prot · FU0967 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi har gjort det därför att vimenar att en sådan politik skulle öppna vägen för en prispressande konkurrens,som skulle komma konsumenterna tUl godo, dels i form av ökad valfrihet ochstörre möjlighet att byta bostadsmiljö när man så behöver, dels i form avpressade produktions- och därmed hyreskostnader. Det finns i denna konkurrensbrist, som tUlhör deallvarligaste konsekvenserna av det nuvarande systemet, stora olägenheter. Vihar den uppfattningen att konkurrensen behövs här både i produktionsledet och iförvaltningsledet, i fråga om bostadsproduktion och bostadsförvaltning. Detpågår en utveckling mot färre och färre stora enheter som man nog skall se uppmed, ty om den utvecklingen går i monopolistisk riktning är den av ondo. Därförkräver vi nu som vi har gjort en fri konkurrens, och en fri konkurrensmellan byggherrar på lika vUlkor. , menar vi, finns det anledning att varna för detta har i varit Inne på, så jag skall bara nämna detsom hastigast - en sådan förändring av bostadsmarknadens stmktur attsmåhusandelen minskar. Vi har blivit mer och mer uppmärksamma påbetydelsen av en god miljö, och människor har blivit mer och mer intresserade avatt de bostadspolitiska miljöfrågorna i vid bemärkelse skaU beaktas från detallra tidigaste planeringsstadiet. Bostadenoch dess miljö måste på något sätt bli konkurrenskraftiga storheterinför konsumenten i förhållande tUl både bUar och utlandsresor. Boendet är avså grundläggande betydelse också för arbetstrivseln, för familjelivet och förden nödvändiga avstressningen att man verkligen kan säga att bostadsfrågan ären fråga av grundläggande social betydelse. Därför är det riktigt, menar vi också, att socialaåtgärder av typen bostadsbidrag sätts in för att motverka en sådan stegring avboendekostnaderna som vi upplever , en sådan stegring att många människorutan bidraget måste avstå från en god bostad. Men det är ett memento attbehovet av bidrag ökar så enormt snabbt. Här är det möjligt att andra åtgärderpå det samhäUsekonomiska området måste sättas in. En social bostadspolitik behöver emellertid inte varadetsamma som en i detalj reglerad bostadspolitik. Den kritik som vi riktar mot det bostadspolitiska systemethar vi kortfattat givit uttryck åt i det särskUda yttrande nr I som är knutettiU civUutskottets betänkande nr 12. Även om det således är systemet som sådantsom vi vUl förändra, finns det naturligtvis anledning att inom systemets rambegära korrigeringar av detaljer, som vi anser att det skulle vara värdefuUtatt få korrigerade. Inrikesministern tUlsatte vid enutredning, som skall pröva de bostadspolitiska målen och bostadspolitikensutformnmg under det närmaste decenniet, räknat /75. Vår partimotionfrån moderata samlingspartiet har fördenskull fått den utformningen att vi harbegärt att våra synpunkter och våra krav skulle få underställas den nya s. k.boendeutredningen och bli föremål för dess aUvarliga analys och prövning.Majoriteten i utskottet har tyvärr avstyrkt den begäran. Men jag har ändåanledning att här uttrycka den förhoppningen att enskilda ledamöter iutredningen skall inse betydelsen av att de frågorna blir genomlysta. Därförskall jag i korthet nämna vad det rör sig om. Det gäller bl. a. möjligheterna att öka andelen småhus inyproduktionen och att öka långivningen tUl ombyggnadsverksamhet för attminska den stora avgången i lägenhetsbeståndet. Det är klart att avgången ilägenhetsbeståndet har olika orsaker, men effekten av den kan vi konstatera nämligen kontoriseringen i städernas centrala delar, och över huvud tagetbenägenheten att i de större tätorterna tUlskapa nya sovstäder samt attmerkantUisera och kommersialisera städernas egentliga centrala delar. Det ärför dyrt med bostäder där. Vi måste kunna få någon sådan planering att vi kanfå igen ett slags blandning av det affärsmässiga Uvet och boendelivet även i decentrala delarna av städerna - annars dör städerna, i varje fall underkvällstid, med aUa de olägenheter vi