prot · FU0945 · 1971-12-31 00:00:00 — Möjligheterna att med denna leknik föra sammanstora mängder av information i en enda enhet och all därur göra olika sammanstäUningaroch analyser har väckt oro för all övergången tUl ADB inom den offentligaförvallningen skulle kunna bringa förhållanden som med konvenlionellleknik i praktiken är fördolda och som ocksä anses böra vara del. Framför allthar oron gäUt riskerna för opåkallade ingrepp i den personliga integriteten.Del är erkänt att del kan finnas skäl att hemligstämplasammanställningar av i och för sig offentligt material rörande enskildapersoners förhållanden, Etl exempel härpå är kriminalregistret, som är föremålför sekretess trots att del bygger pä offentliga domar. Del är antagligt attADB-tekniken kan ge upphov lill andra sammanställningar som av samma skäl kanbehöva bli föremål för sekretess. Riskerna för menliga avslöjanden vid användningav ADB-teknik gäller emeUertid inte bara den personliga integriteten. Man kanocksä tänka sig fall där sammanstäUningar och analyser av i och för sigoffentligt material kan bringa t. ex. upplysningar som bör hållashemliga av försvarspoli- Det är ingenting nytt som motionärerna här har kommit med.Redan 1969 motionerade herrar , och m. fl. i dessafrågor, som alltså har uppmärksammats tidigare. Även om det finns de som päsiär att man skall fästa slorvikl vid vad finansutskottet säger, tycker vi i utskottet att det är litetförmätet alt vi vid behandling av statskontorets anslagsbehov skall föra innägra satser om att integriletsskyddet är en viktig fråga. Del verkar, lyckervi, litet yrvaket av reservanterna, när statsmakterna varit vakna åtminstonetvå är i denna sak och när det finns två uiredningar som behandlar den. Och delär faktiskt inte statskontoret som skall dra upp riktlinjerna för hur rättsskyddethär skall byggas ul. Del skall regering och riksdag göra. Det är vikligt attkomma ihåg detla. Om del skulle förhålla sig sä enkell som att utredningarnaarbetar långsammare än de kan göra, har reservanterna goda möjligheter alt setUl att de som står dem nära i utredningarna driver på arbetet. har jutUl yttermera visso en utredningsleda-mol som silier här i kammaren. Kontentan av detta blir väl ändå: Lål oss ta diskussionenom inlegritetsskyddet när del i dessa avsnill sakkunniga utskottet behandlatärendel och låt oss inte nu ta upp en debatl härom i anslulning tillfinansutskottets betänkande om medel lUl statskontoret. Del skadar inte, tyckerjag, om har en rimlig arbetsordning och häller sig tUl den. Vi kommersäkerligen all fä en debatt om dessa frågor när omsiderlägger fram sitt belänkande i dessa frågor. Anledningen tUl alt denna motionhamnade i finansutskottet var väl att motionärerna särskUt hade åberopat dennapunkt i statsverkspropositionen. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall lUl utskottets hemställan. Jag tycker det ärförträffligt att vi har tiUfälle att tala om inlegritetsskyddet somvi är i färd med att bevUja stora pengar för cenlralisering av datamaskiner.Del som är oroande, , är ju att ett utskott föreslår en mängdpengar för en uppbyggnad av denna kapacitet som det i etl annat hörnsitter utredningar som kommer fram till några slutsatser försl i eflerhand. Detär av den anledningen som vi vill fästa inte statskontorets ulan Kungl, Maj;lsuppmärksamhet på att vi kanske sä småningom kommer att ångra en del av del somvi nu genomför, Lagarna lunkar efler och det är fara värt, om jag fär tUlåtamig att upprepa mitt travesterade ordspråk, att kon dvs,datamaskinskapaciteten växer medan gräset dvs, medan människorna,gräsrötterna dör. Den risken har vi all anledning att debattera i samband medalt vi delar ut dessa pengar. HerrEKSTRÖM (s) kort genmäle: Hen Burenslam har ju dels varit med omatt avge reservaiionen, dels ocksä ansett sig föranlåten att avge etl särskillyttrande i ärendet. Man kan naturligtvis göra pä det sättet - del är ju ändådelvis samma saker som kommer fram både i reservationen och i det 5"* protokoU 1971. Det är aUdeles klart att det inte råder några delademeningar om integriletsskyddet. Men utskottet har bestämt sagt ifrån all detinte vUl ta ställning till den frägan , när del gäller all lämna bemyndigandeliU statskontoret att dels beställa och hyra dataanläggningar för 90 mUjonerkronor, dels fä anvisning på till den