prot · FU0944 · 1971-12-31 00:00:00 — Med kännedom om den stora arbetsbelastning som utmärkervåra tingsrätter anser jag del angeläget att åtgärder vidlas i syfte att minskaarbetsbördan där, och ett led i detla syfte är ett förenklatbouppleck-ningsförfarande i sädana här fall där dödsboets tillgångar är ringa.Våra tingsrätter har betydligt viktigare uppgifter än all granska bouppteckningarsom inte ger det allmänna några som helst inkomster. Därför, herr talman, berjag att fä yrka bifall UU den vid utskottets betänkande fogade reservationen avherr m. fl. HenWIKLUND i (fp); Visst skall man försöka att åstadkomma såmånga förenklingar som är möjligt, vissl skaU man söka begränsa byråkrali ochpappersexercis så myckel det gär och vissl är det sanl all allmänhelen felakligtofta uppfattar bouppteckning som ett förfarande enbart för att skapa underlagför arvsbeskatlningen. Men denfräga vi nu behandlar är ju av ganska ömtålig natur, ibland av Nog finns det nämligen gott om exempel på att kompliceradearvslvisler kan uppslå långt efler ett dödsfall, där den avlidne är ell barn ispäd ålder eller en person som uppfattas såsom medellös - just sådana fall somanvändes av motionären för alt exemplifiera att bouppleckningsplikten i vissafall skulle kunna förenklas eller uppmjukas. Nya omständigheler, herr talman, kan ju tUlkomma;omständigheter av ekononusk innebörd kan uppenbaras några eUer många är efterdödsfallet, och dessa kan fä en mycket stor betydelse. Vägledande förutskottsmajoriteten har faktiskt varil vad lagberedningen uttalade i sitt redan1932 avgivna förslag. Jag skall be att få cilera nägol ur vad beredningenanförde pä nu relevanta punkl: "Hos oss torde ocksä vid åtskilliga underrätter denpraxis lillämpas, all fordran pä bouppteckning eftergives, när enligltUlgängliga uppgifler tillgångarna äro sä obetydliga, att de ej förslå tUlannal än gäldande av begravningskostnaderna och andra utgifter i anledning avdödsfallet. Huruvida denna praxis kan anses överensstämma med lagens mening,fär anses tvivelaktigt." Jag ber all här få avbryta citatet . Detupplystes nämligen i utskottet pä lal om denna praxis att denna alltjämttillämpas. Redan enligl lagberedningens uttalande kunde det dock diskuteras omman skall medge en sädan praxis i fortsättningen. Detta förklarade man aUtsåredan 1932. Lagberedningen fortsätter: "Enligl lagberedningens åsikthör del tUl god ordning att, ocksä när varken gäld eUer tUlgängar finnas genombouppteckning fastslås, vilka som äro dödsbodelägare, samt all övriga uppgiflerlämnas, vilka skola förekomma i bouppteckningen. Ny gäld liksom nya tiUgångarkunna nämligen sedermera yppa sig, och dä är det lUl gagn, all redan i sambandmed dödsfaUet dessa uppgifter blivit fastslagna. 1 mänga hithörande fall är enbouppteckningsförrättning av nöden tUl vinnande av klarhet angående denverkliga stäUningen. En regel, som avsåge befrielse från bouppteckningsplikt,dä boel kunde anses vara ringa, synes även ur den synpunklen betänklig, attovisshet om bouppteckningspliktens förhandenvaro stundom kunde uppkomma." Ärvdabalkssakkunniga gick 1954 liksom senaredepartementschefen och på samma linje som lagberedningen. Det kan aUlså längt efler elt dödsfall uppkomma förarvsfrågorna myckel viktiga men vid dödsfallet okända förhåUanden, där bedömningenförsvåras, om bouppteckning saknas. Och hur lätt kommer inle skvaller och förtali gång om all någon sökt i eget inlresse undanhålla fakla i ett fall dåregelrätt bouppteckning av nägon anledning inte har förekommit. Framstötar har gjorts i denna fråga i motioner 1961, 1963,1966 och 1967, men de har alla awisats med hänvisning tUl lagberedningens ochärvdabalkssakkunnigas synpunkler. Är 1961 framhöll första lagutskottet att bouppteckningar,där en uppmjukning av bouppleckningsplikten kunde vara tänkbar, i allmänhetfordrar föga omfattande uiredningar och ofla kunde avfattas med hjälp avblanketlformulär. 