prot · FU0963 · 1971-12-31 00:00:00 — Och har varil med i sä passlänge alt hon borde känna tUl att elt särskUt yttrande inte bryterenhälligheten i elt utskott. Sedan polemiserade tydligen mol dendiskussion som förs i U 68. Den debatien tyckerjag dock att föra i U 68, där han har placerats i den referensgrupp där parlamentarikersitter med. Det är elt ovanligt lillvägagängssätt att i en diskussion iriksdagen la upp en intern U 68-diskussion. Hen (): Jag vUl börja med att göra några korta kommentarer UU tvåmotioner som har mitt namn som första namn. Den ena gäller planen för enutbyggnad av högre tjänster vid universiteten. Vi har ju fått den nya forskarutbUdningen,och de svårigheter som denna utbildning möter vid universitet ochhögskolor är såvitt jag förstår nästan helt och hället beroende av klyftanmellan de uppställda målen och de anvisade resurserna. En huvudtanke i den nyaforskaratbUdningen var som bekant att man kraftigt skulle intensifierahandledningen, men de resurser i form av högre tjänster som måste tUl för ensådan mlensifierad handledning har tyvärr i stor utsträckning uteblivit. Jag troratt det är angeläget med en stark planmässighet i utnyttjandet av de begränsaderesurser som kan stäUas tUl förfogande, och just denna starka begränsning avresurserna är ett särskUt argument för en långtidsplan för inrättande av högretjänster, skriver på den punkten att utskottetdelar motionärernas uppfattning om värdet av att forskningsorganisationensutveckling planeras på , men utskottet har inte velat tUlstyrkamotionen med hänsyn tiU att man vUl awakta resultaten av arbetet inom enarbetsgrupp inom universilelskanslersämbetet. Jag lycker alt det är ett fuUtacceptabelt ställningstagande. Får jag sedan tUl , som uppehöll sig ingåendevid den glädjande enighet som han tyckte sig ha konstaterat i utskottet, sägaatt på två punkter när det gäller forskningsresurserna har det ju ändå avgivitsen folkpartireservation, som syftar just tUl att öka handledningsmöjligheterna. Den andra motion som jag vUl säga några ord om är molionen198, som och jag har väckt och som handlar om läramtbild-ningen isamhällskunskap. Bakgrunden tUl den motionen är den personliga erfarenhet somherr Fiskesjö och jag i egenskap av universitetslärare har när det gäller dekunskaper om det sociala, politiska och ekonomiska system som den nuvarandesamhäUskunskapsläramtbUd-ningen ger uirymme för. Vi är helt enkelt oroliga föratt tiden är för knapp för att meddela lärarna i samhäUskunskap tUlräckligakunskaper. har varit någol så när positivt ocksäUU den motionen, och utskottet har pekat pä alt det finns behov av att se päden frägan, men utskottet viU dels inte göra detta , dels inle sesamhällskunskapens problematik separat. Den senare synpunklen tycker jag ärhelt riktig. Man bör behandla denna fråga i samband med problem som gällerblockämnena över huvud taget. Och när utskottet skriver att utskottet kan tänkasig en omprövning efter en nägol längre tids erfarenhei, så anknyter det tUlmin tidigare diskussion med statsrådet om när en omprövning på denpunkten kan bli aktueU. Vägar man hoppas, , att uttrycket "ennågot längre tids erfarenhet" kan betyda att en omprövning blir aktueU är1972? Det vore i så fall ganska tUlfredsstäUande, Huvudfrågan i diskussionen mellan statsrådet ochmig har varit om vi skall la intryck av erfarenheterna från genomförandet av en Nr 63 reform och lära därav, och när detskall ske. Statsrådet sade i sitt senasie Fredaeenden inlägg att han menade alt del varnaturligt att så skulle ske och att vi bara 16 aorU1971 " oense om när det skulle varamöjligt alt göra del, -------------------- ------- Jag vUl emellerlid säga att jagtror all det är betydelsefuUt all man lar Vissagemensam- inlryck av dessa erfarenheier påetl förutsättningslöst sätt, och det är det ma frågor tveksamt om statsrådet gör.Han sade i fräga om genomström ningshastighetenall den låga måluppfyllelsen hade samband dels med de nya studieplanerna, delsmed den negativa