prot · FU09143 · 1971-12-31 00:00:00 — Från arbetet med 1959 årsbyggnadsstadga vill jag minnas att det finns mer än tjugotalet möjligheter tiUförbud enligt byggnadslagen, och det räcker fuller väl utan att man tillskaparnya. Man har alltså ett visst system att arbeta efter med delegatlon Ulllänsstyrelse och byggnadsnämnd I fråga om dispensgivning. Motiveringenär ytterst vag I propositionen, och det Ifrågasätts t. o. m. avdepartementschefen om det är nödvändigt. Men civilministern, som dock är gammalkommunalman, tycks misstro byggnadsnämnderna och föreslår därför att det skallgöras ett förtydUgande tillägg. Här kommer också in en antydan om att det ärtänkbart att den fysiska rlksplanerlngen behöver detta. Det har inte gettsannat än antydningar om det, och vi vill gärna bedöma dessa frågor i ettsammanhang. Låt den lagstiftning som kan erfordras för rlksplanerlngen tas påen gång och inte i sådana här smådoser! Man bör observera, om man vill ha begränsningar, att detär fråga om förbud mot nybyggnad och inte, som i naturvårdslagens regler omstrandskydd, fråga om uppförande av ny byggnad. Här gäller det nybyggnad, ochdet är ju ombyggnad, tillbyggnad, påbyggnad och allt vad som står ibyggnadsstadgan. Vi kan inte begripa att det skall behövas en möjlighet förKungl. Maj:t att utfärda sådana förbud. VI yrkar alltså avslag på det Ireservationen 4. Därav följer också en ändring enligt reservationen 5 iIngressen tUl lagförslaget. Förslaget att byggnadslovstvånget skaU utvidgas till attgälla Inte bara inom planområden och inom utomplansområden utan även utanförsådana kan godtas. För min del har jag väntat på detta förslag. Det finnsingen anledning till att inte skuUe ha kontroll över helabyggandet inom kommunen. Jag hoppas I alla fall att civilministern Inte tar illaupp att utskottet på grund av motioner från herrar Antby, Rimås, iSkee och andra betrodda kommunalmän har tagit bort skyldigheten att anmäladessa byggnadslovsansökningar till . Länstyrelserna har Inte somvi riksdagsmän förmågan att lägga överflödiga papper I därför avseddapapperskorgar. De diarieför alla papper och skall helst även sakbehandla dem;det kan bil ganska mycket och ganska onödigt. Jag tror att det finns andramöjligheter för byggnadsnämnderna och länstyrelserna att bevaka och föhabebyggelseutveckUngen. Därför är jag glad att utskottet gick på den linjen, ochjag hoppas som sagt att civilministern inte tar Ula upp. Detta föranleder, herr talman, bifall till reservationerna 1 a samt 4 och 5 med som första namn och i övrigt samtUgarepresentanter i utskottet för och . expropriationsbetänkande, nr 27, ger migockså anledning att säga några ord. lag är föråldrad. Den har, omInte bättrats på, så i alla fall förnyats i flera omgångar. Den stora förändringengjordes 1949 då man fick in möjligheten att expropriera områden som behövdesför tätortsutveckhngen. Sedan har det gjorts förändringar av och tUl under1960-talet, bl. a. beträffande förtida tiUträde. Det gjordes en utredning som arbetade under hela1960-talet, och det blev en omfattande remiss. Det kom In mycket goda uppslag -och kanske andra också departementet. Man trodde att man skulle fånågonting ut av det, och lägger statsrådet fram proposition om endelreform som i väsentliga stycken innebär ett nytt förslag. Det har sagts frånvisst håU att vad utredningen grunnade på klarade statsrådet avpå - eller om det var . Det var i alla fall betydligt än utredningen använde. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen avskedadehan utredningen och sade: NI får Inte hålla pä längre med det som ni har kvar,utan det klarar vi själva Inom departementet. Det har naturligtvis väcktberättigat uppseende att man Inte har remissbehandlat dessa frågor som är nyaoch så väsentliga och att man har haft sä bråttom atl lägga fram förslagetfastän man I propositionen meddelar att vi har att väntaförslag om en fullständigt nya expropriationslag, I vilken detta skulle varaIngredienser. Sedan kom det under utskottsbehandlingen av en händelseUll vär kännedom att det låg en departementspromemoria ute på remiss som gälldeförfarandereglerna. VI fick också reda på att denna promemoria förutsatte attdet som en följd av de nya förfarandereglerna kunde bh aktuellt att jämka deregler som utskottet höU på att behandla och som alltså ännu Inteantagit. Detta är således ute på remiss . Och det var Inte vilkaformella regler som helst som skulle kunna bil ändrade, utan som exempelnämndes reglerna om exproprl-atlonsändamålets Inverkan påfastighetsvärderingen, vilket Ju är själva kärnfrågan. VI frågaross: Vadan denna brådska? Det bästa uttrycket för den oro som allmänt råder medanledning av förslaget har statsrådet själv levererat, då han på s. 187I propositionen 122 anfört beträffande värderingsreglerna: "Jag vill emellertidbetona att det är svårt att nu med säkerhet bedöma hur de kommer att verka.Utvecklingen bör följas med uppmärksamhet. En omprövning bör ske, om det skuhevisa sig alt effekten I nägot avseende Inte har blivit den avsedda eller omreglerna eljest kan förbättras." VI är många som ansluter oss dettaoch som gärna vill bespara statsrådet denna oro genom att man tar det htetlugnare, särskilt som vi, som sagt var, fått reda på att avsikten är att viredan nästa år skaU få ett samlat förslag UU helt ny lagstiftning som vi då kanbedöma I alla dess delar. När nu statsrådet själv Inte Insett betydelsen av att hanslångt gående nybildningar är i behov av remisskritik har ochfolkpartiets representanter I utskottet velat bota den bristen genom attföreslå att utskottet självt sänder propositionen på remiss. Det är en högstovanlig omgång - det medges - men om nu beredningen av en viktig fråga ärofullständig får väl utskottet självt komplettera underlaget för riksdagensbeslut. VI har Inte I vår reservatlon 1 a vid civUutskottets betänkande nr 27 åberopat att lagrådet efterlyst en sådan här remissbehandling, och att dömaav statsrådsprotokoUet efter lagrådsgranskningen anser tydligen statsrådet ochregeringen att lagrådet Inte har med saker som gäller handläggningen att göra.Det mä dock tUlåtas mig att fästa avsevärd vikt vld lagrådets uttalande. VI anser alltså på reservantsidan att statsrådet brustit Iomsorg om att få denna viktiga lagstiftning granskad på det sätt som hittillshar varit brukligt I svenskt lagstiftningsarbete av denna angelägenhetsgrad.Det hade för resten funnits möjligheter att få en remissomgång frånvalborgsmässoafton fram till någon tid före höstriksdagensbörjan, om den goda vUjan funnits. Men det är väl den som har saknats. Då nuutskottsmajoriteten godtagit propositionen har vi framfört vårt förslag omuppskov I avbidan på remissbehandlingen I den nyssnämnda reservationen I a, ochden går ocksä ut pä att mätte besluta att Inte avgöra den här fråganvld årets riksdag utan vänta Ulls remissbehandhngen ägt rum. I ettandrahandsyrkande har vi tagit upp nägra frågor som gäller detaljer Ilagstiftningen. har berört en del av dem och Jag skall beröra endel; kanske vi kommer atl lappa över något, men det skall väl inte bil sä mycket. Jag börjar med tomträtten som självständigexpropriationsgrund - det som talade om I slutet av sltlanförande. Den regeln finns , och den blir Inte bättre av attåterupprepas. Trots den välmotiverade reservationen av herrar Grebäck ochBirger utredningen har alltså regeln Införts även I den härupplagan av expropriationslagen. Det är fullkomUgt obegripligt för mig att mankan behälla en sädan regel och godta en sådan konstruktion. Sä mycket tordestatsrådet medge som att den första delen av punkten 16 är den viktigaste, ochdet framgår väl av statsrådsprotokollet etter lagrädsremls-sen också. Den ärutformad efter mönster av förköpslagen och ligger ganska nära reservanternaherr Grebäcks och formuleringar I utredningen. Bestämmelsenger kommunerna möjUghet att förfoga över mark, som med hänsyn till den framtidautveckUngen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordningar,alltsä hela det fält där