1 sitt utlåtande , som bifölls av , framhöllförsta lagutskottet tUl slöd för ett bibehållande av den obligatoriskabouppleckningspliklen bl, a, alt det kunde antagas alt det av motionärernaifrågasatta förfarandet i mänga faU ej skulle medföra någon egentUg förenkling.Den ulredning som i allt fall mäste göras för att domstolen skall kunna bedöma,huruvida bouppteckning skall upprättas eUer ej, kunde nämligen enligt utskottetförutsättas få sädan omfattning, att den ej skulle väsentUgen skUja sig fränden ulredning som verkslälles, dä fräga är om avliden som saknartillgångar. Med det anförda ber jag all få yrka bifalltiU utskottels hemställan. HenBÖRJESSON i (c): Del är riktigt all nya omständigheter kanuppkomma som gör all bouppteckning mäsle upprättas, men det kan bli nödvändigtatt upprätta en tiUäggsbouppleckning även i de fall dä vanlig bouppteckninghar förrättats, om nämligen nya omständigheter tiUkommer, En bouppteckningutesluter aUtså inle att en lUläggsbouppteckning kan behöva upprältas . Utskottets talesman i Slockholm gjordegällande all tingsrätterna tUlämpar en viss praxis i sädana faU, alt möjUgheterges till befrielse från skyldighet att upprätta bouppteckning, om den avlidnestUlgångar är ringa. Men dä vill jag säga att man är inne pä någon form avgodtycklighet. Jag har själv inle, med de erfarenheter jag har, kunnaikonstatera att denna praxis har trängt ut över hela landet. Jag har varit medom alt behöva upprätta bouppteckning efter ett avlidet barn som inte var äldreän , trots all vederbörande inte hade nägra som hfclsl tillgångar.Jag skulle kunna ge många exempel på alt tingsrätter anmodat dödsbon attinkomma med bouppteckningar efter avlidna medellösa barn. Nog lycker man alltingsrätterna har andra och väsentligare uppgifter än all sitta och granskasädana bouppteckningar. Jag vill hänvisa tiU vad ärvdabalkssakkunniga uttalat isitt avgivna förslag lUl ärvdabalk. De säger där all del hade visat sigsvårt alt få tiU stånd bouppteckning när den avUdne vore en medellös, päålderdomshem avliden person eller då eljest den avlidne varken efterlämnatnämnvärda tUlgängar eller annan skuld tUl hemkommunen för åtnjuten socialvård,1 dylika fall hade bouppteckningen praktiskt sett inte nägon uppgift att fylla,I sädana fall, menar jag, skaU rätten ha möjligheten alt medge befrielse.Anmälan kan göras pä ell mycket enkelt formulär under edlig förpliktelse alluppgifterna är riktiga. Jag vUl också hänvisa lUl att Föreningen har sagt att man belräffande avlidna, som icke efterlämnatnägra tUlgängar eller allenast obetydliga tUlgångar och skulder, ofta skullekunna - ulan alt beaktansvärda olägenheter bleve följden - ersätta delfullständiga bouppteckningsförfarandet med åtgärder av enklare art. Som motionär får jag säga att jag har starka skäl för minbegäran att Kungl. Maj:t skall medge en viss uppmjukning avbouppleckningsplikten i enlighet med vad jag sagt här och i minmotion. Jag vidhåller, herr talman, mitt yrkande om bifaU till reservationen. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU tUldels utskottets hemställan, dels reservaiionen av m. fl., ochförklarades den förra proposiiionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoleringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller lagutskottets hemställani betänkan-del nr 3 röstar ja, den det ej viU röstar nej. Vinner nej harkammaren bifallil reservationen av m. fl. Vid omröslning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Däherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomrösiningsapparal. Denna omröstrung gav följande resultat: § 9 Föredrogs lagutskottets betänkande nr 4 i anledning avmotion om utvidgning av lönegarantin vid konkurs i vissa fall. Utskottets hemställan bifölls. § 10 Utgifterna inom utrikesdepartementetsverksamhetsområde Föredrogs ulrikesulskollelsbetänkande ra 1 i anledning av Kungl, Maj:ts i sialsverksproposilionen gjordaframställningar rörande utgifterna för /72 inomuirikesdepartementels verksamhetsområde jämte moiioner. HerrERICSON i (s); I motionen 668 begärs en förstärkning