prot · FU09103 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag viU betona - och jagkommer till detta strax att det mera är en händelse att jag är ensam omdetta. Om vi hade haft tid i utskottet vilket vi inte hade - hade detsäkerligen i en del faU inte behövts reservationer eUer särskUda yttranden. AUa dessa meningsyttringar har inte samma tyngd. Någragäller detaljer som lätt kan rättas tiU. Och i ingen av de nio har det funnitsanledning att beröra den för samerna centrala frågan, nämhgen deras rätt tillland och vatten. Man bör uppmärksamma att jordbruksutskottet enhälligt stårbakom det förslag till övergångsbestämmelser som finns på s. 61 om"områden som bUvit anvisade tUl lapparnas uteslutande begagnande" som det heter i de äldre lagtexterna och de förklaringar som ges till dennabestämmelse på s. 38 och 39. Det finns en annan kommentar att göra tillutskottsbetänkandet, och det är att vi redan från början av detta stora ärendesbehandhng befann oss i tidsnöd. Att detta gäUer en utomordentligt viktigprincipieU och praktisk fråga: samerna som nationell minoritet och deminoritetsgarantier de har eller bör tillförsäkras, har gjort det särskUtotUlfredsställande att det inte funnits mera tid för analyser ochöverläggningar, inte minst informella överläggningar mellan utskottetssammanträden, som ju ofta kan Innebära att man skriver ihop sig. Jag säger detta därför att jag tror att det skulle habhvit färre reservationer och särskilda yttranden, om vi hade haft ett parveckors tid för en genomgång av det sluthga manuskriptet tUl betänkandet. Nujusterades det före en tredagarshelg och måste gå i tryck omedelbartefter samma helg. Att få tag på en enda riksdagsman under en weekend hör inteaUtid till de enklaste företagen; och att få tag på 14 är förmodligen omöjhgtför den som inte har en stab av energiska medarbetare som kan ta itu meduppgiften. Mot denna bakgrund bör man vara försiktig i tolkningen av de mångareservationerna och yttrandena. De är inte nödvändigtvis en produkt av oförenUgamotsättningar inom utskottet. De statsvetare som kommer att forska iriksdagsprotokollen bör aUtså veta att mycket som här kan verkasom motsättningar ibland har en annan grund än reeUa meningsskiljaktigheter. Jag yrkar nu bifall till reservationerna 2, 4, 5, 6, 7 och8. Beträffande min och min partigrupps hållning tUl reservationerna I och 3måste jag ge en särskild förklaring. På dessa två punkter avstod jag från attrösta i utskottet och förbehöll mig rätten att ta stäUning sedan jag lästreservationerna, som ju sällan eUer aldrig finns formulerade i skrift förränefter voteringen i utskottet och ofta inte kan studeras noggrant förrän dekommit i tryck. Tyvän framgår inte sådana ställningstaganden av den nyariksdagens utskottsbetänkanden. Man kan inte nu som i den gamla genomblank reservation utmärka att man Inte deltog I beslutet. Den som avstår frånatt rösta hänförs nu automatiskt tiU utskottsmajoriteten, om inte han eUer honhinner lämna in en särskild reservation eller ansluta sig tiU någon annans,innan ett betänkande går i tryck. I bägge de här faUen blev det sju röster motsju och min nedlagda. Centerpartisten i Skegrie, en förträffUgman, avgjorde voteringarna i sin egenskap av ordförande. TUl reservation 1, avseende frågan om förlängning av tidenför vinterbetet nedanför odUngsgränsen, kan jag säga att jag tror att det skuUevara ett ganska allvarUgt ingrepp och strida mot de regler som funnits hittiUs,om kammaren skuUe bifaUa reservanternas förslag. Jag delar inte herrMossbergers oro för ingrepp i enskilds rätt. Här är det dock fråga omundantagsfaU, och samerna är utomordenthgt angelägna att inte komma i konfliktmed den allmänna opinionen. Jag tror att det är nödvändigt med det smidigatillvägagångssätt som innefattas i utskottets förslag. Rennäringslag, m. m. Rennäringslag, m. m. I frågan om upphävande av renskötselrätten röstar vidäremot för reservationen, som formulerats så kategoriskt att den svarar motyrkandet i vår motion 1370, Jag