prot · FU0965 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi exporterar faktiskt också både fläsk och kött.Vi har aUtså också vi en export. EmeUertid får vi subventionera den exporten,därför att vi inte får ut de priser ute i världen som man betalar här iSverige. Det sätt på vilket vi skyddar jordbruket är aUtså att vi tar ut eninförselavgift, och den är i genomsnitt . Jag kommer tUlbaka tiU interpeUationen. Interpellantenvill aUtså att vi skaU ytterUgare försvåra för andra länder att sälja sinajordbmksprodukter till oss. Jag har sagt att om vi skaU gå tUl mötes dennainterpeUantens önskan att totalt förbjuda import av livsmedel, då måste vi haen ännu högre införselavgift. Som jag har sagt i mitt svar är detta någontingsom den svenske konsumenten inte är tiUtalad av av två skäl: dels måste detju innebära en fördyring av livsmedlen, dels består den Uvsmedelsimport vi haroftast av sådana produkter som vi inte själva kan framstäUa. Därför tycker jagatt man rimligtvis inte kan förbjuda importen. Svaret på interpeUationen hargått ut på att jag inte är beredd Markförvärv för naturvårdsända-mäl, m. m. att verkaför att ytterUgare försvåra importen av Uvsmedel utöver det skydd som vi harbestämt oss för att ha. Överläggningen var härmed slutad. Punkten lades tUl handungarna. § 10 Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 2 ianledning av Kungl. Maj:ts i statsverkspropositionen gjorda framstäUningarrörande utgifterna på kapitalbudgeten för /72 i vad avser anslaginom verksamhetsområde jämte motion. Utskottets hemställan biföUs. Markförvärv för naturvårdsändamål, m. m. Maj:t hade (punkten I G:3,s. 144) föreslagit att tUl Markförvärv för naturvårdsändamål, m. m.för /72 anvisa ett investeringsanslag av . I motionen 1971:1040 av herrPersson i Heden m. fl. hade hemstäUts, att i skrivelse tUl Kungl.Maj:t skuUe anhåUa om skyndsam prövning av möjligheterna att låta jordbrukare,som måste avstå mark för naturvårdsändamål, förvärva motsvarande mark fråndomänverkets innehav. 1. tillMarkförvärv för naturvårdsändamål, m. m. för /72 anvisade ettinvesteringsanslag av , 2. skuUe avslåmotionen 1971:1040. Reservation hade avgivits av herrarHansson i Skegrie (c), Antby (fp), () och i (c), fruSundberg (m), () samt (), som ansett att utskottetunder 2 bort hemställa, att i anledning av motionen 1971:1040 som sinmening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört. HerrLARSSON i (c): Motionen 1040 avser önskemål om att i de falldär det aUmänna har bestämt vissa områden för naturvårdsändamål den som avstårmark skuUe få lov att köpa motsvarande areal från domänverket tUl motsvarandepris. Detta har utskottsmajoriteten inte kunnat gå med på, utan motionen haravstyrkts. Motionärer och reservanter har emeUertid ansett kravet rimligt. Det finns många exempel på att det aUmänna förnaturvårdsändamål köper mark av enskUda. Jag vUl inte uttala någon kritik motdetta, utan det är säkert i samtUga faU väl övervägt, och det är i aUasintresse att det Men då uppstår plötsligt den situationen att den enskilde som fårlämna ifrån sig mark inte själv kan bestämma något om priset för denna mark,utan då företar man expropriation. De priser som då fastställs är inte i dennivå att den enskUde kan skaffa sig ersättningsmark för samma pris. Vi har dåansett som ett rimligt krav att man i sådana fall från statens sida eftersomdet är ett statens och det aUmännas intresse att få tiU stånd dessanaturvårdsområden skuUe bidra på så sätt att den mark som ägs av staten, idetta faU förvaltad av domänverket, skulle kunna upplåtas och att den som bUvittvingad lämna ifrån sig naturvårdsområdet skuUe kunna kompenseras medmotsvarande areal från domänverket. Olika argument har framförts mot denna tankegång. Man hartalat om att domänverket numera har en förvaltningsform där det inte fårutsättas för någon pålaga som är annorlunda än den som konkurrenterna för derasproduktion är utsatta för. Jag hyser förståelse för detta. Jag menar