prot · FU0922 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 2 innevarande månad § 2Meddelande ang. plenum , m. m. Arbeisplenum , som enligt denpreliminära planen skulle börja kl. 10,00 eller 14,00, tar sin början . I enlighet med den preliminära planen kommer samtUgafredagssammanträden t. o. m. att bU bordläggningsplena. § 3 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj:ts propositioner nr 12 tUl lagutskottet och m 14 tiU civUutskottet. § 4 Föredrogs och hänvisades fullmäktiges i riksbankenförslag om dispositionen av vinstmedel för tiUfinansutskottet. § 5 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 1201-1207 tiUskatteutskottet. § 6 Föredrogs och bifölls interpeUationsframstäUningarnanr 4244. § 7 Föredrogs och lades till handlingarnakonstitutionsutskottets betänkanden nr 3 över granskning av och nr 4 i anledning av lönedelegations redogörelseför delegationens verksamhet . § 8 Föredrogs betänkande nr 5 meduppgift på fyra vilande förslag tiU grundlagsändringar avseenderegeringsformen, riksdagsordningen och tryckfrihetsförordningen. Kammaren antog de genom förevarande betänkande anmäldaförslagen tiU grundlagsändringar. Ang. plenum , m.m. § 9Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 6, dels med uppgift på ett vUande förslag till grundlagsändring,avseende regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet, dels ianledning av motion i Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet detta ämnevid årets riksdag. Vid riksdag antogs som vUande ett förslag tUländrad lydelse av 87 § regeringsformen, enligt vUket bestämmelserna omskyldighet i vissa fall för Kungl, Maj: t att inhämta lagrådets yttrande skulleupphävas. Under den allmänna motionstiden vid årets riksdag väcktesav motionen nr 534 med hemställan att förkastade detförra året som vilande antagna förslaget tUl ändring i regeringsformen angåendelagrådet. Utskottet hade i detta betänkande 1. anmältdet vilande förslag till ändring av 87 § regeringsformen som framgick av bilaga till utskottets betänkande, 2, hemställtatt motionen nr 534 under hänvisning tUl vad i betänkan det anförts inte skulle föranleda någon åtgärd. Till betänkandet hade fogats ettsärskUt yttrande av herrar () och (). Antagande av grundlag eUer ändring i grundlag skiljer sigsom bekant från annan lagstiftning därigenom att proceduren inrymmer tvä akter:en första akt och efter vUandeförklaringen en andra akt. Reglerna förbehandlingen i utskott och riksdag efter vilandeförklaring har iblanddiskuterats. Regeringen och dess jurister ansåg för nägon tid sedan att någonkonstitutionsutskottets medverkan i denna andra akt över huvud taget inte varerforderlig. Utskottet har emeUertid städse ansett sig böra avge ett betänkandei sådana frågor, vUket betänkande i huvudsak kan karakteriseras som en anmälantUl , Nägon sakbehandling i utskottet har inte ägt rum ochföljaktligen har ej heller reservationer kunnat avgivas. Enligt läng praxis hardessutom ej heller motioner väckts. Emellertid väcktes är 1969 i samband med en grundlagsfrågaen motion, vilken remitterades till utskottet, ehuru denna motion senare ejföranledde nägon utskottsbehandling i sak. Under åberopande härav har emeUertidockså i samband med nu förevarande betänkanden nr 6 och nr 7 motioner väckts.Motionären har dock icke avsett att bryta nu rådande praxis eUer atteftersträva en sakbehandling i utskottet utan har - vilket uttryckligenangivits i motionerna - främst velat fästa kammarledamöternas uppmärksamhet päatt meningsskUjaktighet föreligger beträffande innehållet i föreslagnaändringar och att därför votering kan väntas i kammaren. Motionären har därförinte haft någon invändning mot att hans motioner icke föranlett någonutskottets åtgärd hans syfte är ju redan uppnått - och han noterar medtUlfredsstäUelse att utskottet särskUt understryker detta genom att konstateraatt det icke gjort något eget uttalande i fråga om det vilande förslagetsantagande eUer förkastande. Kammarens ledamöter har alltså inför