avbasorganisationen för den svenska delegalionen vid de internationellanedruslningsförhandlingarna. Konkret går yrkandet ut på att man inom UD böravdela mer personal för att handlägga nedrustningsfrågorna. Vid den byrå inom som behandlarnedrustningsfrågorna finns del inle en enda tjänsteman som sysslar meddessa frågor på heltid. Formellt har utskottet avstyrkt molionen, men skrivningenär så välvilUg att vi motionärer ändå känner oss ganska nöjda. Ulskoltei villinle ge en uttrycklig anvisning utan nöjer sig med att säga all en omfördelningav UD:s personalresurser i enlighei med motionens yrkande Vidare hänvisas lUl den översyn ay utrikesförvaltningensverksamhel - UD 70 - som granskas av departementets ledning, I UD 70 sägs att departementet bör fä kraftigt ökaderesurser för planering, beredning och beslut. Man pekar speciellt pä behovet av"mera omfattande, oftast tidskrävande och fortlöpande, studier och utredningar,som är etl nödvändigt led i beredningen av ställningstaganden och aktioner pädet utrikes- och säkerhetspolitiska områdel. Tjänstemän mäste avdelas för althell ägna sig åt verksamheten." UD 70 gär vidare och exemplifierar med ämnesområden, 1första hand närrmer man dä siudier och uiredningar föranledda av Sverigesdeltagande i nedrustningsarbelet. När utskottet ullryckligen hänvisar tUl UD 70 innebär detaUtså i sak ell slöd för motionens yrkande. Vi hade etl ganska utförligt meningsutbyte kring dessafrågor i andra kammaren , och därför behövs del i daginte någon längre argumentation. Det som då sades gäUer fortfarande. Det är bara en liten detalj i utskottets skrivning somkräver ett påpekande. I molionen sägs att basorganisationen vid UD ärsvagare än lidigare. Utskottet däremot menar att det skell en viss förstärkning.Båda påståendena är faktiskt riktiga - del beror nämligen på vilken tidpunktman jämför med. För nägra är sedan hade man vid UD en högt kvaUficeradtjänsteman som pä heltid ägnade sig åt nedrustningsfrågorna, Nägon sådanheltidstjänst finns inte . Därför talar motionen om en försvagning.Utskottet däremot jämför situationen med hur den var ochkonstaterar att en viss förstärkning har skett. Som avslutning bara en lilen reflexion, Vårllands deltagande i del inlernationella nedrustningsarbelet är en väsentlig delav vär säkerhetspolitik. Jag viU inte i det här sammanhanget stäUa den striktasparsamhelen -när del gäller all ge nedrustningsdelegationen bättreutredningsresurser i kontrast mot de miljarder vi anslår lill mililäraförberedelser. Men visst måsle vi erkänna att våra prioriteringar på den härpunklen kan ifrågasättas? Överläggningen var härmed slulad. Punkterna 2 och 3 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Kungl, Maj:l hade (punkl D 1, s. 51-55) föreslagitriksdagen alt till Svenska instilutet för /72 anvisa ellreservalionsanslag av , I motionen nr 821 av herrar Rimås och hadeföreslagits att riksdagenskulle hemslälla hos Kungl, Maj:l all frågan om utrUcesdeparte-mentetsövertagande av utreddes samt all i avvaktanhärpå giltighetstiden för de nuvarande provisoriska bestämmelserna förverksamheten m, m, i del svenska i förlängdes tills vidareoch anslagen tUl Svenska institutets kontor i och Institut utgickmed i stort sett samma belopp och fördelades mellan ochutbildningsdepartementet pä samma sätt som under /71, 1, skulle avslåmotionen nr 821 i vad avsåg ulredning av frågan om utrikesdepartementetsöverlagande av och förlängning av gUtighetstidenför de nuvarande provisoriska bestämmelserna för verksamheten m, m, i detsvenska i , 2, med bifall tUlKungl, Maj:ts förslag och med avslag å motionen nr 821, sävill nu var i fräga,till för /72 skulle anvisa eltreservationsanslag av , 1. beträffande verksamheten i i avherrar () och Virgin (m), som alt utskollet bort hemsläUa, 1, all ianledning av motionen nr 821 som sin mening gav Kungl, Maj:t tU! känna vadreservanterna anfört om organisationen av verksamhelen i i , 2, att iarUedning av Kungl, Maj;ls förslag och molionen nr 821, sävill nu