kritiken från lärarna och studenterna. När del gäUer den första punkten lycker jag inle alt delstämmer; en huvudsak i de nya studieplanerna har ju varit alt organisera de olikamomenten inom ämnet pä ell sådanl säll att man ökar den pedagogiska effeklen,givelvis vid en oförändrad utbildningskvaUtet - det har aldrig ifrågasatts altsjälva kvaliteten på de olika ämnena skulle förändras. Därmed mä nu vara hursom helst. Den andra förklaringen, aUtså att den kritiskainställningen hos mänga lärare och sludenter pä något sätt skulle ha försvåratgenomförandet av reformen, har jag svårare att förslå, mäste jag säga. Jag vetinle om statsrådet menar att dessa lärare och studenter har känt mindreenlusiasm och därför inte pä elt alldeles lojall sätt velal föra utstatsmakternas inlentioner i praktiken. Om det var det som avsägs, lycker jagatt det inlägget är ytterligt diskutabelt och orättvist mol majoriteten avlärarna och studenterna. De kritiska synpunkter som framförts bäde före och isamband med PUKAS-syslemets genomförande och efteråt när vi har sellresullalen har dock varil av myckel olika karakiär, Längt ifrän alla bara enlilen minorilet av politikerna hade hämlal inspiration från händelserna vidSorbonne, Det framfördes mycken saklig kriiik, och när denna sakliga kriiik nuefteråt pä väsentUga punkler visat sig riktig, tycker jag inte det är hederligtatt i det sammanhanget lala om krypskytle frän de aktiva och ange del som enförklaring tUl misslyckandet. Enligt min mening är alllsä statsrådet lolkning avorsakerna lill den låga måluppfyllelsen föga övertygande. Jag tycker att dethade varit riktigare att peka pä brister i själva syslemet, riktigare all taansvar för de ätgärder som man har genomfört och de delar av dessa ätgärder somhar lell liU detla resullal. När del sedan gäller de särskilda utbildningslinjerna ärdet inle för tidigt all göra de konstateranden som jag gjorde i mininterpellation; vi har ju möjligheler att jämföra 1969 med 1970, och de"origmella studenterna", som kallade dem, har ju blivitfler och fler. De har ökal från 15 . inser jag myckel väl attdel bara är en del av dem som dessa siffror avser som kan räknas tillkategorien "de originella studenterna", men andelen som väljersärskild utbUdningslinje är i kraftigi siigande, och det är väl ett vikligtkonstaterande när man diskuterar erfarenhelerna av PUKAS-systemet, När delsedan gäller ulspärrningen tolkade jag statsrådet svar på minfräga på det visel alt han ansäg att ulbildningsnämnderna hade Han reserverade sig för att han inte hade studerat 100 materialet i delalj, men såvitt hannu kunde bedöma hade utbUdnings- nämndernahandlat rätt i ulspärrningsfrågan. Del betyder ju att del hade varil rikligtatt inle slä ut dem som enligl 31 § i kungörelsen skulle slås ul. Jag vUljämföra delta med vad statsrådet sade pä denna punkt 1969: "Visäger nej lUl den obegränsade kvarsillningsrälten inom ramen för enutbildningslinje och hävdar att studenten pä 50 procents än vad somnormalt krävs skall kunna fullfölja sina studier," Den senare delen av detla uttalande av statsrådet måste juändå belyda att de skall utspärras i de fall då inte särskilda skäl föreligger,Såviii jag vel har inget enda utspärrningsbeslut ännu trätl i krafl. Deltavisar ändå en stor skUlnad mellan avsikten med denna bestämmelse och den praxissom har utformats på universitetsorterna. Sedan är del väl ändå sä alt en liberal praxis i fräga omulspärrningen leder tiU en ökad kostnad per student och betygsenhet; det fåralltså konsekvenser på koslnadssidan. Jag har alltså tolkat både och statsrådetMoberg på det viset, att de nu är beredda att accepiera denna praxis, som väländå inte kan anses slä i överensstämmelse med bokstaven i beslulel, Lål mig tUl sist, herr talman, säga alt dennaotUlfredsstäUande måluppfyllelse i PUKAS har föranlelt en betydandeuppmärksamhet och debatt bland lärare och studenter, och inte minststudenlpressen har uppehållit sig mycket vid de erfarenheier vi nu har. Vi börinte här i