prot · FU09102 · 1971-12-31 00:00:00 — Att svaret, med avseende på densakfråga interpeUationen gäller, är nedslående kan inte statsrådet lastas för. Man nödgas med anledning av svaret göra någrakonstateranden. Här har vi haft en arbetskonflikt, som i mycket stor utsträckninghar drabbat tredje man, dvs, i detta fall de studerande, vilket tycks blioundvikhgt vid konflikter av detta slag inom undervisningsområdet. Uppenbarhgenhar statenarbetsgivaren här genom en rad initiativ visat sin beredvillighetatt så långt möjligt mildra konfliktens verkningar för tredje man. Här harvidare, hka uppenbart, inte på något sätt velatmedverka tUl en lösning utan sitter fast i ett slags kalla kriget-attityd. Det är i och för sig förståeligt att två parter undersjälva konflikten vidtar ohka dispositioner, som de bedömer gynna sin egenposition. Att deras hänsyn tlU tredje man då, temporärt, blir relativt ringakan man också tUl nöds förstå, med de spelregler vi nu har på arbetsmarknaden.Däremot är det htet svårt att förstå, vad man i detta faU kan vinna på den Ang. den offentliga arbetsmarknadskonfliktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation nejsägarattitydsom , efter det att konfUktåtgärderna har avbrutits, vidhåUer. Jagtycker att nu borde i stället aUa parter, även , medverka tUl att följdernaför tredje man, dvs. de studerande, blir så små som möjhgt. Båda parter bör juha ett ansvar härvidlag, tycker man. Staten-arbetsgivaren har, som framgår avstatsrådet svar, visat sig beredd att ta det ansvaret, men inte , Det är, herr talman, beklagligt att inte har velatmedverka i detta fall InterpeUationssvaret har i det avseendet varit upplysandemen inte upplyftande. Jag ber än en gång att få tacka för svaret. Hen i (vpk): Med särskUd hänsyn tagen tiU att andrainterpellationer har besvarats får jag väl å egna ochstudenternas vägnar börja med att tacka för den markanta hedersplats som svaretpå denna InterpeUation har fått . Jag tackar statsrådet för interpellationssvaret.Samtidigt konstaterar jag att jämfört med hans svar vid studentuppvaktningenden har stilen hunnit bh något konektare och anpassad till frågansvikt. Och det är ju aUtid något. Men så står vi också nu vid slutet av entermin, och aUa luftiga statsrådsförhoppningar om att situationen säkert skulleordna upp sig har visat sig sakna grund. MöjUgen är det enytterligare orsak bakom den mer dämpade tonen. Det rör sig här om två ting, delsersättningsundervisningens organisation, dels poängförlusterna och föhdernadärav. När nu frågan om ersättningsundervisningen inte kunnat lösas, närstatsrådets inför studenterna uttryckta optimistiska förhoppningar inteinfriats då vidtar statsrådet i stäUet en taktisk reträtt, som han täcker medett angrepp på , Statsrådet viU lägga över ansvaret för problemen på ovilja att förhandla om vUlkoren för ersättningsundervisning. Därmedvisar statsrådet att frågan om studenternas problem som det är hans uppgiftsom minister att bevaka spelar en ren andrahandsroU, Vad han gör är attutnyttja sin makt över studenternas viUkor i det stora löne-och maktpoUtiskaspelet. När studenterna klagar och demonstrerar tycker det är slugtoch fiffigt att förvandla konflikten till en strid mellan studenter och lärare,så att statsmakten och han själv kommer ur skotthnjen. Mot detta taktiska sidsteppande kan riktas aUvarlig kritik dels politisk-moraUsk kritik, dels kritik för bristande reahsm. Frånpohtisk-moralisk synpunkt är stäUning mycket dåUg. Det är ju trotsaUt inte som orsakat studiestoppet. Det är inte, som så slugtuttrycker det, konflikten som våUat problem, utan lockouten mot deSACO-anslutna vid universiteten. Och den är avtalsverket och regeringeninklusive ansvariga för. Lockouten genomfördes givetvis inte avavtalsverket utan att man under hand hade försäkrat sig om klartecken frånregeringen. Det var inget tvång för staten att mångdubbla konfliktensomfattning. Det var inget tvång för staten att låta just de studerande drabbas.Inget hade hindrat att säga