var i fråga,lUl för /72 anvisade ell reservationsanslagav . vice lalmannen VIRGIN (m): Del finns många olika säll alt främjakulturutbytet mellan och ullandel pä. Del kan ske genom verksamhetenvid våra ambassader, del kan ske genom andra statliga ätgärder, men det kanockså ske genom direkta personliga insalser. Jag vill något uppehåUa mig vid ensådan personlig insats av ovanlig art och omfattning, I början på 1930-talel reste en ung konsthistoriker,fUosofie licentiaten , , till och inledde där enverksamhet som skulle bli utomordentligt betydelsefull, Hans tanke var från början alt göra svensk konsthistorisklilteratur tiUgänglig i och därigenom underlätta att svensk forskning pädella fäll kunde bli infogad i det internationella samarbetet, haderedan tidigare samlat ihop ett litet bibliotek, huvudsakUgen av referenslitteraturinom konsthistorien, som han stäUde tiU förfogande. fick slöd ochhjälp, inte minst från dåvarande kronprinsen och frän svenske ministern iParis, Han fick etl rum till förfogande i svenska legationen, och han gick lillverket med ungdomlig hänförelse för att utveckla sin institution. Han kalladeden Institut efler 1700-talels store svensk-franske kulturpersonlighet,, Lokalen i legationen blev snarl för träng, och institutetflyttade in i av personligen förhyrda rymligare lokaler. undan förundan del är nu uppe i 30 000 band och en förnämlig samling av konst,skulptur och möbler, främst svenski 1700-lal och i huvudsak inköpt av Lundbergpersonligen, började växa fram. Svensk estetisk produktion fick pä så sätt enpermanenl hemvist i , Institutet blev mer och mer en replipunkt försvenska forskare, museimän och konstnärer, som fick stöd pä olika säll ochhjälp all knyla kontakter med franska kolleger. Verksamheten bekostades under mstilulets 25 försia är avenskUda bidragsgivare, inle nUnsl av själv och hans maka. för institutet fungerade styrelsen för delför della ändamål bUdade svenska Tessinsällskapel, Statsbidrag började utges försl under /58.År 1963 skedde en viss omorganisation, och Kungl, Maj;l fastställde nya stadgarför Tessininslitutet och tUlsatte därefler själv styrelse. Man kan säga attslaten i och med detta övertog äganderätten och ansvarel för institutetssamlingar, lUldelades fr. o. m. 1964 ett visst arvode. Avsikien från institutets ledning med förändringvar all realisera ett gammalt önskemål om att institutet skulle bli en paraUeUtill Rom- och Atheninslituten, men i det här fallel med speciaUsering främsl päde konslnäriiga och konsthistoriska områdena. Det skulle la hand om viss undervisning och forskning päuniversitetsnivå, naturligen i första hand inriktad på de svensk-franskaförbindelserna. Det skulle bli, som man sade, "en utlöpare pä utländskbotten liU de svenska universiteten". Del skulle därutöver genom sina samlingar fä funktionen avett svenskt konstmuseum i med nära anknylning lill . Den tänkta utvidgningen av institutets uppgifler var itiden sammankopplad med - och blev väl ocksä aktualiserad av - att institutetblivit uppsagt frän sina ditlUlsvarande lokaler och var tvunget att se sig omefter nya. lyckades ocksä genom sina goda förbindelser iParis fä tag i en välbelägen ersättningsbyggnad - - som var rillsalu under vissa förutsättningar. begärde hos Kungl. Maj:tbidrag lUl inköp och ombyggnad av denna fastighet. Regeringen beslöt dock altstaten skulle svara för inköpet och uppdrog äl att köpa fastigheten,som enligt beslulel "skulle användas för ändamäl som syftade lill attfrämja förbindelserna meUan franskt och svenski kullurliv, bl. a. för InstitutTessin". Alt Tessininslitutet inle ensamt förutsattes få disponera husetberodde pä all delta var belydligl slörre än institutets ditlUlsvarandelokaler. Kosinaderna för inköp och framför alll för iständsällande av Hotel deMarie blev som ju sä ofta är fallel -betydligt högre än vad som från börjanvar beräknal och uppgick slutgUtigt lill . EftersomTessininstilulels tänkta fortsatta verksamhel ju skulle omfatta även forskningoch