prot · FU0934 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . §2 Herr talmannen meddelade att i enUgt tUI kammareninkommet läkarintyg vore sjukskriven den 2 -. i bevUjades erforderUg ledighet från riksdagsgöromålen. §3 Föredrogs och hänvisades tUl finansutskottet riksdagensrevisorers berättelse över verkstäUd granskning av tUlstånd,styrelse och förvaltning riksdagensrevisorers berättelse över verkstäUd granskning av riksgäldskontoretstiUstånd, styrelse och förvaltning under /70 styrelsensför Stiftelsen berättelse över stiftelsens verksamhetunder . § 4 Föredrogs ochbifölls interpellationsframställningarna nr 63 - 67. Föredrogs finansutskottets betänkande nr 1 ianledning av Kungl. Maj:ts i statsverkspropositionen framlagda finansplan /72 jämte motioner. Ipropositionen nr 1, bilaga 1, hade Kungl. Maj:t under åberopande av utdrag avstatsrådsprotokollet över finansärenden för såvitt nu var ifråga föreslagit att 1. godkänna de allmänna riktUnjerför den ekonomiska poUtiken och för statsregleringen som förordats istatsrådsprotokoUet samt 2. godkänna vad istatsrådsprotokoUet anförts i fråga om Investeringsbanks ABverksamhet. Statsrådsprotokolletupptog följande mbriker, nämligen Konjunkturutveckling ochekonomisk politik i , Den ekonomiska poUtiken 1971med underrabrikerna 3.1 Mål och förutsättningar, 3.3 Försörjningsbalans ochbytesbalans, I detta sammanhang hadeutskottet behandlat dels motionen nr 562 avherr m. fl. skulle iskrivelse tUl Kungl. Maj;t hemstäUa, att Kungl. Maj;t skuUe 1. tiUsätta enparlamentarisk utredning med uppgift att genomgå det allmännas utgiftsprogramsamt föreslå ätgärder ägnade att begränsa den offentliga sektorns expansion ochöka den offentliga sektoms effektivitet, 2. inbjuda tiUöverläggningar med representanter för regering, demokratiskaoppositionspartier och arbetsmarknadens parter rörande den ekononuskapolitiken, 3. i vad avsägbehovet av ökad utländsk upplåning och Investeringsbankens uppgifter i sambandhärmed beakta vad i motionen anförts, 4. överse systemetmed emissionskontroll och i övrigt metoderna för styrning av kreditmarknaden ikonjunkturpoUtiskt syfte, samt attriksdagen skulle uttala 5. att omedelbara ätgärder borde vidtagas för attåstadkomma en lättnad på kreditmarknaden, dels motionen nr 565 av herrar och varihemstäUts att vid behandlingen av Kungl, Maj:ts proposition nr 1,BUaga 1, Finansplanen beslutade att som sin mening uttala vad som i motionenanförts beträffande den ekononuska politiken, dels motionen nr 566 av herrar och varihemställts att beslutade att i skrivelse till Kungl, Maj:t 1. anhåUa omutredning beträffande inrättande av ett ekonomiskt-socialt råd med företrädareför regering och opposition, arbetsmarknadens parter och näringslivetsorganisationer samt ekonomisk expertis med uppgift att belysa desamhäUsekonomiska problemen samt att förbereda stabiUseringspolitiskakonferenser, i enlighet med vad som anförts i motionen m 565, 2. hemstäUa att enparlamentarisk utredning tUlsattes med uppgift att utarbeta riktlinjer för enekonomisk planering i enlighet med vad som anförts i nämnda motion, samt 3. begära att enparlamentarisk utredning tUlsattes för en översyn av statens uppgifter i syfteatt främja kostnadsbesparingar. a. beträffande utredning omimättande av ett ekonomiskt-socialt råd med uppgift att belysa de samhällsekonomiska problemen skulle avslå motionen m 566 såvitt nu var i fråga, b. beträffande överläggningar rörandeden ekonomiska poUtiken och stabiUseringspoUtiska konferenser skuUe avslå motionerna nr 562, 565 och 566, samtliga såvitt nu var i fräga, 2. beträffande enöversyn av systemet med emissionskontroll och i övrigt metoderna för styrningav kreditmarknaden i konjunkturpolitiskt syfte att skulle avslåmotionen nr 562 såvitt nu var i fråga, 3. beträffandeuttalande av om omedelbara åtgärder för att åstadkomma en lättnad påkreditmarknaden att skulle avslå motionerna nr 562 och 565, bådasåvitt nu var i fråga, 4. beträffandeSveriges verksamhet att med bifall tiU Kungl.Maj:ts