kan inte finna annat än att reservationeninnebär ett minst lika starkt skydd för samerna som den text som betecknas somutskottets förslag, 1 reservationen sägs klart ifrån att "de ändamål somåberopas för ett upphävande av renskötselrätten måste, även om de inte utgörexpropriationsändamål, Ukväl vara jämförbara därmed". Jag är mera oroligför andra meningen i 26 §, som gäUer "område som väsentligen är utanbetydelse för renskötseln" och som i hänsynslösa händer kan bh ett farhgtvapen. Samernas skydd mot en sådan användning av lagen måste vara deras egenvaksamhet och, mer än , en lättmoblliserad allmän opinion i hela landet. En av de reservationer som bär mitt namn tar upp en frågaav fundamental betydelse, nämligen frågan om samebys ekonomiska verksamhet. Viyrkade i motion 1370 att stycket skulle utgå ur lagförslagets 9 §. Samma yrkandeställdes i trepartimotionen 1367, och jag vet att här också finnssocialdemokratiska ledamöter som är medvetna om att denna ödesdigra formuleringmåste bort. Om den får stå kvar, tiudrar den de renskötande samerna vid enstolpe i samebyns mitt och de övriga samerna vid en annan stolpe på långtavstånd från samebyn. Av kända skäl har det inte bhvit en allsidigbehandUng av sameproblemen, I stort sett är det bara rennäringen som behandlatsav sakkunniga. Det är riktigt att rennäringen är av central betydelseför den samiska befolkningens fortsatta existens som nationell minoritet. Menfrån många synpunkter är det en syntetisk och mycket olycklig historia attuppmärksamheten fixerats vid renarna och inte vid samerna. Om det otroliga hadeInträffat att de sakkunniga varit samer, herr jordbruksminister, och fått iuppdrag att planera de idealiska betingelserna för samebefolkningensutveckUng, skulle de aldrig ha kommit på en så befängd idé som att järnhårtbegränsa den ekonomiska aktiviteten till rennäringen. De skulle I stället, somregeringsrådet Hjern i lagrådet, ha funnit det som han säger "önskvärt attsameby får ägna sig åt all slags ekonomisk verksamhet som är ägnad att stärkabyns ställning, även om detta skulle gå ut över renskötseln". Jag vet att det är tekniskt svårt att lägga upp lag ochstadgar för en annan typ av sameby än den som detta lagförslag syftar till, mende tekniska svårigheterna är med all säkerhet inte oöverkomliga, AUdeles särskilt olustig är begränsningsklausulen ibelysning av att det är meningen att flytta över lappväsendet till denordligaste lantbruks-nämderna. Tyvärr var dessa planer så ytterUgt kortfattatoch försåtligt inströdda i propositionerna att jag inte upptäckte vad som var igörningen förrän det var för sent att göra en reservation. Jag förutsätter nuatt de nya regionala tjänsterna i överensstämmelse med mitt särskilda yttrandetill jordbruksutskottets betänkande nr 38 bUr ledigförklarade i vanlig ordningoch att de mest kvaUflcerade sökandena förordnas på dessa befattningar. Det ärfuUständigt självklart att kvaUflcerade samer, och det finns många sådana, ävenom det aldrig hittiUs funnits en enda same i lappväsendet. Inte skaU varautestängda från möjligheten att söka och få de nyatiänsterna i lantbruksnämderna och den centrala förvaltningen. Vad som i börjanav seklet hände , en av samerörelsens mest begåvade ochmilitanta pionjärer, får inte upprepas . Han satte som mål att utbUdasig till lappfogde, men trots att han under stora svårigheter skaffade sig enjuridisk examen och trots att han var expert på allt som hade med rennäring attgöra, blev han förbigången vid tillsättandet av tjänster i lappväsendet ochfick dra sig fram på en ynkligt avlönad tjänst som skrivbiträde vidlänsstyrelsen i , När lappfogdarna döptes om tUlkonsulenter var det, som sameombundsmannen påpekat, en operation istU med den då SJ döpte om tredje klass tUl andra. Allt förblev vid det gamla.Och om nu den dubbla olyckan skulle inträffa att begränsningsklausulen i 9 §bUr en del av den nya lagen och att lappväsendet smusslas över ilantbruksnämderna, så finns det risk för att det blir ett enkelt byte avbeteckningar