prot · FU0997 · 1971-12-31 00:00:00 — Slutligen, herr talman, ber jag attmed anledning av vad jag anfört få yrka bifall tiU reservationen 1 vidfinansutskottets betänkande nr 26, reservationen vid betänkandet nr 27,reservationerna 1 och 2 vid betänkandet nr 28, reservationen vid betänkandet nr29 och reservationen vid betänkandet nr 30, HenEKSTRÖM (s); Det var inte alldeles övenaskande att herrBurenstam gjorde en sådan här exposé. Jag trodde att han kanske, såsomledamot i finansutskottet, skulle begränsa sig till de betänkanden somutskottet nu framlagt, dvs, nr 26-30. Jag har aldrig haft tUlfälle att höraherr i egenskap av docent, däremot har jag under senare århört honom här I . Jag föreställer mig att det ändå måste vara enväsentlig skillnad i sättet att framlägga texten I de olika skepnaderna. Hen använder så många om: Om vi hadegjort så och så skulle det ha blivit på ett visst sätt; om vi hade haft enlägre arbetslöshet skulle vi haft mer än vi har; om vi hadenått samma tlUväxttakt som jämförbara skulle vi haft 5 miharderkronor mer att röra oss med. Det där är antaganden som man kan göra, men jagskulle ändå vilja fråga vilka bidrag som fanns i hansanförande tih att dessa "om" skulle komma bort. Jag märkte ytterstlitet av sådana bidrag. Vi underskattar från socialdemokratiskt håll sannerhgenmte den arbetslöshet som råder siffran är hög. Men vi är heltmedvetna om att det även förelåg en situation här i landet somman allvarhgt kan diskutera det visar jämförelser. När vi diskuterar den härfrågan låter det som om situationen i fiol skulle ha varit den verkhgtideala. Man jämför med det antal obesatta platser som då registrerades ochsäger: Titta så många fler obesatta platser det fanns då! Antalet ledigaplatser är väsentligt lägre än tidigare, heter det exempelvis i en avreservationerna. Ja, det är riktigt, och jag skulle viha säga att vi I viss månkan vara tacksamma för det. Den situation som då rådde var onormal. Stora delarav arbetsmarknaden var överhettade och man har ingen som helst anledning attönska sig tillbaka till en sådan situation. Det finns också anledning att erinra om, vilket vi iförbigående har berört i utskottets betänkande nr 30, att enligtarbetskraftundersök-rungen 65 000 fler människor var sysselsatta i april i årän , mitt under brinnande högkonjunktur. Det var alltså 65000 fler människor i arbete än . Vi har haft samma bildunder , så den siffra jag nämner är inte någon isolerad företeelse. Det här skall inte glömma bort närhan söker sak med regeringen. säger att han villbalansera och att regeringen också gör många lovvärda saker. Men jag tycker nogatt balansen är litet underhg. Jag vet inte vilken uppfattning herr BurenstamLinder har om balans, men han ägnade sannerhgen inte åt attsäga att det över huvud taget finns något som görs bra. Resten av anförandetinnehöll den vanliga kritiken. Vi var i debatten mycket eniga om vilken allmänInriktning den ekonomiska politiken skulle ha och vi var eniga om att denslutgiltiga bedömningen skulle få anstå tills man klarare kunde överblickaläget. var inne på prisstoppet ochprisregleringen. Jag skall inte sysselsätta mig så länge med den frågan. har yrkat avslag på proposition 108 omfortsatt tUlämpning av allmänna prisregleringslagen. I propositionen anförs attkonsumentprisindex febraari 1971 t. o, m, minskatmed . Jag vet Inte -vilka bevis har om hanöver huvud taget har några men han säger att om man har en prisregleringslagfår man också befara att det uppstår kvalitetsförsämringar på de produkter somframställs i samhället. Det vore mycket intressant att få upplysning om vilkakvalitetsförsämringar hen kan peka på som uppstått under dennatid. Utskottsmajoriteten anser att det är alldeles uppenbartatt man bör awakta avtalsuppgörelsen innan man kan lämna den reglering vi förnärvarande har. Jag skah Inte ge mig In på om statsrådens höga löner. Han sade att han hite särskUt riktade sigmot dem, men man förstod ändå vad han ville få fram. Det var insinuationergivetvis. Det