förslag och med avslag å motionen nr 562 såvitt nuvar i fräga godkände vad i statsrådsprotokoUet anförts, beträffande de allmännariktUnjerna för den ekonomiska politiken och för statsregleringen att riksdagenmed godkännande av vad i statsrådsprotokollet förordats och med avslag åmotionerna nr 562 och 565, båda såvitt nu var i fråga, som sin mening gavKungl. Maj;t tUl känna vad utskottet anfört. Reservation hade avgivits av herrarWedén (fp), (). (), i (c),ÅsUng (c), () och (), vUka ansett att utskottets yttrande ivissa delar bort ha av reservanterna angiven lydelse och att utskottet borthemställa, a. beträffande utredning omimättande av ett ekonorruskt-socialt råd med uppgift att belysa de samhällsekonomiska problemen med bifall tiU motionen nr 566, såvitt nu var i fräga, hos Kungl. Maj;t skulle anhålla om utredning i enlighet med vad reservanterna anfört, b. beträffande överläggningarrörande den ekonomiska politiken och StabiUseringspolitiska konferenser i anledning av motionerna nr 562, 565 och 566, samtUga såvitt nu var i fräga, som sin mening gav Kungl. Maj;t tUl känna vad reservanterna anfört, 2. beträffande enöversyn av systemet med emissionskontroll och i övrigt metoderna för styrningav kreditmarknaden i konjunkturpoUtiskt syfte i anledning av motionen nr 562,såvitt nu var i fråga, som sin mening gav Kungl. Maj;t tiU känna vadreservanterna anfört, 3. beträffandeuttalande av om omedelbara åtgärder för att åstadkomma en lättnad påkreditmarknaden med bifaU tUl motionen nr 562 och i anledning av motionen nr565, båda sävitt nu var i fråga, som sin mening uttalade att åtgärder bordevidtas för att åstadkomma en lättnad på kreditmarknaden i enlighet med vadreservanterna anfört, 4. beträffandeSveriges verksamhet i anledning av Kungl. Maj;ts förslagoch motionen m 562, såvitt nu var i fråga, som sin mening gav Kungl. Maj;t tUlkänna vad reservanterna anfört beträffande upplåning utomlands ochInvesteringsbankens uppgifter i samband därmed, 5. beträffande deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska poUtiken och för statsregleringen ianledning av vad som förordats i statsrådsprotokollet och med bifall tUlmotionerna nr 562 och 565, båda såvitt nu var i fråga, som sin mening gavKungl. Maj;t tiU känna vad reservanterna anfört. HerrFÄLLDIN (c): Den ekonomiska politiken har under höslen ochvintern i alll större utsträckning fåll den inriklning som vi i centerpartietefterlyste , bäde före och under valrörelsen. När nuskall ta ställning tiU de riktlinjer och för näsla budgetär som finnsangivna i finansplanen och de olika partimotionerna, finns det därför inte anledning för mig att söka sak med regeringspartiets den 3 iTiars 1971 representanteri fråga om de grundläggande målsättningarna för den ekonomiska politiken. Däremot visar finansutskottets betänkande att vi har någotoliKa uppfattning när det gäller att bedöma under vUka förutsättningar somdessa mål kan uppnås och när det gäller att välja meUan olika ekonomisk-politiskamedel. Beträffande de övergripande målen viU jag bara, precis somjag gjorde i den allmänpolitiska debatten , uttala mintUlfredsstäUelse över att regional balans nu framförs som ett överordnat mål påsamma sätt som full sysselsättning, snabb produktionstillväxt, stabila priseroch inkomstutjämning. Det är såvitt jag vet första gången som regeringenaccepterar denna tanke, som har varit ett grundläggande inslag i centernspolitik under flera är. Därmed har man ocksä accepterat att kravet på utjänmingskaU gälla inte bara mellan olika individer utan även meUan olika landsdelar. har den ekononuska politiken iförsta hand fått utformas med sikte på att lösa de problem som följt i denUtomordentUgt kraftiga högkonjunkturens spär. har emellertid enförändring i konjunkturläget ägt mm. Det är inte fräga om någon särskilt starkavmattning, men tendensen är fullt klar och har givit utslag både i företagensorderböcker och färdiglager och på arbetsmarknaden. Situationen påminner på flera sätt om den som rådde ibörjan av 