prot · FU0965 · 1971-12-31 00:00:00 — Propositioner gavs på bifaU tUldels utskottets hemstäUan, dels reservationen nr 7 av i Skegrie m.fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 1 punkten 43 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 7 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; Punkterna 44 och 45 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Åtgärderför främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen Herr jordbruksministern , som meddelat att han isamband med behandlingen av denna punkt ämnade besvara iSkärstad (c) framställda interpeUation, nr 22, angående åtgärderför främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen, erhöU ordet och anförde: i Skärstad har frågat om jagmed hänsyn tUl det ansträngda valutaläget avser vidta några åtgärder, som kanpåverka omfattningen och inriktningen av den svenska livsmedelsproduktionen ochbidra till återhållsamhet i fråga om fortsatt ökad livsmedelsimport. den 21 aprU 1971 Åtgärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen Importen av jordbruksråvaror utgörs främst av varor sominte produceras inom landet. Som exempel kan jag nämna vissa slag av fetter ochfettråvaror samt oljekraftfoder som tiU stor del importeras från u-länder.Importen av livsmedel är också i hög grad ett komplement till vår egenproduktion. Detta sammanhänger med de krav på variation i varuutbudet somkonsumentema ställer på detta liksom på andra varuområden. Någon ökning avimporten av egentliga jordbruksprodukter har inte ägt rum . Vår produktion av jordbruksråvaror och livsmedel täcker enmycket stor del av vår förbrukning. Omfattningen av den skyddade inhemskaproduktionen bestäms genom reglering av prisema på jordbrukets produkter inomramen för de av riksdag fastställda riktlinjerna förjordbrukspolitiken och inte med hänsyn till variationer i valutareserven. Jagvill tUlägga att vårt gränsskydd för jordbruksprodukter kanberäknas uppgå tiU av införselvärdet. HerrJOHANSSON i Skärstad (c): Jag ber att få tacka för svaret. hade i går sitt arbete förlagt tUlLinköping, och vi var utkvittade tUl . Jag kände därför intetill, när jag kom in i kammaren, att jag skuUe få detta svar . En hel delav de frågor som min interpeUation ger anledning att diskutera har redan ganskaingående behandlats i den tidigare debatten. Jag skall därför inte upprepa dendiskussionen utan bara helt kort anföra några aUmänna synpunkter. Ökad import, fortsatt nedläggning av jordbruk och minskadlönsamhet gör att svenskt jordbruk inte ter sig så meningsfyllt som en så viktignäring borde och kunde göra. En stark och tUlräckUg beredskap anser vi varamycket viktig. Vi är angelägna och överens om att vi skall ha ett starktförsvar. Lika viktigt är att vi har en tillräcklig beredskap när det gällerUvsmedelsförsörjningen. En avspärrning kan komma, och då måste vi stå välrustade. Såväl omfattningen som inriktningen av det svenska jordbruketförtjänar därför uppmärksamhet i detta sammanhang. Det svenska jordbruket har i många avseenden godaproduktionsbetingelser och god konkurrenskraft. Inte minst i dagens ansträngdavalutaläge är det därför angeläget att den svenska livsmedelsproduktionen fåren sådan omfattning och inriktning att tendenserna tUl ökad livsmedelsimportinte onödigtvis förstärks. En annan sak som inte har nämnts här i debatten ärkontrollen. Vi fäster stor vikt vid kontrollen av våra livsmedel, inte minstnär det gäller gifter. Vad vi producerar på hemmamarknaden kan vi kontrolleraoch om så fordras förbjuda. Vad vet vi om gifter i importerade livsmedel? Hur skaUvi kunna kontrollera dessa tiUfredsställande? Detta anser jag vara en mycketviktig aspekt på vår livsmedelsproduktion och vår import av Uvsmedel. Med tanke är det angeläget att skapa sådanaförutsättningar för svenskt jordbruk att det ter sig meningsfyUt och lönande,så att det kan inspirera unga människor att ägna sig åt jordbruk. Det skullevara beklagligt