prot · FU09118 · 1971-12-31 00:00:00 — Men om Jag återgår till att citera konjunkturinstitutetsrapport, som tog upp i ett av sina tidigare Inlägg, så räknar manmed att den arbetstidsförkortning som sätter in 197 1-1972kommer att ställa krav på en ökad sysselsättning avarbetskraft, och då skulle man vara upp vid en sysselsättning som hgger ungefärpå 102 som relativitetsslffra i förhållande till 1971, Konjunkturinstitutetsäger att det bör Innebära att man kommer ned med arbetslösheten , ochhar man gjort det är man visserligen kanske inte nere siffror, mendet var sorn Inte var särdeles lämpligt som skolexempel på en riktigbalans i fråga om arbetskraften, utan man är nere i en sysselsättning som ärungefär normal för 1960-talet, Jag hoppas atl arbetsmarknadsverket ochkonjunkturinstitutet skall få rätt I sina prognoser, och regeringen harföljaktligen bedömt sina åtgärder delvis Ifrån de här antagandena. Jag villsedan, herr talman, ytterligare ge en förklaring till , säger: Är det verkligen möjligt att det kanvara ansökningar som är skrivna på det sättet alt det tar tid att behandla dem?Jag måste säga att det är tyvärr faktiskt möjligt. Det är nämhgen I mångaavseenden fråga om att man måste ha preciserat när Investeringarna skall börja.Det är åtskilliga som glömmer bort alt tala om det, och det är nödvändigt atlveta detta med hänsyn till att man skall planera In dem i densysselsättningsplan som vederbörande länsarbetsnämnd har till grund för sinplanering och sin verksamhet. Det kan vara fråga om i vilken grad man villdisponera avsättningar - inte sådant som man har inne pä konto utansådant som man ämnar avsätta för - och med den tillämpning avbestämmelserna för fonderna som vi nu har, enligt 9 § 3 mom. vill Jag minnasatt det är, får man Ju till skillnad mot vid den gamla reguljärafondanvändningen sätta av till fond och samma är använda fonden.Därför måste man frän början har klart för sig vilka planer på avsättningarvederbörande har och inom vilken tidrymd man räknar med att fonderna skaU fädisponeras. gäller det överföringar inom koncerner, alltså frånmoderföretag till dotterföretag och vice versa. Det är ting som har Utet medadministrativ erfarenhet att göra och so?n inte alltid bevakas när man gör sinaframstäUningar. Enligt min mening är detta en helt acceptabel förklaring. Vikommer att handlägga ansökningarna så fort denna oklarhet är undanröjd och säfort de administrativa reglerna möjliggör det. Sedan uttalade vid ett par tUlfällen sintillfredsställelse med atl partierna nu ändå på det hela tagel är eniga omståndpunkterna I den för vår ekonomi så viktiga frågan om samarbetsformerna medEEC. 4 protokoU 1971. Jag vetinte varför kom tillbaka till detta vid tvä tillfällen; det är Juinte ett ämne som speciellt har varit föremål för dagens debatt. Möjligen skuUejag kunna dra den slutsatsen att , när han har gift ihop sig medherr , innerst inne har en litet obehaglig känsla av att inteär riktigt pålitlig på denna punkt. Kanske finns det hos en orosom gjorde att han ville understryka att man är enig idet stycket. Det är inte fråga om någon anslutning, utan det gäller att slåvakt om neutraliteten. När vi nu konfronteras med EEC gäller det alltså attföra den linje som regeringen har gjort sig till tolk för. har Jutidigare varit litet orolig på den punkten. Jag tänker där närmast på förrecenterpartiledaren uttalande i ett historiskt föredrag ITrollhättan valrörelse. Han berättade då för en intresseradallmänhet att han till kl. 3 pä natten hade legat oeh läst om förhållande till EEC, och måste Jag, sade han,offentligt ställa frågan: Vad menar ? Det var alltså inte nog medatt hade legat och läst till kl. 3, utan sedan låg han oeksåsömnlös till morgonen på grund av det som hade ansett i EEC-frågan. Om det är detta som ligger oeh gror hos , ochsom gjorde att han här måste tala om att man nu är enig på denna punkt ifortsättningen, så kan väl det vara en naturlig förklaringsgrund. Men när herrFälldin nu har tagit under sina vingars skugga är