kammaren avstå från en öppen debatl om dessa frågor; vi skall inteavslå frän möjligheten att anpassa systemet tUl de erfarenheier som redan harvunnits. Under detta anförande överlog vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag mäste verkligen be kammaren om ursäkt föralt jag kommer upp i talarstolen en gäng tUl i en fräga som jag Irodde varavklarad. Jag kan emellertid inte underlåta att återkomma när envisasmed att fortsätta en debalt som jag Irodde var avslutad för den här gängen. missuppfattar mig när jag talar omutbildningsnämnderna. Jag sade och upprepar att kanslersämbetel utvärderar deförsta insalserna, och innan del arbetet är klart vUl jag inte säga någontingdefinitivt, Pä basis av vad jag dessutom sade, nämligen att kanslersämbetetbedömde det arbete som hann utföras före konfliklen vara acceptabelt ochhyggligt, försöker göra gällande alt del skulle motivera en annan lolkningav avstängningsbeslämmelserna än som var avsikien med riksdagsbeslutet ,Det är självfallet en helt felaktig slutsals. När det gäller de särskUda utbildningslinjerna uppreparjag, att studenter som frän början har en mycket bestämd uppfattning om vilkenämneskombination de vUl läsa fär möjlighet att läsa en särskUd UtbUdningslinje,om den valda kombinationen inte finns inom någon av de 17 eUer 18utbUdningsUnjerna, Dessa sludenter är förhållandevis få; statistikenvederlägger inte del påståendet. "De mänga" i statistiken som herrMolin för tredje gängen återkommer tUl är hell andra grupper vUka självfallet med goda moliv - haratt välja särskUd utbUdningsUnje. Att det blev särskUda svårigheter vidigångsättningen av denna reform sammanhängdeinle enbart med de generella problem som uppstod när vi skulle börja tUlämpa enny ordning, utan ocksä med den stämning i vUken detta system sjösattes. Del varde upprörda debatterna, med många destruktiva inslag, som i ännu pågicksom efterklanger det som hände i , Är del så konstigt, herrMolin, att den speciella atmosfären har ytterligare försvårat igångsättningen? () kort genmäle; Får jag då bara släUa två frågor tUlstatsrådet , Den ena gäller ulspärrningen. SkaU de studenter, som intehar klarat de avsedda studiemälen på 50 procents än avsett, enliglstatsrådets mening avstängas eUer inle? Den andra frågan är; När statsrådet nu talar om denatmosfär i vUken denna reform sattes i verket, belyder del då alt statsrådetmenar att en del av de lärare, som ute på fältet skulle omsätta denna reform iverkligheten, på grund av sin kritiska instäUning inte lojalt gjorde del? Jag beklagar att jag inte har fåtttUlfäUe att bemöta en beskyllning från , Utskottels ärade ordförandeinsinuerade med djup och storslagen rörelse att jag röjde hemligheter frånU 68;s interna förhandlingar genom att jag framhöU alt i resonemang därstädesbegreppet jämlikhet användes pä elt högeligen otiUfredsstäl-lande sätt. Ja, , vilka hemligheter! kansiudera användningen av begreppet på nytt jag förutsätter all han en gång harläst dem - i t, ex, U 68:s offentliga debattskrifter. Sä var del alllsä meddessa specieUa hemligheter! Hen ALEMYR (s): Jag har inte använt ordet hemligheter överhuvud taget. har inte lyssnat på mitt korta genmäle. Jag harsagl att jag tycker all del är överraskande alt för en internU 68-debatt i samband med denna diskussion i . Hen NORDSTRANDH (m): Jag slår väl inte,, och för en intern debatt med U 68, dvs, med mig själv? Jag vUl yttra mig i all korthet såsom svar påherr Molins två sisla, hoppas jag, frågor i denna omgång. Utbildningsnämnderna har all tolka givna beslämmelser. Jaghar från kanslersämbetel begärl in en rapport om på vad sätt ulbildningsnämndernahar agerat. När denna rapport föreligger, har jag anledning att fräga mig omutbUdningsnämndernas praxis har ställ i överensstämmelse med andan bakombestämmelserna. Om nödvändigtvis i mina inlägg nu och lidigarevill lägga in den tolkning han synes vara ute efter, mä göra del. Överläggningen var härmed slutad. Utskottels hemställan bifölls. Humanistiska