prot · FU0961 · 1971-12-31 00:00:00 — Bidrag till kommunala familjedaghem Förhandlingarnaleddes tUl en början av vice talmannen. Fortsattesföredragningen av socialutskottets betänkande nr 5. Bidrag tUl kommunala familjedaghem Maj:t hade under punkten D 4(s. 4748) föreslagit att tiU Bidrag tUl kommunala familjedaghem /72 anvisa etl förslagsanslag av . I denna punkt hade behandlats 1. motionen 1971:186 av herrar och varihemställts alt beslutade att i skrivelse till Kungl. Maj.t anhåUa om förslag tUl sådana ändrade bestämmelser för statsbidrag tUl famUjedag- hemsverksamhet, att nu gäUande kvotregel och balansregel slopades i syfte att stimulera tUlkomsten av barntUlsynsplatser, 2. motionen 1971:791 av vari hemstäUts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skuUe anhålla om slopande av begränsningsreglerna för utgivande av statsbidrag liU familjedaghemsverksamhet. 1. att riksdagenskulle avslå motionen 1971:186 och motionen 1971:791, 2. att riksdagentiU Bidrag tiU kommunala familjedaghem för /72 anvisade ettförslagsanslag av . 9. beträffande begränsningsreglerna för statsbidrag tillkostnaden för kommunala familjedaghem av herrar i (c),(), Carlshamre (m), i Öskevik (c), ÅkerUnd (m). ()och (), som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifaU tUl motionen 1971:186 och motionen1971:791 hos Kungl. Maj;t hemstäUde om slopande av de båda begränsningsreglernaför statsbidrag tUl kostnaden för kommunala familjedaghem. HenGUSTAVSSON i (c): Under den här punkten behandlas bidrag tUlkommunala familjedaghem. Vi vet att som kvinnorna i ökad utsträckningsöker sig ul på arbeismarknaden sä ökar behovet av barntUlsyn och därmed ocksäav samhällets msalser pä det området. Även om det skett en väsentlig utbyggnadav barntUlsynen täcker inte denna på långt när det behovsom finns. Utan tvivel är kommunernas kostnader fördaghemsverksamheten en äterhåUande fakior, och inte minst är kostnadsläget förkommuner med svagt skatteunderlag besvärande. Därför är det angeläget att vividtar ätgärder för att tUlvarata de möjligheter som finns genom en utbyggnadav familjedaghemsverksamheien. Den möjligheten har statsmakterna tidigareförsummal. Det var först som fattade beslut om statsbidrag tUlkommunala familjedaghem. Men som dessa statsbidrag infördes knöts UUbestämmelserna regler som starkt begränsar möjligheterna tUl denna form avbarntUlsyn, nämligen de s, k. kvot- och balansreglerna. Enligt kvotregeln utgärstatsbidrag endast under förutsättning att den organiserade barntiUsynen nätten viss omfattning, uttryckt i platser per antal invånare i en kommun. För detförsta tiotusentalet invånare krävs minst en plats per 200 invånare. Det bliraUtså 50 platser. För invånarantal därutöver krävs minst en plats per 100invånare. Bidraget utgår sedan endasl för familjedaghemsplatser som liggerovanför en på sådant sätt beräknad gräns. Balansregeln sätter ytterligare enspärr, nämligen att i kommuner med mer än 10 000 invånare utgår intestatsbidrag för fler familjedaghemsplatser än som motsvarar antaletstatsbidragsberättigade barnstugeplatser i kommunen. Dessa regler gör att vissa kommuner inte har möjligheteratt utnyttja statsbidraget tUl familjedaghem. Jag skaU ta ett exempel från mitteget län. Där finns en kommun som heter , en ny kommun som bUdades denI . Kommunen har cirka 15 200 invånare och är uppbyggd på ettflertal rrundre orter med ett avstånd tUl centralorten pä meUan en ochtvä mil. Det är en kommun med ett svagt skatteunderlag, en kommun därbefolkningens medelålder är hög. Det är en kommun med ganska slor glesbygd, därverksamheten är jord- och skogsbruk. För den här kommunen verkar kvotregeln såatt det alltså skulle finnas drygt 100 platser i daghem eUer famUjedaghem föratt statsbidrag skaU utgå tUl familjedaghem utöver detta antal. Då är frågan: Vilka effekter får reglerna på en kommun meddenna struktur? Ja, reglerna innebär ju att om de tidigare nämnda 100 platsemafördelas på exempelvis 50 platser i barnstuga och 50 platser i familjedaghemså utgår inte