ifrån, att det var oklokt att slå justmot de högskolestuderande, där skadorna vid en lockout är svårare att repareraän mom de flesta andra Man hade kunnat undanta undervisningssektornskänsligaste delar. Men när man nu inte gjorde det, när man med vett och viljalät lockouten slå mot studenterna, då skaU man inte efteråt komma och skyllaalltsammans på sin motpart. Och vad värre är: ger inte en riktig bild avSACO:s förhandlingsinstäUning. Han skyller bara alla besvär på vägranatt förhandla. Men normalt är det ju så att förhandlingar rörande extraarbetebrukar följa efter förhandhngar om ordinarie arbete och inte tvärtom. Och vemhar förhalat hela lönerörelsen, vem har varit oförmögen attge ett bud? Jo, arbetsköparsidan inklusive staten. har något klartbud inte lagts tUl de statsanstäUda över lag. Tvärtemot vad påstår har dessutom i ochför sig varit vUUga att i strid med vanUg praxis låta förhandlingar omextraarbete gå före ordinarie förhandhngar. Men krävde att man skuUeförhandla om allt extraarbete i ett svep - vilket är en rätt rimhg och praktiskordning. Mot detta stäUde och avtalsverket önskemålet att SACOskulle börja förhandla enbart för den sektor som och avtalsverketavsåg. Var och en begriper, att så går inte förhandlingar till Man kan tyckabra eller Ula om , man kan anse lockouten nödvändig eller ej. Man behöverinte anlägga politiska och morahska aspekter på det utan bara en smula praktiskrealism. Man kan inte först kasta ut folk i lockout, sedan med en speciallagtvinga dem att upphäva sina egna stridsåtgärder och så ovanpå allt komma ochdiktera förhandhngsordningen för dem. Man kan inte först sparka någon ochdärefter kräva att han skall resa sig upp och hjälpa till att reda upp desvårigheter som är följden just av att man sparkat honom. Här är det aUtså intefråga om huravida man tycker bra eUer iUa om den sparkade, utan bara om vad somär klokt eller dumt ifall man viU ha resultat. Man kan inte själv göra hur somhelst och sedan vänta hjälp och gensvar från sin motpart. Att det då i stäUetblir svårigheter och tröga förhandhngar -det behöver man inte vara någon störrestatsman för att begripa. Tvärtom hade man bort vänta just den här situationen.Ingen människa trodde ju att SACO-området skulle bU avtalsklart före andraområden. Det var i stället så att avtalsverk och regering vUle skjutaSACO-uppgörelsen till efter uppgörelserna för arbetsmarknaden i stort, för attdessa skulle bli normgivande även för . Vi ser för övrigt hur det gått:några få avtalsområden är klara, men uppgörelsen dröjer för de storasektorerna. När vid studentuppvaktningen den 4 majförklarade sin optimism i fråga om lösande av studenternas problem sade han bl,a. att "det finns ingen anledning att på förhand spekulera. Terminen är juinte slut. Jag är htet mer optimistisk än ni är om möjligheterna attreparera." Det är ett häpnandsväckande yttrande. vill den4 maj inte alls spekulera över hur läget blir - närstudenterna skall söka tiänster, gå ut i feriearbete eller söka in på andraläroanstalter. Hur kortsynt får en minister vara? Hur länge får man dröja medvettiga besked till studenterna? vet vi inte när det blirersättningsundervisning, hur den kommer att se ut, om den bhr obhgatorisk eUerfrivUUg. I skrivelse från UKÄ framhöUs att det är viktigt Ang. den offentliga arbetsmarknadskonfliktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation Ang. den offentliga arbetsmarknadskonfliktens inverkningarpå universitets- och högskole-studerandes situation både förlärare och studenter att ersättningsundervisning inte inkräktar på normalferietid. är fortfarande en oförbätterlig optimist ifråga om möjligheterna att reda upp saken . måste UKÄbemyndiga utbildningsnämnderna att anordna undervisning under sommarferierna -något som man ansåg för en icke önskvärd lösning. Genom bristen på reahsm och framsynthet har felaktiga förhoppningar hos de studerande. besked från början hadevarit bättre. Också när det gäUer poängförlusten och bedömningen däravär myndigheternas