det Ju möjligtatt herrarna själva kan klara ut denna sak, om det därvidlag skulle råda någontveksamhet. Beträffande EEC-frågan förs det en allmän debatt somsannerligen behöver ut en del. Vi har fått ett erbjudande om ettfrihandelsområde. Vi:iserligen har hängt på frihandeln en ganskalång rad obehagliga undantag, och även Brysselkommisslonen har ifrågasatt ettpar väsentliga undantag, men vi har förklarat att vår uppgift är att förhandlaned dessa undantag så långt det går och I vatie fall försöka göra dem till ettövergångsarrangemang. Detta är nödvändigt. Men på det hela taget vill Jag säga,att när vi nu har fått en förklaring frän att man där är beredd attetablera ett frlhandelsområde med , så är detta ett så positivt anslagatt Jag tycker att del bör presenteras som ett sådant. Men då har vi mötts avresonemang, argument och funderingar, som har inneburit alt man menat dettavara botten av resultat, när viskall träffa överenskommelse med EEC, Men det ärJu bättre än vad vi har , 1960-tal(:t var inte något dåligt decennium. Så häri efterhand, när det är lättare att tala sanning, brukar de ekonomiskaexperterna säga att var ett lysande årtionde - något sådant kommer aldrigtillbaka - oeh detta trots alt vi inte kunde utnyttia frihandeln med ,Har vi nu detta som ett extra plus, behöver man inte gå och hänga läpp när mantalar rent allmänt om EEC, Jag tror att det även med hänsyn tillförhandlingsatniosfären vore riktigare att man i stället betraktade del härsåsom en god utgångspunkt för de diskussioner vi skaU föra vidare. Sedan frågade : Var för tidigt ute närhan ville sätta momshöjningen i kraft över hela linjen? Hanryggade visserligen tvä dagar senare tillbaka och gjorde undantag för Jordbruksprodukteroch livsmedel, och sedan hörde vi Ingenting vidare av det. Jag troratt han var för tidigt ute. Det fanns ingen anledning att nappa på detför.slagel, och det sade jag i ett offentligt anförande dagen efter det att hanhade framställt det. Jag byggde upp min argumentation på detta sätt: Här har vinu i en förhandling jag syftar på arbetsmarknadsförhandlingarna som vem somhelst kunde avläsa skulle bil en av de svåraste avtalsförhandlingar vi harupplevt i det här landet. Vad som var angeläget var atl man åtminstone gicktill den förhandlingen utan alltför mycket av desperata uppfattningar om enprisstegring som spårat ur och gått över alla gränser. Hade vi följt Hedlundskulle man följaktligen ha suttit och förhandlat med en 10-procentigprisstegring under det bakomliggande året, dvs. Jag tror nog attförhandlingarna var tillräckligt komplicerade med den 6 1/2-ä 7-proeentlgaprisstegring som vi nödgades ta. Det här är ett avvägande där, kan man säga, en politikerväl inte behöver fundera på om han resonerar exklusivt politiskt. Men Jagtycker det ingår i den politiska bedömningen. Har vi en fri och självständigarbetsmarknad, sä spelar det ju en viss roll hur utgångspunkterna ochatmosfären är för en förhandling när parterna sätter sig vid bordet. Dessutomvet vi Ju nu i efterhand att den privata konsumtionen inte var boven under1970. Den steg , och det är ett normalt stegringstal, 1970 årsproblem - det var på den punkten Jag var ense med - berodde påden enorma lageruppbyggnaden, finansierad av den svenska Industrin, och pä denpunkten hade sannerligen Inga som helst betänkligheter. Tvärtom, Ett avhans största Inslag I valrörelsen var Ju att lova den svenska företagsamhetenytterligare ett par mUjarder via utlandsupplåning, så att företagen skulle hakunnat ladda upp ännu mera med sin lageruppbyggnad, Oeh I vatie fall gick judel förslaget tvärs emot den politik som var nödvändig om man skulle behärskaprisutveckling oeh inflation. Tyvärr, kan man säga, tog han hem åtskilligaröster i valet på detta. Men det är väl bara ett uttryck för att Jag I minaförsök att vara pedagog I ekonomiska ting ännu har mycket ogjort framför mig;Jag får väl Inte förtröttas, trots det här litet nedslående resultatet. Vidare sade : Man kunde väl räkna ut att delskulle komma ut