också . Många lagar bhr med tiden obsoleta. Ingen, inteheller pohser eller domare, reagerar med annat än ett leende när dessa lagaröverträds. Men det är illa när en lag är obsolet redan då den stiftas och ännuvärre om det finns en nitisk byråkrati att se till att den efterlevs. Lappväsendet har haft till uppgift att till innehållet ochbokstaven tillämpa renbeteslag. Att de sociala förhållandena i mångasamebyar varit hjärtsUtande berodde inte på samerna. Det berodde inte heller påatt rennäringen saknat reella utvecklingsmöjligheter. Det var en medveten delav systemet. Jag har plockat fram tre artiklar som jag skrev 1964 omsamer i , Rubrikerna var "Skrämmande misär i samebyar","Samerna och kolonialväldet" och "Där ett folk rationaliserasbort". Rubrikerna täckte verkhgen vad jag bevittnade under en resa i denordligaste samebyarna , Samerna sökte ganska tidigt bh bofasta. Sedan de övergåtttill kollektiv renskötsel fanns det ingen vettig anledning tillatt familjerna skulle fortsätta nomadlivet. Men när de skulle slå sig ner itätorterna i inlandet fanns det lappfogdar som med all sin maktfullkomlighetoch med stöd av renbeteslagens 41 § försökte tvinga dem att leva vidare somnomader, bl. a. genom att hindra dem från att få människovärdiga bostäder. Såsent som 1953 och jag skulle tro också senare -framträdde denna mentaUtet. "Det är fortfarande mest ändamålsenUgt att familjerna flyttar medrenskötarna", sade en lappfogde i ett föredrag inför den nordiskasamekonferensen i . "Då flyttningarna delvis är mycketlånga, vore det opraktiskt att inrätta dyra fasta bostäder. Behov kan ocksåuppstå att överflytta till en annan renskötseltrakt, och då borde investeringi fast bostad ej utgöra hinder." Det står verkligen i lagen inte i den lag som vi skallanta nu utan I den lag som försvinner när den nya lagen träder i kraft - attsamerna skall bo i "tältkåta eller annan kåta med lapsk eldstad(äran)". Ruong berättade vid ett samesymposium i 1966från sin tid som lärare i norr om att det, som han sade, var"en oerhörd strid mellan dåvarande länsmyndigheter och samerna i ,om samerna skulle få bygga riktiga hus". Rennäringslag, m. m. Rennäringslag, m. m. I propositionen 1928 med förslaget tUl nu gällanderenbeteslag refereras ett remissyttrande från i ,som var aktiv också och som ansåg att "för avstyrande av deolämpliga avarterna av fasta kåtor med järnspis jämte den lapska eldstaden(äran) och lucka för rökhålets tiUstängande borde föreskrivas att kåta skallvara försedd uteslutande med äran" - alltså med lapsk eldstad. Inte ens enjärnspis fick samerna ha för byråkraterna i . I propositionen citerasockså ett uttalande från samernas första landsmöte i . De varundertryckta, men det fanns en militant rörelse bland samerna också då. I denresolution som antogs där heter det; "Mötet förkastar, såsom icke ägandegrund, sådan åskådning, som gör gällande, att lapparna förvekligas förrenskötseln genom att bo i hus och protesterar bestämt emot att på grundvalenhärav genom rättsregler hindra lapparna att uppföra bostadshus." Men det blev i , inte samernasprotester, som dikterade vad som skuUe stå renbeteslag och som gäUerän . T. o. m. järnspisen stäUdes utanför lagen. En av de stora kämparna i samernasorganisationssträvanden, kyrkoherde , sade i ett föredrag vid dennordiska samekonferensen i att samerna i seklets början ansågs"ha blivit alltför mycket anstuckna av den omgivande kulturen, och detgällde ingenting mindre än att försöka tUltäppa möjUgheterna för deras vidarekultivering. Det enda riktiga ansågs vara, att lapp skuUe förbh lapp, juprimitivare, dess bättre." "utfärdades nomadskoleförfattningen idenna anda, Enhgt denna fick inte barn tiU rensamer bo i andra hus än i kåtorunder skoltiden. Fasta skolor från och ned till skulledärför förses med kåtor som bostäder åt dem. Och ändå skuUe de fasta skolornaförläggas tUl större byar, ja, t. o. m. samhällen, där aUtså barnen skuUe bU en pariaklass i de fina och kultiverade samhällsbornasögon." Den fine