1967. Konjunkturen var även då pä nedåtgående efter en mycket kraftighögkonjunktur. I vissa avseenden tycks de yttre betingelserna för vår ekonomiutvecklas gynnsammare . Nedgången är t. ex. inte Uka entydig i aUa branschersom den var 1967. Det förekommer också en större spridning länderna emeUan ändå. Därmed bör man även kunna fä en bättre utjämning mellan olikaländer och mellan oUka branscher. Konjunktursvackan skulle därför inte hellerbehöva bU Uka djup nu som 19671968, då vi bl. a. fick notera de hittUls högstaarbetslöshetstalen efter kriget. innebär inte detta att man kan nonchalera denförsämring på arbetsmarknaden som har ägt rum . Förändringarnahar ju framför allt bestått i att antalet lediga platser har sjunkit och i attallt fler har fått sysselsättas genom arbetsmarknadspoUtiska åtgärder. Ocksåantalet arbetslösa har ökat. Vid arbetslöshetsräkningen var närmare60 000 personer anmälda som arbetslösa och motsvarande siffra var 51 000. Man måste i detta sammanhang också häUa i minnet att vinternfram tUl helt nyUgen varit ovanligt mild och att den rena säsongarbetslöshetendärför bort vara låg. Antalet lediga platser var 33 200. Denna siffrakan jämföras med de över 80 000 lediga platser som vi hade . Man kanockså jämföra den med siffran , som var 56 500. Mendet mest intressanta i detta sammanhang tycker jag ändå är att det antalpersoner som sysselsätts genom omskolning, beredskapsarbete och andraarbetsmarknadspolitiska ätgärder har ökat med inte mindre än 20 000 iförhåUande tiU vad som gällde . Det är omkring 95 000personer som sysselsätts i sådan verksamhet. Detta innebär i sin tur att arbetsmarknadsapparaten redanär hårt utnyttjad. De nu tiUdelade resurserna är helt tagna i anspråk.Länsarbetsnämnderna har uppmanats att skära ner volymen för beredskapsarbetenamed . Man är tvingad tUl detta för att inom de nu gäUande ekonomiskaramarna kunna bereda de drygt 9 000 arkivarbetarna sysselsättning fram tUlbudgelårsskiflet. ligger det någonstans ikanslihuset en framstäUning från om ett med 50 miljonerkronor ökat anslag tUl beredskapsarbeten för innevarande budgetär. Det ärdärför i hög grad befogat att ställa frågan huruvida regeringen räknar med attsätta in ytterUgare arbetsmarknadspolitiska åtgärder under det nu löpandebudgetåret, om den nuvarande utvecklingen på arbetsmarknaden fortsätter. Som jag ser det kan man inte bara lita tUlarbetsmarknadspoUtiska åtgärder. Man måste också vara beredd att i vissaavseenden lätta på den ekononuska politiken. Vad som då kan komma i fråga är iförsta hand vissa lättnader i kreditpolitiken utöver dem som redan hargenomförts, och en räntesänkning. Därmed skulle man också få en bättre överensstämmelsemellan kortsiktiga och något långsikiigare åtgärder. Pä något eUer är ju underskottet ibytesbalansen och behovet att öka industriinvesteringarna det dominerandeproblemet. Det är samma problem som förelåg 1967, men regeringen valde då att iförsta hand möta nedgången i sysselsättningen med arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och med en ökning av aktiviteten inom den offentUga sektorn. På detviset kom näringsUvets investeringsbehov i andra hand, och det har i sin turlett tUl att bytesbalansproblemen har förvärrats ytterligare och att man aldrighar kunnat ta igen eftersläpningen i industrUnvestering- Det är vår uppfattning att man inte får göra om detmisstaget. Finansministern har också kalkylerat med eninvesteringsuppgång inom industrin pä . Jag tror att vi allesammansär utomordentUgt angelägna om att nä upp tUl den siffran, men det är enligt minmening inte troligt att vi gör det inom de ramar som finansministern anger ifinansplanen och som utskottets majoritet i stort sett har anslutit sig tiU. Delättnader i kreditrestriktionerna som genomförts räcker knappast tUl. Inteminst gäller det att försöka ordna bättre möjUgheter för de mindre ochmedelstora företagens kreditförsörjning. Utan tvivel har dessa företagdrabbats hårdast av de två senaste årens kreditrestriktioner. Det fick tUlföljd