anvisningar oklara och deras uppfattningar uppenbartoreahstiska. Först sägs här att den som inte fått full poäng ändå via dispensskall kunna söka till annan läroanstalt. Det är ju en helt illusoriskbestämmelse. Den som får söka men har mindre poäng än alla andra, sominte drabbats av konflikt, hamnar ju ändå sist på hstan och kommer med allsannoUkhet inte in. När det sedan gäller undantag från krav förstudiemedelstUldelning och för att undgå utspärrning heter det att skähg hänsynskall tas tiU konfliktens verkningar. Vad är skäUg hänsyn? Jag fruktar attmyndigheterna har en både felaktig och för studenterna farlig uppfattninghärom. yttrade t. ex. att 3 veckors konfUkt kunde ansesmotsvara 3 poängs förlust - , 1 poäng. borde veta, att såkan man inte räkna. Om man på en 5-veckorskurs, värd 5 poäng, får 3 veckorsavbrott, betyder det att hela kursen och alla 5 poängen går förlorade. Man kansom bekant inte tentera på två femtedelar av en kurs. Som följd av sådanafenomen har många studenter mistat mer än 3 poäng, vissa ända upp till 9 poäng. Vad menar är skähg hänsyn i sådana fall? Häröppnas genom oklarheterna bara dörren för ett hämningslöst godtycke ochlösaktig praxis. Ingen vet efter vilka dunkla bedömanden det avgörs om destuderande skaU förlora studiemedlen eller ej, 1 interpellationssvar ochanvisningar sägs bara att man kan medge undantag från normalkrav. Det heteringenstans att man skall och inte efter vilka regler man skall gå. Och hur blirdet med ersättningsundervisningens karaktär? I den mån studenterna inte medges full poäng förvårterminen, bUr alltså ersättningsundervisningen i praktiken obhgatorisk. Detförutsätts av UKÄ att undervisning skall anordnas . Vemgaranterar att avtalssituationen bhr sådan att detta kan genomföras? Vilkasvävande förhoppningar viU ge studenterna på den punkten? Omundervisningen anordnas , hur bhr det för de studenter som ärtvungna för sin försörjning att feriearbeta? är säkert medveten omatt just de ekonomiskt sämst ställda studenterna blir hårdast drabbade av dennalösning i godtyckets och osäkerhetens tecken. Det finns en enda praktisk och hederlig väg att lösaproblemet. För varje studerande vet man, vilket kursmoment som drabbades avkonfUkten. Man vet poängvärdet på det momentet. Låt studenten få tillgodoräknasig detta värde nu vid terminsslutet! Det är det enklaste och rättvisaste. Detinnebär också att man kan urskilja just dem vilkas kurser drabbats av konflikten. Det finns naturligtvis studenter som förlorat poäng avskäl som inte har med konflikten att göra. Dessa skall givetvis inte ha fuUpoäng. Det har studenterna heUer aldrig krävt. har fel när han härpolemiserar mot krav på genereUa dispenser. Ingen har krävt 20 poäng för alla,väl däremot för dem som skulle haft 20 poäng men som inte fick det tiU följd avstatens lockout. Anordna sedan ersättningsundervisning när avtalsläget medger, ochlåt den bU frivillig, så att de sämst stäUda studenterna inte diskrimineras.Det är en väg att vinna förtroende. Jag fruktar visserligen att ärmer intresserad av att nyttja studenternas problem som slagträ i den storalönepolitiska striden än av att ha studenternas förtroende. Men om det är såkan man bara säga, att den universitetsminister har i längden en vinghgtaburett som inte äger åtminstone en elementär grad av aktning bland dem vilkasärenden han är satt att sköta. Ang. den offentliga arbetsmarknadskonfliktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation Det var många problem som iMalmö tog upp. Låt mig beröra några. Han anser det vara häpnadsväckande att jag i början av majtilltrodde avtalsmarknadens parter det goda omdömet att de, precis som 1966,skulle kunna göra särskUda ansträngningar för att komma fram till en uppgörelsei ersättningsfrågan som skulle möjliggöra för lärarna att utnyttja de resursersom regeringen stäUt tUl förfogande för ersättningsundervisning. Det är möjUgtatt den tiUtro tUl förnuftet som jag gav uttryck åt vid det tUlfället nu ihistorisk belysning var