författaren från Nonkaitums samebyskildrade i en artikel i 1969 på ett gripande sätt hur han sombarn upplevde detta samegetto jag citerar bara ett kort stycke; "De flesta samer av min generation i norra gått i den helt undermåhga gamla nomadskolan, där vi fick svälta och frysaoch lärde känna piskan och lössen mycket bättre och' grundhgare än bokstäveroch siffror." När samerna talar om det kolonialvälde och fogdevälde dehar levat under, gör de det sannerligen inte utan att det har ett underlag avverkhghet. Den stora frågan är nu vad som skaU hända i fortsättningen.Rennäringens rationahsering kan ske på två helt skUda sätt. Antingen så somrennäringssakkunniga tänkte sig den - som en bortrationalisering av ett parhundra samefamiljer eUer också som en ökning av renskötselns produktivitet,så att den ger hygghga inkomster åt alla de omkring 700 famiher som harrennäringen som huvudnäring. Det skuUe vara ödesdigert om rationaUseringengenomfördes efter den förra linjen. betyda ettväsentUgt skydd för den samiska minoritetens existens om rationaliseringengenomfördes efter den senare Unjen aUtså ungefär efter den Unje som vi justhar följt när det gäUde ; i stället för att avskeda 400arbetare satsar vi statliga pengar så att det kan anstäUas 400 arbetare tUl Men detta är ändå bara en del av lösningen. För attsamerna skaU kunna fortsätta att existera som en etnisk minoritet krävs det ensnabb UtveckUng av de samhällen i det norrländska inlandet där samefamUjerna ärbofasta. VI behandlade denna fråga i motion 1048, och det framgår av s. 37 ibetänkandet att jordbruksutskottet delar vår uppfattning att det är nödvändigtmed effektiva åtgärder för att göra sameorterna attraktiva för både samerna ochden övriga befolkningen. Båda grupperna har rätt att kräva att få leva isamhällen där den ekonomiska standarden och valmöjhgheterna i fråga omsysselsättning inte skiljer sig markant från standarden och valmöjhgheterna ide centrala tätorterna. Exploateringen av samernas marker har drivits länge ochhänsynslöst. Behandhngen av samerna har verkhgeninte kunnat tiäna som ett internationeUt mönster för hur man umgås med ennationell minoritet. "Vi var först", säger en av personerna i ErikNilsson Mankoks roman i en utredning som uppdrag av gjorde 1964 om åldringarnas förfärUgabostadsförhåUanden i de tre samebyarna en hknande kommentar, som är värd att fundera över. Jag skall sluta medden: "Samerna har visserhgen inget kunghgt brev på att deäger sitt land, men detta beror på att inga kungar fanns när deras förfäderbosatte sig här." Rennäringslag, m. m. Herr förste vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . Det föreliggande förslaget tUl nyrennäringslag har inneburit att jordbruksutskottet fått sätta sig in i enväldigt omfattande lagstiftning och ge sig på ett område som har varitutomordenthgt intressant. sade att vi har haft tidsnöd i utskottet,och det kan i viss mån vara sant att vi, eftersom ärendet kom här på slutet,var tvingade att ganska snabbt klara av frågan, men jag vUl påstå att detingalunda har betytt att vi slarvat ifrån oss den. Jag vet knappast någotärende där vi fått en så utomordentligt förnämhg och grundlig föredragning, sånog har vi som ledamöter i utskottet haft aU möjlighet att ta hänsyn till detsom stått i propositionen och aUa de motionsyrkanden som kommit. Renskötsehi i vårt land är i htteraturen beskriven redanpå 700-talet och torde ha förekommit även tidigare. I varje faU vet vi attsamerna, som anses ha invandrat österifrån, kom tUl norraSkandinavien, och de torde där utgöra den ursprunghga befolkningen. Renskötselnbedrivs av hävd på mycket stora markområden. Det rör sig om mer än eUer ungefär en tredjedel av hela landarealen i Rennäringslag, m. m. Det gäller till större delen kronomarkerna men ocksåenskild mark inom den s. k. lappmarksgränsen, som bestämdes , ochi viss omfattning även utanför den gränsen. k. odlingsgränsen mellan den egentliga fjällbygden, som avsågs bliförbehållen samerna, och områden som fick