statsbidrag för ytterUgare platser i familjedaghem, eftersomstatsbidraget enligt balansregeln inte utgår för flera famUjedag-hemsplatser änantalet statsbidragsberättigade platser i barnstuga. Eftersom centralorteninte har så stor befolkning finns det strängt taget inte underlag för enbarnstuga pä den platsen. Det är otänkbart att man dä skuUe använda dennatätorts barnstuga för de kringliggande orterna eftersom avstånden är stora. Omfamiljeministern funnits här inne nu hade det varit intressant att diskuteradetta med henne. Jag skulle ha velat fråga henne hur hon vill att man skallordna barntUlsynen i en kommun av jusl det här slaget. Jag tror inte att dettaär något särpräglat faU; säkerligen finns del i värl land många kommuner med enstraktur, en tälorlsbildning, elt avstånd mellan tätorlerna och ennäringsstruktur liknande vad som finns i kommun. Det hade som sagtvarit intressant att fä höra hur statsrådet anser all man skaU lösadaghemsfrågan och få slalsbidrag med de nuvarande reglerna. Utskottet framhäUer att denna fräga behandlats tidigareoch att det inte har hänt något sedan statsbidragen tUl famUjedaghem infördes.Men problemen kvarstår, och menar man allvar med all den service somfamiljedaghemmen ger skaU byggas ul mäste man se lill att de nuvarandestatsbidragsreglerna ändras. Vi har tagit upp den frågan i en motion, och ireservationen 9 har representanter för de tre borgerliga parlierna yrkat attsäväl kvotregeln som balansregeln slopas. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall tUl reservationen 9. HenROMANUS (fp); 1962 tUlsattes den statUga familjeberedningensom bl. a, fick tUl uppgift att syssla med servicen tiU barnfamiljerna. Man visste dä att bristen på barntUlsyn var etl av deallvarligasle hindren för jämlikhet meUan män och kvinnor. Man visste också attdenna brist skuUe kvarstå under läng lid även om utbyggnaden av barnstugorskulle överträffa aUa förväntningar. Del nalurliga hade dä varit att man hadefrågat sig: Hur skall vi så snabbt som möjligt få fram något som täckerbristen? Svarel vet vi alla . Man borde ha selt till att fä framfamiljedaghem som kunde ge en tiUfredsstäUande värd och tUlsyn av barnen. Ävenom detta kanske inle är det bäsla alternativet hade det ändå varit betydligtbältre än de lösningar som familjerna själva tvingades ordna om bådaföräldrarna ville ha förvärvsarbete, Trols många påstötningar tog inte familjeberedningen itumed den frågan. tUlsattes en särskUd famUjedaghemsulredning, Ochinte , dvs. åtta är efler det att famUjeberedningen hade tUlsatts,kunde man betala ut de första statsbidragen tUl familjedaghemmen. Man börjadealltså i fel ända. Det som borde ha gjorts snabbt, för att åtminstone på ettgodtagbart sätt komma tiU rätta med tiUsynsproble-men, fick vänta. Motiven härför var kanske olika. Del fanns hos en delsocialdemokratiska debattörer en dogmatiskt betingad motvUja molfamiljedaghemmen, och det ironiska är alt den fick tUl konsekvens jusl denackdelar som man viUe undvika: man försenade en rimlig ersältning lilldaghemsbarnvärdar-na och man försenade en kvaUtelshöjning av familjedaghemmen. Enligt förra familjeministerns memoarer blev dessastatsbidrag försenade pä grund av att finansministern millunder budgetbehandlingen fick en, som skriver, drastisk skrivelsefrån någon LO-funktionär, varefter tog Ullbaka etl löfte som hansstatssekreterare praktiskt tagel hade givit om statsbidrag UU familjedaghemmen.Och så dröjde det ytterligare två är. Regeringen och familjeministern ärnaturligtvis ansvariga för detta, men det kan hända att Bidrag till kommunala familjedaghem fraSigurdsen, som ju har goda kontakter med , på den härpunkten kan ta ät sig en del av den tvivelaktiga äran. Sä småningom blev ändå molsiändel mot de härstatsbidragsbestämmelserna aUlför orimligt, och då infördes bidragen, men medsådana regler att de bara kunde ulnytrias lUl ungefär en fjärdedel av delbudgeterade beloppel förra årel. Man har inte kunnai använda mer än 6 miljonerav de anslagna 23. Jag nämnde under