ceniraladatamaskinsfonden. Jag har en känsla av att vi här i börjar fä ensädan arbetsordning att jag, och kanske flera med mig, förslär hur del kommeratt se ut här i huset , om vi skaU ha upprepade debatter i sammafrågor, eftersom det nu har råkat bli så att denna motion har hänvisats lUlfinansutskottet. vel Uka väl som jag att vi var mycketbetänksamma inför om vi över huvud taget skulle behandla molionen och om detinle hade varil riktigare att hänskjula den till . Hen () kort genmäle: Om jag kommer ihågrält, , var det faktiskt oppositionen som vUle hänskjula motionenUU konstitulionsutskoliel, medan den socialdemokraliska majoriielen var pigg päatt i finansutskotlet avstyrka motionen. HenHUGOSSON (s): Jag begärde ordet dels på grund avett uitryck som fällde han sade att lagarna lunkarefter , dels med anledning av en formulering i reservationen som skulle kunnauppfattas som elt angrepp på de båda kommittéer, som arbetar intensivt meddessa frågor, för att arbelet inte bedrivs med den skyndsamhet som önskvärt är. Om det är sä att lagarna lunkar efter vill jag slä faslalt oppositionen på intet sätt har varit någon pådrivande fakior när det gäUlatt i aktualisera frågorna om integriteten, som lagtekniskt är mycketbesvärliga alt lösa i elt samhälle där vi vUl slä vakt omoffentlighetsprincipen och där den lekniska ulvecklingen gär sä snabbi som dengör. hade jag en interpellalionsdebatt medjustitieministern i de här frågorna. Icke nägon annan dellog i den deballen änsocialdemokrater. 1969 var vi ett antal socialdemokrater som motionerade iriksdagen. Frågan behandlades i allmänna beredningsutskottet, och resultatetblev att såväl offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén somkreditupplysningsutredningen tiUkom. Inte då heUer visade oppositionen någotsynbarligt intresse för integriteisfrågorna. Sedan fick vi en folkräkning 1970, och pressen hadetydligen inte klart för sig all de uppgifler som insamlas i samband med enfolkräkning är sekrelessbelagda och således inte fär fritt utlämnas. Då blevdel helt plötsligt opportunt att begära ökad lagstiftning, men man var sentule; dä hade regeringen redan tillsatt de här båda utredningarna. Jag vUl gärna hälla med om att det är angeläget att vi fåren lagstiftning mycket snabbt som löser de här problemen, men jag vUl samtidigtförsvara utredrungarna, eftersom man i reservationen indirekt kan utläsaatt de arbelar långsamt. Som väl torde vara känt för bäde 45 ochherr Burenslam har såväl kreditupplysningsulredningen som offentlighets-pch sekrelesslagstiflningskommiltén aviserat att det eventueUt redan höslen1971 presenleras förslag, som innebär att det skaU komma lagar som reglerarjusl de här besvärliga integriteisfrågorna i samband med dalabaser ochdatabanker. Jag vill gärna slå fasl all som kanske delförsia land i världen har sall förberedelsearbete för lagstiftning i gång avde här frågorna. Vi fär således inom en relativt snar framtid förslag päriksdagens bord i avsikt att siärka skyddet för den personliga integriteten,och det är ytterligt angelägel att så bUr faUet. Men jag vill släfasl all personlig integritet inte bara sammanhänger med offentliga databaserulan i lika stor utsträckning har anknylning lill de register som finns iprivala dalabanker, där utveckUngen är minst Uka snabb som inom den offentligasekiorn. Men della får naturiiglvis inte innebära att man hellplötsligt skulle stoppa upp den tekniska utvecklingen pä vare sig denoffentliga eller den privala sektorn. Den samordning som aviseras ifinansdepartementets bUaga är väl jusl en sådan som erfordras bl. a. för skall kunna tUlämpa etl bältre skydd för den personliga integriteten.Uppenbarligen är del ju sä, alt skyddsaspekterna enklare kan tillgodoses ochmöjligheterna tUl övervakning blir väsentligt slörre i elt centraUserat syslemän i ett decentraliserat syslem. Om vi har 24 län och 24 dalaregister pä 24olika ställen är det väsentligt besvärUgare all svara för inlegritetskontrollenän om vi har ett centraUserat dalasystem. Därför är del angelägel att den samordningkommer till stånd som aviserats i bUaga. Finansminislernkommer ju att för Kungl. Maj:l ta upp de frågor som gäller former för ochinnehåll i den samordningsverksamhet som bör bedrivas på ADB-området, och delstår pä intet säll i strid med riktlinjerna för de frågor som de bådakommittéerna har liU