utnyttjas för odling och andraändamål. Den gränsen finns upphuggen i terrängen från i norr tillJämtlands län i söder. På grund av inflyttning som skett under senareårhundraden, samhällsutvecklingen i övrigt med utnyttiande av gruvfyndigheteroch vattenkraft, nu senast utbyggnaden av Ritsem som - tyvärr, enligt minmening - har beslutats här i , och utvecklingen av turismen, har detbhvit konfliktsituationer då och då mellan motstående intressen i dettaavseende och mellan samerna och andra. Samernas ursprungligen storarörelsefrihet har successivt minskat. För att reglera förhållandena mellansamerna och andra har vi haft olika lagar . De har avlöst varandra,och den som vi nu skall besluta om avlöser renbeteslag. När det gäller samernas rätt till den mark där de fårbedriva renskötsel anser samerna själva enligt ,att de har en mera omfattande rätt än vad som kommer till uttryck irenbeteslagen och i rennäringslagen. Vissa enskilda samer och lappbyar harför övrigt väckt talan mot kronan om i första hand bättre rätt än kronan tUlrenbetesfjäUen. SSR - - anser att samernas rätttill mark för renbete bör karakteriseras som medäganderätt eller ständigbesittningsrätt. Den rennäringslag som vi nu behandlar har tillkommit föratt ge ökade möjligheter till rationaUsering och förbättring av lönsamheteninom rennäringen Rennäringssakkunniga, som utarbetat förslag till den nya lagen,hade inte till uppgift att beröra vUken rätt till land och vatten som samernakan ha på grund av hävd eller äldre rättsordning. Utskottet har för sin delsärskilt understrukit att antagande av rennäringslagen, som bygger på sammagrund som renbeteslagen tidigare, inte innefattar något ställningstagande iföreUggande tvistefrågor om samernas rätt till mark och vatten de får avgörasav domstol. Lagförslaget har bl. a, den väsentliga fördelen att man ilångt större utsträckning än tidigare överlämnar åt samerna själva att skötasina angelägenheter. lag fanns det åtskilligt av förmynderskap somnu är utrensat, och det tycker jag att man har stor anledning att hälsa medtUlfredsställelse. Låt mig bara ta ett par exempel. I 9 § heter det: "Villlapp med sina renar överflytta till lappby, har han att söka tillstånd därtillhos Konungens befallningshavande i det län dit lappbyn hör." 1 10 §:"Lapp må ej utan tillstånd av Konungens befallningshavande uppehålla sigmed sina renar å främmande lappbys tUl gränserna bestämda betesområden. "Vidare i 11 § : "För varje lappby skaU finnas en byordning. Denna utfärdasav Konungens befaUningshavande efter lapparnas hörande." Och i 12 §:"Med lappby skall minst en gång å tid som för lappbyn är lämphg efterKonungens befaUningshavandes förordnande hållas sammanträde inför lappfogdeeller landsfiskal Över ärendensom å sammanträdet behandlats skall föras protokoll av den inför vilkensammanträde hålles." Med den nya lagen är det alltså ett helt omväntförhåUande. Det är samerna själva som sköter allt detta, som de inte fick göratidigare, och det är utomordentligt glädjande. Samerna har också enligt det föreliggande förslagetfått medbestämmanderätt när det gäller administrationen av rennäringsfrågorna,I samefonden, som ersätter lappfonden, får de i den nybildade fondstyrelsentre av de sex ledamöterna, I lantbruksnämndens rennäringsdelegation får samernatre av de fem lekmannarepresentanterna. Det tidigare lappväsendet, knutet tilllänsstyrelsen med sina lappfogdar eller konsulenter vid lappväsendet, som dehar hetat , försvinner. SlutUgen föreslås vissa nya möjligheter tillrationaliseringsstöd i huvudsakUg överensstämmelse med vad som gäller förjordbruket i , Rendriftlån, rendriftbidrag, kreditgarantier förrationaliseringslån, rationaliseringsbidrag avkostnaderna, redskapslån och redskapsbidrag utgör de nya stödformerna. Ett särskilt avgångsvederlag med ett skattefrittengångsbelopp på är också en av nyheterna. Utskottet har ingen erinran mot aUa de här förslagen somjag i korthet redovisat men har på två punkter enhälUgt föreslagit förändringari förhållande