flera kvinnor på arbetsmarknaden när särbeskattningen blev ettfaktum. Ja, jag stod säkerligen oeh gjorde mig till tolk för den uppfattningenunder skattedebatten här i . Jag betraktar detta som en tillgängeftersom, som jag har berört, frågan om att skaffa fram arbetskraft pånytt kommer att komma in i blickfältet. Inför ett snabbt utbud kan vi Intealltid ta hand om de arbetssökande och ge dem arbete som passardem - den gifta kvinnan är ju inte rörlig på arbetsmarknaden på samma sätt somden ogifta kvinnan; hon kan sitta fast på en ort där mannen har sitt arbete,där hon har familjen. Hon har i regel dåligt med yrkesutbildning bakom sig, Ivarje fall om hon är uppe i medelåldern. Då bhr det fråga om att skola omhenne, så att hon passar för arbetsmarknaden. Det är välkommet att hon kommer,men hon är en ganska svårplacerad arbetskraft. När kvinnorna kommer I storamängder är det rimligt att arbetsmarknadsmyndigheterna har erforderlig tid påsig för att reda upp begreppen. HerrBohman sade alt det var roligt atl höra att finansministern inte säger attNixon har skulden för den situation som vi nu konfronteras med i form avvalutabesvärligheter. Jag skuUe kunna dela på gracerna och säga, att det intebara är . Det kan vara , det kan vara , det kanvara . Det här är en historia som man kan följa tillbaka iliden ända till , där den stadiga underbalanseringen, denstadiga påduschningen av dollarvalutan i världsekonomin varit en genomgåendeföreteelse, tills det slutligen blev så mycket att mängden dollarsedlar varfyra gånger större än guldbehållningen i , Då började man fåbetänkligheter, om man över huvud taget kunde lita på dollarn som världsvaluta.Därför blev det Nixons tragedi att han tvingades ingripa - hans föregångareslapp det. Jag har inte anklagat honom för atl han Ingriper; detinternationella valutaproblemet måste redas upp på ett eller annat sätt. Omdollarn eller SDR blir den framtida växelvalutan må vara osagt. Menutvecklingen hade gått dithän. Jag kan naturligtvis säga, om Jag börjar blialltför vänlig mot , att den amerikanska politiska historien harkännetecknats av en rad olika misstag. Hela detta absurda krig i ochmycket annat liksom ambition att penetrera industriellt medallt vad det kostat av amerikanskt dollarutflöde är någonting om vilket man iefterhand kan säga: Det där hade ni kunnat låta bli. Men en stor makt gör vadden tycker utan att höra sä mycket på vad små länder säger. hade manemellertid gjort alla dessa utspel med valutautflöde som följd. Det är alldelesuppenbart att det blev som fick konstatera att det inte gick i längden.Det var en ödes nyck - så kan man uttrycka det. Sedan vill Jag till tröst för säga att Jagoekså håller på att försöka undersöka, om efterfrågan har vänt under det sistahalvåret i förhållande lill det första. Om sätter sig ner ochstuderar får han en klar indikation på att manäven där räknar med en klar vändning i efterfrågan . Jaghar talat med ledningen för . KF hade en klar nedgång Isin försäljning . Skulle det ha varit lika olyckhgt underdet sista halvåret, hade året blivit dystert. Man räknar med att i varje fallåterhämta den nedgången oeh i någon mån bättra päresultatet. Jag har oekså haft tillfälle att tala med ledningen förICA-koncernen. Den har gjort sig besväret att göra en enkät bland - vill jagminnas -bortåt 600 av sina affärer. Dessa har numera en omsättning som liggervärdemässigt högre än och volymmässigt 5 a högre. Den uppgången härleder sig till . Jag har ingenanledning att misstro den uppgiften koncernchefen har lämnat den inte baratill mig utan I ett sammanhang där det fanns åtskilliga som lyssnade på honom.Sä när ruskar på huvudet beror det väl bara på att detta kanskeInte riktigt går ihop med hans egna dystra funderingar. Slutligen vill jag till i säga,att det naturligtvis var Utet ovanligt att fick ett Instämmandefrån mig, när vi försökte att analysera Keynes' ekonomiska teorier och omsättadem . VI är väl Inte så helt ense om analysen och hur vi skall tolkaKeynes , men vi är ense om att man Inte utan vidare kanapplicera 1930-talets situation och där åberopa Keynes' medicin, som passade på1930-talet men som Inte passar . Så långt kan vi vara ense. Jag var ense med på ytterligare en punkt,nämligen när det gällde lageruppladdningens betydelse i den svenska ekonominunder 1970. Sedan, sade , var det som vanligt Igen. Men det varju ovanligt, , att Jag på två väsentliga punkter ändå deladehans uppfattning. Det tror Jag aldrig har hänt tidigare. Men dra inte för långtgående slutsatser av detta. 