det nu föreståendebeslutet ingen vägledning års konstitutionsutskott. En annan sak är om denna praxis bör gäUa även i framtiden.Självfallet kommer grundlagberedningen, som bl. a, sysslar med normgivningsmakten,att ta upp denna fråga under sitt fortsatta arbete. uttalas idenna del av det särskilda yttrandet är därför inte på minsta sättkontroversiellt. Enighet råder också om att i kammaren en diskussion i sakär möjUg och tUläten. Det är emellertid naturligt att denna andra akt, som vijust nu har påbörjat, inte gärna kan fä bli en upprepning av den första akten.En sådan upprepning eller da capo-föreställning passar inte ens i ettteaterhus. Även för det eljest vanligen sä tåliga kammarprotokollet tror jagatt det skulle vara en påfrestning. Vad som utspelats i ett annat hus under år1970 bör därför kanske inte tas om här . Jag skall med hänvisning härtUl isak tillåta mig att fatta mig synnerligen kort och skall endast ange några avmotiven för ett yrkande om förkastande av det förslag som är åberopat ibetänkandet nr 6. Först en mer principiell reflexion. Det har av ålder varitkutym att beslut om ändring i grundlag fattats med en betydande samstämmighet. Inteminst den förutvarande statsministern har vid flera tUlfällen understrukitdetta. Från denna goda sedvänja gjorde emeUertid regeringen fleraavsteg. Förslag framlades, vUka pä förhand kunde bedömas som kontroversiella,och resultatet uteblev icke. Vid tre olika tUlfällen stod 10 röster mot 10 ikonstitutionsutskottet. Man frågar sig varför dessa avsteg från praxis gjordes.Naturligtvis finns det situationer, politiska lägen, då verkligheten kan tvingafram ett beslut, fattat med knapp majoritet, i grundlagsfrågor för att intehandlingslöshet skaU uppstå. Sådana situationer förelåg knappast i fråga om dehär förslagen, vUka samtliga behandlas . Att betänkande nr 5, som klubbades, icke föranlettnägon särskild motion, beror pä att oenigheten där rörde egentligen ett endaord i lagtexten ordet missaktning och att meningsskiljaktigheten på denpunkten icke ansågs böra stjälpa hela lagförslaget. I fråga om betänkandena nr6 och nr 7 är läget ett annat. Om jag härmed får övergå tiU betänkande nr 6, sä skall jagtillåta mig att sammanfatta skälen mot regeringens förslag att lagrådetsgranskning i fortsättningen skall vara fakultativ och icke obligatorisk påföljande sätt; En lagrådets granskning måste vid lagstiftningentillmätas stort värde. Den bidrager tUl enhetUghet och konsekvens i lagstiftningen - särskilt viktigt eftersom olika personer ofta för pennan i olika lagstift ningsärenden - och den bidrager till att bevara enhetligheten i rättens grundläggande principer. Den bidrager tUl att vidmakthålla, som konsti tutionsutskoltet uttalade , "det inre sammanhanget i lagstift ningen". För regeringenär lagrådet en rådgivande instans. Regeringen har självfallet det politiskaansvaret helt och fullt och tar på egen hand ställning tiU lagrådetssynpunkter. Regeringen kan godta eller vraka - en rättighet som den med alltskäl begagnar sig av, För riksdagenoch dess utskott är lagrådets föregående granskning tUl hjälp och vägledning. Några bärandeskäl för avskaffande av den obligatoriska granskningen har icke anförts. Denarbetsbelastning som ibland åberopats är oftast temporär, och omlagstiftningsarbetet ibland försenas uppstår förseningen vanligen på annat håUän i lagrådet. Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet R ege ringsfo rmens bestämmelser om yttrande frän lagrådet Grundlagberedningen, som sysslar med innehäUet i en nyregeringsform, kommer all pröva formerna för lagstiftningen. Beredningensresultat bör av\'aktas. In summa: att nu avlägsna lagrådets obligaloriskagranskning vore att avlägsna en skyddsmekanism som verkar tUl gagn för denenskilde medborgaren och hans rättssäkerhet. Med åberopande härav, herr talman, hemstäUer jag attriksdagen måtte förkasta det som vilande antagna förslaget tUländring i regeringsformen angående lagrådet. HerrLARSSON i Luttra (c); Jag skall först