om det inte vore tUlräckligt sörjt med rekryteringen när dagensjordbrukare lägger av. Det är utomordentligt viktigt både för konsumenter ochför producenter att det sker en trygg och stabil utveckling pålivsmedelsförsörjningens område. Under detta anförande övertog fruandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandUngar. i (c): Bara på en enda punkt ber jag att få besväraom ordet, nämligen när statsrådet i sitt svar talar om det 80-procentigagränsskydd som man beräknar att jordbruket har. Jag vill inte gå in i någon debatt om hur man kommer framtill den siffran. Den diskuteras i många sammanhang och det råder mycket delademeningar om beräkningsmetodiken. Men jag skuUe vilja fråga: Skulle det inte,herr statsråd, vara lämpligt att i sådana här sammanhang berätta enUten bit mera av sanningen och tala om t. ex. att vi , när det talas omett 80-procentigt gränsskydd, mycket väl i vårt land kunde ha haft sockerbetor mer än vad vi har och ett för konsumenterna billigare socker än det viimporterar, om inte regeringen hade bundit sig för ett flerårigt avtal i dettaavseende? pågick en klappjakt på den svenskasockerproduktionen från ett håU, som statsrådet väl känner. Vi befinner oss i den situationen att vi skulle kunna odla ett bUligt socker i stället för att ha exempelvis produktion av korn, en produktion som statsrådet redantidigare har talat om att vi har bekymmer med och som vi måste exporteramed exportförluster. Jag tycker att det kunde vara lämpligt att ochi något sammanhang berätta hela sanningen och exempelvis tala om hur det stårtUl på sockerfronten . Får jag ta upp bara ett par av de frågor somhar aktuaUserats, eftersom vi hade en rätt lång diskussion om vårsjälvförsöijningsgrad och vår beredskap. Jag skaU ta upp frågan om sockret, enfråga som också har direkt anknytning till InterpeUationen. InterpeUanten vUl att vi ytterligare skaU avskärma ossfrån omvärlden då det gäller jordbruksprodukter. Han viU således att vi skallha en ännu högre mur kring . Vi har redan nu en 80-procentiggenomsnittlig avgift vid våra gränser. Det betyder aUtså att när vi tar in ettkUo smör till , lägger vi på 4:75 i avgifter. När vi tar in exempelvisett kilo socker, lägger vi på 0:47 vid gränsen. Beträffande ost lägger vi på3:40 per kUo och beträffande nötkött 3:94 per kUo. Det är aUtså den tull som vilägger på de varor som kommer utifrån. Det är inga dumpingpartier, utan det ärde priser danskarna får för sina varor. När det gäUer sockret har bundit sig för detinternationella sockeravtalet. Vi har alltså bundit oss för att en Uten del avvårt jordbruk skaU ingå i världshandeln. Socker är en vara som lämpar sigutmärkt för utvecklingsländerna och därför köper vi nu från utlandet 40 procentav vad vi behöver. Vi skulle givetvis kunna vara självförsörjande även i fråga den 21 aprU 1971 Ä t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen 4 protokoll 1971. A t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen om socker,men då finge konsumenterna betala ett avsevärt högre pris än . Den svenskasockerproduktionen är nämligen, precis som aU annan svensk jordbruksproduktion,mycket dyrare än omvärldens produktion är. Jag vUl inte medverka tUl att vi totalt förhindrar importav livsmedel till vårt land, bl. a. av de skäl jag här anfört vissa av deting vi köper utifrån är sådant som utvecklingsländerna har som enda produkt,och dessutom rör det sig ofta om sådant som vi inte framstäUer själva. Det finnsingen anledning att ytterligare höja gränsskyddet och på det sättet fördyralivsmedlen ännu mer för de svenska konsumenterna. Jag viU sedan ta upp frågan om kontroUen. Det är enfelaktighet att vi inte skuUe vara Uka noggranna med kontrollen på livsmedelsom vi får utifrån som vi är med landets egna produkter. Det är en felaktigföreställning. Det finns nog inget land i världen som är så strängt som vårtland är när det gäller import av Uvsmedel utifrån. Jag kan nämna att vi