1 mitt första Inlägg förklarade Jag att avmattningen underförsta halvåret var en kombination av tlera samstämmigt Infallande förhållanden,dels den allmänna konjunkturdämpningen, dels den stagnation som hela vårekonomi hamnade i på grund av att ekonomin slutade att andas, när vi aUafrågade oss om det skulle bh fred eller en allmän storstrejk. Vi hade Ju konflikter, som jag tUlät mig att konstatera.En del av dessa konflikter har spelat en viss negativ roll för den uppåtgåendetrenden I efterhand, eftersom det rörde sig om strategiska avsnitt Isamhällslivet, där en kalkyl, en ritning eller en namnteckning kunde varaavgörande för om det hela skulle flyta vidare eller inte. Jag sade emellertidatt det är någonting som vårt samhäUe får finna sig i. Det är priset för ennågot så när fri arbetsmarknad. Jag säger "något så när", eftersomvårens avtalsrörelse, som alla känner till, inte var helt fri. Det är det prisvi betalar och som vi är inställda på att betala. Jag sade vidare om löneökningarna, att Jag betraktar demsom höga men inte för höga. Jag har vänt mig mot påståendet att vi genomuppgörelsen skulle ha slagit huvudet genom taket. Om Jag ser på vårlöneutveckling parallellt med löneutvecklingen i andra länder, finner jagsakligt sett ingenting som talar för att vårt konkurrensläge i stort ärförsämrat. Att det kan vara försämrat på vissa Industriella avsnitt, låt mignämna textilområdet, skoområdet och TEKO-området överhuvud taget, är alldelesuppenbart. Men där var det likadant före avtalsrörelsen, eftersom vi har sådanautomordentliga svårigheter att hävda oss mot den fria imjoorten av varor, somproduceras för hälften eUer tredjedelen av de svenska lönekostnaderna. Varför fick vi en nedgång I de kommunala Investeringarna,frågar , Varför fick vi en nedgång i fråga ombostadsinvesteringarna? Ja, beträffande den sista frågan tror Jag att herrHermansson kan vända sig till sin bänkkamrat, , som i sin egenskapav gammal murare och bostadsexperl säkerligen kan ge en tillfredsställandeförklaring. Vi har Ju onekUgen fått en bostadsproduktionskoslnad som harmedfört ett köpmotstånd från stora grupper med relativt blygsamma inkomster.Detta köpmotstånd har spelat en roll när det gäUer intresset även hos deallmännyttiga företagen att verkligen sätta i gång med de tUldeladebostadskvoterna. Jag har därför sett, herr talman, detta påslag på de socialafamUjebostadsbldragen Inte enbart såsom en social funktion, utan såsom enbyggnadspohtlsk eller bostadspolitisk funktion. Jag tror att vi med storsvårighet skulle ha kunnat realisera det hundratusenlägenhetsprogram som vi harbestämt oss för, om vi Inte hade gjort något effektivt Just för de barnfamiljerI låga oeh relativt måttliga inkomstlägensom behöver en bättre och större bostad men som av ekonomiska skäl inte kanskaffa det. De allmännyttiga företagen och även de bostadskooperativa företagenhar här och var i landet haft litet för många tomma lägenheter parallellt medalt bostadsbristen har varit en realitet för folk i sämre inkomstlägen. Där harvi förklaringen till att Igångsättningen av bostadsbyggandet släpade efterunder 1971. tror jag emeUertid att vi kommer att kunna pressa utbostadskvoten - har den uppfattningen.Kvoten kommer visserligen igångsättnlngsmässigt alt ackumuleras i stor utsträckningtill slutet av året. Parallellt med detta räknar vi emellertid med att styra Innästa års bostadskvot, varför bostadssektorn oeh en bit In på 1973kommer att ta i anspråk både arbetskraft och kapital