till Kungl, Maj:ts proposition i anledning av några av de väcktamotionerna. Jag skall helt kort beröra de två punkterna först, 1 trepartimotionen 1367 av i Vikmanshyttanm, fl. a. att i 3 § skall införas ett tillägg av följande lydelse:"Till samernas uteslutande begagnande ligger kronomark under allmändisposition ovan odUngsgränsen och på renbetestiällen," En liknande formuleringfanns lag i 56 §, nämUgen uttrycket "områden som blivitanvisade för de renskötande lapparnas uteslutande begagnande". EnUgtförarbetena till den lagen avsåg man med denna formulering renbetestiällen iJämtland och de delar av lappmarkerna ovanför odlingsgränsen som inte är underenskUd disposition. De motsvarande bestämmelserna, som förut alltså fanns i 56§, återfinns i den nya lagen i 32 §, dock under en annan formulering. För attdet inte skaU bU någon oklarhet om att det I sak skulle ha inträffat någonförändring här har utskottet föreslagit att man i övergångsbestämmelserna skallinföra en särskild punkt som motsvarar syftet med motionsyrkandet, såsomframgår på s, 61 i utskottsbetänkandet. Den andra frågan gäller hundarna och har tagits upp imotionen 1279 med yrkande att 93 § rennäringslagen skall ändras, så att hundsom låter sig kopplas inte får dödas. Bestämmelser om dödande av hund återfinnsockså I andra lagar - dels i lagen om tillsyn över hundar, dels i jaktlagen,1968 och 1969 uttalade sig , i anledning av motioner om de härparagraferna och i syfte att ge hundägarna bättre rätt än , för att man skullefå ändringar till stånd, och uppdrog åt Kungl. Maj:t att utredafrågan och- framlägga förslag. Det har ännu Inte skett någonting. Utskottetuttalar nu som sin mening, i anledning av den här motionen, att översynen ocksåskall beröra rennäringslagen och då dess 93 §. Kungl, Maj:t bör beakta att hundsom låter sig uppkopplas Inte får dödas och att Rennäringslag, m. m. Rennäringslag, m. m. i de faUdödande måste ske, det mte får förorsaka hunden onödigt Udande. Utöver de här två förslagen, som utskottet alltså enhälUgtställt sig bakom, har utskottsmajoriteten ytterligare två förslag som avvikerfrån propositionen och som tidigare varit inne på, eftersom handär tiUhör reservanterna. I 4 § stadgas att vinterbetestiden till den30 april kan förlängas av lantbruksnämnden såvitt avser kronomark, om detbehövs på grund av ogynnsamma väderleks- eller betesförhåUanden eUer av annatsärskilt skäl. I fråga om annan mark däremot skuUe man vara beroende avtillstånd från markägaren. Utskottsmajoriteten föreslår i anledning av motionen1367 att bemyndigandet för lantbruksnämnden skall gäUa för såväl kronomark somannan mark. Det är ju så att enUgt gällande lag får tiden förlängas om ochdet gäUer genereUt väderleksförhållanden eller betesförhåUanden ger anledningtill det. Den rätten får samerna utan vidare ta det är ingen lantbruksnämndeller någon annan som ger dem tillstånd, utan de har helt enkelt den rättenenligt gällande lag. För samerna blir ju detta nya förslag en försämring och avpraktiska skäl mycket besvärhgt om de genom lantbruksnämnden bara kan fåtiUstånd på kronomark och själva aUtså måste gå tUl markägarna. Antaletmarkägare kan vara mycket stort, och då blir det svårt att få tag på dem alla,t. ex. under samernas flyttningstider. Jag tycker att inte minst praktiska skältalar starkt för utskottsmajoritetens förslag i det avseendet, och jag viU änen gång betona att det i stort sett innebär att man bibehåller nuvarandeförhållanden. Den andra punkt där utskottsmajoriteten föreslår enändring är i 26 §, som talar om möjlighet för Konungen att upphäva renskötselrättenför visst markområde. Detta föreslås kunna ske dels i enlighet medbestämmelserna i expropriationslagen, dels "för annat ändamål av väsentligbetydelse från allmän synpunkt". Utskottsmajoriteten föreslår att etttvångsingripande i hkhet med vad som gäUer i annan lagstiftning enbart skallkunna ske om bestämmelserna i expropriationslagen är tillämpliga. Denuppfattningen delas av två ledamöter av lagrådet.