man behöver arbeta I detta avseende. Om mark har kommit I kornmuns besittning med slöd avexpropriationslagen, sä måste det Ugga pä det kommunala omdömet att sedanbesluta huruvida mark för bebyggelse skall överlåtas med äganderätt ellerupplåtas med tomträtt. För min egen del är jag benägen att rekommenderatomträtt, om kommunens ekonomi tillåter det och om det frän andra synpunkter ärlämpUgt. Det har Jag verkat för tidigare I min kommunala gärning. Dä kan detväl inte vara nägon glädje med att expropriera mark enbart med motiveringen attden skall upplåtas med tomträtt. När tiden kommer för att genomföra bebyggelsen- det kan enligt propositionen dröja eller mera kan det hända att detär helt olämpligt för kommunen att upplåta tomträtt. Del kanske är för dyrt,eller det kan Unnas andra anledningar. Och kan Ju inte bebyggelseplanernafullföljas. Det måste föreligga ett tankefel där, och Jag misstänkerstarkt att det felet Inte ligger hos mig utan är lokaliserat Ulljustitiedepartementet. Eller ocksä vill man där Inte låtsas om att bestämmelsenInte gar alt logiskt eller sakligt försvara. Jag kan påminna om att lagrådetsjälvt 1949 blankt avstyrkte införande av denna regel. Jag vet inle heller omden över huvud taget har kommit till användning, men Jag skulle knappast troatt den har det. Den svenska expropriationslagstiftningen har utvecklatsunder åren. och expropriationsändamälen har blivit flera, men en huvudprinciphar I stort sett behållits, nämligen atl tvångslnlösen inte skall förekomma omden avsedda markanvändningen ändå blir säkerställd. Expropriation har I förstahand avsett sådana ändamål som kommun eller staten eller annanexproprlatlonshuvudman direkt behövde tillgodose, t. ex. lör anläggande av gator, för uppförande av offentliga byggnader eller för militära Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen 2* protokoU 1971. Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen ändamål.Är 1949 tillkom den omtalade punkten 16, som gav möjlighet för kommunen atttvångsvis anskaffa mark för tätortsutbyggnad. Regeln om zonexproprlatlon komUll I byggnadslagens 44 §. Den utvidgade expropriationsändamälenUll att avse ett Influensområde kring de områden som är föremål förstadsombyggnad och som väntas få en värdehöjning på grund av stadsbyggandet.Men har det varit fråga om att tillgripa expropriation endast ommarkägaren Inte gått med på den exproprlerandes vUlkor. uttalas I propositionen den meningen, att om enmarkägare erbjuder sig att genomföra den bebyggelse som avses, t. ex. Ifastställd stadsplan, och I överensstämmelse med gällande bostadsbyggnadsprogram,så skall det Inte få tUlmätas avgörande vikt vid prövningen avexpropriatlonstillståndet. I reservationen 2, som jag har avgivit tillsammansmed , framhåller vi att hänsyn bör tas till en markägareserbjudande om medverkan att genomföra avsedd bebyggelse. VI anser attmarkägarens medverkan fortfarande bör utgöra ett normalt Inslag Ibyggnadsverksamheten. Det gäller naturligtvis bebyggelse för andra änoffentliga ändamål. Det finns ett drag av eftertankens kränka blekhet över propositionensförslag I 111 a § om särskilt hänsynstagande till egnahemsägare. Är det månnefinansministern som åter har påmint om att det gäller "vårt folk"?Dessa bostadsfastigheter skall värderas så att återanskaffning kan ske av annanlikvärdig bostad. Det är alltså en påminnelse om den gamla grundsatsen bakomexpropriationslagens värderingsregler i aUmänhet, att den som avstår mark efterersättningens bestämmande skall vara i samma förmögenhetsläge som föreexproprlatlonen. Det är naturligtvis ett vackert drag av statsrådet att kommamed dessa lugnande ord, även om man kan undra hur det orubbadeförmögenhetsvärdet skall kunna hävdas vld värdering av andra fastigheter. Mendet finns anledning att på ett annat sätt slå vakt om egnahemsfastigheterna. Debör enligt den uppfattning som utskottets centerpartister och folkpartisterhävdar I reservationen 3 I möjligaste mån vara förskonade frånexpropriationsin-grepp