prot · FU093 · 1971-12-31 00:00:00 — a. har dessutomvarit behäftade med felaktigheter som försvårat möjligheterna att få en klarbild av företagets bekymmersamma ekonomiska situation. Inom bedrivs ettrationaliseringsarbete för att om möjligt dämpa takten i kostnadsstegringarna.Sådana åtgärder bör hälsas med tillfredsställelse. Det måste emeUertid ansessom angeläget, att även tUlförsäkras möjlighet att granska ekonomin iett företag som finansieras genom dess beslut. KostnadsutveckUngen vid SverigesRadio kan inte rimligen fortgå mycket längre utan att grunderna för riksdagensbeslut rubbas. Med åberopande av vad här anförts får jag anhålla omkammarens medgivande att tUl herr utbUdningsministern få rikta följandeinterpellation: Nr 3 Är herr statsrådet beredd attuppdraga åt en för ändamålet tillsatt parlamentarisk utredning att granska kostnadsutvecklingen och det ° , framtida medelsbehovet vid ? Denna anhållan bordlades. § 12 InterpeUation nr 8 ang. statUgt stöd tillturistanläggningar på Ordet lämnades pä begäran tUl HerrBÖRJESSON i Glömminge (c), som yttrade: Med den ökade fritiden följer behov av ökadturism och fritidsvistelser på annan ort för mänga samhällsgrupper. Detta göratt turist- och fritidsanläggningar kommer att krävas i större utsträckning.Samtidigt krävs på grund av den internationella konkurrensen att dessaanläggningar har god standard. Handelsbalansen och valutasituationen är sådanaför värt land att en ökning av den mhemska turismen framstår som alltmerönskvärd. Turismen är ett komplement tUl försörjningen i områden somhar vikande befolkningsunderlag, som har svårt att få nya arbetsplatser vidnäringslivers omstrukturering och som vanligtvis får aUtför liten del av dencentrala resursfördelningen i landet. är ett sådant område. byggs en bro mellan och fastlandet,och den kommer sannolikt att stimulera turismen, men landskapets möjligheteratt möta en ökad turism synes vara helt otUlräckliga. De öländska kommunernasaknar ekonomiska resurser och har aUtför läg skattekraft för att ensamma kunnaanskaffa anläggningar för turism och fritidsändamål som kan anses varaerforderliga. En statlig utredning är tUlsatt och i verksamhet för attutforma regler för statligt stöd tUl turistanläggningar men synes även ha iuppdrag att pröva utformningen av vissa enskilda projekt. fär ansestUlhöra de områden utanför allmänna stödområdet där statligt stöd förturistprojekt är motiverat. Det är angeläget att ett sådant stöd kan träda ifunktion i samband med att bron tas i bruk. Med stöd av den anförda motiveringen hemställes omkammarens tUlstånd att till herr jordbruksministern fä rikta följande fråga; Anser statsrådet att statligt stöd till turistanläggningarpå bör anordnas och är statsrådet beredd att medverka tUl förverkligandetav tanken på ett sådant stöd? Denna anhäUan bordlades. § 13 Inteirpellation nr 9 ang. uppmjukning avprisstoppet för importerade varor Ordet lämnades på begäran till (), som yttrade: 42 Herr talman! 1965 avvisade enarbetsgrupp inom handelsdepartemen- tet tankenpä prisreglering. Man hävdade att en prisreglering sannolikt skulle få det"nuvarande varuurvalet att minska". VUl man göra regleringen effektiv"räcker det nämligen inte med att reglera själva priserna, eftersomföretagen kan kringgå en sädan åtgärd och sänka vissa kostnader genom attförsämra varornas kvalitet, förenkla modellerna eller minska servicen". Riskför minskad konkurrens uppstår. Produktion och varuförsörjning snedvrides. Detblir till förmån för utländska företag och utvecklingstakten dämpas. antog bankoutskottets uttalande, därdet bl. a. framhölls i anledning av motionsyrkanden om prisstopp: "Ettdylikt bör därför ifrågakomma endast i extra ordinära situationer, där deinflatoriska krafterna är så starka att ekonomisk-politiska ätgärder avgenereUt slag inte är tillräckligt verkningsfulla. Det är också blott i sädanaspeciella faU som i och andra länder mera genomgripande regleringarav priser och löner genomförts." Motionsyrkandet om utredning