att investeringsuppgången för dessa företag uteblev nästan helt 1970. Därfinns alltså mycket att ta igen, och en viktig förutsättning för att det skallkunna ske tror jag är att man ökar företagarföreningarnas utlåningsmöjligheter.Av olika skäl är det en snabb och effektiv väg. Gentemot det har utskottsmajoriteten framhållit attIndustrikredit och Företagskredit, som också skall tUlgodose denna sektor avindustri och näringsliv, har fått ökade utlåningsmöjligheter efter den höjningav aktiekapitalet som genomfördes . Det är i och för sig riktigt, men defaktiska utlåningsmöjlighetema för dessa båda institut blir liksom tidigare iförsta hand beroende på i vUken utsträckning de tiUdelas medel frånAP-fonderna. Vihar också sagt ifrän att man bör kunna medge frisläpp ur investeringsfonderna istörre utsträckning än vad som har skett när det gäUer investeringarutanför de "överhettade" områdena. Investeringsavdraget på maskinerkommer utan tvivel att stimulera maskininvesteringarna och därmed bidra tiU enrationaUsering och en effektivisering inom industri och andra näringar. Däremotär det mera tveksamt, om detta särskUda avdrag har någon speciell effekt påkapacitetsutbyggnaden, och det är väl egentUgen där som skon klämmer.Åtminstone är det sä, om vi skall se tUl bytesbalansproblemet. Frisläpptainvesteringsfondmedel får däremot först och främst inverkan päbyggnadsinvesteringarna inom näringsUvet, och vi vUl gärna betrakta en sådanåtgärd som ett komplement tUl det 10-procentiga investeringsavdraget. Skallvi komma tUl rätta med bytesbalansproblemet, är det naturUgtvis ocksänödvändigt att vi fuUt ut utnyttjar den produktionsapparat som redan finnsuppbyggd. Den regionala obalansen är ju ett uttryck för att vi inte utnyttjararbetskraft och kapital så effektivt som vi skuUe kunna göra. En viktigförutsättning för att få upp produktionen och exporten är därför att vi tar tiUvara de möjligheter som en effektiv regionalpolitik erbjuder. Jaganser att en medveten strävan att nå effektiv regional balans ökarmöjligheterna att klara ett annat centralt mäl för den ekonomiska politiken ett stabilt penningvärde. En investering inom ett område där praktiskt tagetaUa resurser är utnyttjade ökar efterfrågetrycket och påverkar prisspiralen påett helt annat sätt än om motsvarande investering sker i ett område med t. ex.god tUlgång på arbetskraft. Denorganiserade kapitalimport som finansministern föreslår hör också tUl inslag ifinansplanen som vi förordat. Vi har inte förordat denna ökade utländskaupplåning därför att vi tror att den i sig själv skulle klara av det som ärvårt lands största problem inom den ekonomiska politiken det storaunderskottet i bytesbalansen. Men pä grand av inte minst tidigare försummelseri den ekonomiska politiken mäste vi ta tUl vara denna möjUghet för att komma urdet tvångsläge som vi befinner oss i. Närdet gäUer formerna för denna upplåning har meningsskiljaktighe-terna inomfinansutskottet inte varit särskUt stora. Det råder enighet om attInvesteringsbanken skall kunna medverka i detta sammanhang. SkUlnaderna Ugger iatt vi reservanter velat ge affärsbankema motsvarande möjligheter. Inte minstnär det gäller exportkreditgivningen har affärsbankerna och AB Svensk exportkrediterfarenhet som bör tas tUl Detråder stor enighet om det angelägna i att nå en så hög investeringsnivå sommöjUgt inom näringslivet och i synnerhet inom industrisektorn. Men vi kan intei politisk ordning ange, att det nu behövs en 12-procentig investeringsökninginom industrin för att vi inom rimlig tid skaU nå balans i våra affärer medomvärlden, och sedan räkna med att så sker. Vare sig det är fråga om privata,kooperativa eUer statliga företag måste de ansvariga för företaget undersöka omaffären går Uiop. De allra flesta företag måste numera räkna med attinvesteringen skaU ske med ett högt inslag av främmande eller upplånat kapital. Det är en sak och en god sak om företagen kan få lånadet nödvändiga kapitalet. Men priset på dessa krediter har ju stor betydelsenär