knyta nägra ytterligarereflexioner till det särskilda yttrande som är fogat tillkonslitutionsutskottets betänkande nr 6. Först bör jag kanske citera nägrarader ur riksdagsordningens 64 §, där det heter: "Förslag tiU stiftande,ändring, förklaring eller upphävande av grundlag kan förkastas ä den riksdag,vid vUken förslaget väckes, men ej slutligen antagas eller bifallas ividsträcktare mån än såsom ett förslag, vilket skaU vila för att efter därpåförrättat val i hela riket till ånyo prövas av den riksdag, som förstsammanträder. Varder förslaget därvid antaget, bUver det beslut;ägande ej rätt att uti vilande förslag ändring göra," Vid det slutliga riksdagsbeslutet finns det alltså tvåalternativ: antagande eller förkastande. Ändringar i det vilande förslaget äralltså inte tillåtna, Pä den punkten är grundlagsbudet tydligt och klart. Detär också en konsekvens av att grundlagsförslagen underställes folket i val.Sedan detta skett, måste det självfallet vara samma förslag som föreläggesriksdagen för slutgiltigt avgörande. Inom har inte heller yppats någraandra meningar i denna fråga. Två av ledamöterna har emellertid i ett särskiltyttrande redovisat sina funderingar kring frågan om sakbehandling av motionermed anledning av vilande grundlagsförslag, Frägan om motionsrätten är oklar. Motioner om ändringarkan inte upptas till behandling i utskottet och bör aUtså inte remitteras dit,1 föreliggande fall gäller motionerna förkastande av det vilande förslaget, ensak som aUlid kommer under prövning, oavsett om förslag därom harframställts eller icke. Det är självfallet angeläget att grundlagensbestämmelser i dessa och andra avseenden ger ett klart uttryck för hur detskall vara. För dagen är det emellertid tillräckligt med det besked som lämnatsatt grundlagberedningen har uppmärksamheten riktad på denna fråga. Vad sedan gäUer de föreliggande vUande grundlagsförslagenfanns som redan påpekat reservationer som hade anslutning av enbetydande del av den dåvarande ledamöter. Ingenting som föranlederett annat ställningstagande från min sida än det jag intog 1970 har inträffat.Jag anslöt mig dä till reservationerna och kommer alltså att rösta förförkastande av de vUande grundlagsförslagen såväl i konstitutionsutskottetsbetänkande nr 6 som i nr 7. Jag ber alltså att få hemställa omförkastande av grundlagsförslagen. HerrAHLMARK (fp): Vi vet alla att nu har att säga ja eller nej tUlde vilande grundlagsförslagen. Någon ändring får inte göras, Omformulering-arav någon paragraf är inte möjliga. Kompromisser mellan två skrivningar är intetänkbara. Vi har att godta eUer förkasta de författningsändringar som vilar, Päden punkten att vi enbart står i valet mellan två förslag: de gällande och devUande grundlagarna är vår författning helt klar. Däremot säger 64 § i riksdagsordningen inte mycket ombehandlingen av vilande grundlagsförslag. Där står ingenting om utskottetsbefattning med den frågan. Man föreskriver inte sakgranskning av de vilandeförslagen men utesluter inte heller en sådan. Från grundlagssynpunkt har man hären ganska stor handlingsfrihet. En gammal praxis från ståndsriksdagen lär visa attkonstitutionsutskottet bara anmäler de vUande förslagen till och inte gör nägon sakgranskning. Men en sådan praxis kan ändras. Utskottet ochriksdagen skapar själva praxis inom ramen för grundlagarna. Det var vad somhände 1969. Då fanns det ocksä vilande grundlagsändringar. Två likalydandemotioner väcktes, och de yrkade avslag på den förändring som gäUde postmedlen.Motionerna remitterades till och blev där behandlade.Utskottets betänkande var visserligen dunkelt och tvetydigt, men man föreslog ien särskild kläm att motionerna "inte föranleder nägon riksdagensåtgärd", dvs, den fras som ofta används vid avslag, I och med att utskottettog emot motionerna och yttrade sig över dem godtog man möjligheten att också iutskottet sakdiskutera vUande grundlagsändringar. Ty om motionerna inte kundediskuteras i sak i utskottet borde ha sänt tUlbaka dem till kammaren