbetet i samma utsträckning som medlemsstatema, dvs. på basis avRomfördragets regler och andra EEC-bestämmelser. Särskilt som strävarefter ett långtgående samarbete är denna metod den enda praktiskt användbara. Användning av massmedia för spridning av information är enfråga som endast dessa media själva kan avgöra. Självfallet medverkar jagemellertid gärna till att de förses med material som underlag för en sådaninformationsverksamhet.