intetar in kött från något land, där mte våra egna veterinärer på ort och stäUe harinspekterat slakterier och sett tUl att de följer alla de hygienföreskriftersom vi följer. Livsmedel utifrån, som vi använder i vårt land, är föremål förexakt samma kontroU som de svenska livsmedlen. Det skiljer ingenting på denpunkten. Vi skall göra slut på föreställningen att aUa de produkter somutlandet framställer skuUe vara giftigare än våra produkter är. Om så är faUettillåter vi inte att de säljs. Förbjuder vi någonting här i landet gäller detförbudet även för de varor vi tar in utifrån. Det görs inga undantag förutländska produkter. i Skärstad har väckt interpeUationen medanledning av det ansträngda valutaläget och har således inte tagit uppberedskapsaspekterna. Jag har svarat att valutasituationen inte får påverkajordbruksproduktionens omfattning, utan den regleras genom ett gränsskydd, somkommer tUl efter förhandUngar. När vi bestämmer oss för att den svenskejordbrukaren skall ha ett visst pris för sina produkter måste vi, för att kunnagarantera honom detta pris, bygga upp ett skydd mot utlandet. Åretsjordbruksprisöverläggningar, som väl vid det här laget är slut, kommer attföranleda väsentUgt högre gränsskydd. Sedan bör man kanske tUlägga på denna punkt att vi frånSveriges sida är mycket angelägna att delta i handelssamarbete med olikaländer. Vi är angelägna om att få ut våra egna produkter från industrin. Vi kannaturligtvis inte säga: Vi vill vara med i aUt samarbete, men ni får inte säljanågra jordbmksprodukter tUl oss! Låt oss t. ex. se på situationen för denordiska länderna, som deltar i EFTA-samarbetet. Kan det vara rimligt att krävaatt skaU deltaga i ett samarbete där svenskt näringsliv utan några somhelst tullar får komma in, men där danskarna när det gäUer den sektor som ärså väsentlig för dem och som ger dem av deras exportinkomster inteskaU få föra in någonting tUl oss? Det Ulustrerar Utet grand hur orimlig dentanke är som interpeUanten framför att vi totalt skall förbjuda all import avlivsmedel tUl oss. Vi har bestämt oss för en 80-procentigsjälvförsörjningsgrad. Det är vad vi skaU ha. Resten kan vi ta in utifrån. HerrJOHANSSON i Holmgården (c): Jag hade inte tänkt gå upp i den här debatten,men när statsrådet talade om den 80-procentiga importavgiften och vUle göragäUande att denna är ett skydd som i motsvarande utsträckning fördyrarUvsmedlen för konsumentema, tycker jag ändå att det fmns aU anledning attstanna Utet vid det resonemanget. Jag tycker att det är rätt ointressant hur många procentimportavgiften utgör av varans pris här hemma. Det intressanta i sammanhangetär väl ändå vad produkterna skuUe komma att kosta om vi skuUe importera demunder , dvs. ha en bristsituation inom landet . Jag kan inte underlåta att i det sammanhanget påminna omsituationen när besiktningsveterinärerna på grund av en strejk var borta frånsin verksamhet . Det var faktiskt inte somproduktionen i slakterierna upphörde, eftersom man före denhär veckan hade arbetat in tid det var som produktionenstod stiUa. Det gjorde att det ändå uppstod en viss brist på färskt kött, ochman fick importera från . Bara under de få dagarnas bortfall av denjämna tUlförseln av produkter här hemma höjde danskarna priset inteoväsentligt. Jag tycker att det är viktigt att påminna om sådana sakeri stället för att göra gällande att om vi kunde avstå från produktionen inomlandet och i stället importera det mesta av vad vi behöver, skuUe konsumenternaköpa sina matvaror tUl priser långt under dem som gäller. Det ärett önsketänkande. En sådan situation kommer aldrig att uppstå även om viskulle behöva köpa rätt mycket utifrån. A t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen Jag hävdar bestämt att det är utomordentligtintressant att veta hur stor införselavgift vi lägger på varor utifrån. Jag kaninte leva i den föreställningen att i Holmgården är beredd attslopa aUt vad införselavgifter heter. Då