för exploatering. Det är klart att vidgning av gator o.d. är alldeles nödvändigt I vissa fall, men att man skyfflar bortbostadsområden för egnahemsändamål och exploaterar marken för annat ändamål börvara undantag. Statsrådet tycks vara av samma åsikt att döma av endel uttalanden som han gjort I lugnande syfte sedan propositionens Innehållblivit allmänt känt och debatterat. VI kanske t. o. m. kan påräkna entillstyrkan av vår reservatlon 3. gällande expropriationslag liksom hithörandelagstiftning i allmänhet innehåUer långt gående detaljregleringar. Egendomligtnog saknas bindande regler för den tid som får gå mellan det att regeringenmeddelat tillstånd till expropriation och tUl dess man skall anhänglggöra måletom ersättning vld domstol, exproprlatlonsdomstol och fastighetsdomstolefter den . Maj:t bestämmer enligt 5 § Iexpropriationslagen, och I vanUga fall lär den ha varit . I de mål somfrån bötian var aktuella, beträffande trafikleder osv., har det alltid varitbråttom, och det har Inte tagit många dagar mellan beslutet och att man haranhängiggjort målet hos domstolen. Det har skett omgående. Men det blev annorlunda när regeln om zonexproprlatlon,denna SpeciaUtet för Nedre , skulle tillämpas den har naturUgtvistillämpats även på andra håll I några fall. Den tillkomna expropriatlonsgrundenflöt ut över så stora områden och med så stora fastighetsvärden att Stockholmsstad Inte kunde ekonomiskt klara förvärven I en handvändning. Därför har regeringenmedgett upprepade uppskov med värderingsetappen, och så ligger ett stort antalfastigheter med exproprla-tionstiUstånd över sig . Uppskovsbesluten grundar sig inte på någon lagregel,vilket däremot är faUet enligt byggnadslagen och naturvårdslagen, där manmedger uppskov med I treåriga byggnadsförbud, men sedan är det stopp.Det grundar sig bara på den bestämmelsen att det är regeringen som äger utsättaden dag, när saken sist skall ha fuUföhts genom ansökning om stämning Ulldomstol. Det är verkligen min förhoppning att den saken bhr reglerad I densluthga utformning av expropriationslagen som vi har utlovats. Det kan Intevara riktigt att en så viktig fråga lämnas åt tillämpningen bara och tillämpaspå så ohka sätt. Det kan inte ha varit lagstiftarens mening, alltsåregeringens och mening, då man införde zonexpropriationsreglerna attha så långa exproprlatlonstlllstånd, och I reservationerna 7 och 8 har centernsoch ledamöter I utskottet markerat det. VI har utformat enriktlinje som innebär att markägaren skall ha rätt, om Inte den exproprierandetar något initiativ till domstolsbehandhng, att själv anhänglggöra målet införfastighetsdomstolen . Det påminner något om de regler som gäller iväglagen och naturvårdslagen, där det är markägaren som tar initiativ tilldomstolsprövning, om frivUUg uppgörelse inte kan uppnås. Sedan återstår att säga nägot om presumtionsreglerna. Detblir enUgt min mening ytterst svårt att tUlämpa de här reglerna på ett vis sominte sätter rättssäkerheten i fara. Hur skaU en rättvis och riktig värderingkunna göras, då tidsmellanrummet kan bU och mera? Det står ipropositionen men det kan bh mera. Tidsgränsen är satt 1 första hand tUl 10 årföre ansökan. Låt oss säga att en ansökan görs 1985. Då skulle aUtså värdena1975 vara utgångspunkt för beräkningen av den markvärdestegring som kan haskett fram dess man skall bestämma värdet. Men det kan dröja med att måletanhänglggörs vld domstol. Låt oss säga att det tar vi vet att det kanta fastän normalt är det naturhgtvis eUer mindre. VI är dåframme vld 1995. Då finns det en spärregel som säger att det får vara högst 1 5år före väckandet av talan vld domstol. VI får då utgångspunkten I ställetför 1975. Men domstolsbehandhngen kan mycket väl ta upp till . Om den tarlåt Oss säga är vi framme vld 1998, och man skall då ha 1980 som bas förberäkningen av markvärdestegringen. Det händer ganska mycket pä , ochdessa frågor är svårbedömbara även om man har dem aUdeles inför sig ochaktuella. Det är på denna punkt