dock attdet ändå på något sätt är en logisk kullerbytta att säga att staten bestämmerett visst pris som den enskilde skall nöja sig med för en viss mark, men omstaten själv skulle lämna ifrån sig mark tUl samma pris skulle det betraktassom en pålaga som annan skogsmark och andra skogsförvaltare inte är utsattaför. Vi anser att det brister i logik på denna punkt. Därför har vi vidhåUitvårt krav om rätt tiU kompensation av mark från domänverket i det avseende somjag här kortfattat redovisat. Jag ber att få yrka bifall till reservationen underjordbruksutskottets betänkande nr 2. den 21 aprU 1971 Markförvärv för naturvårdsändamål, m. m. I dettaanförande instämde i Heden (c). Jag ber helt kort att få yrka bifall tillutskottets hemstäUan. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan biföUs. Propositioner gavs på bifaU till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i Skegrie m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i Skegrie begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 2 punkten 2 mom. 2 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifalUt reservationen av i Skegrie m. n. 4* protokoll 1971. den 21 aprU 1971 Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då i Borrbybegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Ja - 161Nej - 150 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 11 Jordbrukets rationaUsering Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 24 i anledning av motioner angående jordbrukets rationaUsering. I dettabetänkande hade utskottet behandlat dels motionen 1971:212 av m. fl., vari, såvittnu var i fråga, hemställts att rationaUseringskungörelsen modifierades för atttUlgodose i motionen framförda synpunkter, dels motionen 1971:269 av i m.fl., vari hemstäUts att i skrivelse till Kungl. Maj:t skuUe anhåUa omförslag tUl sådan ändring i bestämmelserna om kreditgarantierna tilljordbrukare att även deltidsjordbrukare kunde komma i åtnjutande av dessagarantier, dels motionen 1971:994 av m. fl., varihemställts att rUcsdagen i skrivelse tUl Kungl. Maj;t skulle anhåUa om attlantbruksstyrelsen fick i uppdrag att tiUsammans med experter frånlantbruksnämnderna och jordbrukets organisationer företaga en översyn avrationaliseringsförordningen i syfte att åstadkomma en uppmjukning av gällandebestämmelser angående företagsstorlek samt möjUgheter tiU rationaUse-ringsstödför deltidsjordbrukare, dels motionen 1971:1011 av m. fl., vari,såvitt nu var i fråga, hemstäUts 2. att i skrivelse till Kungl. Maj:t begärdesådana ändringar i bestämmelserna rörande statligt stöd till jordbruketsrationaUsering att a. deltidsjordbruk erhöll möjUghet tiUrationaUseringsinsatser i likhet med vad som förekom för övriga jordbruk, b. ett successivt uppbyggande av bärkraftigafamiljejordbruk i första hand gmndades på åtgärder för förstärkning av de mindre brukningsenhe- terna, c. även skogsdelen vid kombinerade brukningsenheter togsi betrak tande vid bedömningen av rationaUseringsåtgärderna, d. möjligheter öppnades för enskUda personer att fåstatUgt stöd för förvärv av rena familjeskogsbruk, 4. att beslutade att med hänsyn tUlmiljövårdsaspekterna stödgivning till den utanför det egentUga jordbruketförekommande s. k. "fabriksmässiga" produktionen av jordbruksvarorskulle upphöra, delsmotionen 1971:1017 av m. fl., vari hemställts att riksdagenmedgav att statUg kreditgaranti i fråga om stöd tUl jordbrukets rationaUseringfick ges innehavare av deltidsjordbruk, även om företaget inte gav denne hanshuvudsakUga sysselsättning, dels motionen 1971:1019 av i Arrie m. fl.,vari hemställts att i skrivelse tUl Kungl. Maj:t uttalade att det fortsattaarbetet för jordbrukets rationaUsering i främsta rummet borde inriktas pååstadkommande av bärkraftiga och effektiva famUjejordbruk i enlighet med vadsom i motionen anförts, dels motionen 1971:1031 av hen i Nennesholm m.fl., vari hemstäUts att hos Kungl. Maj:t skulle anhåUa om utredning isyfte att åstadkomma en