avslogssåledes. Trots dessa och mänga andra uttryck för stark tveksamhet ifråga om några som helst positiva verkningar av prisregleringsinstrumentet förutom i krig, krigsfara eller påtagligt allvarligt krisläge beslötregeringen om prisstopp. I samband härmed uttalades farhågor för olika svårigheteroch negativa konsekvenser för importföretag, om genereU dispens för inträffadeimportprishöjningar icke medgavs. Utvecklingen har bekräftat farhågorna. Mångaföretag har fått vidkännas betydande höjningar av importpriserna. De utländskaleverantörerna har naturligt nog inte varit särskUt benägna att tillämpa annanprissättning för svenska företag. Leverantörerna har pekat pä sina egna problemmed kostnaderna. Som bekant är prisnivån i flera av leverantörländernastigande. För de svenska importföretagen bjuds ytterst begränsade möjligheteratt avskärma sig från denna utveckling. Om det inte blir en uppmjukning av prisstoppet förimporterade varor har importföretagen att välja mellan tre olika vägar: De måste sökaalternativa inköpskällor. De måste bärakostnadshöjningen inom sin egen marginal. De måsteupphöra med importen. I undantagsfall är den första vägen möjUg utan alltförstora negativa konsekvenser. För flertalet innebär uppsökandet av alternativainköpskällor omläggning av inköpskontakter och inköpsrutiner, vUket ärtidsödande. Likvärdiga produkter finns inte att tUlgä. En övergäng tUl andraprodukter eller kvaliteter innebär för köparna nya ritningsunderlag,typprovningar osv. Den andra vägen, att bära kostnadshöjningen inom sin egenmarginal, är inte särskUt realistisk . De senare årens kostnadsstegringarhar redan lett till försämring av företagens lönsamhet. Mäste importprishöjningardessutom inrymmas i den egna marginalen uppstår allvarliga risker försysselsättningen. Om företagen för det tredje tvingas upphöra med importenkan det drabba såväl för svensk industri nödvändiga råvaror, maskiner ochreservdelar som för konsumenterna angelägna varor. I båda fallen uppstår Nr 3 allvarliga störningar i landetsvaruförsörjning. Att den nuvarande ordningen kan få mycket negativakonsekvenser gen aen finns åtskUliga exempel på.Osäkerheten beträffande behandlingen av i importprishöjningar drabbar på ettsärskUt olyckligt sätt företag inom branscherdär försäljningen är säsongbetonad. Inför kommande år känner företagen starktveksamhet om leveransmöjligheterna. Inom exempelvis lantbruksmaskinbranschenoch andra liknande branscher sker prissättningen frän utlandet säsongvis. Eftersom förhandlingar om leveranser i mångafaU inte hann avslutas före skulle medgällande ordning den utländska leverantören leverera maskiner tUlpriser som faststäUdes . Förhällandet är ohållbart..Definitiva avslut kommer inte till stånd. Risk uppstår att maskinerna icke kanlevereras . Dessutom minskas möjligheterna att dra fördel avleverantörernas försäsongs- och andra prestationsrabatter. Prisstoppet ledersåledes tUl högre priser på den svenska marknaden. Nackdelarna med prisstoppet är många och besvärande.AUdeles särskUt gäller detta de importerade varorna. Mot bakgrunden av detanförda aniser jag en uppmjukning av prisstoppet för importerade varorsynnerligen angelägen. Ett genereUt dispensförfarande bör få tiUämpas vidkonstaterade importprishöjningar. Med stöd av vad jag här anfört hemställer jag om kammarenstUlstånd att till herr handelsministern fä ställa följande fråga: Är herr statsrådet beredd att ta initiativ tilluppmjukning av prisstoppet för importerade varor? Denna anhållan bordlades. § 14 Interpellation nr 10 ang. enhetliga reglerbeträffande beskattningen av lastbilstr.afiken i och Ordet lämnades på begäran tUl HerrERIKSSON i (fp), som yttrade: Vid ett flertal tUlfällen har problemet medde olika beskattningsreglerna för lastbilstrafik i och varit uppetUl debatt i . I en enkel fråga framställd tiU finansministern har jagtidigare krävt besked huruvida statsrådet var beredd att vidtaga åtgärder somskuUe bidraga till att få enhetliga beskattningsregler. Genom det