har förts en ganska lågmäld kritik, anser jag, frånbåde och hen i , De har i stort håUit sig tUlfinansutskottets betänkanden. Hen var väl htet oklar på en del punkter. Han påstodatt den socialdemokratiska majoriteten i finansutskottet har varit alltförföhsam gentemot finansministern och regeringen, men sedan sade han i ett annatsammanhang att majoriteten var mindre samarbetsvilhg än vad man kan anse attfinansministem varit i kompletteringspropositionen. Jag tycker att just detresonemang som här för tyder på att våra betänkanden är väl avvägda.Vi har sannerligen inte varit helt föhsamma på alla punkter. Det finns välnågon nyans man kan läsa in. Men att vi skulle visa brist på samarbets-vilja gentemotoppositionen har jag svårt att förstå när tar investeringsfondernasom exempel på detta. Då vi I utskottet behandlade motionema rörande Investeringsfondemavar det ganska svårt att veta var oppositionen stod. m. fl. hadehemställt om att investeringsfonderna skulle frisläppas för investeringarutanför de expansiva storstadsområdena. Sedan hade hen tillsammans medherr även motionerat om att medel ur företagens investeringsfonder förkonjunkturutjämning bör frisläppas i vidgad omfattning. Då var det alltså enlitet annan mening i mittenpartimotionen. Moderatmotionen kom i samband medkompletteringspropositlonen. Där talar man om ett generellt frisläpp, särskiltpå orter som har hög arbetslöshet. Vi har här sannerligen inte sökt sak med oppositionen. Visäger: "Under erinran om de påtalade effekterna av generella frisläpp av investeringsfondernaanser utskottet att det bör ankomma på Kungl, Nr 97 att ianslutning tiU en fortlöpande analys av sysselsättningsutveck- Torsdaeen den hngen görade ytterhgare regionalpolitiskt och konjunkturellt motiverade 27 mai 1971 frisläppav fonderna som erfordras," Under dessa omständigheter finner ----- ; utskottetatt en särskUd skrivelse tiU Kungl, i denna fråga mte kan 'nomisk debattanses erforderlig. resonemang om den offentliga verksamhetenskall jag inte beröra särskilt mycket. Den offentliga verksamheten är föremålför en successiv granskning när det gäller dess effektivitet. som jag följt statskontorets arbete har jag styrkts i min uppfattningatt såväl statskontoret som bedriver ett arbete som jagicke tror att man skulle kunna åstadkomma genom att tUlsätta en parlamentariskutredning för att se var vi kan spara någonstans. Vi tar ju StäUning tUl statsverkspropositionenvaqe år, och då har vi möjligheter att göra bedömningar. Det finns sannerligenhär i landet också en långsiktig planering. Jag har träffat många personer idet privata näringshvet som sagt att de är imponerade över det arbete sombedrivs i statskontoret och , och när de säger det tror jagdem på deras ord därför att de är vittnesgilla. De hävdar att deticke finns någon anledning att säga att effektiviteten är lägre på något sätt iden statliga förvaltningen än i många företag inom näringslivet, Hert var också Inne påarbetslöshetsfrågan. Han säger att vi har levt över tiUgångarna. Ja, henKristiansson, om alla de förslag som framlagtskulle ha blivit beslut, hur skulle det då ha sett ut? Ni harsannerligen inte bidragit till att vi på något sätt skulle, som herrKristianssons partiledare säger, hålla fötterna på sklnnfällen. Det säger hanemeUanåt, men granskar man era förslag skall man finna att vi sannerligenenligt dem skulle ha en offentlig sektor som skulle vara vida stöne änvad den är. Det var ändå välgörande att höra att att den offentliga sektorn inte är något hot mot välfärden, och detnoterar jag. Det finns kanske anledning att i någon mån knyta an dagensdebatt tUl vad vi sade i denna kammare, då vi mer ingående behandladeden ekonomiska situationen och sysselsättningsläget i anslutning till finansutskottetsbetänkande nr 1, Vi betonade där i fuU enighet vikten av en hög beredskap.Utvecklingen på arbetsmarknaden behövde, sade vi, föhas med störstauppmärksamhet och åtgärder planeras som möjliggjorde en snabb aktlon. Från