som statsrådet yppat oro förutfallet av sin konstruktion, och den oron delas av många. Jagaccepterar begreppet oförtiänt markvärdestegring och har ingen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggiwds- och expropriationslagstiftningen invändningatt göra mot att denna på ohka sätt begränsas. Det kan ske på ett korrekt sättgenom reaUsationsvinstbeskattnlng, genom utnyttiande av planmonopol osv. Menpropositionens förslag i denna del lämnar väl mycket ät slumpen. Ireservationen 8 a av och ledamöter I utskottet vänder vioss mot denna konstruktion. Jag vill för resten Ifrågasätta om lagregler av den härtypen står I överensstämmelse med 16 § regeringsformen om Konungens skyldighetatt "Ingen avhända eller avhända låta något gods, löst eller fast, utanrannsakning och dom, I den ordning, lag och laga stadgarföreskriva". Statsrådet kan naturligtvis säga att om nu antardenna presumtlonsbestämmelse så blh den lag. Men jag vill Ifrågasätta om detverkligen är I överensstämmelse med vårt lands rättstradition att stifta en lagvars konsekvenser Inte ens förslagsställaren kan gå I god för. Det finns uppgifter om att kommunernas markförvärv uppgårUll närmare I miljard kronor per är. Merparten av dessa förvärv sker genomfrlvilhga uppgörelser, dock ofta under trycket av de maktmedel som kommunernahar I form av sitt planmonopol, genom de regler i byggnadslagen som germöjligheter för kommunerna att gratis få till sig överförda gatumark, parkmarkoch mark för offenthga byggnader samt genom anslag för anläggande av gator,ledningar och sådant. Men kommunerna har möjhgheter att träffaöverenskommelser, och det har skett I mycket stor utsträckning. Det stårytterst Utet I propositionen om detta, och det är en brist. Den läsare som intekänner till dessa frågor kan få den uppfattningen att expropriation, som jualltid blir ett tungt förfarande, är det enda möjUga och att frivilliga förvärvär undantag. I verkligheten är det tvärtom. På ett enda ställe i propositionenhar jag återfunnit en antydan om att frivUUghet I alla fall accepteras. Det ärpå sidan 167 det kan naturligtvis finnas på flera ställen; Jag har Intelusläst propositionen på det sättet. Där har statsrådet sagt att han rekommenderarkommunerna att föra en aktiv markpolitik, och i det sammanhanget har det smugitsig In en mening av följande lydelse: "En sådan politik bör givetvis Iförsta hand genomföras genom frivilliga förvärv." Som kommunalman har jagaktivt deltagit I arbetet med att skaffa mark för samhällsbyggande, och jag vetatt det 1 stor utsträckning kan ske utan att man tillgriper expropriation. Deenda besvärligheter som vi hade I jag sysslade med dettagällde och statens mark. Men där har vi nu fått en annan ordningoch det hela fungerar numera. För de fall då frivilliga förvärv inte går att genomföramåste vi ha exproprlationsregler, men dessa får Inte utformas hur som helst ochutan att konsekvenserna för framtiden kan avläsas. och jag har I reservationen 6 yrkat att 44 §I byggnadslagen - Inte skah tas bort. Vi förstår att den är ifarozonen. Statsrådet anvisar Inte någon slutlig lösning av frågan om hur manbör förfara med uppgiften att hålla äldre, kulturhistoriskt värdefullbebyggelse i värdigt skick. Här pågår utredningar i olika avseenden, och vikanske kan få ett system av den typ som tillämpas I och som diskuteradeshär i för någon tid sedan I anledning av en enhäUigt antagenfempartimotion med som första Låtoss awakta en sådan utredning. Innan vi slopar den regel som finns Ibyggnadslagen. Den tillkom under en mycket varmhjärtad motivering av dåvarandejustitieministern . Vi kan vara skyldiga hononi att ta viss hänsyntill hans syn på dessa frågor. Jag har för ovanlighetens skull bUvitmångordig, men saken är så viktig att jag har ansett det motiverat. Jag ber attfå yrka bifall till reservationerna 1 a, 2, 3, 4, 5, 6, 7 och 8 a. Herr ordföranden I utskottet och delvis även harredogjort för bakgrunden. Jag skall således avstå från att upprepa det. Vidarekommer