översyn av bestämmelserna för statUg lånegaranti vidförvärv av jordbmksfastighet med bostad, även om jordbruket inte var attbetrakta som bärkraftigt jordbruk, och för statUga bostadslån om den tänktabostaden låg utanför planlagt område. den 21 aprU 1971 att lämnade utan åtgärd motionema 1971:269,1971:994, 1971:1017, 1971:1019 och 1971:1031 ävensom morionen 1971:212, såvittavsåg modifieringar i kungörelsen (1967:453) om statUgt stöd tiU jordbmketsrationalisering m. m., samt motionen 1971:1011, såvitt avsåg punktema 2 ad och4 i motionsyrkandet. Reservation hade avgivits av herrarHansson i Skegrie (c), Antby (fp), (), (), Krönmark (m),i Holmgården (c) och i (fp), som ansett attutskottet bort hemstäUa, att i anledning avmotionerna 1971:269, 1971:994, 1971:1017, 1971:1019 och 1971:1031 ävensommotionen 1971:212, såvitt avsåg modifieringar i kungörelsen (1967:453) omstatligt stöd tUl jordbrukets rationaUsering m. m., samt motionen 1971:1011, såvittavsåg punktema 2 ad och 4 i motionsyrkandet, som sin mening gav Kungl. Maj:ttUl känna vad reservanterna anfört beträffande den fortsatta tUlämpningen avjordbrukspoUtiken i vad avsåg stödet tUl jordbrukets rationalisering. Man kan knappast säga att resultatet avbeslutet om ökade rationaUseringsinsatser i jordbruket eUer, som det dåhette, en fortsatt snabb rationaUsering har blivit så särskilt lyckat. På detområdet Uksom på en del andra var det aUtför optimistiska och kanske något förorealistiska synsätt och tänkesätt, som kom att påverka riktlinjerna. På samma gång som man nämUgen beslöt att prissättningen påjordbruksproduktema skulle vara återhållsam, dvs. priserna på jordbruksprodukterskuUe inte tiUåtas stiga i samma takt som andra varupriser, skuUerationaUseringsinsatserna ges en ökad omfattning. Det var två mot varandrastridande målsättningar. Var finns den företagare, som ökar sina investeringaroch gör ett större risktagande när han är medveten om att lönsamheten i hansverksamhet skaU beskäras? Man trodde kanhända då att jordbmkarna var individersom inte hade några ekonomiska beräkningar eller något sunt ekonomiskttänkande. Reaktionen inför de sämre den 21 aprU 1971 lönsamhetsbetingelsernahar heUer inte utebUvit från jordbrukets sida. Av de kreditgarantiramar som harbeslutats för /70 har inte mer än ungefär hälften utnyttjats, eller omman skaU vara mera konkret: av kreditramar på ungefär 300 miljoner har inte merän omkring 147 miljoner utnyttjats. Och trenden går i faUande riktning. Om det inte sker någon förbättring i jordbrukets lönsamhettorde man snart kunna börja reducera personalen vid våra lantbruksnämnder. Jagtror att man både inom lantbruksnämnderna och på högre ort börjar begripa atthär är någonting som inte klaffar, här är någonting som inte stämmer, när mankräver ökad rationalisering som man säger att det skaU varaåterhåUsamhet i prissättningen. Det vore nog skäl i att jordbruksministem sattei gång en separat utredning på den här punkten, Uksom vi har haft sådanaseparata utredningar om Norrlandsstödet, om mjölkregleringen, omberedskapsläget etc. Men det är inte bara jordbrukets låga lönsamhet som ärskulden tUl den minskade investeringstakten, det finns andra orsaker också. Enav dem är, som jag tidigare här påtalat, våra överlägsna framgångar när detgäUer att föra inflationspoUtik i det här landet. Det betyder att sompenningvärdet faUer så minskas utbudet av jordbruksjord. Vad vi hade behövt,det hade varit ett slags värdebeständig placeringsmöjUghet för de pengar somlösgöres för rationaUseringsändamål. Utöver de hinder som jag här har talat om för enverklighetsbetonad rationaliseringspoUtik finns också detta, som vi har pekatpå , nämUgen tiUämpningen av rationaUseringsbestämmelserna ute ilantbruks-nämndema. Det är framför aUt uttalande om vad vi kalladeett successivt uppbyggande av bärkraftiga enheter som förverkligats på ett sättsom enUgt vår mening inom oppositionspartierna inte överensstämmer medordalydelsen. Detta successiva