behandlingen av den förra punkten enskrivelse frän tre kommuner med socialdemokralisk ledning: del ärHaninge, och . Jag ber alt fä citera ur den, för det kan, utövervad i anförde, ocksä ge en viss praktisk belysning avhur man i kommunerna upplever de regler som finns . Så härskriver man: "Situationen inom barnlUlsynsseklorn är nu sätUlspetsad, att man i flera kommuner tvingats begränsa familjedaghemstillsynenhuvudsakligen på grund av statsbidragsbestämmelserna. Vi är medvetna om det angelägna i att i första hand satsapå institutioneU barntUlsyn och kommer alldeles oavsett hur stalsbidragsfråganför familjedaghemsverksamheten löses alt även i fortsättningen iförsta hand använda våra resurser på denna sektor att bygga barnstugor. Under uppbyggnadsskedet har del dock visal sigfördelaktigt att kunna använda familjedaghemsverksamheien som en 'buffert'.Detla har gjort att man trots bristen på institutioneU barnliUsyn ibetydande utsträckning kunnat tUlgodose behovet av barnliUsyn. Kommun efterkommun passerar emellertid nu 'taket' för statsbidrag och tvingas av ekonomiskaskäl inskränka verksamheten. Konstruktionen av statsbidraget tillfamiljedaghemsverksamheten är relativt ny. Den inbyggda avsikten att samtidigtslimulera utbyggnaden av barnstugesektorn ansluler vi oss till i princip. Mendet kan inte vara riktigt att unga expansiva kommuner skall behöva inskränka ennödvändig samhäUsservice för att de missgynnas på grund avbefolknings-straktur och regional obalans." Mot denna bakgrund vUl man aktualisera frågan om ändradestats-bidragsbeslämmelser. Det här är alltså inte några konstruerade invändningar,utan del är en verklighet som går ul över de barnfamiljer som behöver tUlsynen. Hur många familjedaghem som totalt finns i landet är välsvårt att säga. Enligt undersökning hade man 60 000 privala familjedaghem;det är antagligen flera . Dessutom har vi hört här att man beräknar attdel finns drygt 30 000, kanske 35 000 platser med kommunala bidrag. I dekommuner som fick statsbidrag fanns det 16 000 platser,alltså ungefär hälften. är det kanske drygt 20 000 platser i de kommunersom fär statsbidrag; det är inte avgjort ännu, för ansökningarna har justinlämnats. Men de får inte bidrag tUl alla sina platser. Trots för de försia tvä åren har fått lov att räkna in i bidragsunderlaget ävenplanerade platser - inte bara verkUga barnstugeplatser - är det flera lusenplatser i de här kommunerna som de inte får statsbidrag för. platsernai de kommuner som över huvud tagel inle har ansökt. Enligt vär mening borde man avskaffa spärreglerna så attdet verkligen blir en snabb effekt av det här bidraget. Bristsituationen är juforlfarande, som vi var ense om under förra punkten, myckel akut. Det är klartatt nackdelarna med spärreglerna minskar successivt i och med attbarnstugebesländel bUr utbyggt. Men det kan man inte slå sig tUl ro med, fördet ärjust nu under uppbyggnadsskedet som famUjedaghemmen är verkligl angelägna.De kommer säkerl att behövas i viss utsträckning även , men det ärnu, när vi inle har barnstugor, som familjedaghemmen borde stimuleras fram ochsom man borde se tUl att familjedaghemmen håUer en sådan kvalitet och ger ensådan ersällning att man kan lala om en tUlfredsstäUande lUlsynsform ochundvika att skapa ell nytt läglöneyrke för kvinnor på del här området. Det ärdärför som del är så beklagUgt att regeringspartiei inte vill gå med på attavskaffa de här besvärliga och krångliga bidragsreglerna. Jag ber att få yrka bifall UU reservation nr 9, Bidrag tiU kommunala famiUe-daghem FraSIGURDSEN (s): diskuterade vi driftbidraget lillbarnstugeverksamheten, och vi har kommit tUl bidragen tUl de kommunalafamiljedaghemmen. Del föreligger en borgerlig reservation, och det har härförklarats att den gär ul på att man vUl avskaffa de kvot- och balansregler somhänger Uiop med möjlighelerna att få statsbidrag till denna verksamhet. Som utskottet framhåller infördesstatsbidragsbestämmelserna med dessa regler 1968. Utskottet säger i sillullålande alt man inle finner skäl