i större utsträckning änår 1971. Den kommunala investeringsdämpningen har väl helt enkeltsina kommunalekonomiska motiveringar och orsaker. Man känner svårigheten att gåhögre upp med den kommunala utdebiteringen, och man har inte kunnat låna påkapitalmarknaden allt vad man behövt låna; följaktligen liar man medvetetsträvat att banta ner den kommunala aktiviteten. För rnlg är detta inteöverraskande, eftersom jag har sett att den kommunala sektornsInvesteringsaktivitet har ökat ,medan den totala tUlväxten har varit 4,5 eUer . Andra avsnitt har fåttdela med sig: dels privatkonsumtionen - oeh det kanske inte gör så myckel -dels industriinvesteringarna - det är besvärligare - och dels den statligasektorn. Att vi här skulle få en normalisering och en jämnare aktivitet i deohka sektorerna är för mig Ingen överraskning. VI är väl ungefär där . finns det av många skäl ett behov av att den kommunalaaktiviteten fortsätter, och vi har ju - jag skall sluta med detta vid det härtillfället - med denna stimulans av 500 miljoner, som I sin tur kommer attomsätta 660 miljoner - eller 670 miljoner med det kommunala tillägget - försöktge kommunerna den extra investeringschans som de normalt sett inte skulle hafått annars. Når man läser bör man kommaIhåg att regeringspaketets aktlvisering av kommunernas investeringar, avkonsumtion och av industriinvesteringar inte är medtagen i de bedömningarna,varför väl, när vi kommer tillbaka till , vi har vissa förhoppningar om att perspektivet skallvara något bättre än vad det avläses I höstrapporten. () kort genmäle: Finansministern fickväl litet oordning på sina papper, eftersom han glömde svara på frågan, varförhan inte har upplyst dem som han nu har talat till om kvarskalten,som är större än den totala återbäringen av för mycket inbetald prehminärskatt. Finansministern hävdar att det är en väsentlig upplysningi att m-an skulle få fram siffran 102 för 1972jämfört med 100 i den totala sysselsättningen. Men det måste vara enväsentlig upplysning att detta huvudsakligen sker genom enskilda och offentligatiänster, medan de producerande grenarna, industri, Jordbruk, fiske ochskogsbruk, Ugger klart under 100, för Industrins del mätt I antal anställda98,8, mätt I timmar 95,5. Det är Ju en utomordentligt dyster prognos när detgäller . Sedan har Jag bara gått och väntat på att ICA-siffrornaskulle dyka upp i debatten, eftersom vi hört hur regeringens företrädare gjordeväsen av dem på . Det var ju inte , det var11,5. Från dessa 11,5 skall man dra momsens påverkan, 5,6 över disk, och då ärman nere i 5,9. Därifrån måste man rimligen dra den prisökning som skett underde nio månaderna. Den beräknas av många till ungefär 3,5. Dä är man nere I 2,4,Detta är, säger .\ .själv, ungefär Uka med lCA:s ökade marknadsandel; i storutsträckning tagen från kooperationen. Ungdomen har uttrycket plöj. Jag tycker att det är enjättelik plöj som ICA lyckats genomföra genom att verkligen komma med i den härdebatten på dessa premisser. Jag unnar dem det, men nog är det svagt somargument I en seriös diskussion om hur konsumtlonsutveckllngen har varit. Detär tvärtom så att konsumtionen inte har utvecklats på det sätt som man hadeskäl att vänta oeh enligt väntas den heller ickeöka på det sätt som finansministern säger. Finansministern glömdebort att bemöta även detta, där jag läste direkt ur konjunkturinstitutetsrapport på sid. 131. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Klockan är mycket. Därför bara några kommentarer. Finansministern gladdes över att hade varitsömnlös över en broschyr som jag skulle ha gjort om EEC. var det inte enbroschyr oeh den gällde inte EEC. Om trots det var sömnlös kan vikanske klara upp med honom i nägot annat sammanhang. De funderingar I övrigt som finansministern gjordebeträffande utvecklingen av vår handel med det blivande EEC skall jag nu Inteta upp tiden med. Jag hoppas att , som senare skalltala om EEC-frågorna, gör det. Han gör det säkert bättre än jag. Det kan vara intressant att återkomma tUl