uppbyggande av bärkraftiga jordbruk borde jufrämst ske genom att man byggde upp mindre enheter tUl större. sker det istället pä många håll genom att redan bärkraftiga jordbruk göres ännu större,medan de mindre, som hade behövt bli föremål för sådan upprustning, ställespraktiskt taget helt utanför. Kravet på investeringar i relativt stora brukningsenheteröverstiger unga jordbrukares ekonomiska förmåga och avhåller bådedem och andra från att öka sina risktaganden för att förstora sitt jordbruk.Därmed bromsas också den efterfrågan på kreditgarantier som jag redan har talatom. Det är helt oreaUstiskt att tro, som man tycks göra inom vissalantbruksnämnder, att vi skall kunna åstadkomma brukningsenheter pålåt oss säga 40 å , när vi vet att av aUa jordbruk i vårtland icke är . Av den redogörelse från lantbruksstyrelsen, som har kommitför någon dag sedan, framgår det klart att garantUångivningen för jordförvärvenoch driftkrediterna har gynnat de redan relativt bärkraftiga enheterna. Vihade t. ex. 1970 sammanlagt 162 155 brukningsenheter inom det svenskajordbruket. Av dessa hade 137 778, eller , . MeUan 30 och hade 14 485 eller , och hade 9 892 eller av samtUga brukningsenheter. Vart hardå dessa utlämnade lånegarantier gått? den 21 aprU 1971 jordbruk,de som har och utgör av brukningsen- Nr 65 hetema,fick av lånegarantierna. Gruppen , som bara är av antalet, fick av lånen. Den grupp som har och däröver och som bara omfattar av jordbruken fick avlånegarantierna. Då är det väl rätt klart att det är de redan relativtstora enheterna som har fått det mesta av lånegarantierna. Om jag snabbt räknarefter, finner jag att av enheterna skulle ha fått av delån som har gått ut. Om man sedan utgår ifrån att lånegarantierna tiU derelativt stora jordbruken omfattar betydUgt större penningbelopp än lånen tUlde mindre jordbruk, så bUr fördelningen ännu ofördelaktigare förde mindre bärkraftiga enheterna. Det är alltså enligt vår mening en fullkomligt felaktigpolitik man här för, och den bör omprövas. Det visar sig ju också att den intehåller i verkligheten just därför att, som jag sade, jordbrukarna inteutnyttjar dessa lån till mer än hälften av vad de borde göra. Jag skall bara beröra en punkt till, eftersom andra talarekommer att ta upp andra saker. Det var en ledande princip 1967 att produktionsvolymenskaU krympas. Det skall främst ske, hette det, genom nedläggning av ungefär enmiljon hektar mark eller av åkerarealen. Denna nedläggning pågår junu. Den har avtagit litet i omfattning, sägs det, och det är alldeles naturligtdärför att antalet icke bärkraftiga jordbruk blir mindre år aUteftersomnedläggningen sker. som man aUtså bedriver rationaliseringspoUtik isyfte att minska produktionsvolymen så uppmuntrar man en produktion vid sidanom det egentUga jordbruket och därtUl en produktion som kan leda tiU hur storökning som helst av produktionsvolymen. Detta är ytterligare ett exempel på mot varandra stridandeåtgärder och målsättningar. Det konventionella jordbruket skaU krympa sinproduktion och det icke-konventioneUa jordbruket alltså den fabriksmässigalivsmedelsproduktionen skaU i stäUet tUlåtas öka. Det går dåUgt ihop. Vi ger nu statUga lånegarantier och därmed indirektasubventioner tiU denna fabriksmässiga animaUeproduktion sommedelstora jordbruk nekas lån för upprustning av sma ladugårdar. Teoretiskt kanman ju lägga ned aU odlad mark i det här landet och i aUa fall få enöverproduktion av animaUeprodukter genom att bygga fläskfabriker,mjölkfabriker, broUerfabriker etc. Det är i varje fall teoretiskt möjUgt, ochdet är detta jag anser vara det som haltar i den här poUtiken. Därför är det, menar vi, inte konsekvent att manuppmuntrar denna fabriksmässiga produktion som man avser att krympaden konventionella produktionen i jordbruket. StatUg subventionering av denfabriksmässiga produktionen bör i princip upphöra eller i varje fall endasttUlåtas i mycket begränsad omfattning. Kalkyler från sådana här företag visarju