såsom riksdagsstadgan anvisar. Då borde de inte ha remitteratstill utskottet. har återigen två motioner nått utskottet medanledning av vUande grundlagsförslag. har i dem yrkat avslag påflera av de ändringsförslag som Ugger på bordet. Motionerna har remitteratslill . Utskottet har inte begagnat sig av 30 § iriksdagsstadgan och sänt tillbaka motionerna tUl kammaren. Därmed bordeutskottet rimligen ocksä ha sakbehandlat ' motioner. Sä har alltså inte skett. Konstitutionsutskottetsmajoritet har vägrat att genomföra en sakgranskning. I betänkandena nr 6 och nr7 ger man intryck av att grundlagarna omöjliggör en förnyad utskottsprövning.Det är ett felaktigt intryck som man därmed skapar. Vem som helst kan läsa 64 §i riksdagsordningen och där upptäcka att författningen ingenting säger föreller mot utskottsbehandling inför ett vUande beslut om gmndlagsändring. Vid utskottets behandling av frågan vägrade t, o. m. ordförandeni att låta utskottet rösta om och mittförslag att utskottet nu skulle fullfölja och utveckla den förskjutning avpraxis som inleddes . Det är bakgrunden till värt särskilda yttrande, därvi sammanfattar det konstitutionella läget i denna fråga och vår åsikt att ensakgranskning borde ha skett. Varför borde då utskottet ha utnytriat sin handlingsfrihet och Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet genomförten sakgranskning av de vilande förslagen? Det erfordras tvä beslut för grundlagsändring. Folketskall i ett riksdagsval kunna säga sitt innan man ändrar författningen. Tankenär att det andra förslaget skall bli en realbehandling i kammaren. Formerna ärannorlunda: ja eller nej tUl det vilande förslaget. Men inom den ramen är vårbehandling ingen formalitet. Här blir det yrkanden, här blir det debatt,här blir det omröstningar. Och naturligtvis har vi full rätt att upprepaargument från om de fortfarande har sin bärkraft. Vad leder det till för slutsats om utskottets behandling?Sakgranskning borde alltså enligt vår mening ha genomförts. Vi har en nyrUcsdag och ett nytt utskott. Ett förändrat majoritetsläge kan ha uppstått inågon eller nägra av dessa frågor och de skUda åsiktsriktningarna borde ha fåttmotivera sina ståndpunkter. Vi har en ny beslutssituation. kunde man ändrahär och där. har vi att välja mellan enbart två förslag. Det är en annanfrågestäUning, Man kan vara mot formuleringar i någon paragraf i valet mellandet nya och det gamla kan man ändå föredra det nya, Ocksä en sådan avvägningborde kunna motiveras i utskottets betänkande. Men först och främst ger utskottets betänkanden vägledningför riksdagsledamöterna och för aUmänheten innan frågorna kommer upp i kammarenför beslut, Pä det viset ger man information både om partiernasstäUningstaganden och om de argument som kan anföras för dem. Det ger möjlighettiU eftertanke och förberedelser, och det har länge ansetts vara en avhuvuduppgifterna med ett betänkande från ett utskott. Vi liberaler kan inte förslå varför man just igrundlagsfrågorna, som ofta är ovanligt viktiga, inför den andra behandlingenskall stå utan den vägledning som ett utskottsutlåtande innebär. Varför skallman just där det vill jag fräga utskottets ordförande -få argumenten och yrkandena först och enbart här i själva kammaren? Varförskall man i grundlagsfrågor låta bli att stimulera till den eftertanke och tillde förberedelser för stäUningstagandet som en sakgranskning i ett utskottinnebär? Påstå nu inte, , alt den sakbehandling somherr och jag krävde i utskottet och som vi förordat i värt särskildayttrande skulle stå i strid med grundlagen! Vem som helst kan läsa 64 § iriksdagsordningen och där finna att den inte hindrar en sakgranskning imeningen ja eUer nej tUl de vUande förslagen. Äv vilket skäl harkonstitutionsutskottet vägrat medverka tUl en sådan behandling? Så tUl det område som betänkandet nr 6 har underlåtit attdiskutera. Regeringen har velat avskaffa lagrådet som obligatorisk instans förgranskning av vissa lagar. Mot den propositionen vände sig de treicke-socialistiska