jag Inte att beröra alla delar i dagens marklagspaket. Mina partivännerpå talarUstan kommer senare att komplettera mig. Det är alltså , herr talman, som riksdagenhgt skall ta bort ytterligare något som är otidsenUgt. Vad är dådet otidsenliga? Jo, det är den enskUda äganderätten. sägernämligen på s. 166 I propositionen 122 om ändringar I expropriationslagstiftningenatt markäganderätten numera är otidsenlig. Vad är allmänt sett tidsenligt eller otidsenligt? Omfrågan gäller tekniska ting, t. ex. att vi i det snabbt föränderUga samhällethar fått elektriska spisar i stäUet för de gamla vedspisarna, är det relativtenkelt att bedöma graden av tidsenlighet. Men, , den förändrade synen på tidsenhghetengäller inte allt i vårt samhälle. När bhr det exempelvis tidsenligt att man somsocialdemokrat ödmjukt medger att man faktiskt gjort en felaktig pohtiskbedömning? 1 förfärligt har tydUgen ett sådant socialdemokratisktuppträdande varit otidsenligt. demonstrerade m.fl. socialdemokrater den tekniken. Förbise dock Inte att vår tids människorgenom utbildnings- och massmediaexpansionen har fått allt mera kunskaper, alltmera erfarenheter och allt större kännedom om åsikter, värderingar och ohkasätt att lösa problem, om komplexiteten I tUlvaron. Förbise inte attmänniskorna därigenom bhr aUt mindre tvärsäkra och kategoriska i uttalanden ochställningstaganden. Detta är en tidsenlig utveckling, . När blev det vidare tidsenligt att inte respektera dedemokratiska speheglerna i beslutsprocessen? När blev det tidsenligt att intelåta nya konstruktioner och Inslag av tidigare icke diskuterad typ gå på remisseller att nästan medvetet skapa sådana konstruktioner som ger betydanderättsosäkerhet? När blev det tldsenhgt att inte den föreslagna helt oprövadepresumtionsregeln föregåtts av utredning? När blev det tidsenUgt att lagrådetendast fick på sig för sin granskning av ett så omfattande ochkomphcerat spörsmål? När blev det tidsenligt att under dessa bristfäUigademokratiska former föra lagstiftnlngsförslaget på gränsen överskridande avde normer om skydd mot godtyckhgt ägande, ett rättsberövande som fått uttryck 1av godtagna Internationella rättighetsförklarlngar och I svenskgrundlag? Det sätt på vilket statsrådet har handlat I detta ärenderubbar förtroendet för statsrådet. Handläggningen är definitivt inte tidsenhg. Låt migockså få understryka att vi uttrycker oss mjukt här i Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ijämförelse med vad som sägs utanför detta hus. - en del har redankommit - skall väl detta komma både och regeringen till del, vilketI hög grad beror på hur länge massmedia kan nonchalera en stark opinion. HittUlstycks Icke minst de Uberala tidningarna effektivt ha begränsat informationen.Även TV har med tystnad förbigått en lagändring som angår så många människor. Men är Inte ensam om att överskrida vad somanses vara otidsenliga demokratiska spelregler. De socialdemokratiskaledamöterna i utskottet har t. o. m. gått längre än vad som föreslås ipropositionen 118 om förslag tUl ändring I byggnadslagen när det gällerglesbebyggelse. Och det är inget htet steg som den socialdemokratiskamajoriteten tar utan att remissorganen får yttra sig. I direktiven till densittande bygglagutredningen nämns tanken att förklara hela landet varatätbebyggelse eller kräva en generell planläggning, dvs. avskaffaglesbebyggelserätten: "Olägenheterna av s. k. fri glesbebyggelse är redannu så betydande att övervägande skäl talar för att I princip all bebyggelse börföregås av planläggning." Utan att bygglagutrednlngen har fått möjlighetatt noggrant och djupgående pröva denna fråga avskaffar den socialdemokratiskautskottsmajoriteten med en kommunists hjälp ~ glesbebyggelserätten, I tryggförvissning om majoritetens stöd . Anser och hans kolleger iutskottet att detta är ett tidsenligt demokratiskt förfarande? Hade det Intevarit lämpligt att utskottsmajoritetens initiativ eUer utskottsmajoritetensutnyttiande av initiativrätten hade gått på remiss?