också att rationella familjeföretag producerar tUl samma eUer lägrekostnader som dessa fabriker. Därtill kommer de sanitära olägenheter som påsenare tid uppstått genom de här stora animaUeföretagen. Vi vet allesammans attett enda sådant företag, en enda s. k. fläskfabrik. den 21 aprU 1971 åstadkommersamma vattenförorening som ett samhäUe med 5 000 å 10 000 människor. Och det ärmte så länge sedan vi här i hade en debatt om framför allt denbristande djurtillsynen inom denna form av produktion. Det är ytterligare ettargument för att man bör vara mycket restriktiv då det gäUer att uppmuntra dehär företagen. Jag ber att med det sagda för min del få yrka bifaU tiUden reservation som fogats tUl utskottsbetänkandet. i (fp): När vi även återkommer med frågan om attrationaUseringsstöd borde utgå även tiU deltidsjordbruket vUl jag i korthetframhålla att denna fråga berör inte bara lantbruket utan hela vår landsbygdoch därmed samhället i stort. Eftersom det är femte året i följd vi behandlar dennafråga skaU jag nu inte upprepa alla argument för densamma men vill i korthetframhålla att frågan gäller inte att vare sig skapa nya småbruk eller ens attbevara alla dem som kan finnas kvar, utan vad det gäUer är att försökabevara de jordbruk som på grund av sitt läge och sin beskaffenhet i övrigt ärlämpade som deltidsjordbruk. Som vi under tidigare behandUngar av dettaspörsmål framhållit utgör den från dessa deltidsjordbruk lösgjordaarbetskraften ett välkommet tillskott tiU de servicearbeten som förekommer Ukaväl på landsbygd som i stad och är på detta sätt en värdefull tUlgång för bådeden bofasta befolkningen och fritidsbyggarna ute i bygdema. Inte minst ur landskapsvårdande synpunkt kan dessadeltidsjordbrukare ha funktioner att fylla, och man ställer sig därför frågan:Varför skaU samhäUet vägra dessa människor stöd för att förvärva ellerrationaUsera en för dem lämpUg jordbruksfastighet, så att de vid sidan avskötseln av sitt jordbruk kan utföra andra samhällsnyttiga arbeten? HärtUlkommer att många människor, även yngre, trivs med den livsform och denboendemiljö som denna kombination av jordbruk och annat arbete kan ge. Med detta kortaanförande viU jag yrka bifall tiU den vid detta utskottsbetänkande fogadereservationen. HerrKRÖNMARK (m): Jordbrukets avtalsförhandUngar, som tydligenhar avslutats , har stor betydelse för det omedelbara läget för svensktjordbruk och givetvis även för jordbmket på lång sikt. Det avgörande för denlångsiktiga utvecklingen är emellertid hur rationaUseringen bedrivs i ett landsom vårt. kan man, åtminstone teoretiskt, se hurudana intentionerna är närdet gäller att följa upp principbeslut om jordbruket. Jag har studeraten del länsplaner angående den fortsatta jordbruksrationaUseringen, och där harman gått fram efter stränga kriterier, tUl gmnd för vUka har legat beslutet attminska den sammanlagda åkerarealen med en tredjedel. Om man följer de intentionerna och det har man gjort ide nämnda planema får det i vissa län rent omstörtande konsekvenser. ISmålandslänen kommer följden t. ex. att bli att inte bara mindre regioner utan ocksåganska stora länsdelar bUr helt utan jordbruk , om man inte görnågonting. Den utveckUngen får vi därför att det finns enrationaliseringskungörelse, i vilken man så hårt har bundit lönsamhetskriterietenbart vid jordbruksdelen, trots att vi i stora områden här i landet av ålderhar kombinerade jordbruks- och skogsbruksföretag; vi brukar i dagUgt tal kaUadem för lantbruk. EnUgt gamla vedertagna principer bedömde man lönsamhetenför hela företaget, alltså för både skogs- och jordbruksdelen. När de statUgamyndigheterna, i detta faU jordbruksnämnderna, nu skall bedöma lönsamheten bUrförutsättningarna annorlunda, och då kan vi också få helt andra möjligheter attse tUl att vi får odlings- och kulturlandskap i de bygder som ärhotade och där utveckUngen tyvärr har gått ganska långt. Dessa synpunkter har vi framfört i en reservation tUlföreUggande utskottsbetänkande, och