vet att det för med sig. Vi har också i detta sammanhang begärt att utredningenskulle få behandla frågan om möjligheterna att på något sätt undersöka olikakonkurrensbetingelsers inverkan på markpris, byggproduktion och hyressättning.Vi vUl även att utredningen tar ställning tUl det statliga bostadslånestödetsframtida utformning och möjligheterna att få en ersättning för det nuvarandeparitetslånesystemet, som redan har uppvisat sina stora olägenheter. Vi tarvidare upp frågan om åtgärder mot den successiva minskningen avlägenhetsstorlekarna i nyproduktionen. Jag tänkteberöra den senaste frågan litet närmare, eftersom vi inte Anslag till bostadsbyggande, m m Anslag tiU bostadsbyggande, m m. gjort detså mycket tidigare. i har varit inne på detta också ochjag skall därför begränsa mig tUl att säga följande: Den i och för sig klokaförändring som vidtogs , nämligen att man grundarkvottUldelningen på kvadratmeter lägenhetsyta i stället för på antaletlägenheter, har börjat visa sina avigsidor. Trångboddhetsnormen harvisserligen kunnat följas upp - om man räknar antalet boende per rum, köketoräknat, har trångboddheten minskat. Jag delar egentligen också denuppfattning som kommit tUl uttryck här i , jag trorsenast vid förra årets riksdag, att "det är mer angeläget att öka antaletmm än golvytan per rum". Men om nu en i och för sig förklarlig strävanfrån kommunernas sida att få in ett så stort antal lägenheter som möjligt påsin kvadratmeterkvot leder tUl en alltför snabb minskning av den genomsnittligalägenhetsytan, då bör det väl åtminstone observeras och motåtgärder om såvisar sig behövligt sättas in . Det är ju i alla fall intedockskåpslägenheter som tUlgodoser växande familjers behov. Och 5 kvadratmetersminskning av den genomsnittliga bostadslägenhetsytan ärså pass mycket att det kanske bör observeras. Jag har berört åtminstone en del av detsom återfinns i de mångtaliga reservationer som är knutna tUl civUutskottetsbetänkande nr 12. Då mina partikamrater i utskottet kommer att ta upp några avreservationerna från vår sida tUl särskild behandling här, nöjer jag mig medatt med hänvisning tUl vad jag nu har sagt få yrka bifall till följandereservationer: 3 t. o. m. 6, 7 b, 11, 14 b, 15 a, 16 b, 19, 22, 23 a och 24. HerrWERNER i (vpk): I en av kommunisternaspartimotioner rörande bostadsfrågan utmynnar argumenteringen för ett ökatbostadsbyggande i yrkandet att bör hemstäUa om en snabbutredning attföreläggas höstriksdagen om kraftigt ökad bostadsvolym för åren 19721974, somär i tioårsplanen, för att tUlgodose en snabb förbättring av bl.a. de ensamståendes och invandrarnas bostadssituation. Utskottet säger attdessas bostadsbehov har liksom andras lagts tiU grund för avvägningarna. Medandra ord inryms de i det förslag regeringen lagt beträffande bostadsbyggandetsomfattning. Naturligtvis skulle vi i vår motion ha använt detta synsätt ochpåyrkat en genereU uppräkning av planen för bostadsbyggandet. När vi nu har hänvisat tUl behovet av bostäder förungdomen och över huvud taget de ensamstående och invandrarna, har det skettför att peka på obestridligt angelägna behov för dessa grupper. EtttUlgodoseende av de behoven vid faststäUandet av ramen för bostadsbyggandet somheUiet kan onekligen ske betydligt lättare vid ett bifaU tUl vårt förslag. Avslåsdet däremot drabbar det inte bara de nämnda grupperna av bostadsbe-hövande. Detdrabbar de bostadsbehövande över huvud taget. Låt mig, herr talman, hänvisa tUl några reaktioner påfackligt håll. största avdelning, Byggettan, antogvid sitt novembermöte ett uttalande, där man kraftigt kritiserade de dåföreliggande bedömningarna, enligt vUka regeringsförslaget om bostadsbyggandetsomfattning väntades bli utarbetade. Anslag till bostadsbyggande, m. m. slagetlagts, kommenterade bl. a. tidningen i nr 9 : Nr 67"Är det riktigt att bostäderna skaU komma i kläm för att industribyggenskall släppas fram? Det är skräp att vi i vår biandekonomi inte klararproduktionsavvägningen bättre. Allt finns i överflöd men inte det