vårt resonemangom president . Finansministern har bekräftat att den företeelse sompåverkat hela världsekonomin, nämligen den amerikanska underbalanseringen,medfört fördelar för vårt land och andra länder. Den fråga som jag tog upp gällde emellertid om vår kris är 1971 berodde på den åtgärd president , vUkel statsministern som bekant gjort gällande. Detta har nueftertryckligt dementerats av finansministern. Det tycker jag är bra. Så några ord om diskussionen om konsumenternas efterfråganunder . har inte redovisat något underlagför sina förhoppningar om att efterfrågan nu verkligen vänt. Om det verkligenförhåUer sig på det sättet att nu haren något bättreomsättning än mitt under avtalsrörelsen är det naturhgtvis bara bra. Menom man diskuterar omsättningsutvecklingen med representanter för detaljhandeln- jag har fortfarande goda kontakter med den - gör man där gällande atthittills har icke någon vändning tUl det bättre Inträtt. ICA-siffrorsom spelat en så stor roll för debatten. VI hoppas att läget snart skall bhbättre. Det är väl inte någon här som inte hoppas på en sådan vändning. Och denkommer sä småningom. Men det avgörande är om vi nu skall avslå från att vidtastimulansåtgärder bara därför att vi hoppas eller om vi först skall se till attfå belägg för att vi nätt vändpunkten och därefter fota våra åtgärder pä ettrealistiskt material. Vi kan inte leva bara på förhoppningar. Får jag , herr finansminister, citera en avfinansministerns egna. Det gäller Statsföretag AB:s koncernöversikt, som delalsut till alla här I kammaren. Där görs en prognos och där sägs att det""Inte är realistiskt att räkna med någon förbättring av konjunkturenunder innevarande år". "Då dessutom ännu inga påtagliga tecken på enförbättring 1972 kan noteras, är utsikterna för den allra närmaste framtidenföga uppmuntrande." Det är Statsföretags chef som konstaterar detta. Ochhan sitter ju mitt i det ekonomiska skeendet. ger sig Inte förrän han får svarpå alla de frågor han ställer, och det är följaktligen inte mitt fel att jagtar så pass mycket tid i anspråk för mina inlägg. Men visst kan jag stå tillsvars vad det gäller frågan om kvarskatten och ö-skatten. Det ligger till pådet sättet atl återbäringsskatten för de fysiska personerna Ugger 400 mihonerkronor högre än kvarskatten för de fysiska personerna. Det var detta Jag hadeen bestämd känsla av med anledning av en preliminär förhandsundersökning ochtUlät mig därför att säga att den överskjutande skatten kommer att ge merän kvarskatten. visar det sig emellertid när man sedermera får framalla siffror att denna fina skattebetalningsambition hos A-skattarna, dvs. aUalöntagare, har balanserats av motsatsen hos de s. k. B-skattarna. De harnämligen dragit på sig en kvarskatt som är ovanligt stor - och större än vadsom normalt är fallet. Det kan finnas en förklaring tUl det. VI , när det var svårt för dem att låna pengar. Då utnyttjade deväl skattekrediten. Jag hade kunnat vara Ute försiktigare och säga att det ärmöjligt att B-skattarna har blivit sämre skattebetalare än de brukar vara ochom jag hade gjort den reflexionen skulle vi inte ha lovat ut något överskott.Nu går det på ett ungefär jämnt ut - visserligen med den skillnaden attö-skatten kommer på en gång och kvarskatten utdragen . Vi fårsåledes ändå en efterfrågelmpuls , som Inte har någon motsvarighetunder de andra fyra månaderna. När vi sedan kommer in finns enefterfrågelmpuls i lönehöjningarna, en I retroaktlviteten och en i de cirka 300miljonerna till folkpensionärerna alltså extra efterfrågelmpulser. Jag har faktiskt satt mig ned och försökt att räkna pådetta och tror mig kunna säga atl det, även med inräknande av kvarskattens såatt säga moLsatta verkningar, kommer att ligga någon mUjard iefterfrägeöver-skott. Eftersom gick upp I talarstolen och talade omatt efterfrågan i handeln var utomordenthgt dålig trodde jag I min enfald alt jag skulleglädja honom genom att säga att Jag hade talat med chefen för , som faktisktvar överraskande nöjd med utslaget.