beslut som det norska fattade islutet av om en höjd kUometeravgift har läget för de svenska åkarna ytterligare starkt försämrats. De nu gällande bestämmelserna innebär att en svensk åkare betalar sin bilskatt i samt dessutom kUometerav gift i . Den norske åkaren har inga skatteavgifter för transporter i . I gränstrakterna medför detta att de svenska åkarna har mycket svårt att konkurrera när det gäller den gränsöverskridande trafiken. Exempel finns på svenska åkare som betalar 15 i bilskatt i och som under är 1970 dessutom erlagt kilometeravgift 44 i på 25 000 - 30 000 norskakronor, alltså över 20 000 svenska kronor.Genom beslut om att införa en differentierad och starkt höjdkUometeravgift har läget för de svenska åkarna i gränstrakterna blivit prekärt. De bUar som är mest vanliga för transport av virke m. m.har en totalvikt av 1 . För en sådan bil med släp blirkilometeravgiften -F , alltså per mil mot tidigare3 norska kronor per mil. Man får en bild av effekten av detta om man ser påkostnaden för en mycket vanlig transport, som är massavedstransporter frånSverige till i . För en bil av nämnd storlek innebärstortingsbeslutet en kostnadshöjning per resa från tidigare 106 till 246 norskakronor. Vad som är alldeles speciellt förvånande är att höjningenav kUometeravgiften för utlandsregistrerade bilar trädde i kraft den 1 januari1971 men för norska åkare gäller först . Siffran frän tullstationerna visar att det finns en starkökning av antalet norska lastbilar som delvis utför sina transporter genomSverige. Detta skapar självfallet ännu större oro bland företrädarna för densvenska åkerinäringen. Enligt min mening mäste snabba åtgärder vidtagas fränden sida för att skapa rättvisa i detta problem. Med hänvisning tUl det anförda hemställes om kammarenstUlstånd att tUl herr finansministern framställa följande fråga: Avser statsrådet att vidtaga ätgärder som bidrager tiU attskapa likvärdiga skattevillkor för svenska och norska åkare när det gäller dengränsöverskridande trafiken? Denna anhållan bordlades. § 15 Interpellation nr 11 ang. trafik- och taxepolitiken inom statensjärnvägar Ordetlämnades på begäran till HerrERIKSSON i (fp), som yttrade: En stigande olust gör sig gällande inför deomfattande järnvägsnedläggningarna. Dessa medför en ökad osäkerhet iglesbygderna om möjligheterna för mindre orter tUl en fortsatt trafikservice avrimlig standard. Företag och människor kan härigenom dra sig för att stannaeller slå sig ned på mindre orter. Järnvägsnedläggningarna leder också tUl en ökning iutnyttjandet av andra trafikmedel och därmed en ökad belastning framför allt pävägnätet. Det är bekant att en sådan omläggning av efterfrågan på trafikmedelmedför både direkta samhäUskostnader för väghållning och indirekta genom ökadetrafikolyckor. Det är då naturligt att ett betydande missnöje gör siggällande även inför de aviserade taxehöjningarna inom SJ. Sädana taxehöjningargör det för allt fler biUigare att använda bil i stället för tåg. Högre taxormedför lägre trafikunderlag, och lägre trafikunderlag kräver enligt nuvarandesätt att räkna höjda taxor. Nuvarandemetoder för beräkning av lönsamheten inom SJ och därpå Nr 3 grundad taxesättning är uppenbartotillräckliga eftersom de leder till dessa ickeönskade resultat. Kostnader kan naturligtvis definieras och beräknas på olikasätt. Man borde se över de nu gällande principerna. Det bör vara möjligt att fåett mått på företagets effektivitet som man tar medsamhällsekonomiska bedömningar innan man fattar beslut om taxesättningen. Översynen bör bl. a omfatta nuvarande krav på räntabUitet.Vidare bör den omfatta beräkningar av de kostnader, som driftsinskränkningarmedför fö;r andra samhällsorgan, och de totala samhällskostnaderna i övrigt.Taxesättningen bör granskas även i fråga om avvägningen mellan person- ochfrakttaxor samt mellan taxorna pä korta respektive länga sträckor. Bland detsom i övrigt borde prövas är en utvidgad försöksverksamhet i olika avseenden.Det gäller vidgad försöksverksamhet