vi bästbehöver bostäder." Resultatet har blivit arbetslöshet bland byggnadsarbetare,försämrad ekonomi för tusentals familjer, skattebortfaU och miljoner utbetaladei arbetslöshetsunderstöd. Jag tycker att det är varken run eller reson i vadsom skett. Bara i har igångsättningen sjunkit under tidenjanuari-mars från 4 195 lägenheter till 2 47 1 , somvi har den största arbetslösheten i . Men det handlar inte enbart om problem medbostadsbyggandets omfattning. Det är också fråga om bostadsbyggnads- ochboendekostnaderna. Det jag avser hänger i mycket hög grad samman med demarkpolitiska problemen. Jag syftar på yrkandet i vår motion nr 1160 om bl. a.att statliga lån endast skaU beviljas tUl sådana hus som byggs på samhäUsägdmark. Det torde inte vara obekant att det oskicket förekommer attbostadsbyggnadsbolag uppför bostäder där hyressätt-ningen är gmndad på statligalån, men när husen är färdiga en omplacering sker tUl privata långivare.Hyresgästerna stäUs oftast i besvärliga situationer med kraftigt uppräknade ochretroaktiva hyror. Det är dock inte främst detta som varit vägledande förmotionskravet. Avgörande är att vi äntligen måste skapa effektiva medel motmarkspekulation och över huvud taget mot privatkapitalistiskt agerande inombostadssektorn. Jag är naturligtvis inte alls överraskad av att man på denborgerliga kanten ryggar tUlbaka och kanske rent av chockas av detta resonemangoch dessa krav. De utgör ändå ingredienser i en social, ja, t. o. m.socialistiskt inriktad byggnads- och bostadspolitik, som vi borde ha i dettaland. Men, fröken , vi har ingen socialistiskt inriktad bostadspolitiki detta land. Trots socialdemokratiskt regeringsinnehav och stark stäUning iövrigt förs en politik av det välbekanta märket biandekonomi, som ingenting haratt göra med en socialistiskt inriktad bostadspolitik. Regeringspartiet ensamthar inte majoritet i . Men det borde finnas en majoritet för åtgärderav detta slag. Läs och ta del av utskottets utlåtande! De åtgärder jag anseratt det borde finnas majoritet för avstyrks. Låt mig med dessa ord hänvisa tUl nyabostadspolitiska program. Efter att ha anfört synpunkter på problemet omfinansiering av kommunala markförvärv säger man i programmet: "Riksbyggenanser därför att statsmakterna borde överväga att endast ge statliga bostadslåntUl produktion av flerfamiljhus som uppförs på kommunalägd mark." ledning är ju företrädd här i kammaren avflera betydelsefulla representanter. Det är rätt märkligt att de i sin gruppinte har kunnat göra sitt inflytande gällande, så att intentionerna från detbostadspolitiska programmet också satt sina spår i utskottsbetänkandetsskrivning. I nära anslutning tiU detta krav står ett annatmotionskrav, att endast samhällsägd mark får stadsplaneläggas. Anslag till bostadsbyggande, m. m. bostadspolitiskaprogram också är inne på denna tankegång. Man säger att kommunema bör äga mark som behövs för samhällsbyggande. Om detta, som vi föreslår, stadfästsi bestämmelser av förordat slag, tas ett verksamt steg för en markpolitik somstarkt bidrar tUl att motverka spekulation och sänkabostadsbyggnadskostnaderna. harupprepade gånger anfört exempel på fall där kommunerna i brist på resursernödgats avstå från markförvärv som de annars skulle ha gjort. Bankägdastorbolag har ryckt in och köpt marken och tUltvingat sig rätten att bygga. Dåär det inte tal om någon konkurrens, fröken , då är det bara monopol.Jag skaU inte uppta tiden med att referera sådana exempel. Alla i den härkammaren - även om det inte är så många inne nu - vet att de finns, men varförgör man ingenting effektivt åt detta? Jag kommer då in på en annan del avproblemkomplexet. Det gäUer förmedlingen av bostäder. Från vårt partis sida har tidigare upprepade initiativtagits i syfte att förverkliga det gamla bostadspolitiska kravet omobligatorisk bostadsförmedling. Också här kan man tala om de obotfärdigasförhinder. Det är svårt att övervaka en sådan lag, har det bl. a. sagts. Som omvi inte skuUe ha lagar och förbud i en mängd fall, där