att ändra på de bestämmelser som riksdagendå beslutade om. Några siffror kan kanske vara intressanta i detlasammanhang. Är 1968, då vi beslutade om siatsbidraget, redovisades att delfanns 19 100 familjedaghem. I Socialvårdens resurser 19681975, där kommunernasjälva har fält redovisa sin utbyggnad av både daghem, friiidshem ochfamUjedaghem, säger man att man beräknar att vi 1970 har 32 000 - det stämmerkanske ganska väl all vi 1971 har 35 000 och all vi 1975 har 56 000 platser ifamiljedaghemmen. Del är alltså kommunernas egna prognoser när del gäUer denhär verksamhelen. Del har gjorts väldigi niångaundersökningar i kommuner, i länen genom de länsgrupper för dag- och fritidshemsom vi har och pä andra sätt, där man försökt få fram föräldrarnas önskemål ochbehov i fräga om barntiUsynen. Jag tror att enligt nästan samtligaundersökningar som man har kunnat ta del av är det ell uttalat önskemål fränföräldrarna att få daghem. önskas av dem som inte har nägon plals alls i varje faU inte.någon av samhällel ordnad plats för sina barn. Men också desom har sina barn i familjedaghem säger att de helst vUl ha plats för barnen ien institution, alltså i daghem. Om det nu är en styrning från samhällets sida vilketgivelvis kvol-och balansreglerna innebär, i varje fall balansregeln - är alltsådenna styrning helt i överensstämmelse med vad föräldrarna önskar i dettasammanhang. Det är säkert sä att kvot- och balansreglerna behövs för viss tidframål. Jag är inte övertygad om alt vi alltid behöver ha dem, men i Bidrag till kommunala familjedaghem nuvarandeläge är det säkert, som utskottet säger, befogal alt man fortsätter med denkonstraktion som vi har när det gäUer familjedaghemmen. i visade här på ett kommunblockoch frågade familjeministern om hon kunde tala om hur barntiUsynen skuUe ordnasdär. Jag är visserligen inte familjeminister, men jag silier bl. a. ibarnsiugeutredningen. Denna utredning har fått tUläggsdirektiv för något årsedan om att utarbeta en planeringsmetodik för hur kommunerna skall kunna klaradel totala behovet. Jag kan säga all vi är inne pä att skisseraolika modeller. Här är det aUtså fräga om en planeringsmetodik som går ulpå all klara barntUlsynen för förvärvsarbetande föräldrars barn och förstuderandes barn genom daghem, familjedaghem och provisoriska lösningar. Vihäller på att diskutera för oUka strakturer av samhäUen. Vi kan inte göra enmodeU som skall passa för och tro att samma modeU skaU passa förTingsryd. Del är således ett arbete på gång för alt fä fram enplaneringsmetodik. Det finns ocksä möjligheler alt bygga en integrerad barnstugai en kommun, där behovet av daghemsplatser kanske inte är sä storl. Lät osssäga all det är en institution med 45 barn. Statsbidraget UU daghem är då säkonstruerat, alt om två tredjedelar av barnen pä daghemmet är där avminsl , så fär man statsbidraget för daghem för dessa 30 barn, menman fär det ocksä för de 15 barn som man eventuellt har och förvUka man alltså driver vad vi kallar lekskoleverksamhet. Jag ger detta bara som etl exempel till i Alvestaför att visa att det går alt lösa den här problematiken men ocksåför att visa på alt barnstugeutredningen utreder frågan om en planeringsmetodiksom skaU tUlgodose olika typer av kommuner med olika struktur. Jag tyckte att samtliga talare var väldigi enstämmiga, närde före middagspausen talade om betydelsen av en förskoleverksamhet för barnen.Man lalade sig varm för att vi skulle fä tUläggsdirektiv tUlbarnsiugeutredningen om en obligatorisk förskola, trots alt vi frän utskottetssida försökte hävda att det uppdraget har utredningen redan. Men det finnsalltså, såvitt jag kunde bedöma under den diskussionen, en förståelse för altbarnstugeverksamheten, förskoleverksamheten, har en myckel slor betydelse förbarns utveckUng. Vi hälsar ett sådant intresse och en sådan instäUning medtillfredsställelse; vi är glada över att man har kommii fram lUl deninställningen i diskussionen om förskoleverksamheten. Det är inle sä många årsedan vi kunde höra hur man ställde