dels med taxenedsättningar i syfte att fåöver trafik från väg tUl järnväg och aUtså öka underlaget, dels medtursättning. Dåligt underlag kan i många faU bero på dålig turtäthet ochservice. Den förbättrade turtätheten pä de mest lönsamma banorna har säkertbidragit till en ytterligare förbättrad lönsamhet. Med hänvisning tUl det anförda hemställes om kammarenstillstånd att tiU herr kommunikationsministern få framställa följande frågor: att den nuvarande trafik- och taxepolitiken, som medför ökad takt ijärnvägsnedläggningarna och ständigt höjda taxor, är tUlfredsstäUande? att medverka tUl en omprövning av metoderna för beräkning avlönsamheten inom järnvägstrafiken? Denna anhållan bordlades. § 16 InterpeUation ru- 12 ang. tillämpningen avbestämmelserna om förtidspension för husmödrar Ordet lämnades på begäran tUl i (c), som yttrade: I samband med behandlingen av Kungl. Maj:tsproposi tion nr 1970 uttalade andra lagutskottet beträffande invalidiserad husmors möjlighet att erhålla förtidspension: "Propositionsförslaget innebär vidare en viss uppmjukning av invaliditetsbedömningen beträffan de handikappade husmödrar. HittUls har man för gift kvinna som uteslutande varit sysselsatt med arbete i hemmet bedömt hennes arbets- och förvän'sförmåga med hänsyn tiU hennes förmåga att utföra sådant arbete. har funnit det befogat att man vid bedömandet av en husmoders arbetsförmåga generellt också tar hänsyn tiU i vad mån hon skulle kunna utföra något förvärvsarbete utom hemmet. Den omständigheten att en invalidiserad husmor kan utföra ett visst mått av hushållsarbete borde inte hindra att hon kan få hel förtidspension." Utskottet säger vidare: "Liksom departementschefenär utskottet av den uppfattningen att nuvarande praxis varit 46 aUtför snäv och att vissuppmjukning därför är motiverad." Efter de informationer som lämnatvid konferens med försäkringskassornas representanter synesdet råda oklarhet om tUlämpningen av vad andra lagutskottet uttalat ochriksdagen sedermera beslutat beträffande möjligheterna för husmödrar atterhålla hel förtidspension. Med hänvisning till vad som anförts hemstäUer jag omkammarens medgivande att tUl herr socialministern fä ställa följande fräga: Anser statsrådet att tUlämpningen av de nya bestämmelsernaom husmödrars möjlighet att erhäUa förtidspension är sädan att den överensstämmermed beslut och intentionerna i detta beslut? Denna anhållan bordlades. § 17 Interpellation nr 13 ang. de föreslagna taxehöjningarna vid statensjärnvägar Ordetlämnades på begäran tUl HerrMAGNUSSON i (vpk), som yttrade: Styrelsen för har hemstäUttUl regeringen om att få vidta taxehöjningar från och med den 1 april 1971.Höjningarna uppgår till pä vanliga tur- och returbiljetter och 12procent på månadskorten. För vagnslasttrafik begärs höjningar med varierande 6och . Dessutom höjs enligt förslaget diverse andra avgifter: prisernapå rabattkort, sovplatsbUjetter etc. SJ:s överskott för /70 anges tUl ca 52miljoner kronor men borde enligt uttalande för pressen av SJ-chefen ha legat på145 mUjoner kronor. Den summan sägs vara normal för vinstgivande företag, ochtill den kategorin anser generaldirektören vid SJ enligt sammatidningsuttalande att SJ bör höra. Det är av denna anledning och väntadelöneökningar som sålunda taxorna skaU drivas ytterligare i höjden. Dessataxehöjningar har kommit med täta mellanrum, ibland t. o. m. omåret. Regeringen har bifallit framställningarna. Vid ett tillfäUe, den Ijanuari 1967, hade SJ begärt att få höja persontrafiktaxorna , men regeringen dubblade budet och höjde med 10. Denna taxepolitik Uksom den statliga trafikpolitiken iövrigt har utsatts för en stark och växande kritik. Vid varje tiUfäUe har denmötts med hänvisningarna om att det ju är själv som genom sitt beslutär om riktUnjer för den statliga trafikpoUtiken godkänt grunderna för denförda taxe- och trafikpolitiken. Den kommunistiska riksdagsgruppen anmälde försin del i en motion är 1963 en starkt avvikande mening och känner sigoförhindrad