häpnadsväckande. Men en pohtiker har nog anledning,, att tro på förnuftet och inte på de destmktiva krafterna. Det ären bas att arbeta utifrån, som man har anledning att ständigt komma tUlbakatUl. Därför skäms jag inte för att jag den gången intog den ståndpunkt jaggjorde. Men jag beklagar nu i efterhand att förnuftet inte fick segra som jaghade hoppats att det skulle göra. Det är ingen taktisk reträtt och det finnsingen fiffighet i vad jag har svarat i denna fråga i dagens situation närterminen nu är slut. Poängen för att avsluta den biten av denna debatt, förmin del åtminstone - var ju helt enkelt den från vår sida att trotsmotsättningarna uti de stora frågorna och trots den stridsställning som man intagiträknade vi med att man med litet god vilja skulle kunna göra ett undantag frände allmänna regler som jag i och för sig accepterar att här följde i sittagerande från, så att säga, organisationens synpunkt sett och med tanke påsohdariteten mellan medlemmarna. Man kunde ha gjort det undantaget att man sågbort från konsekvenserna just när det gäUde studenterna, eftersom de I fleraavseenden utgör en alldeles speciellt utsatt grupp och dessutom är så många somde är. Litet god vilja från sida i denna fråga hade kunnat lösa rättmånga problem, som kommer att hänga med en rad av studenter under hela nästaår. Jag är fortfarande så tUl vida optimist att jag tror attpå väldigt många institutioner har i all tysthet denna ersättningsundervisningklarats av utan att man har låtit det komma tUl någon mera allmän kännedom. Jaghar många indikationer på det. Dessutom räknar jag med att man antingen isommar eller skall klara av den undervisning som är erforderUg. Ang. den offentliga arbetsmarknads-konfiiktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation kommer mot slutet av sitt anförande tillbakatill sitt egentUga ärende. Jag utgår ifrån att resonemanget om ochavtalsverket inte är det väsentliga i interpeUation, utan attdet är den principieUa frågan huruvida det inte skulle vara rimhgt att man nufrån statsmakternas sida såg till att studenterna fick tillgodoräkna sig depoäng som de skuUe ha kunnat inhämta därest full undervisning givits. Detintressanta är, tycker jag, att på den punkten är så, skall visäga, oreahstisk i sitt sätt att resonera. Vad är det då fråga om här? Det är i aUa fall inte frågaom att uppfylla vissa formeUa krav, utan det är fråga om huruvida dessaungdomar skall ha inhämtat de faktiska kunskaper som vi förutsätter att deskall ha för att kunna klara ett jobb, för att kunna i vissa faU påbörja ettnytt ämne eller för att kunna komma in på en annan utbUdningsUnje. Vad jag har antytt i mitt svar på den punkten - något somalltså inte tiU någon del tUlfredsstäUer uppfattning - är attinte ge avkaU på kunskapskraven men väl att för dessa ungdomar tillfälhgt skapaen situation som möjhggör för dem att antingen söka till ett nytt ämne ellertill en spärrad utbildningslinje. Då föratsätter jag - och det ligger i dendelen av mitt svar - att de, därest de kommer in, i särskUd ordning i efterhandtiUägnar sig de kunskaper som vi bedömer vara erforderUga i oUka avseenden. säger : Ja, men den lösningen ärillusorisk, därför att de, om de har 17 poäng och söker tiU ,ändå blir utslagna. Jag förstår inte den principiella sidan av detresonemanget. Vad jag har antytt här är den möjligheten att, om en person somviU söka in vid en lärarhögskola i sitt sista ämne saknar tre poäng, man skalltillfälligt dispensera från det. Jag kan emeUertid inte förstå hur detta dåutan vidare leder tUl att den personen bhr utslagen i konkurrensen. Vad somkunnat hända vore att han skulle ha kunnat få vad vi brukar kalla spets på helabetyget, eUer de 20 poängen, vUket han nu svårligen kan påvisa att han borde hafått, därest han hade fullbordat kursen, alltså t. o, m. de 20 poängen. Men detkan ju vara så, att han i sina övriga betyg har tillräckUgt med poäng för attkunna konkurrera. Jag förstår inte riktigt det principiella i den awisandeattityden på