undrar jag hur det svenska jordbruketskulle klara sig. Vad som har intresse är den införselavgift vibehöver ha med hänsyn till priset på de varor vi kan få in över gränserna. DeninterpeUation jag hade att besvara går ju ut på att vi borde ytterligareförsvåra import av produkter utifrån. Då måste vi rimUgtvis höjainförselavgifterna ännu mer. Det är det enda sätt på vilket vi kan reglera densaken. Jag kan inte förstå att detta skuUe vara ointressant.Tvärtom är det väl UtomordentUgt intressant för det svenska folket att vetavUket skydd för det svenska jordbruket vi behöver vid gränserna. Det ärett faktum att detta skydd Ugger vid . Om i HolmgårdenverkUgen har den meningen att denna fråga är ointressant, kan vi angripajordbrukspolitiken på ett helt annat sätt. Då får jordbrukarna ta de priser dekan få och vi slopar aUa införselavgifter. den 21 aprU 1971 A t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen HerrJOHANSSON i Holmgården (c) kort genmäle: Det är, herr statsrådet , inte allsointressant vilka importavgifter vi har. Men vad som inte är riktigt är attjämföra konsumentpriset med det pris som vi möjUgen skulle kunna få betala förvåra produkter om vi inte hade importavgifter. Det väsentliga är väl ändå vaddessa produkter skulle komma att kosta om vi hade ett ständigt behov av importav större delen av de jordbruksvaror som vi kan producera inomlandet. Det är den saken som är väsentUg. HerrHANSSON i Skegrie (c): Jag kan instämma med jordbruksministern i attvisst är det intressant att importavgifterna har stigit som de har gjort. Detär intressant därför att det är ett mått på inflationsutvecklingen i vårt land,ett mått på penningvärdeförsämringen och på bristande möjligheter att håUa enstabil prisnivå. Så tUl vida är det alltså mycket intressant. Om regeringenlyckas stoppa inflationen och få ett fast penningvärde och en fast prisnivåkommer det heller icke att behövas någon höjning av införselavgifterna ifortsättningen av den anledning jag nämnt. Så enkelt är det, herrstatsråd. Sedan tycker jag nog att det är ganska ovärdigt chefen förjordbruksdepartementet att använda sig av denna argumentering. Den må gärnaanvändas ute i vissa naturområden för att inte använda det vanliga uttrycket men knappast här. Om man nämUgen vill att svensk livsmedelsproduktion skaUfinnas tUl får man betala så för den att folk vUl arbeta inom den. jämför vi våra priser med världsmarknadspriserna. Om vii stäUet skuUe jämföra dem med de genomsnittUga EEC-priserna så skuUeuppgifterna om införselavgifterna bli helt andra. Priserna exempelvis påanimaUeprodukter Ugger i vårt land över EEC-marknadens, vilket berorpå att animalieproduktionen är starkt beroende av arbetsinsatsen.Arbetskraften är betydligt dyrare i än inom EEC. I fråga omvegetabUier, där vi har en mycket rationell produktion, ligger vi underEEC-priserna. Jordbruksministern nämnde att sockerpriset skuUe bli såmycket högre om vi inte importerade. Ja, man räknar tydligen med att importerasockret tUl priser som man nära nog kan säga att slavarbetare framställer dettUl i andra länder. Men betodlare har ett lägre pris på sinasockerbetor än EECs betodlare har. Vi konkurrerar alltså på fullt Ukvärdigbasis med dem. Jag vågar säga att vi har en effektivare produktion av socker iSverige än man har i EEC-staterna. Därför är det inte aUdeles relevant när man som härförsöker måla ut detta 80-procentiga gränsskydd som någon belastning. Det ärsom jag sade bara en avspegUng av att vi icke kan föra en stabU prispolitik ivårt land. Det är tvärtom så, och det är herr statsrådet inte obekant, att detsvenska jordbruket genomsnittligt det har jag sagt tidigare är deteffektivaste i . Eller finns det kanske något effektivare? Jag harstuderat jordbruk på andra håU, men jag har inte funnit något som äreffektivare än det svenska. Därför är det knappast riktigt att sätta en sådanstämpel på det svenska jordbruket som jordbruksministern faktiskt här