att påyrka ett frångående av trafikbeslut. Detta äremellertid en sak. Bortsett härifrån kan frågan StäUas om hur dessa riktUnjertUlämpats och om ändamålsenligheten av den begärda taxehöjningen. Ideliga höjningar av taxorna minskar utnyttjandet av SJ:stjänster. De stimulerar tUl ökad utbredning av bUismen med aUa dess konsekvenser.LO:s representant i , , avlämnade år 1969 ianslutning tiU styrelsens beslut om taxehöjning ett särskilt yttrande. I dettaanförs bl. a. att en taxehöjning av den storlek som kravet på lönsamhet i dessnuvarande utformning nödvändiggör kan få mycket ogynnsamma långsiktiga effekterpå transportstrukturen i landet genom att driva ut sädana transporter pålandsvägarna som järnvägen ur samhällsekonomisk synpunkt bör ombesörja. Omdömet har samma berättigande när det gäller den nubegärda taxehöjnirigen som . Denna mäste också ses mot bakgrunden avregeringens beslut om prisstopp liksom situationen för löntagarna. Anställda ienskUd och offentlig tjänst kan företa sina tågresor i första klass utan attoroas av SJ :s taxehöjningar. Det är emellertid inte faUet med alla dem somskall begagna sig av SJ:s färdmedel från och tUl arbetet och inte heller förfamUjer och folkpensionärer som vUl hälsa på anförvanter. Det är åtskiUiga avdessa som inte har och aldrig kommer att få egen bil. De höjda taxorna tvingardem att avstå från att resa. Om den åttaprocentiga taxehöjningen skrevtidningen att om bara en av bUjettpriser skrämsbort från att resa bUr det en däUg affär. "Tio personer som åker för 100kr var betalar sammarUagt . Nio som åker för var ger bara 972 krtUl SJ." Bedöms det hela från närings- och lokaliseringspolitiskautgångspunkter eUer från social synpunkt måste samma starka betänkligheterresas som vid besvarandet av frågan om det ens ur ekonomisk synpunkt är kloktatt på sätt som sker driva den s. k. lönsamhetsaspekten. Den starka kritik somikommit tUl uttryck under senare års riksdagar mot trafikbeslu.t ochdess tUlämpning påverkade märkbart utformningen av statsutskottets utlåtande år1969 i anledning av väckta trafikpolitiska motioner (utlåtande nr 167). I dettasägs att hänsyn också skall tas tiU sociala, näringspolitiska ochlokaliseringspolitiska förhållanden och även tUl inverkan ur trafiksäkerhets-,arbetarskydds- och mUjösynpunkter liksom de följdkostnader härav som samhäUethar att bestrida. Ett bifaU tiU SJ-ledningens framstäUning om taxehöjningarstår inte i överensstämmelse med de citerade synpunkterna urutskottsutlåtandet. Det rimmar också dåligt med kommunikationsminister pressen refererade uttalande på iaugusti 1969 om att den trafikpolitiska bedömningen inte får ske uteslutandefrån lönsamhetssynpunkt utan med i bilden måste också tas närings- ochlokaliseringspolitiska aspekter. Med stöd av det anförda hemställer jag om kammarenstUlstånd att tUl herr kommunikationsministern få rikta följande frågor: Anser statsrådet de från begärdataxehöjningarna överensstämma med uttalandena om att den trafikpolitiskabedömningen inte får ske uteslutande från lönsamhetssynpunkt utan med i bUdenmåste också tas närings- och lokaliseringspolitiska aspekter? Anser statsrådet sådana höjningar överensstämma med syftetmed regeringsbeslutet om prisstopp? Kan taxehöjningar vid SJ varatUlrådliga ens ur SJ-företagets egna ekonomiska och lönsamhetssynpunkter? de förhållanden som föranlett SJ-ledningen att ånyo begära regeringens medgivande att företa taxehöjningar motivera en jr 3 grundläggande revidering av trafikbeslut? VUl statsrådetmedverka tUl att SJ-ledningens hemställan om taxehöj- den ningaravslås av regeringen? Iz januari ly/i Denna anhållan bordlades. § 18 InterpeUation nr 14 ang. ifrågasatt nedläggning avjärnvägsUnjen KarungiÖvertorneä och bilUnjen Ordet lämnades på begäran tUl HerrSTRIDSMAN (c), som yttrade: Vid en presskonferens i den 26 augustii fjol presenterade kommunikationsministern en modeUplan för regional trafikplaneringatt tUlämpas pä försök i . Planeringen syftar tiU att dra uppriktlinjer för en