frägan: Är det verkUgen bra för barn attvara i förskola, all vara i daghem? Men numera kan vi alltså skönja en positivdebalt. Det är därför litet förvånande när samma debattörer lalarsig varma för en större ulbyggnad av familjedaghemmen. I många kommuner visardet sig ju, när man säiler sig ner och tittar pä hur man bäsl skall bygga ulverksamhelen för förskolebarnen, att jusl den här styrningen innebär att det ärförmånligare att bygga barnstugor. Och vinner man ju, tycker jag, det syftesom vi här före middagsuppehållet var överens om, att så mänga barnsom möjligl kan fä komma tUl en barnsluga. Del är klarl att familjedaghemsverksamhet kommer allbehövas i mycket stor utsträckning för läng tid framåt vi kommer säkerligenalltid att som komplement behöva en familjedaghemsverksamhet. Men vi skall dåockså ha klarl för oss alt del i en framlid mäste bli så, att de barn som är ifamiljedaghem får delta kompletterat med nägon form av kortareförskoleverksamhet - det måste ju Ugga i Unje med uttalanden som vi lidigaregjort. insinuerar en del med anledning av vad somhar ställ i UUa memoarer och säger att LO eller Gertrad Sigurdsenkan väl ta åt sig en del av äran av att ha stoppat statsbidrag UU familjedaghemmen.Eftersom den här frågan har lagils upp skulle jag vilja säga alt LO kan ta älsig en hel del av äran av att vi har fält en sådan fart på utbyggnaden avbarnstugeverksamheten här i landel. Vi har så länge vi haft den härverksamheten aktuell alllid hävdat i diskussionerna all vi vill prioriterabarnstugorna, förskolorna, framför famUjedaghemmen, Vi tycker att det är detväsentliga och anser att kommunernas barnsiugeverksamhet mäsle bygga päinstitutioner, säger flertalet debattörer detta, men vi har mycket längevaril ensamma om att kämpa för den instäUningen. Därför säger jag, ochulskoltet också, att det är nödvändigi med familjedaghemmen som komplement, menför all kunna få den inriktning av barnslugeverksamhelen som är helt i enligheimed föräldrarnas önskan tror vi det är erforderligt att man bibehåller dekvot- och balansregler som innebär en styrning mot uppfyllandet av föräldrarnasönskemål. Bidrag till kommunala familjedaghem HerrGUSTAVSSON i (c) kort genmäle: Fm redovisade här en del sUfrorrörande prognoser som kommunerna har gjort. Jag betvivlar inte alls deuppgifterna. Men del är inte den saken del här gäller. Fra sade ocksåatt det är ett uttalat önskemål frän föräldrarnas sida att få daghemsplatseroch alt nu försiggår en styrning i erUighel med föräldrarnas önskemål. Jagbetvivlar inte det heUer. Men det är inle delta vi här diskuterar, fruSigurdsen. Jag log upp det praktiska problemet, alltså hur det ligger lUl ivissa kommuner, men den saken gick förbi. Vidare sade att det inte gär all lösa dettaproblem enligt en enda modeU, och det är precis vad vi försöker att säga. Men har vi en modell, och den passar inte in överallt. Genom all slopa denuvarande reglerna skulle vi kunna få barntUlsynen ordnad även i kommuner avdet slag som jag här gav exempel på. Med nu gällande regler gär del att lösa problemen iexempelvis , sade fra också. Nej, det gör inte del, fruSigurdsen, ty dessa regler sätter en spärr för det. Fra skuUe lillalUlel närmare på den karta jag visade över strukturen i den kommun jag angav. Därbor i centralorten omkring 2 000 personer; för övrigt är kommunen uppbyggd påett antal mindre orter med varierande avsländ från centralorten. Detta gör attdet inte finns underlag för en större barnstuga i centralorten, och avståndenär etl hinder för dem som bor i småorterna att utnyttja barnstugan. Bidrag till kommunala famiUe-daghem SlutUgen berörde fra ocksä den diskussion som vitidigare fört i dessa frågor och sade att det dä inte hade visats någotintresse för denna sak. Men här finns det ju ett intresse för att lösabarntUlsynsfrågan, och det intresset försöker nu fä borl genomatt hålla fast vid en modeU som inte passar in i vissa kommuner. Fra Sigurdsenvar ocksä förvånad över att vi talade oss varma för familjedaghem. Ja, men detgör vi ju