utskottsmajoritetens sida inskärpte -vi också attgenerella åtgärder borde undvikas tiUs det stod klart att vi hade ettrealekonomiskt utrymme och att det utrymmet inte var av tiUfällig art. Vi anseratt det var en riktig bedömning som vi gjorde då och det visade sig också attden höga beredskapen har varit erforderhg. Regeringen beslöt mot bakgrunden avsysselsättningsutvecklingen måiiad marsapril en rad åtgärder som syftade tUl att förbättra den aktuella sysselsättningssituationen och vidgade vissa särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser. De avsåg också att öka igångsättningen av byggnadsprojekt och stabUisera sysselsätt- 39 ningen inom byggsektornnästa höst och vinter. Bostadsstyrelsenhar hos länsarbetsnämndema gjort en enkät om projekt som är så långtframskridna, att de skulle kunna igångsättas därest så skulle visa sigerforderligt. Det är ungefär 7 000 lägenheter som skulle kunna igångsättas ,om det visar sig vara erforderligt. Men det bhr en bedömning som man får göranär vi nått ordning på arbetsmarknaden och fått avtal tUl stånd och ser vilkeneffekt det kommer att ha. 1reservationen vid finansutskottets betänkande nr 30 talas om enkonjunkturteserv som vi har för bostadsbyggandet. Det är ju ett Intressant nyttord. Jag vet mig inte ha hört det förut. Vad vi talar om när det gällerbostadsbyggandet heter projektreserv. Men det kanske passade bättre just nu atttala om "konjunkturreserven". Detta får man givetvis ta ställningtill när vi ser hur utvecklingen kommer att bh , Finansmiiusternanger nu I den reviderade finansplanen att investeringsavgiften skaU än vad som fömt var avsett. Han betonar också att kravetatt säkra sysselsättningen kommer att fordra skärpt uppmärksamhet och attberedskapen förstärks. Vihar tagjt fasta på det i utskottet. Vi förutsätter att förberedelser pågår somgör det möjligt att snabbt handla, när situationen i sin helhet kan bedömas. Visäger också att det är ytterst betydelsefullt att den bedömningen inte behöveranstå länge; annars bhr det sent att handla. Vadvi tänker på är förstås avtalssituationen som jag nämnde. Den är verkhgenoviss. Det är ovisst vilken grad av stimulans uppgörelserna som efter handträffas får på efterfrågan. Att det bhr en påspädning på köpkraften avbetydande art är uppenbart då skall detta konstaterande ses mot bakgrunden avatt efterfrågan bland konsumenterna har varit svag . Detta ärnaturligt i en oviss avtalssituation. Det är Inte bara företag som agerarförsiktigt i en hård och oviss situation utan det gör också löntagarna. Situationenkan om någon månad te sig helt annorlunda. Då vore det mycket olyckligt motbakgrunden av hur -vi långsiktigt bedömer läget att rasa i väg med generellaåtgärder som vi vet är mycket lättare att sätta in än att aweckla, VI bedömersituationen allvarligt. Skulle avtalsrörelsen dra långt ut , kanske inpå hösten, måste åtgärder sättas in . Det står helt klart. Detär sålunda inte stora skillnader på de här punkterna mellan ståndpunkterna iutskottet, men vi som bildar utskottsmajoriteten anser det olyckligt attlångsiktigt binda utrymmet, när vi kanske får ett kraftigtpåslag genom avtalsuppgörelsernas utfall. Det måste tas med I beräkningen. Utskottettog redan i sitt betänkande nr Ii febraari upp tiU behandling några av denekonomiska pohtikens mål . Det var innan vi närmare hadehunnit penetrera långtidsutredningens alla aspekter och aUa de remissvar somkommit in med anledning av utredningen. Det framstod somuppenbart att det krävdes en målmedveten ekonomisk pohtik för att under denärmaste åren uppnå balans i utrikesbetalningarna. Inom parentes sagt är denmycket starka förbättring av handelsbalan- sen som viupplevt och mycket glädjande. Den är dock somvi har betonat I det nu föreliggande betänkandet nr 30 delvis en föhd avtillfälliga förändringar i lagerinvesteringarna. Att balans iutrikesbetalningarna är ett bindande mål står fullkomhgt klart, och vi ansluteross tih finansministerns bedömning att 1975 kan vara en lämpUg tidpunkt då