uppgift att lösa och framlägga förslag om. Jag har velat till kammarens prolokoll fä sagl att de bådautredningarna arbetar synnerligen intensivt och avser alt eventueUt redan innevarandeår framlägga förslag i syfle all lösa jusl de frågor som har tagils upp ireservationen och del särskUda yllrandel. Jag vUl bara säga all jag ämnar fortsätta att la upp denhär diskussionen när vi skall diskulera belänkande.Integriteisfrågorna gick jag med fUt inte in på, ty det var inte dem som viegenlligen skulle tala om den här gången. Överläggningen var härmed slulad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottets hemställan, dels Utrednings- och försöksverksamhet rörande programbudgetering fl., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering uppläsles ochgodkändes följande voteringsproposilion: Den som vUl att kammaren bifaller finansutskottets hemställan i betänkandetnr 4 punkten 4 mom. 2 röstar ja, den det ejvUl rösiar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösiräkning verkställdes votering med omrösiningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkler hemställt. Lades lUl handlingarna. § 9 Utrednings- och försöksverksamhet rörandeprogrambudgetering Föredrogs finansutskottets betänkande nr 5 i anledning avi statsverks-propositionen behandlade för flera huvudtitlar gemensamma frågor ivad avser utrednings- och försöksverksamhet rörande programbudgetering. HerrPETERSSON i Gäddvik (m): har i sill belänkande nr 5nämnt försvaret bland de verksamhetsområden för vUka utskottet anser att detkrävs ytterUgare överväganden innan programbudgetering kan aktualiseras. Jag vUl nu fräga om detta innebär att finansutskottet haren annan uppfattning än stalsutskollet och hade förra ärel. Statsutskottetlämnade utan erinran ett förslag frän Kungl. Maj.t om införande av ett nyttsystem för planering och budgetering inom försvaret genom ell utlåtande som varenhälligt. Riksdagsbeslutet då innebär att en form av programbudgel införs fördel militära försvarel, civUförsvaret och det psykologiska försvaret den 1 juli1972. Jag vill också påpeka att statsutskottet begärde enutredning av roll i det nya planeringssystemet för försvaret. 1970års försvarsutredning skall ulreda delta enligl lilläggsdirektiv som utredningenhar fått . Hen (); påbörjades prakliska försök medprogram- budgeteringvid lokal myndighet inom försvaret. Fr, o, m, har dessa försökutvidgats och omfattar samtliga förband och andra enheter inom BergslagensmUitärområde, HärtUl kommer etl tiotal andra enheter på central, regional ochlokal nivå. Till della skall fogas att anslagsframställningar från mUitära myndigheierför /73 skaU lämnas i program budgetform enligt Kungl, Maj;tsbeslut , En särskUd delegation arbelar med att leda införandet avsystemet. Men det är alldeles klart att utvärdering måste ske här liksom påandra stora offeniliga områden där försöksverksamhet pågår. Att försvaret pådet här området ligger långt framme är vi hell medvetna om inomfinansutskottet. Vi har sett detta ur synpunkt, som skall laStäUning tUl en ny presentation av budgeten, och det är det vi har menat medvad som har sagts i betänkandet. Behörigheten att förrätta kyrklig vigsel Överläggningen var härmed slulad. Nr 6 i anledning av Kungl. Maj:ts istatsverkspropositionen gjorda framstäUnmg om anslag för /72 tiUoförutsedda utgifter Nr 7 i anledning av Kungl. Maj:ts istatsverkspropositionen gjorda framstäUning om anslag för /72lUl avskrivning av oreglerade kapitalmedelsförluster Nr 8 med förslag tUl ändring i stadgarna för StiftelsenRiksbankens jubUeumsfond Nr 8 i anledning av Kungl. Maj:ts isialsverkspropositionen gjorda framstäUningar om vissa anslag för budgetåret1971/72 till skatte- och kontrollväsen Nr 9 i anledning av Kungl. Maj;ls istatsverkspropositionen gjorda framställningar om anslag för /72till bidrag lill Föreningen och tUl län för inrättande avalkoholfria restauranger Nr 10 i anledning av Kungl. Maj.ts istatsverkspropositionen gjorda framställning om anslag för /72till bidrag tUl vanföra ägare av motorfordon Nr 11 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition angåendeutgifter på tiUäggsstat till riksstaten för /71 i vad avseranslag tUl kUometerbeskattning, KammarenbiföU vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. § 11 Behörigheten att förrätta kyrkUg vigsel Föredrogs lagutskottets