det tycks vara mycketsvårt att klara kontrollen och efterlevnaden men där vi likväl anser det självklartatt vi har vissa bestämmelser och förbud. Vi åberopar i vår motion fjolårets beslut i omstraffskärpning för dem som i förvärvssyfte driver arbetsförmedling. Dettaanses stötande för rättskänslan och åtgärden sålunda berättigad att vidta. Vistödde från vårt håll förslaget och medverkade tUl den straffskärpningen. Menvad är det som säger att svartabörshandel och pengar under bordet som florerari fråga om förhyrning av lägenheter, varvid man går förbi tusentals människor ibostadskön, människor utan medel att på ett sådant sätt skaffa sig en bostad,skulle vara mindre angeläget att beivra? Frågan är berättigad att ställa. Ett grundläggande krav i en socialt inriktadbostadspolitik är att alla skall ha tUlgång tUl en god bostad tUl överkomligtpris. Bostaden skall vara en primär social rättighet. Utifrån deutgångspunkterna har vi ställt våra förslag när det gäUer att utforma enbostadspolitik som skall nå upp tUl dessa målsättningar. Och detta är denavgörande skillnaden mellan oss och de borgerliga partierna, som hävdar precis som fröken har gjort - att det är de s. k.marknadsekonomiska krafterna som skall styra bostadsförsörjningen. måste vi tyvärr konstatera att regeringensbostadspolitik i aUtför hög grad har präglats av eftergifter för dem som hävdaratt man genom marknadshyror skall uppnå balans på bostadsmarknaden. Vi är självfallet inte motståndare tUl att man införbidragsregler som skall möjliggöra för betalningssvaga grupper att hyra en godbostad, men vi menar att problemet med de höga hyrorna i nyproduktionen kan manaldrig lösa med socialpolitik utan man måste i stället angripa det nuvarandespekulationsmaskineriet. Man måste bryta med den nuvarande affärs- ochprofitinställningen på bostads- och byggnadsområdet. De faktorer som huvudsakligen bidrar till kostnadsfördyringen i nyproduktionenär framför allt högräntepolitiken där vi anser att räntan bör sänkasytterligare även om vi har kommit en liten bit på väg när diskontot harsänkts med en halv procent. Det är markspekulationen. Det är monopoliseringenav byggnadsmaterialindustrin och det är frånvaron av ett rationelltfinansieringssystem. Därför är det just på dessa områden som avgörandeförändringar måste ske om man skall kunna pressa produktionskostnaderna ochkomma fram till rimliga boendekostnader för bostadskonsumenterna. upplever vi mycket starka koncentrationstendenserinom byggnadssektorn med sammanflätning av stora privatbyggmästare, byggnadsmaterialproducenteroch affärsbanker, som genom stora markförvärv sluter hela produktionskedjan ochgör den s. k. fria konkurrensen obefintlig. Det borde ni borgerliga reservantertänka på när ni så vackert talar om att utreda konkurrensbetingelserna som enförutsättning för att sänka boendekostnaderna. Jag har hittUls aldrig hörtnågra företrädare för de borgerliga partierna oroas över den koncentration avkapital och produktionsresurser som sker och som ofta framför allt kombinerasmed stora markförvärv, särskilt i expansionskommunerna. Vad som är verkligt oroande enligt vår uppfattning är attdenna utveckling har inneburit att den tidigare expansionen av kooperativa ochaUmännyttiga företag på de privata byggherrarnas bekostnad har avstannat.Denna oro borde rimligen avsätta några spår i form av förslag från regeringenoch de socialdemokratiska ledamöterna. I stället har man från det hållet sedan1966-1967 som svar på åtgärder inom de områden som jag här har nämnt nöjt sigmed att hänvisa tUl de i och för sig riktiga men otUlräckliga förslag somgenomfördes dessa år bl. a. beträffande den kommunala förköpsrätten, inrättandeav markförvärvsfonden osv. När det gäUer inrättande av ett rationelltfinansieringssystem med statlig totalfinansiering begränsar man sig tUl attupprepa år vad dåvarande departementschefen sade och vad man har sagti utlåtanden fr. o. m. 1967, nämligen "att bostadsbyggandetskreditförsörining skuUe få sin bästa lösning om staten