viskall ha bortarbetat underskottet. Jag vill gärna för min del understryka vad som ocksåpoängterades i vårt februaribetänkande, nämligen att en sådan betalningsbalansär en förutsättning för att vi skall kunna föra en så självständig ekonomiskpolitik som möjhgt. Vi har också sagt att det endast är i det kortareperspektivet som en utländsk upplåning framstår som angelägen, I ett vidareperspektiv bör ett rikt land som vårt svara för sina egna mvesteringar och sinegen konsumtion. Ett annat mål som det torde råda allmän enighet om ärbättre regional balans. Jag vill betona att det finns glädjande tecken på enIndustrieU expansion i stödområdet, och utöver det lokaliseringspolitiskastödet har vi i Investeringsfondema haft ett viktigt Instrument för attåstadkomma denna eftersträvade förstärkning av den industriella utvecklingen iNorrland, Det är framför allt detta vi har velat poängtera i betänkandet nr 27om investeringsfondema, som jag också inledningsvis var inne på. Där framgår jualldeles klart att ur regionalpohtisk synpunkt är generella frisläpp urinvesteringsfondema mte någonting eftersträvansvärt. Det framhöll jag den 3mars och jag upprepar det . Självfallet kan vi ändå i ett visst lägebehöva använda investeringsfondema mera generellt. Vad sedan gäller de övriga mål som aUmänt angetts varariktpunkten på för den ekonomiska politiken så är det uppenbart för att nu återigen anknyta tiU marsdebatten att det är innehållet i och detkonsekventa fasthåUandet vid en målsättning som är det intressanta, mte ettmera aUmänt instämmande i ganska yviga ekonomisk-politiska målsättningar. Jagbehöver inte utveckla att det enligt mitt sätt att se finns ganska storaskUlnader i kammaren i fråga om hur man uppfattar takten och graden med vilkenman bör närma sig målet: en jämnare inkomstfördelning. Det är en helt annan sakän att allmänt ansluta sig till en sådan princip. Därför är det självfallet attgå förbi problemets kärna, när de borgerUga partiema i den gemensammareservationen tUl betänkandet nr 30 säger att stor enighet synes råda om decentrala målen för den ekonomiska utvecklingen på . Utskottsreservanterna har i sin behandling av de mål förden ekonomiska pohtiken som angivits av långtidsutredningen radat upp föhande:full sysselsättning, snabb ekonomisk tUlväxt, rimlig prisstabihtet och balans iutrikesbetalningama. Men, ärade kammarledamöter, man undviker att över huvudtaget nämna den målsättning som spelat huvudrollen i den politiskadebatten och som mycket klart också anges såsom en målsättning ilångtidsutredningen, nämhgen jämnare inkomstfördelning. Jag undrar verkligenvilken kriarättare som varit med och strakit just detta I reservationen. Somreferat av långtidsutredningen är det felaktigt. Som uttryck för reservanternassamlade bedömning kan det betraktas som politiskt utomordentligt intressant! Jaglyssnade med uppmärksamhet på i Harphnge och 2* protokoU 1971. tänkte att han skulle fogajust jämnare Inkomstfördelning till de mål som angivits i reservationen. Mendet kom inte. Alltsåär det inte så mycket bevänt med resonemanget om en jämnare Inkomstfördelning, Utskottethar med anledning av vad som anförs i partimotion men ocksåutifrån vissa funderingar i mittenmotionen tagit upp ett mera principielltresonemang om näringslivets investeringar. De investeringsplaner som hämtas inav och som hgger till grand för Investerlngsprognosemavisar mycket betydande variationer. När konjunkturen går uppåt stigeroptimismen, och då kommer mycket vittomfattande planer på nya investeringar idagen. När konjunkturen mattas sprider sig lika snabbt pessimismen, ochinvesteringsvihan avtar kraftigt. brakar, som väl är, konjunkturinstitutetnär man behandlar det här materialet göra mycket omfattande korrigeringar av deprognoser som skulle följa av att man tog hänsyn endast tUl näringslivets egnaönskemål. Man vet ju erfarenhetsmässigt att alla utbyggnadsönskemål långtifrån kan reahseras , särskilt inte om det finnsöverhettningstendenser i ekonomin, Å andra