den punkten; det skulle vara värdefuUt att få den något belyst,eftersom jag däri, herr talman, ser den enda utvägen att, med bibehållande avde aUmänna krav som gäller och som konflikten självfaUet inte kan sätta urfunktion, ändå möjUggöra för en del av de här ungdomarna att på denna punktklara sig från konfliktens speciella skadeverkningar. När det gäller den prövning som utbildningsnämnderrespektive studiemedelsnämnder har att göra är den kritik som ide delarna riktade mot vad myndigheterna har för avsikt att göra, en kritik sominte avser den här speciella situationen, utan som är generell. I detta systemsnatur Ugger en viss skönsmässighet, men erfarenheten av den skönsmässighetenunder de år vi har tiUämpat det, särskilt då inom studiemedelssystemet, sägermig och många med mig att denna prövning i stort sett är fullt rimhg ochacceptabel och accepterad av de studerande. Inte heller på den punkten ser jagvar i det speciella och tvivelaktiga hgger i det förfarande som man i deavseendena har för avsikt att genomföra. HerrSVENSSON i (vpk): Låt mig helt kort säga att man väl på varjearbetsplats i detta land ända har varit fuUt på det klaramed att den här avtalsrörelsen skuUe bli ovanUgt långdragen, segsliten, bitteroch svår - betydhgt bittrare och svårare än . Därför var det väl en Ioch för sig fuUständigt rimUg och reahstisk bedömning att man icke skulleförutsätta att en uppgörelse skulle träffas, i synnerhet inte en uppgörelse somi detta fall uteslutande skulle träffas i enlighet med den ena partens önskemål- det vore definitivt oreahstiskt. Att man inte hade något alternativ ellertänkte sig någonting annat än att ens luftiga förhoppningar där skulle uppfyUastyder i och för sig på bristande reaUsm eUer bristande intresse. När man ställer kravet att de studerande som har drabbatsav konflikten skall få tiUgodoräkna sig full poäng, gör man det med hänvisningtiU att den som försatt dem i detta läge är staten, och ingen annan, genomlockouten speciellt de studenter som kanske ur jämUkhetspohtikens synpunkt ärde intressantaste. De ekonomiskt sämst ställda, arbetarstudenterna, kommer juatt drabbas särskilt hårt av det här, och från deras synpunkt vore det särdelestacknämhgt om man hade kunnat få tillgodoräkna sig de poäng som gått förloradedirekt tUl följd av konfUkten. fällde ett intressant yttrande beträffandedem som skuUe söka in på annan läroanstalt. Jag skulle viha stäUa en fråga: Fårjag tolka det så, att den som förlorat poäng genom avbrott på grund avkonflikten i själva verket får tillgodräkna sig detta poängantal när han sökertUl annan läroanstalt? 1 annat fall får ju vederbörande mindre poäng i sinapapper än de som har gått full termin utan att drabbas av konflikt. Det är detena. Sedan ömmar statsrådet för att det reellakunskapsmåttet hos studenterna skaU bibehåUas. Det är liksom det väsentUga ochdet är det naturhgtvis också. Men eftersom och själva ocksåStäUer rent formella krav på poäng för kompetens så spelar den här frågan medden formeUa poängen en högst väsentlig roU. Man kan ju inte skilja de där tvåsakema, därför att i andra sammanhang har man använt just det här med de reellakunskaperna på ett annat sätt, nämligen mot studenterna. Hen har vidstudentuppvaktningen på studenternas klagomål över att de redan ärdrabbade sagt att han förutsätter att de har bedrivit självstudier underavbrottet. UKÄ motiverar att ersättningsundervisningen bara skaU bli partieUoch endast avse vissa avsnitt med att man får förutsätta att det förekommitsjälvstudier. Nåväl, men om det då har förekomrrut självstudier innebär detta isjälva verket ett argument för att poängsätta självstudier, om man nu skaUresonera så. Man kan inte använda självstudierna mot studenterna i det enafallet och I det andra underlåta att ta hänsyn tUl dem ty det är, som sagt,ytterUgare ett skäl för att ge dispens för de konfliktdrabbade studenterna, såatt de får de här poängen. Nåväl, jag är övertygad om att jag, i aU synnerhet viddenna sena timma, inte kommer