fakultetema m. m. Humanistiskafakulteterna m. m. HenLUNDBERG (s): Efter den diskussion som vi har åhörtviU jag säga att uttalanden om akademiker och andra präglades som jag uppfattade det, med rätta eller kanske felaktigt - av en akademiskhögfärd. Jag har själv aldrig fält del av den akademiska ulbildning som vissaakademiker sätter så skyhögt. De menar all den som har gått den långa vägenskulle sakna möjligheter över huvud taget att göra några bedömningar i sädanahär sammanhang. när jag ändå dristar mig att la tUl orda om deltautskottsbetänkande beror del på att jag varit med om att väcka en del motioner,som gäUer utbUdning, vetenskap och forskning samt på alt även icke-akademikertvingas att i det praktiska arbetet ta ställning tUl vissa problem för attsamhäUet skaU kunna fungera. Vi har yrkat att måtte besluta om inrättandet aven professur i estetik. För alt inte behöva upprepa alla olika argument ber jagall få hänvisa vad jag och övriga motionärer har anförl i motionen 378.Värl förslag om en professur i estetik kan sägas ha fäll en välvUUg behandling,och utskottet har i sin skrivning understrukit behovel av utbildning vid defUosofiska fakullelerna i detta ämne. har på visst sättmöjligheterna lUl ulbildning ökal genom av Kungl. Maj;l vidtagna åtgärder. När jag inte yrkar bifall UU molionen vUl jag endaslunderstryka att jag förutsätler att statsrådet eller regeringen skall följadenna fråga med uppmärksamhet och vidta de olika älgärder som är erforderligaför alt denna gren av utbUdningen skall fä silt beaktande. Utskottet underslrykerockså att det är nödvändigi att vi gör en förslärkning på detta område. Vidare har jag varil med om alt väcka en moiion ominrättande av en professur i japanologi, särskUl modern japanska, viduniversitetet i . Utöver de motiv vi anfört i motionen som fåttanslutning pä många håll - vUl jag framhålla, att orsaken lUI att vi ärtvingade all vidta älgärder på detla område är den handelspolitiskautvecklingen och förändringarna av olika marknader och industriell verksamhet.Om vi skall ha möjligheter alt konkurrera och ge arbetstiUfäUen kanske inteså myckel äl akademiker, ulan framför allt pä arbeismarknaden i övrigl tvingas vi att göra en förstärkning på delta område. Om jag förslär ulskoltets skrivning rält underslrykerutskottet just behovel av en ökad utbUdning pä detta område. Jag skall ävenhärvidlag nöja mig med all rikta en vädjan tUl statsrådet att han skall beaktadessa praktiskafrågor och ge oss möjligheler lUl den ulbildning, specieUl i språk m. m., somär erforderlig för all vi inom den induslrieUa sektorn skall kunna möta Japan.Del är visseriigen en stormakt, men i fråga om industriell verksamhel är landetiniressani för oss och erbjuder en konkurrens som vi måsle möla på del sätt somerfordras i sammanhangei. Jag fattar utskottets skrivning pä dennapunkt som en beställning för framtiden och släller därför ingel yrkande. Medhänsyn UU den skrivning som gjorts och den ulveckling vi gär tUl mötes kommerämnet som sådant, hoppas jag, att ges erforderlig plals. Tyvärr skjuler viemeUerlid denna fråga - som vi nu borde ha hafl klarlagd - minsl ell är framåti liden. Men jusl nu kan vi inle göra något ål detta. Hen (): Rivningsraseriel i våra svenska städer sveper fortfarandefram som en stormvåg, och i den vägens väg utplånas byggnader och miljöer, somgivil våra stadsbilder deras karaktär och som ofta har kulturhistorisktinlresse och värde. Den här utvecklingen innebär ocksä en väldigvärdeförstörelse, som är inflationsdrivande och som är en svår belastning päsamhällsekonomin och som driver lägenhets- och lokalhyror i höjden på eltorimligt säll. Vi vel all mänga människor i värl samhälle ser med undranoch avsky pä denna destruktiva verksamhel. Vi vet ocksä all fä känner trivselmed de slätstrukna och hell opersonliga byggnader och miljöer som växer upp urde rivna kvarterens kratrar. Vi har också erfarit all sakförslåndiga människorute i , som lärt sig sälla värde på de rester av byggnadskultur, somfinns kvar där ule efler de tvä världskrigens förstörelse, nu kommer hit UU ossför att beskåda vårt barbari och lära sig hur man inte bör göra. I del här läget och medan det finns något kvar altbevara är det angeläget att hos stadsplanerare och byggnadsskapande arkitekteröka och fördjupa kunskaperna om vad som är värdefullt frän kullurhislorisk ochmiljöskapande synpunki. Del behövs lydligen också ökade kunskaper om hursädana byggnader skall kunna bevaras i sin egen miljö och ges en rationellfunklion i det moderna samhällel. 