övergripande regional trafikplanering. Avsikten därmed är attförbättra betingelserna för att få en godtagbar kommunikationsservice. som kommunikationsministern tUlsatt en arbetsgruppför denna trafikplanering i planerar SJ att lägga ner järnvägslinjenKarungiÖvertorneä och billinjen ÖvertorneäPajala. SJ:s planer på nedläggningav järnvägslinjen i synes ha tillkommit helt utan hänsyn tUl attNorrbotten utsetts tUl försökslän för en grundlig genomgång avkommunikationsfrågorna. Man får intrycket att ledningen för dåligt kännertill dessa centrala planer. I sammanhanget bör också uppmärksammas vad statsutskottetskrev i sitt utlåtande nr 1970 med anledning av väckta motioner, attytterligare nedläggningar av järnvägar inte må företas förrän resultatet avtidigare av begärd översyn föreligger. Utskottet anförde bl. a.: "Utskottet vill i anledninghärav hänvisa till den förenämnda arbetsgruppen för utarbetandet av modeUplanför regional trafikplanering och dess uppdrag. I avvaktan pä resultatet avgruppens arbete och för möjliggörandet av en förutsättningslös prövning avolika trafikalternativ inom skilda regioner är det enligt utskottetsuppfattning angeläget att uppkommande frågor om järnvägsnedläggelser bedöms medstor försiktighet. Redan enligt trafikbeslut får f. ö.nedläggningsfrågor inte bedömas frän enbart järnvägsekonomiska synpunkter utanskall avgöras med beaktande även av olika sociala och näringspolitiskaaspekter." Enligt min uppfattning måste sociala,lokaliseringspolitiska och näringspolitiska hänsyn vara grundläggande för ettstäUningstagande tUl frägan om nedläggning av järnvägslinjen i . Den föreslagna ersättningstrafiken kommer att medförabetydande fraktfördyringar. För jordbruket, som är en dominerande näringsgren i gränsbygden, innebär en järnvägsnedläggning högre fraktkostnader för bl. a. fodervaror och därmed ocksä högre produktionskostnader. Risk finns därigenom för att det kommande förslaget om ett bättre stöd tUl det norrländska jordbruket på grund av ökade fraktkostnader kan helt 49 4 protokoll 1971. urholkasför Tornedalsjordbrukarnas del. Även för skogsbruket är det av betydelse för framliden attjärnvägen finns kvar. Under detta är kommer nämligen flottningen i älvatt nedläggas. Det innebär att stora kvantiteter virke därmed måste transporteraslandvägen. har folkminskningen i Tornedalenuppgått till drygt 1 OCO personer ärligen. En indragning av järnvägen skulleytterligare påskynda utflyttningen. är den bygd som kanske mest drabbatsav arbetslöshet och avfolkning. Hela gränsbygden är invecklad i en kamp för denfortsatta existensen. Av förklarhga skäl är det inte underligt om beskedet fränSJ att nedlägga all trafik på järnvägslinjen KarungiÖvertorneä och billinjenÖvertorneå-Pajala väckt bäde oro och bestörtning hos befolkningen ochföreträdare för kommuner och näringsliv. Det kan inte vara riktigt att bedöma en liten bandelslönsamhet i en utsatt avfcilkningsbygd för sig utan man måste se länet som enhelhet. Därför bör den mycket vinstgivande medräknas i sammanhangetom man skall fä en rättvis bild av lönsamhetsförhållandena. Med hä:nvisning tUl det anförda får jag anhålla omkammarens tillstånd att till hen kommunikationsministern få ställa följandefråga: Är statsrådet beredd medverka tUl att nedläggning avjärnvägslinjen KarungiÖvertorneä och billinjen ÖvertorneäPajala förhindrasmed hänsyn till föreliggande sociala, lokaliseringspolitiska ochnäringspolitiska krav och med beaktande av ekonomiska betydelse förden totala järnvägsverksamheten i ? Denna anhållan bordlades. § 19 InterpeUation nr 15 ang. aktualisering i FN av konventionen om förebyggandeoch bestraffning av folkmord Ordetlämnades på begäran till HerrTAKMAN (vpk), som yttrade: Den internationella kommissionen förundersökning av krigsförbrytelser i höll sin första session iStockholm från . I sina slutsatser fastslogkommissionen att arten och omfattningen av de förbrytelser som begåtts av (Dch dess allierades styrkor i är folkmord, somär ett internationellt brott.