företagsledningarna bedömer framtidsutsikterna för investeringar som mandiskuterar. Det är ingen nyhet att vi inom kräver enräntesänkning. Räntorna sänks i land efter land. Det går inte längre att talaom risken för ett kapitalutflöde om också vi sänker räntan. Dessutom är det vårbestämda uppfattning att en räntesänkning skulle stimulera tUl den nödvändiga investeringsuppgången.En räntesänkning är också angelägen för att sänka bostadskostnaderna. Vi ärsäkerUgen mänga som funderar över vad det beror på att den myndighet som haratt avgöra detta inte fattar ett beslut som innebär att räntan sänks. Vi är säkertmänga som funderar över från vilket håU motståndet mot en sädan åtgärdegentUgen kommer. När det så gäller finanspolitiken är vi fullt överens medfinansministern om att vi måste behåUa en stram politik under åtskUUg tidframöver. Det är som jag ser det nödvändigt bäde med hänsyn tUl möjligheternaatt styra över resurser till industrin och näringslivet i övrigt och med hänsyntUl prisutvecklingen. Budgetunderskottet anges i finansplanen tUl 200 miljonerkronor. Det blir naturUgtvis i verkUgheten större, eftersom man i vanligordning inte har räknat in de ökade statstjänarlönerna. måste man emellertid ha klart för sig att enutgiftsökning kan ha högst olika realekonomiska verkningar. Bygger man vägar iNorrland eller i andra lokaliseringsområden eller ger man lån tUl mindreföretag via statsbudgeten har ju detta helt andra verkningar än om man byggerut den statliga förvaltningsapparaten i eller annorstädes. Vi måstesatsa på vägbyggandet, om det skaU bU någon mening med den lokaUseringspoUtikvi för, och vi måste försöka ge de mindre företagen ett större kreditutrymme.Sådana åtgärder är, menar vi, helt förenUga med en stram kreditpolitik. Andra talare från kommer ocksåatt beröra de frågor som tas upp i finansutskottets betänkande. Jag vUl därförbara avslutningsvis slå fast att en varaktigt förbättrad bytesbalans är ettnödvändigt vUlkor bäde för att vi skall kunna behälla handlingsfriheten i denekonomiska politiken och för att vi skaU kunna upprätthålla full sysselsättningoch en hög produktionstakt . Detta stäUer i sin tur stora krav påresurser när det gäUer den fortsatta utbyggnaden av produktionsapparaten.Investeringar inom industrin och andra sektorer av näringsUvet, som kan bidratiU ökad export eller tUl att göra både exportföretagen och de företag somsäljer på hemmamarknaden i konkurrens med importen mer motståndskraftiga i deninternationeUa konkurrensen, måste därför få prioritet när ,man skaU fördeladet samhällsekonomiska utrymme som står tUl förfogande. Skall vi kunna uppnå denna målsättning är en ytterligareuppmjukning av kreditpolitiken nödvändig. SärskUda åtgärder måste vidtas föratt säkerställa de mindre och medelstora företagens kreditbehov. Frisläppen urinvesteringsfonderna bör likaså kunna ökas, när det är fråga om investeringarutanför de överhettade områdena. Avmattningen i konjunkturen gör det ocksånödvändigt att vi håUer en mycket hög beredskap pä det arbetsmarknadspoUtiskaområdet. För att en investeringsökning verkligen skall komma tUlstånd fordras också att de vUlkor och förutsättningar som gör det lockande förföretagen att bygga ut är tUlräckligt starka. SamhäUet kan genom sinnäringspolitik och räntepolitik bidra tUl ett mera produktionsvänUgt klimat.Finanspolitiken bör Ukaså utformas så att den främjar arbetsvUja och enskiltsparande. För att bromsa de snabba pris- och kostnadshöjningarna måste vigenom lokaUseringspolitiska och arbetsmarknadspolitiska åtgärder sökatUlvarata befintUga arbetskraftsresurser och andra produktionsresurser på ettbättre sätt. prövning av de olika utgiftsförslagen för detkommande budgetåret måste mot denna bakgrund bU restriktiv. Den ekonomiskatUlväxten ger dock även vissa förutsättningar för en fortsattreformverksamhet på oUka områden. Budgetunderskottet kan som redan framhålUts väntas ökainte obetydligt i förhållande tUl vad som anges i finansplanen. Detta inskärperytterUgare nödvändigheten