1 två motioner lUl årels riksdag, den ena av fruKrislensson m. fl., den andra av mig och ell antal medmotionärer, harframställts yrkanden belräffande resurser för ulbildning och forskning i ämnelbyggnadskultur. Utbildningsulskollet avstyrker dessa motionsyrkanden för närvarande.Därmed blir lyvärr denna angelägna frågas lösning ylleriigare försenad. Men,herr talman, jag lovar all komma igen. Överläggningen var härmed slulad. HenNORDSTRANDH (m); Frågan om en professur i religionssociologi har molionsledesunderställts men har inle hafl nägon större framgånghär, och Kungl. Maj;l har visat föga intresse, krypande bakom en ulredning rörandeden religionsvelenskapliga ulbUdningens mäl och organisation. Försl fördeuniversilelskanslersämbetet fram förslaget, förmenande all det förelåg behov aven sädan professur oavsell vilket resullal ulredningen skulle komma till..Enprofessur i religionssociologi behövdes under alla förhållanden, sade UKÄ, ochkompetent kandidat till professuren fanns inom landel, I ärels pelila vek sig emeUerlid ocksäuniversitetskanslersämbelei och log liksom regeringen skydd bakom ulredningen.Nyll är emellerlid i dagens situation - något som jag vUl ullrycka mintUlfredsslällelse med - utskottets klart uttalade mening om all del inte kanråda någon tvekan om att det föreligger elt behov av en professur ireligionssociologi, vare sig denna professur skall tUlhöra teologisk ellerannan fakultet. Inför etl sådanl ställningstagande kan även en prövad motionärkänna sig tUlfredsställd och pä denna grund invänta meromnämnda utredningsbetänkandeom vUkel fakulletsallernaliv som bör väljas, i synnerhei som utredningen - som heterRUMO - beräknas avsluta sitt arbete . Motionärerna kan alltså försin del räkna med lUlkomslen av en professur i religionssociologi fr. o. m. läloss säga senasl /74. Vad belräffar i SlockholmvUl jag understryka att det står öppet för biträde vid forskarhandledning menalt del givelvis dä också för sina Uänsler måsle få del av tiUgängliga medelför sådan handledning. Del är alt hoppas all universilelskanslersämbetet sertUl all så också sker. Insliiulel är alllför värdefulll för all inte UlnyUjas,och utnyttjas del, bör det ocksä stödjas, Ocksä etl institut med teologiskinriklning mäste för sin verksamhel leva även på pengar. Jag har inle nägol annal yrkande än om bifall UUulskoltets hemställan. I detla anförande instämde (). Överläggningenvar härmed slulad. HerrLUNDBERG (s); Jag har föreslagit att de juridiskafakulteterna skulle sammanslås med de samhäUsvelenskapliga. I molionen nr 376har jag argumenterat för en sädan sammanslagning. Utskottet anför att enexpertgrupp utreder denna fräga och anser att man redan nu harvidtagit älgärder för att kunna tUlmötesgä del önskemål om ur samhälletssynpunki nödvändiga förändringar inom den juridiska utbUdningen som vi harframförl. Jag skallbara här undersiryka att konstaterar i sin bok 4 * protokoU 1971. "Varfördemokrali" den utgavs under kapitlet ' all man kommer all kräva all styrelsen tas bort fränpoliliken och läggs i händerna pä experter. "Delta kanformellt ske genom alt bestämmanderätten delegeras lUI ell aulonoml expertorgan.Men en sädan överflyllning av makten är sä omfattande och väsentlig och i såhög grad i avsaknad av objektiva direktiv, att den demokratiska konlrollenhärmed i verkligheten är uppgiven." Det finns anledning för oss alt när vi skaparfler och fler jättestora ämbetsverk ge akt pä alt den egentliga