undervisning ansäg sig institutet behöva forskarutrymmen ulöver vad somtUlgodosetts vid ombyggnaden. För att detta behov skulle kunna tUlfredsställas erhöllinstitutet är 1969 en donation frän Wallenbergstif-telsen på 450 000 kronor.Beloppet skulle användas för att ställa i ordning och inreda fyraforskarlägenheter. institutetatt la emol donationen. Det nya huset ansågs, som jag sade, vara för stort förTessininslilulel ensamt. Maj.t föreskrev därför all även skulle fä disponera vissa utrymmen där. Enligt de provisoriskabestämmelser som Kungl, Maj:l utfärdade och 1970 disponerarTessininslitutet drygt tvä tredjedelar av huset och Svenska institutetåterstoden. 1 statsverkspropositionens bilaga 5 föreslårutrikesministern nu att - eUer Svenska som det ocksäkallas i proposiiionen - skall inordnas i , 1fråga om Tessininslitutet nöjer sig departementschefen med alt hänvisa tUlstatsverkspropositionen i vad den avser åttonde huvudtiteln. Går man så dit, finner man att utbUdningsministernföreslär all Tessininstilulels uppgifl i fortsättningen skall bli att haansvarel för sina konstsamlingar. Vad som i övrigt nu åvUar institutet bör säger han i huvudsak ankomma pä ledningen för att tUlgodose. Bl, a, bör sålunda säger han vidare vissuniversitetsundervisning kunna äga mm samt svenska forskare genom kulturhuselsförsorg beredas möjligheter liU introduktion i franska forskningsinstitutioner. Jag måsle redovisa stor tveksamhet infördetta. Jag har ett slarkl inlryck av att man här går fram alldeles för snabbtoch alldeles för oöverlänkl. För det första tycker jag inle all man bör behandla entiUgång för svensk kullur och odling, som Tessininslitutet och dessföreståndare varit och är, pä elt sådant sätt. Institutet har dock genomuppoffringar av och skicklighet hos enskUda gynnare och medarbelare tUlförtsvenska slaten materieUa tUlgångar av betydande omfattning och utantiUnärmelsevis moisvarande kostnad för statsverket. Lägger rnan därtUl de immateriella värden som verksamhetenvid Tessininslitutet har skapat för och svenskarna i kulturenshuvudstad så blir balansen ännu slörre. För det andra så har , till uppgifl"alt främja kultur-och erfarenhetsutbyte mellan och utlandet samlatt genom upplysningsarbete i utlandet sprida kännedom om svenskisamhällsliv". Någon uppgift att bedriva forskning och ulbildning avsvenskar utomlands har instilutet inte och borde inle heUer åläggas, i vartfall inte ulan att utredning har verkställts, Nägon sådan ulredning redovisasinte. Departementschefen har inte ens försöki att ge någon motivering för denföreslagna utökningen av Svenska institutets uppgifler. För det Iredje är mycket som talar för altTessininslitutet i princip borde betraktas och behandlas på samma säll som Rom-och Atheninslituten, Man frågar sig då; Är det avsikten att Svenska institutetskaU överta ocksä dessa? Och skall även della i sä fall ske ulan föregåendeutredning? Om så inte är faUel borde inte heller Tessininslitutet,såsom nu i praktiken sker, fä utplånas. För det fjärde förefaUer det mig tveksamt om man kanbehandla donationen från Wallenbergssliftelsen på säll som föreslås. Donationengjordes tUl Tessininslitutel, och säviit jag kan förstå för att möjliggöra dess fortsatta gagnerika och fria verksamhel. undersökasom den föreslagna överföringen av donationen är korrekt, inle bara frånrättsUga synpunkler del är väl kanske redan gjort ulan ocksä mol bakgrundenav önskvärdheten av fortsatt enskild offervUja när del gäUer ändamäl som äreftersträvansvärda även om de allmänna resurserna inte förslår för alltillgodose dem. Sädana ändamäl kommer alllid att finnas inte minst pädel kulturella områdel. I avvaktan pä utredning och överväganden i de olikaavseenden som jag nu har nämnt bör de hittiUs gällande provisoriskabestämmelserna för i - lillämpas ytterligareunder etl är. Jag ber därför, herr talman, alt fä yrka bifaU lUlreservaiionen 1 vid punkten 4. 