sidan brakar inte heller nedgången,när det kommer tiU kritan, bh så stark som investerarna först ger uttryck för ienkätema. Sedanhar vi den ekonomiska pohtikens inverkan på förloppet. Vid konjunktumedgångenstimulerar vi på olika sätt investeringama. gäher ju attsärskilt investeringsavdrag om medges för industrins investeringar imaskiner och Inventarier , Vidare medges Ianspråktagande avinvesteringsfonder mer eller mindre generöst allteftersom Investeringarna börske I den ena eller andra regionen, Ä andra sidan får -vi I uppgångsskedenabromsa och genom bl, a, kreditpolitiken och penningpolitiken söka balansera avde aUra värsta anspråken i tider av resursavspärming. Närman summerar det här finner man att industrins fasta investeringar varierarrelativt måttligt tUl år. Jag vill emellertid betona, att dennarelativa stabiUtet inte springer fram alldeles spontant utan att det erfordrasrelativt betydande påverkan i form av ekonomisk-politiska åtgärder för att denskall realiseras. Jagtror att det är många med mig som finner detta förhållande en smulaegendomligt. Jag erinrar mig, att ett av våra största skogsföretag jag trordet var SCA under konjunkturnedgången 1967 1968 presenterade ett mycketomfattande Investeringsprogram, där företaget gjorde det tUl en särskild poängatt man investerade kraftigt i lågkonjunkturen. Man menade då att det var lättatt få tag i arbetskraft, det var lätt att få tag i investeringsvaror, mankunde bättre förutse kostnadsutvecklingen och man skulle, när högkonjunkturenåter tog fart, stå där med en vidgad kapacitet som möjliggjorde en kraftigproduktionsstegring när efterfrågan på nytt rasade i väg och priserna steg. Jagtror att man räknade alldeles rätt. Det underliga är bara, att företagen intemera metodiskt söker anpassa sina investeringar inte tiU den aktuellaefterfrågan i en högkonjunktur utan till efterfrågan i ett mera långsiktigtperspektiv. Visst finns det många företag som beräknar sininvesteringsverksamhet just på så här långsiktiga kalkyler, men det är märkUgt i hur hög gradnäringslivets investeringar påverkas av rent psykologiska faktorer ochtiUfäUiga, akuta förändringar i efterfrågan på de varor man säljer. Detförefaller mig, som om branschorganisationerna här skulle ha en stor uppgiftatt fylla genom att inte via sin allmänna Informationsverksamhet bidra till attförstora rycknlngama I investeringsverksamheten utan i stället söka balanseraav dem. Det är väl också detta som haft Itankama när man i en motion tlU årets tagit upp problemen medindustrins investeringsut-veckUng och uttalat sig för branschfonder. Ettsärskilt problem utgör lagerinvesteringarna. De tycks spela en allt större rollbåde på det intemationella planet och I vårt land när det gäller att finnaorsaker tlU konjunktursvängningarna. Lagren är i sig en buffert mot attsvängningar i efterfrågan snabbt sprider sig direkt ner tUl produktionen ochdärmed påverkar sysselsättningen. Men lagerföränd-ringama har genom sinstorleksordning kommit att få betydande verkningar också direkt på produktioneni samhället, på utrikeshandelns förändringar, på utrikesbalansen och påprisutveckhngen. Vi har i utskottsbetänkandet dragit fram den analys avlagerförändringamas inverkan på efterfrågeutvecklingen som redovisas i denreviderade nationalbudgeten. Vi upplever alla starkt den förändrade konjunkturbildenmellan och innevarande år. redovisas inationalbudgeten att efterfrågan i ekonomin, bortsett från lagerföränd-ringar,kan beräknas variera ytterst htet mellan och året 1971med dess avsevärt dämpade efterfrågeutveckhng. I båda fallen skulle enligtnationalbudgeten ökningen av den s, k, slutliga inhemska efterfrågan bh 3procent, men om man inkluderar lagerföränd-ringama bhr ökningen för1970 och beräknas bh . Detskulle alltså vara lageratvecklingen som förklarar det kraftiga rycket isamhällsekonomin , Man skah då tiUfoga, att dettapådrag skedde trots en mycket restriktiv kreditpolitik, I detperspektivet framstår inte kreditpolitiken som hård utan