partierna . Vi har velat ha kvar lagrådet inlebara som en institution som regeringen kan använda när den själv önskar utansom ett organ som genom sina yttranden underlättar den genomlysning av enlagtext som bl. a, riksdagsarbetet bör innebära. Det ökar kontrollen avlagstiftningsarbetet. Del underlättar att finna från juridisk synpunktolämpliga eUer inkonsekvenia lagparagrafer. Det kan fästa uppmärksamheten pådiskutabla punkter. Det kan kort sagt bidra till en ökadrättssäkerhet här i landet. Den instansen skall nu bli frivillig fakultativ, som delheter. Regeringen skall själv beslämma när lagrådet skall kopplas in. Man har sagt: Det blir för mycket arbete för dejustitieråd och regeringsråd som sitter i lagrådet. Del inkräktar för mycket päannat arbete. - Gentemot detta har visats att nägon fortlöpande ökning avväsentligt slag av arbetsuppgifterna för lagrådet knappast har skett. Högstadomstolen och Föreningen och stadsdomare, för att taett par remissvar, har också motsatt sig den här förändringen med starkaargument. Skulle det bli en väldig ansvällning av uppgifter förlagrådet, dä får man väl tänka sig en omorganisation och kanske en revision avhur lagrådet skall sättas samman för att kunna fylla växande arbetsuppgifter.Anser man att lagrådet är viktigt, då får man naturligtvis ge det resurser föratt klara uppgifterna. Men verkar det inle som om arbetstrycketskuUe vara orimligt stort. Andra har sagt: Det är konstigt att lagrådet skall yttrasig bara om civil- och kriminallag, kriminallag för krigsmakten, kyrkolag ochnägra andra lagkomplex. Men för t, ex. skattelagar och sociaUagstiftning ärlagrådet icke en obligatorisk instans, Ja, den gränsdragningen kan verka ochär säkert föråldrad. Men slutsatsen blir väl i så fall att vi bör vidgalagrådets uppgifter till nya områden, inte att begränsa de uppgifter som delredan har. Man har sagt att regeringen får med en fakultativgranskning större möjlighet att överlämna viktiga lagar tiU lagrådet, - Ja, menregeringen får också större möjlighet att undgå lagrådet, om man misstänkerobekväma kommentarer, om man har bråttom, om man planerat arbetet idepartementet iUa och om man sä mycket som möjligt vUl begränsa deballen kringnägol lagkomplex. Det är ju regeringens produkt som lagrådet granskar. Då ärdel inte rimligt att låta regeringen bestämma när den granskningen skall sättain. Men huvudskälet för propositionen påstods vara ettprincipiellt resonemang. Det är "inte förenligt med en fullt konsekventparlamentarism alt tillförsäkra ell organ som saknar parlamentarisk förankringen ovillkorlig rätt att yttra sig i vissa lagstiftningsärenden", skrevjustitieministern. Det bör, sade han, "ankomma pä regeringen att ensamavgöra hur dess förslag lämpligen bör förberedas och utformas". Därmed visade statsrådet att han har en annanmening om vad parlamentarismen är än den som är den vedertagna. Parlamentarismär ju att regeringen har förtroende, alt inte hellre vUlha en annan regering. Däremot säger den parlamentariska principen i och för sigingenting om det sätt på vilket man skall bereda ärenden som föreläggsriksdagen. Det är sant att det är regering och riksdag som beslutar ifrågor av det här slaget. Lagrådet har heller ingen beslutanderätt. Det skallbara höras för vissa typer av lagar. Regeringen kan sedan gä emot lagrådeteller följa dess råd, och kan göra detsamma. Att fä den ytterligarejuridiska bedömning av ett lagförslag som den här granskningen innebär hardärför ingenting alls med parlamentarismen att göra. Regeringsformens bestämmelser om yttrande frän lagrådet 2 protokod 1971. Regeringsformens bestämmelser om yttrande från lagrådet Ändå gjorde justitieministern den här synpunkten tUlhuvudfrågan i sitt anförande i . Därför vill jag ställa enfräga till statsrådet som är närvarande: På vilket sätt strider enobligatorisk lagrådsgranskning mot det parlamentariska styrelseskicket? Vilkendefinition pä parlamentarism vill regeringen använda när man menar all denhittUlsvarande