jag tycker verkligen att de är ytterstangelägna. För det första vågar jag göra det påståendet att det är ett stortjordbrukspoUtiskt intresse att vi har en på ändamålsenligt sätt spridd jordbruksproduktion.För det andra tUlfredsstäUer jordbruket miljövårdsaspekterna i mycket höggrad. Vi har tidigare här beviljat anslag för naturvård i odUngsbygder,och den utredning som gjorts i det sammanhanget visar att alla andra metoderän jordbruket blir oerhört kostsamma. En ändring av rationaliseringskungörelsenskulle därför få avgörande betydelse för kostnaderna för naturvården här ilandet . För det tredje och detta är också mycket väsentligt bör man i varje län, i varje region, ha ett så allsidigt näringsliv som möjUgt.Jordbruket är av ålder något av en näringslivsbas, och det är väsentUgt att manser tiU att man inte rubbar balansen i större utsträckning än vad som kommeratt ske ändå. I reservationen har vi också anfört att vi anser attkreditgarantier inte bör ges till animaUeproduktion utanför den egentUgajordbruksproduktionen. i Skegrie har redan berört mUjöaspekten idetta sammanhang. Något som ännu mera talar för att man i fortsättningen intebör ge sådana företag kreditgarantier är, anser jag, det faktum att det råderbrist på kapital. Vi vet att jordbruket kommer att kräva mycket storakapitaUnvesteringar . Därför är det väsentligt att den kapitalvolymsom finns till förfogande, mer eller mindre öronmärkt för jordbmkssektorn,kommer den egentUga jordbrukssektorn till del och att inte ekonomiska intressenutifrån får möjUghet att komma in och ta en del av potten. Med detta, fm talman, vill även jag yrka bifall tUlreservationen av i Skegrie m. fl. den 21 aprU 1971 HerrAUGUSTSSON (s): Föreliggande reservation är baserad på ettflertal motioner, vilkas huvudsakliga syfte är att förändra rationaUseringskungörelsenoch därmed tUl stora delar jordbrukspoUtiken och riktlinjerna för den. Denjordbrukspolitik som hittUls förts har enUgt i Skegrie inte varitså lyckad. Jordbruketssjälvklara önskemål om bättre lönsamhet har vi förståelse den 21 aprU 1971 för, ochvi tror också att nu avslutade prisförhandUngar har givit ett hyggUgt resultat,även om inte alla parter i den här förhandUngen heUer kommer att vara nöjda.Men att ett bifall tUl den reservation som fogats tiU utskottets betänkande påsikt skuUe ge jordbruket ett bättre utgångsläge tvivlar vi på. Det finns även prinicipieUa skäl tUl att den borgerUgareservationen inte kan bifallas. Jag skall kortfattat försöka motiverautskottets stäUningstagande. Enligt riksdagsbeslut gäller att uppbyggande aveffektiva jordbruksföretag i princip bör ske utan begränsning till någonsärskild företagsform. Denna näringsfrihetsvänliga skrivning vill de borgerUgareservantema ta bort; de viU i stället att skaU uttala sig för"att det fortsatta arbetet med jordbrukets rationaUsering även börinriktas på att avmindre och medelstora enheter åstadkomma bärkraftiga och Rent sakligt är detta krav, tycker vi, omotiverat, enärvi vet att det i stort sett är och kommer att vara familjeföretagen som vårtjordbruk är baserat på. Att genom ett riksdagsbeslut begränsa näringsfrihetengenom att införa regler om ett företags storlek och därmed kanske tangerakonkurrensbegränsningslagens bestämmelser viU inte utskottsmajoriteten varamed om. De borgerliga framför också kravet att ävendeltidsjordbrukare skall få del av rationaUseringsstödet, ett krav som enligtherr stått på dagordningen här . Jag måste säga att det inteUgger större tyngd i detta krav nu än det gjort de föregående åren. Visst finnsdet personer som av sociala skäl behöver hjälp, men den hjälpen får lämnas påandra sätt. Vi har många slag av inkomsttagare som av oUka anledningar driverett Utet jordbruk vid sidan av sitt ordinarie arbete. De är naturligtvis i sinfuUa rätt därtUl. Deras intressen i detta avseende är ganska skiftande, och vitycker att det är litet onödigt att över lag ge dessa personer möjUgheter tUlstatUgt stöd.