maklenöverflyllas från lill ämbets- och Ijänslemän och alt dessa ämbets-och tjänstemän i sin utbUdning - del är alllsä inle deras eget fel - bibringasen konservaliv och bevarande uppfattning i fräga om juridisk bedömning m. m.,som har sin rol i det gamla ståndssamhället. Det är självklarl att närsamhällels olika resurser och verksamhel växer ul sä måste samhället mer ochmer kräva av dem som har lät oss säga den egentliga makten alt de ocksä skallförstå demokratins problem och skapa möjligheler för åtminstone allinle bara formellt utan även reellt påverka utvecklingen över huvud taget. Detär ur den synpunkten som jag har tagit upp dessa juridiska problem och ansettatt en förändring är nödvändig. Jag tror inle del finns möjligheler att fä denjuridiska ulbildningen riktigt utformad genom att anlita experterna igen. Jag är medveten om all i denna fräga skulle myckel kunnasägas. Del juridiska länkandet över huvud taget är obegripligt. Det ärobegripligt därför alt vi inte i något avseende har en myndighet som försvararsamhällels rält. Vi tUlåter olika intressen att spela ul pä skilda områden, lålvara i en juridisk aimosfär men i en aimosfär där samhällets urgamla rättigheteroch respekten för grundlag aldrig har upprätthållits. Det är angelägel all maninom Kungl. men framför alll hos myndighelerna lär sig allrespeklera jusl dessa faktorer som är av sådan belydelse inom samhäUet. När professor installerades 1966 höU hanen föreläsning om semantik och juridik. Han citerade att i sladfäslelsen av1734 års lag erinrar om att - vär högt ärade svärfader, somFredrik vördnadsfulll uttryckte sig - nödigt funnii alt ulse och förordna vissalärda och förståndiga män, som skulle sälla lagen pä tydlig och brukeligsvenska. Del har ju gäll några är . Är del nägon som kan sägaatt vi har rikes lag på tydlig och begriplig svenska? Hur skallexempelvis norrlänningarna kunna förslå att man genom olika finler kan få enlagfart ulan att ha en förvärvshandling som är gUtig? Hur skall man i Norrlandkunna förstå all lusenlals heklar mark på delta säll har överförts från kronantUl enskilda eUer från enskUda andra intressenter eller att urminnesrättigheter, som är inskrivna i grundlagens §§ 77 och 78 och som det har givitsutiryck äl vid olika tillfällen, t. o. m. i äldre lid, dä har respekterats? kan väsentliga värden, som rällsligl endast kanbasera sig pä grundlagen och som kan tolkas enbart genom beslut i ,överlåtas tUl elt spel om miljoner åt en lilen grupp människor som troligenmyckel bristfälligt har läsl grundlag. Jag är medveten om att det är litel svårt att stäUa ettyrkande på denna punkl, men jag tror faktiskt alt statsrådet borde ta bättrehänsyn lUl de s. k. reformer inom juristutbUdningen, som en företrädare laladeom vid ett vissl lillfälle och som bara grundade sig pä , icke pä erfarenheioch vetenskap. Jag vill därför direkt säga tUl slalsrådel all vi visserligeninle behöver någol slort ämbetsverk för detla ändamäl men all vi skulle kunnaavskaffa och inrälia något av våra nuvarande ämbetsverk, låt oss sägakammarkollegiet, lUl ell museum, där man skulle kunna siudera hur olikahandlingar lUlverkades . Vi skall nalurliglvis inle stäUa stora krav pä dellamuseum, eflersom en väsentlig del av de gamla handlingarna gick lill spillo närkungl. en gäng brann ner, men det finns tUlräckligt kvar för all visaall delta "förnämliga" ämbetsverk har varil med om alt skriva utköpehandlingar och all lämna ul kvitton på ett säll som vi med nuvarandespråkbruk skulle säga var av brottslig karakiär. Men del var den lidens sed,eftersom ämbetsmännen efter 1611 med och minne icke hade tUl uppgifl all skapa rält utan mera alt fullgöra enpolilisk uppgifl. Jag tror all del är att hela ulbildningen ochinriktningen i juridikämnet skuUe anpassas så att den ungdom, som skallsiudera bl. a. del, inte skaU kvarbliva i ell länkande som tUlhör elt förgångetsamhälle. Vi lever i en dynamisk lid, och det vore väl ändå nu dags alt mangjorde någonting i detta avseende.