laggranskningen är ett hinder för "fullt konsekventparlamentarism"? Jag skulle tro att ett uppriktigt svar på den frågan kundevara av intresse. Regeringen har ofta låtit framskymta att det inte är såviktigt att höra utomstående organ när man beslutar i viktiga angelägenheter.Sedan grundlagsförslaget antogs som vilande har vi fått fler exempelpå en sådan attitydförskjutning. Senast gällde det annonsskalten, ett oerhört viktigt ochallvarligt och oprövat förslag. Finansministern har med harm avvisat tanken attdet förslaget skulle remissbehandlas. hade vi ett planärende som gäUdeprinciperna för hur den svenska skulle användas. Man öppnade ettnytt oljecentrum mitt på . Man kan ha vilken åsikt som helst i sakom fallet det hör inte hit. Det vikliga här är att det inte blevnägon remissbehandling av den genomgripande lösning som regeringen slog fast iett konseljbeslut och att det inle heller blev nägon riksdagsbehandling av det. På olika plan och på olika sätt demonstrerar de bådafrågorna detsamma som förslaget att avskaffa lagrådet som obligatorium. RegeringenvUl gärna slippa kontroUer, alternativ och debatt/o>e besluten, när manmisstänker att sådana kontroller, sådana alternativ och sådan debatt kan ledatiU svårigheter och ökad kritik. Här finns en gemensam tendens som vi haranledning att söka bromsa. Den vUande grundlagsändringen om lagrådetsförsvagning är ett av uttrycken för regeringens försök att mer än nu styragranskning och kontroller. Av detta och andra skäl yrkar jag att riksdagenförkastar det vUande förslaget att ändra 87 § i regeringsformen. i (s); Först villjag säga nägra ord om det rentkonstitutionella med anledning av de frågor som ställde. Ävenherrar och i Luttra talade om detta. När man fattar beslut om ändring av grundlag är det förstabeslutet inte slutgihigt, utan det skall vila. Folket skall gä till val, ochförst därefter kan ett grundlagsförslag slutgiltigt antas. När man fattar derförsta beslutet kan man fastställa olika alternativ, vilka var för sig vilar,för att sedan välja bland dessa för att få fram det som skall bli gäUande. Det finns inga bestämmelser om hur man i skallförfara för att ta fram det vilande grundlagsförslaget för beslut. Så sent somi fjol, när vi behandlade frågan om en ny utskottsorganisation, hade grundlagberedningenvarit tveksam om förslaget skulle kunna antas och tillämpas 1971 eller först1972 med hänsyn lUl det som skulle hända i inledningsskedet. Regeringenuttalade då att förslaget skuUe kunna anmälas av talmannen.Konstitutionsutskottet sade att detta inte var lämpligt därför att det medanledning av en ändrad utskottsorganisation måstekomma följdförfattningar, som ett konstilutionsuiskoii skulle bereda ochförelägga . Då det ändå erfordras ett konstitutionsutskott, sade man,bör det ocksä lägga fram detta vilande grundlagsförslag, och därom beslötriksdagen är 1970, Praxis har varit att anmäler devilande grundlagsförslagen för att inle skall glömma dem. innebär detta, som det också stär i utskollsbetänkandet, en renexpedilionsåtgärd och ingenting annat. Som vi har hört här framställspropositioner pä antagande eller förkastande. Det är alltså den ordning somgäller. År 1969väcktes en motion om postmedlen. Under åberopande av den motionen har det väckts enmotion med den meningen att kammaren borde få vetskap om att det rådde delademeningar när det vUande grundlagsförslaget antogs. Utskottet hemställde 1969 att de väckta motionerna inteskulle föranleda någon åtgärd. För att nägon skugga inte skaU fallapä talmannen och ingen skall tro att han gjort fel när han remitteratmotionerna viU jag påpeka, att om talmannen finner att en motion står iuppenbar strid med gällande grundlag skall han avvisa den. I detta fall, därdet alltså inte finns några föreskrifter, kan talmannen knappast säga attmotionerna står i uppenbar strid med gällande grundlag. Motionerna haröversänts till . Utskottet kunde ha återlämnat motionernamed yrkande, att de inte skall föranleda någon åtgärd, i ett särskiltaktstycke.