somotillräckUg för att motverka en delvis spekulativ uppbyggnad av lagren. Enannan sak är att åtstramningen uppenbarligen slog mycket ojämnt, det framgår aven annan analys som redovisas 1 den reviderade nationalbudgeten. VIhar i utskottet velat peka på det här problemet som en mycket viktig punkt ochett problem som det gäUer att utveckla metodema att komma till rätta med. Vihar från utskottsmajoritetens sida upplevt det som ganska meningslöst att sittaoch argumentera om huravida industriinvesteringarna kommer att öka med 8eller en fråga som spelar en stor roll i de borgerligamotionerna - när de skillnaderna knappast ens beräknlngstekniskt går attavgöra. De konjunkturpolitiska och samhällsekonomiska problem jag här berörthar en helt annan innebörd och är av en helt annan storleksordning.Investeringarna blev lägre än vad det hade funnits anledning att räknamed, det är riktigt. Men om nu företagen valde att investera i ökade lager i stäUetför I nya fabriker och nya maskiner i den beräknade utsträckningen, då bör vi diskutera den saken ochinte söka förklaringar genom allmänna anklagelser mot den ekonomiskapolitiken. Vihar på område efter område genom att utveckla den ekonomiska pohtikenåstadkommit stabihtet och kontinuitet i fråga om Investeringarna på samhällsekonomisktoch sysselsättningspoUtiskt tunga områden. Vi har gjort det genom att i höggrad eliminera de privata spekulationsmotiven och de kortsiktigaränteförändringamas inverkan på bostadsinvesteringarna. Vi har gjort det på destathga investeringarnas område genom flerårsplaner och flerårsramar inom t,ex, försvaret, väginvesteringama och affärsverkens investeringar. Vi har ivissa fall hårdhänt begränsat de kommunala investeringarna för att håUa deminom en samhällsekonomiskt tolerabel ram. Vi har förfinat Instramenten så, attvi bygger in en viss flexibilitet, en viss anpassningsförmåga i de här ramarna.VI lägger dem i början htet lägre än vad vi tror är möjligt och vi ökar sedangenom ianspråktaganden av konjunktuneserver investeringarna allteftersom vibedömer att de reala resursema medger det. Men,som vi framhåller i utskottsbetänkandet, det är svårt att med fortsatta krav påförnuftiga investeringar och investeringar tiU lägsta kostnad kräva mycketstarka förändringar inom andra samhällssektorer därför att industrin ellerandra sektorer av näringshvet uppvisar starka variationer, Samma gäller I vissutsträckning den privata konsumtionen. Även med kraftiga finanspolitiskainsatser visar den en tendens att hålla sig relativt stabil på kort sikt, oberoendeav ekonomisk-politiska åtgärder; konsumentema använder sparmedel för att hållasin konsumtion någorlunda stabil. Trots en utveckhng mot förbättrad planeringoch ökad flexibihtet i denna planering måste vi mom alla sektorer som göranspråk på resurser i samhället kräva en relativt jämn och stabil utveckling. Detär också därför vi awisar den tolkning av prioriteringen avindustrUnvesteringama som vi läser in i den moderata partimotionen, nämligenatt om inte industrin -vill Investera nu får vi stora problem med detta lagradeinvesteringsbehov 1972-1973, Det är enligt vår mening inte så enkelt, att mankan gömma på ianspråktagande av reala resurser på det viset, VI tycker ocksåfrån utskottsmajoritetens sida, att det inte finns anledning att sätta sig nedoch vänta med investeringarna och spekulera i än starkare lockmedel för att ökaindustriinvesteringarna än det investeringsavdrag som medgett för år1971, Mot bakgrunden av en långsiktig bedömning av den svenska industrinskonkurrenskraft och sähförmåga inte minst dokumenterad i de storaexportframgångar svensk industri haft bör den bedömningen nuleda fram tUl en betydande ökning av industriinvesteringarna. Vitycker nog från utskottsmajoritetens sida att det är en smula egendomhgt, attdet enda som i den för , och moderatema gemensammareservationen skymtar fram av detta mycket viktiga problem är ett helt kortupprepande av de funderingar som återfinns i den moderata partimotionen.