av att utgiftsprövning blir restriktiv,särskUt med hänsyn tUl pris- och kostnadsutveckUngen och de krav pä denekonomiska politiken som ett återställande av bytesbalansen ställer. Jag ber med detta att fä yrka bifaU tUl denreservation som är fogad vid finansutskottets betänkande nr 1. HerrWEDÉN (fp): Lät mig börja med att säga att sävitt jag kunde höra kanjag instämma i aUa de uppfattningar som här gav uttryck ät.Eftersom andra talare frän kommer att gå in på åtskilUgaenskUdheter i finansutskottets betänkande, som berör den aktuella situationen,tänkte jag här inskränka mig tUl några mer principiella reflexioner kring ettfåtal synpunkter på den ekonomiska politikens roU, kanske särskUt för problemensom gäller större järrUikhet inom och mellan folken, och pä den ekonomiskatUlväxtens betydelse för möjligheten att pä ett rimligt sätt lösa deproblemen. Jag skall även säga nägra ord om sambandet meUan ekonomisk politikoch näringspolitik. Som utgångspunkt skulle jag vUja ta nägra beräkningar, somgjorts inom , rörande utvecklingen i ett antal länder under perioden1970-1980. Det är klart att sådana beräkningar alltid är mycket osäkra och iviss utsträckning mer räkneexempel än beräkningar. De mäste ocksä ha nägragivna utgångspunkter, och dessa är i det här fallet bl. a. att utvecklingenunder det framförliggande årtiondet kan fortgå utan stora konfUkter olikastater och maktgrupperingar emellan och att en ökning av den hittUlsvarandetakten i den europeiska ekonomiska integrationen bUr måttUg. Intresset hos ensådan undersökning grundas kanske främst på att den i stort sett utgör enframskrivning av de tendenser som har gjort och alltjämt görsig gällande inom de stater som omfattas av undersökningen. Man kan väl ocksåsäga att en viss värdering framträder av de tendensernas ekonomiska verkningar. Har vi detta i nunnet tror jag i alla faU att en tabell avdet slag som jag nu visar pä TV-skärmen har någonting att säga oss. Den upptarindexberäkningar för nationalinkomsten per invånare 1970 respektive 1980 ochsamma förhällande uttryckt i fasta priser och i doUar 1970 och Detsom jag främst vUl fästa uppmärksamheten pä är att.en tydlig skUlnad mellan tvågrupper av industrUänder framträder när det gäller den, som sagt, naturligtvisosäkra utveckUngen framöver. Den ena grappen befinner sig nu på den undre halvan ochskuUe, frånsett , uppvisa en utpräglat hög framstegstaktbeträffande tiUväxten per invånare. På tabeUen befinner de sig på den övrehalvan, eftersom den utgår frän den antagna tUlväxttakten per invånare fram tUl1980. Det gäller , och . Den andra gruppen av stater , , och , som med someftersläntrare nu befinner sig på den övre halvan skulle uppvisa en mycketmer moderat framstegstakt. Jag skuUe kunna föreställa mig att det kan finnasanledning att sätta frågetecken särskUt för den utpräglat höga siffran förFrankrike och den utpräglat låga för , men det påverkar inteavgörande helhetsbilden. Det intressanta i den här - jag betonar det hypotetiskaframtidsteckningen är följande. De länder som Ugger lågt inom den gmpp jag har nämntsatsar tydligen främst på ekonomisk tUlväxt. Man kan väl säga att de satsarefter ungefär samma recept som på en kongress med detsocialdemokratiska partiet rekommenderade oss att använda.Han sade då: "Fördelningsfrågorna får även om de är långtifrån lösta inrymmas i och underordnas frågan om produktionsökningen, expansionen ochutveckUngen inom samhällsekonomin." I de länder däremot som Ugger högt alltså de flestasom befinner sig på nedre halvan i tabeUen träder fördelningsproblemensannolikt i förgrunden på ett mera markerat sätt. Då tänker jag inte bara päfördelningsproblem i bemärkelsen fördelning företagare-löntagare eUer och detär det ju främst fråga om här i landet nu fördelningen oUka löntagargrupperemellan, utan jag tänker också på fördelningen, enkelt uttryckt, mellan å enasidan rruljövård i vid mening och ä andra sidan satsning på produktionsstegringoch tUlväxt av materiella konsumtionsmöjligheter för folkflertalet.