1 detta anförande instämde herrar Rimäs (fp), (), HerneUus (m) och (). FruTHORSSON (s): Pä grundval av vad jag i minegenskap av ordförande i styrelse känner tUl om det ärendesom berörs i reservaiionen 1 är jag angelägen om all ge min syn på vad jaganser vara vissa sakliga missförstånd i denna reservation, missförsländ som lUldels återkom i det anförande som herr tredje vice lalmannen höU. Jag är emellerlid, herr talman, angelägen om att förstvitsorda värdet av den hängivna personliga insats för kulturutbytet mellanFrankrike och som vice talmannen redovisade. Beträffande uppgiflen för i sägsi reservationen all del vid inköpet uppgavs alt det skulle utgöra enreplipunkt för svenska forskare, universitetsstuderande och konstnärer iFrankrike. mä ha varit tanken då förslaget om inköp av del nuvarande Svenska ursprungligen väcktes. Men dä beslutet ominköp fattades blev det blivande uppgifter andra och myckelvidare. I beslutet angavs all fastigheten skulle användas för uppgifler somsyftade liU alt främja förbindelserna mellan franskt och svenski kulturliv, bl.a. för Tessininslitutet. Sålunda är nu ändamålet med Svenska iParis all tjäna det svensk-franska kulluratbytet i dess helhet genomverksamheter som utställningar, konserter, filmvisningar och andra slag avkulturella, vetenskapliga och aUmäninformativa sammankomster. Därmed liggerSvenska verksamhel hell i linje med Svenska inslilulels uppgifler.Dessa uppgifler beskrivs i reservaiionen såsom varande att sprida upplysning omSverige bland utlänningar. Jag noterar emellerlid alt vicetalmannen i sitt inlägg korrekt återgav från den stadga som är beslutadav Kungl. Maj:l för institutet, att dess uppgifl är alt främja kultur- ocherfarenhetsutbytet med utlandet och genom upplysningsarbete i utlandet spridakännedom om svenski samhällsUv. Mot bakgrunden av denna bestämmelse i Kungl. Maj:ts stadgaför är uppgiflen att ansvara för icke,som det sägs i reservationen, en utvidgning av Svenska institutets verksamhet. En omständighet som har möjliggjorl denna ulomordentligtglädjande verksamhel som påbörjas i Svenska är ju, som ocksåherr Virgin påpekade, att lokalerna i , som iordningstäUls försin uppgifl, är avsevärt större än vad som svarar mot Tessininstilulels behovoch all lokalkostnaderna är avsevärt högre än vad som motiveras av inslilulelsverksamhel. Det är väl i och för sig riktigt som det har sagts altTessininstitutet hör liU samma grupp utlandsinstitulioner som Rom- ochAtheninslituten, även om del finns ganska väsentliga skiUnader mellan dem. Debägge instituten i och är sålunda först och främsl avsedda att främjaarkeologisk forskning i den gamla Medelhavskulturen. Men eftersom Svenskakulturhuset nu har fäll sig förelagt uppgifter på åtskiUigt flera områden änTessininslitutels ganska begränsade verksamhetsfält men däremot helt i Unjemed Svenska institutets allmänna uppgifter, saknar jämförelser med Rom- ochAtheninslituten relevans i detta sammanhang. TiUkomsten av Svenska i ärutomordenlligt glädjande. Den innebär en unik investering för kulturatbylemellan och och Sverigeinformation i . EnUgtdeparlemenlschefens förslag skall tUlsätta en särskUdreferensgrupp för verksamheten i institutet med representation bl. a, fränTessininstilulels ledning. För den händelse bifaller utskottetshemställan under punklen 4 sä avser Svenska inslilulels styrelse att inom denallra närmaste liden ordna en överläggning med iavsikt alt med tUlkomsten av en referensgrupp för lägga grundenlillsammans med för elt positivt och konstruklivtarbete i , Verksamhelen vid är redan i gång. Glädjandeuppmärksammade kulturella evenemang avlöser varandra, och det framstår somangelägel att frägan om ledning nu fär sin slutgiltiga lösning.Del av utrikesutskollet tUlstyrkta förslaget tiU lösning utgör förutsättningenför all man effektivt skall kunna utnyttja de nya och betydande resurser som nuställs tUl förfogande för en välkommen utvidgning av erfarenhels- ochkulturutbytet mellan och , Jag ber att få yrka bifaU UU utskottets hemställan. HerrIredje vice lalmannen VIRGIN (m) kort genmäle: Herr lalman!