särskUt mycket längre med , Men låtmig då fråga, utifrån den ståndpunkt som och har Ang. den offentliga arbetsmarknads-konfiiktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation Ang. den offentliga arbetsmarknadskonfliktens inverkningarpå universitets- och högskolestuderandes situation intagitoch mot bakgrund av vad jag sade om de poängförluster som kan bU följden av entreveckorskonflikt, nämligen att det inte bara kan bli trepoängsförluster utanbetydhgt stöne förluster, därför att kurserna ofta är större och omfattar flerapoäng och att konflikten dessutom kan få vissa indirekta studiepsykologiskaverkningar osv: Är villig att instruera UKÄ och utbUdningsnämndernaatt vid den individuella prövning som uppenbarhgen kommer att föha medge attden s, k. skähga hänsynen också får omfatta sådana poängförluster som är stöneän tre poäng? Det tror jag är ett rätt väsenthgt delavsnitt i den härfrågeställningen, när vi nu uppenbarligen inte kan lösa frågan på det enkla ochhederhga sätt som hade varit det riktiga. Det är väl riktigt att hen metod ärenkel men den är verkligen inte hederUg, därför att den ju de facto innebär sätter en etikett på de här studenterna som de inte har förtiänat i dentraditionella meningen och som, det kan vara övertygad om, desjälva mycket snabbt skuUe uppleva som en stor björntiänst. Ty vad skullearbetsgivarna komma att göra i de här fallen? Jo, de skulle säga: Jaha, där harvi en student som fått 20 poäng, men han är bara värd 17 poäng. Det skuUeverkligen inte vara någon hjälp tUl studenterna. Jag upprepar vad jag sade imitt första svar till , nämhgen att ingen åsyftar att minska dekunskapskrav som föreligger i ohka avseenden, därför att vi fått en olyckligkonflikt. Att konflikten drabbar hårt, och att den drabbar de studenter somkommer från de minst studiestimulerande miljöerna särskilt hårt, är jag synnerhgenmedveten om, men vi hjälper inte de studenterna jag upprepar det - genomnågot slags konstgjord andning. Det enda vi kan hjälpa dem med är att se tiUatt universitetsorganisationen ger dem den utbildning de är berättigade tiU vilket vi med våra åtgärder försöker åstadkomma. Vad beträffar den möjlighet som jag antytt för en personsom söker tiU en spärrad utbUdningsUnje, typ lärarhögskola, så innebär det jaghar sagt att om tre poäng saknas i betyget skaU det inte behöva bh ett hinderför honom när det gäUer att delta i konkurrensen. Men han kan självfallet interäkna med, som jag fömt sade, att få de 17 poäng han har i stället för 20 poängbedömda Uka gynnsamt som om han hade fått fullföha sin utbildning och varit enframstående student, som kanske fått spets. Han kommer naturligtvis på grund avdet förhåUandet i något underläge, men genom denna åtgärd ger man honom en fairchans att konkurrera om en begärhg plats. Om vi får en ersättningsundervisning och det bhr tal om enprövning enhgt bestämmelserna för de fasta studiegångarna hgger i begreppetskähg hänsyn att utbildningsnämnder och studiemedelsnämnder har att i detindividuella faUet pröva huruvida konflikten som sådan haft en större eUermindre effekt än de formeUt accepterade , dvs. tre poängs bortfall.Det Ugger i skähghetsbegreppet och jag utgår från att dessa nämnder kommer attgöra den prövningen på det tiUfredsställande sätt som de gjort tidigare i faUav Uknande karaktär. HenSVENSSON i (vpk): Nr 102 Jag tycker att det senaste beskedet ändå är en framgång den - låt varamycket Uten. Jag ställde frågan explicit därför att statsrådet , 1071 Moberghela tiden, i aUa sina andra resonemang, har talat om 17 poäng--------- ---- ochstudenter med 17 poäng. Men vi har här fått klart fastslaget att Ang. den offentliga dispenser såväl som den s. k. skäUga hänsynen - när det gäller arbetsmarknads bedömningen av studiemedelstiUdelnlng, utspärrning och hknande - kan konfliktens inverk- omfatta en hberalare gräns än de 3 poängen. Jag tror att det var av visst ningar på universi- värde. tets- och högskole studerandes situa- Överläggnlngen var härmed slutad.