var uteefter att vilja göra. Jag känner inte riktigt igen iSkegrie, som inte direkt vill säga att det är buskagitation jag bedriver, närjag berättar om de fakta som står återgivna i offentliga publikationer,nämligen storleken av det gränsskydd som vi nödgas ha i vårt land. sägerherr att den omständigheten att vi har tvingats höja gränsskyddet tUl är ett bevis för att regeringen har misslyckats medden ekonomiska poUtiken. Det är helt enkelt aUtså ett uttryck för deninflationistiska utvecklingen. Får jag då fråga : Hur kan hela det svenskanäringslivet i övrigt klara sig i konkurrensen med omvärlden? Vi får ju inte hanågra 80-procentiga tullar för industrin, och den klarar sig mig veterUgtganska bra. Är det inte Utet väl vågat att slänga ur sig att den omständighetenatt man fått höja införselavgiften på jordbruksprodukterna skuUe vara ettutryck för att penningvärdeförsämringen har gått så raskt i vårt land? Det ärju fuUständigt fel, därför att här ligger inte bara en kompensation tiUjordbrukarna för penningvärdeförsämringen utan även en standardhöjning, som denaturligtvis är berättigade tiU. En svensk jordbrukare skaU inte ha Uka lågstandard som jordbrukare i utveckUngsländerna. Jag har inte sagt att det är fel att ha en 80-procentiginförselavgift. Det är helt riktigt. Vi måste ha det därför att vi har bestämtoss för att vi skaU ha en jordbruksproduktion som ger oss en självförsörjningpå . Då får vi finna oss i de införselavgifter som krävs. Det har jagaldrig förnekat. Vad jag däremot har reagerat emot är att interpeUanten vUl attvi skaU medverka tiU att man ytterUgare begränsar Uvsmedelsimporten tUlSverige. Det kan man inte göra på annat sätt än genom att ytterUgare höjainförselavgiften, ty den införselavgift vi nu har är så anpassad att en delUvsmedel kan kliva över den här muren. Jag har inte någon som helst annan uppfattning än att harvi bestämt oss för att ha en 80-procentig självförsörjningsgrad av egetjordbruk så skaU jordbrukarna ha de priser som behövs för att håUa denomfattningen av jordbruket. Det kan betyda en 80-procentig införselavgift. Dåfår vi acceptera den. Det är ingenting att sticka under stol med. Det är baraatt tala om att det är ett resultat av att vi viU ha ett eget jordbruk. Sedan tUlhör jag självfallet dem som inser att på siktkommer här att ske en utjämning inom . Det är alldeles klart att börjar man komma i fatt oss ute i med jordbrukspriserna, därföratt böndernas standard ute i ItaUen, och kommeratt stiga. Men för dagen gäller aUtså de här införselavgifterna. Dem måste vita. Jag försvarar dem, men jag viU också förklara dem. Jag är emeUertid inteberedd att ytterUgare höja dem för att ytterUgare hindra livsmedelsimport tillvårt land. den 21 aprU 1971 A t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen HerrHANSSON i Skegrie (c) kort genmäle: Jag viU upplysa herr statsrådet om attindustrin är inte utsatt för någon konkurrens tUl världsmarknadspriser. Det ärinte så att den 21 aprU 1971 Åtgärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen om man fåröverproduktion i ett land av låt oss säga radioapparater eUer skrivmaskiner mandå säljer dem till precis vad pris man kan få. Då lagrar man dem och väntartills priset har kommit upp igen till vad det skall vara. Men har man överskottpå jordbruksprodukter, har man att välja meUan att dessa skaU totalförstöraseUer att man säljer dem för det värde man över huvud taget kan få. Och det ärmot det värdet vi har att mäta våra införselavgifter. Det är en väsentUgskillnad mot vad industrien har i fråga om sitt tuUskydd. Sedan konstaterar herr statsrådet mycket riktigt att viskall ha en produktion av den och den omfattningen och för att få den skalljordbrukarna ha de priser som behövs. Och , säger statsrådet, behövs 80procent. Ja, tack så mycket! Det är helt riktigt. Men då skall man inteframhåUa de såsom något avskräckande när man diskuterarjordbrukspriserna. Man kommer inte ifrån