därför att familjedaghemmen är etl komplement. Det är inte så längesen som det fanns ett kompakt motstånd mol familjedaghems-verksamheten från socialdemokraternassida, . Först efler många motioner och debatter i gicksocialdemokralerna med på att bevUja statsbidrag tUl familjedaghemmen det var1968 - men införde man denna spärr. HenROMANUS (fp); Jag tror inte att nägon vill ta ifrån LO äranav alt ha drivit på utbyggnaden av barnstugorna, och eftersom delta är envänlig debatt kan jag gärna tUlägga att jag inte heUer tror att nägon viU ta ifrånfru en stor del av den äran. Men när säger att LO ensam har fått slåsslänge för att prioritera barnstugorna framför familjedaghemmen, så betvivlarjag del. Jag vet inle att det från folkpartUiåll någonsin har framhåUits att detvå lösningarna skuUe vara Ukvärdiga. Det tror jag inte har förekommit. Vad somsagts är däremot att i det katastrofala bristläge som föreligger har vi inleråd att awisa någonting. Och skaU man bygga ut familjedaghemmen, så är det bättreatt göra detta på sådant säll att det blir bra kvaUtet på dem, och sä att desom tar emot andras barn får skälig ersältning. Det fär inte bli ett nyttläglöneyrke att se efler barn. Därför är det nödvändigi att införa statsbidrag.Det är vad vi har sagl. Sedan vet jag inte om jag missförstod , menjag uppfattade det närmast så att historieskrivning var riklig,alltså att det var några påstötningar frän LO-håll som gjorde att pä statsbidragen , sedan familjeministern under hand hade fält ettlöfte om sådana statsbidrag. Jag tycker att del är en ganska tvivelaktig ära,ly det är att göra det goda tUl del bästas fiende, i den situation vi har haft. Ingen bestrider att föräldrarna helsl viU ha barnstugor.Men barnstugor har inte varit någol alternativ i många fall. Man har hafl attvälja meUan å ena sidan kommunalt förmedlade familjedaghem med god ersättning,UtbUdning tUl dagbarnvärdarna och god kontakt med barnavårdsnämnden, och åandra sidan ingen hjälp alls från samhäUel, Det är detta som är verklighetenför oerhörl mänga familjer. Frägan är dä om det är någon så stor merit att förhalastatsbidragen, om det är nägon fördel alt ha så krångliga bidragsregler attbidraget inle kan utnyttjas av mänga kommuner . Del är inle nägonmotsättning i all tala för att man skall bygga ut en allmän förskola säfort som möjligt, och att hävda att man måste se tUl attfä del näst bästa tUl familjerna och inte det som kommer i tredje hand. Del ärhelt logiskt och sammanhängande. De siffror som fra nämnde visar ju attkommunernas vilja all bygga ut är god. Men del aUvarliga är att man mäste frägasig: Finns den ekonomiska förmägan att klara denna uppgift? Om man inle litarpå del kanske inle heUer alltid litar på kommunernas vilja, ochdet kan väl i en del faU vara befogal; jag tycker all artiklar,som ju i första hand har riklats socialdemokraliska kommunalpolitiker,har varil välgörande, och de kunde även ha innefattat politikertiUhörande andra partier utan alt det hade varit nägon allvarlig orättvisa säfinns det två acceptabla sätt alt ta itu med detta: man kan antingen öka bidragenstarkt eller införa normer som kommunerna har alt rätta sig efter. Man kanockså kombinera dessa tvä meloder. Men vad som inte är acceptabelt är att hindra en utbyggnadav den näst bästa tUlsynsformen. 1 , som jag nämnde som ett exempel, harman 208 familjedaghemsplatser som inle får statsbidrag. kan man intebygga ul familjedaghemmen mer; man har pä grund av spärregeln helt enkell interåd med det. Vi diskuterade före middagen vem som lilar på vem. FruSigurdsen sade att om jag nu inte vUle lita på regeringen så kunde jag i aUafaU lita pä att hon skuUe arbeta för allmän förskola. Ja, jag skall gärnamedge, alt jag heUre litar på henne än på mänga i regeringen. Men jag färkanske relurnera vänligheten och säga att om fra nu inte lilar pä vadjag säger, så borde hon i alla fall kunna lila pä sina partivänner i ,, och mänga andra kommuner, som upplever dessa spärregler reellt problem och som vUl att de skall avskaffas.