helt tog ansvar förfinansieringen genom att tUlhandahåUa hela den för bostadsbyggandeterforderliga krediten. De fördelar som frän bostadssektorns synpunkt ärförenade med en sådan finansieringsordning synes utskottet så påtagliga att debör avstås endast av mycket tungt vägande skäl." Jag har tUlåtit mig att även läsa in detta uttalandei protokollet för att det inte skaU glömmas bort. säger iKnäred att den socialdemokratiska reservationen i sak inte skiljer sig såmycket från utskottsmajoritetens uppfattning. Jag vUl ställa frågan tUl desocialdemokratiska reservanterna: Bedömer också ni frågan så att det intelängre är så stora skUlnader? Jag menar att det inte räcker med att år enbarthänvisa tiU denna principieUa instäUning. Något konkret måste också komma uthärav. EUer är det möjUgen så att den nuvarande departementschefen intebetraktar den här frågan som så viktig? Jag tycker att det vore välgörande medett klart besked från inrikesministern på denna punkt, inte minst efter detuttalande i som han gjorde , där han på frågan:"ViU ni ha en statlig byggbank?" svarade: "Finansieringen av Anslag tiU bostadsbyggande, m m. Nr 67 bostadsbyggandet är en fråga omresursfördelning, i vUken institutions- rp j j problematiken spelar en underordnad roll, inte alls såcentral som många ,,,, ., .q.,, tycks tro. Vi har klarat osshyggligt med den struktur kapitalmarknaden Anslagtill Att inrikesministern springer ifrån ett beslut från den senaste bostadsbyggande, socialdemokratiska partikongressen må väl andra diskutera med honom, m. m. men min fråga gäUer: Delar han sin företrädaressynpunkter eller gör han det intenär det gäUer formerna för kreditgivningen tUl byggandet? Till dess att detkommer ett klart besked på denna punkt vUl jag karakteriseradepartementschefens målsättning när det gäUer denna fråga som reträtt fråntidigare målsättningar som man har givit uttryck för. Uttalanden istatsverkspropositionen om att bättre informationer till kreditgivarna om denplanerade igångsättningen kan medverka till att uppkommande kreditproblem kanlösas snabbare tycker jag också tyder på att man är på reträtt. När det gäUer markpoUtiken har vi i våra motioner hävdat,att om de privata spekulationsintressena skall kunna hållas undan från bostadsbyggandetsområde, krävs det att kommunerna ges möjlighet att föra en sådan markpolitik,att de får tUlfäUe att behålla och förvärva mark för den nödvändigasamhällsbyggnaden. Det är därför nödvändigt att kommunerna äger all den marksom åtgår för det byggandet. När de olika tekniska instrumenten ställdes tUlkommunernas förfogande 1966-1967 betecknade vi från vårt håll de förslagen somåtgärder i rätt riktning men otUlräckliga. framstår dennaotUlräcklighet ännu tydligare än den gjorde då. Menar man från regeringens sidaallvar med att kommunerna skall bedriva en aktiv markpolitik och att deallmännyttiga företagen skall ha en dominerande stäUning inomnyproduktionen av bostäder, måste också kommunerna ges reella ekonomiskaresurser att förvärva och äga den för samhällsbyggnaden nödvändiga marken. Fårkommunerna inte det sätts konkurrensen ur spel genom de omfattande markförvärv,som stora företagsgrupper med bankintressen i bakgrunden gör. Vi uppfattade beslutet att inrätta en lånefond förkommunala markförvärv som ett klart åtagande från statens sida. Därför framstården av regeringen föreslagna höjningen med till 50 miljonerkronor tUl marklånefonden som en löjligt liten summa, för att låna ett uttryckfrån tidningen . Vid den saneringskonferens som hölls i i oktoberframhölls att en ökning av marklånefonden tUl är ett minimum för att kommunerna skaU kunna tUlgodose sitt kapitalbehov och ha en chans att motverka den privata spekulationen. Vi har också i vår motion erinrat om att den utredning som föreslog inrättandet av marklånefonden beräknade att kommunernas behov av sådana lån 1974 skulle vara , ett belopp som uppenbarligen inte var tUltaget i underkant. Det bestyrks av att det förelåg ansökningar från kommunerna om lån på sammanlagt . Att moderata samlingspartiet i en partimotion yrkar avslag på anslaget tUl marklånefonden är i och för sig helt följdriktigt, eftersom 56 man på det hållet vUl slå vakt omde nuvarande niarkspekulanternas intressen och förhindra att kommunerna ges möjlighet att föra en aktiv Nr 67 Mera anmärkningsvärt tycker jag det är att utskottsmajori- y j j teten, inklusive de socialdemokratiska ledamöterna, har en så torftig motiveringför att yrka avslag på förslaget om uppräkning av anslaget tUl Egentligen finns det inte någon motivering. ochjag tycker att avslagsyrkandet rimmar Ula med vad som från bostadsbyggande, socialdemokratiskthåll i andra sammanhang anförs om den kommunala m m markberedskapen.Genom att avslå denna begäran bidrar man också tUl attförsvåra möjligheterna att pressa byggnads- och boendekostnaderna. Jag har sagt i tidigare bostadsdebatter att det ingalundasaknats uppslag och goda idéer från vårt håll, från , från ,från och från andra håll när det gäller att främja en socialt inriktadbostadspolitik. Men tyvärr tvingas man konstatera att regeringen ochsocialdemokraterna i utskottet hittiUs inte tagit särdeles mycket intryck avförslagen. Därför blir resultatet tUl intet förpliktande fraser, som enbart användsi olika högtidliga sammanhang. Jag vUl med detta yrka bifall tillreservationerna I och 2 vid civilutskottets betänkande nr 11 samt tUlreservationerna 2, 8, 9 b, 17, 23 b och 25 vid samma utskotts betänkande nr 12. Herr tredje vice talmannentUlkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . Jag skuUe kunna vara så uppriktig och rationell som herrWerner var och läsa in vad jag sagt. Han gjorde det i ett specielltavsnitt, och det var ju mycket praktiskt. De andra talarna har åberopat sigsjälva i något omskrivna ordalag eller citerat partivänner som talat tidigare idessa frågor. Det visar sig när man går igenom handlingarna att såväl motioneroch reservationer som utskottets avslagsyrkanden på motioner är nästan exaktaupprepningar av de senare årens uttalanden. Frågekomplexet är också detsamma.Det är en nästan plågsam upprepning. Trots att det hela i huvudutlåtandetutmynnar i 50 punkter och 32 reservationer ett 25-tal motioner ligger med ihandlingen så är det precis det gamla vanliga. Det har använts för att tala om det.Jag borde alltså tala emot dem som har kritiseratutskottsmajoriteten, men jag förmodar att jag inte kommer att göra det. ställde mot slutet av sitt anförande en direktfråga. Han viUe höra om jag anser att i bedömde utskottsbetänkandeträtt, när han sade att det inte skUjer så mycket mellan socialdemokrater ochborgerliga i den här frågan. Då måste jag säga att det framgår av mängdenreservationer att vi skiljer oss rätt väsentligt. Det framgår av texterna attvi gör det, även om man använder samma ord, honnörsord, värdeladdade ord somger goda associationer men som täcker instäUningar som är något annorlunda änvåra. Där finns det aUtså en verklig skUlnad. Om jag nu skall försöka vara litet vårdslös i minaformuleringar, vUket jag naturligtvis inte alltid är, skuUe jag kunna säga att det är mycket stor 57 Anslag till bostadsbyggande, m nu likhetmeUan och min ståndpunkt beträffande målsättningen i denna fråga.I den praktiska utformningen har en benägenhet att trassla tUl detför sig alldeles i onödan, men det är en annan historia. Där är det alltsåstörre likhet i målsättningen än åt det andra håUet. Jag tror att det bör varaett något så när tUlfredsstäUande besked på denna punkt. Jag kan tyvärr inte granska talare efter talare. Det vorelitet plågsamt för dem som skaU lyssna. Det är nämligen så att en del av demhar använt sig av samma material. Det har varit aktuella händelser som mantagit upp för att krydda sina anföranden med. De flesta har fastnat för dennotis som stod i gårdagens tidningar och som förmedlade en uppgift frånstatistiska centralbyrån. Endast fröken var höU jag på att säga moderat nog, eUer försiktig nog, att tänka sig att uppgiften kanske intealldeles var en återspegling av verkligheten.