att herr statsrådet viU användasiffran på det sättet, och det är han inte heUer ensam om i denjordbrukspoUtiska debatten. Vad jag menar är ovärdigt är att man på det sättetanvänder siffran som ett argument. i (c): Det är ett par formuleringar i statsrådetsanföranden som ger mig anledning tUl kommentarer. Han säger att den svenskaindustrin klarar sig bra. Jag vet inte om det är en officiellregeringsuppfattning, men det är många som anser att antalet permitteringar ochkonkurser inte talar det språket . Jag har vidare förut försökt göra gäUande attsockeravtalet var ett fiasko, inte minst med hänsyn tUl att det bär skulden tiUatt det förekommer odUng av korn på 10 000 ha för mycket i vårt land med ty åtföljande exportförluster. Statsrådet har inte kunnattUlbakavisa påståendet att det är så, och jag menar att regeringen inte gärnakan frånsäga sig ansvaret för detta avtal. Statsrådet begagnade också en annanformulering, att det är angeläget att vi får ut våra industriprodukter ivärlden. Ja visst är det angeläget, men är det självklart att man hela tidenskall vara beredd att som betalningsmedel för dessa industriprodukter ta inlivsmedel utifrån, som skaU pressa den inhemska produktionen? Jag har aldrighört talas om att det skuUe vara på motsvarande sätt för andra näringar så attvi, t. ex. när jordbruket skulle vara intresserat av att sälja en produkt, sombetalningsmedel skulle ta emot industriprodukter. Jag tycker att det är enunderlig instäUning att det är så självklart att vi när vi skall föra utindustriprodukter på världsmarknaden skaU vara beredda att ta emot dumpinglagerav livsmedel. HerrKRÖNMARK (m): Jag har begärt ordet därför att jag när jaglyssnade tUl statsrådet fick en känsla av att han vUle framstäUa det80-procentiga gränsskyddet mer eUer mindre som en favör för det svenskajordbruket. När man talar om de här sakerna tycker jag att man skall sätta detsvenska jordbruket i relation tUl jordbruket i andra motsvarande länder. Det finns viss statistik över detta. I t. ex. den statistiksom avser EEC-staterna finner man att hade ettmarknadsstöd på 33 doUar per hektar, på per hektar, Frankrikepå per hektar, på per hektar och på100 doUar per hektar. Motsvarande siffra för var perhektar. Vi kan aUtså konstatera att marknadsstödet var ungefär dubbelt så storti de viktigaste EEC-staterna och att det i det jordbruksproducerande HoUand vardrygt fem gånger högre. Jag tycker att det här är fakta som vi måste ta med ibilden. De visar verkUgen att jordbruket som sådant bara därför att vi råkar haett 80-procentigt gränsskydd i vårt land inte aUs är någon särskUt gynnadnäring. den 21 aprU 1971 A t gärder för främjande av den inhemska livsmedelsproduktionen Jag förstår fortfarande inte hur kan beteckna som ovärdigt det förhåUandet att jag talar om att vi haren 80-procentig införselavgift som skydd för det svenska jordbruket. Det är juett faktum, och det finns väl ingen anledning att sticka under stol med det. Ärdet så att herrar jordbrukare skäms för det? Är det någonting ni inte viU attvi skaU släppa ut tiU aUmänheten, så säg det, men det kommer ut ändå. Det finnsingen anledning, anser jag, att inte tala om det. Detta faktum har sinaförklaringar, och de förklaringarna har jag ju försökt att ge. Regeringen tar hela ansvaret för sockeravtalet, herrLarsson i . Det är ingenting att skämmas för. Vi har gått in i ettinternationeUt samarbete på det området och sagt oss att det är en liten hjälptUl vissa utveckUngsländer. Vi är beredda att betala dem ett pris som liggeröver världsmarknadspriset. En del andra länder har gjort Ukadant. Jag tyckeratt det är alldeles riktigt att vi gör så. i påstår att vi får in import avjordbruksprodukter, som skulle Ugga och pressa och trycka. Vad är det för slagsjordbruksprodukter vi får in som pressar och trycker? Vi har ju fortfarande detså ställt att vi exporterar stora kvantiteter vete och råg, och vi exporterarväldiga kvantiteter rapsolja.