betänkande nr 5 ianledning av motion angående behörigheten att förrätta kyrklig vigsel. Behörigheten att förrätta kyrkUg vigsel I motionen nr 58 av i Skärstad m, fl.hemställdes att skulle i skrivelse lill Kungl. Maj:l anhålla omförslag lUl 1971 ärs riksdag, vilket gav vigselförrällare säväl inom som inom andra kristna trossamfund behörighet att viga svenskamedborgare, även då ingen av de Irolovade var medlem av vigselförrätlarens egetsamfund eller kyrka, under förutsättning att minst en av de Irolovade tUlhördenägol kristet trossamfund. Utskottet hemslällde att riksdageni anledning av molionen nr 58 i skrivelse lUl Kungl. Maj:t gav lill känna vadutskottet i belänkandet anfört. Reservation hade avgivits av (), frökenAnderson i (s), (), () saml herrarAndersson i (s). (vpk) och i (s), vilkaansell att utskottet bort hemställa, att motionen nr 58 inte föranledde någonriksdagens ålgärd. HenSVEDBERG (s): Detla betänkande frän lagutskottet behandlaren motion, i vUken föresläs all förrättare av kyrklig vigsel skall få vissautökade befogenheter. Enligt gällande beslämmelser skall de Irolovade eller enav dem tiUhöra sanima kyrka eller samfund som vigselförrältaren. Det föreslåsnu att denna spärregel tas bort och att del skaU kunna räcka med att deIrolovade eUer en av dem lUlhör annat kristet samfund. Det har emellertid lagtstill ett annat förbehåU, som inte finns i nuvarande lag, och som verkar litetförbryllande, nämligen det att de irolovade skall vara svenska medborgare. Ävenmed den föreslagna lagändringen skulle alltså endast statskyrkopräst fåförrätta kyrklig vigsel, när exempelvis en svensk medborgare gifter sig med enfinsk och de tillhör statskyrkan. Om däremot den svenska medborgaren gått urstatskyrkan och t, ex. liUhör och om den finska kontrahenteninte tUlhör något samfund alls, blir del även i fortsättningen endast denbehörige baptistpastorn som får vara kyrklig vigselförrällare, om utskottetskulle vinna gehör för sin mening. De klara Unjer som finns i lagen skulle också komma altkrånglas lill för statskyrkoprästen som har vigselskyldighel när endera av deIrolovade är medlem i församlingen. Han skulle nu få en ny kategoriförsamlingsbor för vilka han skall ha rätt men inte skyldighet att varavigselförrällare. Det skall dock medges att denna moiion har elt gott syfte,och det är heller inle i första hand della som jag skulle vilja kalla för enoformlighet som har gjort att reservanterna har yrkat avslag på motionen och päutskottets hemställan, ulan huvudanledningen är att familjelagssakkun-niga gören översyn av äktenskapslagsliflningen, vari den fräga som detta betänkandeberör ingår bara som en delalj. Kommiltén undersöker om det är möjligt att låtaäktenskapets rättsliga betydelse sanktioneras av borgerlig myndighet, varefterdel kyrkliga inslaget blir en renl personlig angelägenhet,i Ukhet med lysningen enligt nuvarande lag. Den ordningen finns för övrigt iländer sådana som , , , , ochSchweiz, medan däremot stater sädana som , och de övriganordiska länderna har systemet med valfrihet för de Irolovade när del gälleralt välja borgerlig eUer kyrklig vigsel, varvid även den senare formenkonstituerar äktenskapet i juridisk mening. VUket system en kommande riksdag slannar för vet vi intenu; vi vet bara att dessa saker är föremål för utredning och alt det inte kanvara angeläget alt rycka denna detalj ut ur ett större sammanhang. säger visserligen utskottet att utredningen kommer attta , men då har man lydligen glömt bort att en ändring avvigselbefogenheterna för präst i ocksä är en kyrkomötetsangelägenhet, och nästa ordinarie kyrkomöte blir 1975. En lagstiftning av detslag utskottet förordar kan därför inte aktuaUseras förrän , ochtUl dess torde väl famUjelagssakkunniga liksom även beredning om statoch kyrka ha låtit höra av sig. I delta sammanhang kan jag nämna att det harmeddelats att famUjelagssakkunniga har diskuterat möjligheten att framlägga ettdelbetänkande . Där skulle tas upp frågor om äktenskapsingående och äktenskaps upplösning, och då kommer ju även frågan omvigselbehörighet upp. Jag ber med delta, herr talman, att få yrka bifall tUl denvid betänkandet fogade reservationen. Behörigheten att förrätta kyrklig vigsel HenWIKLUND i (fp); En frikyrkopastor berättade althan anmodats viga ett brudpar där den blivande makan var en av hans f, d,konfUmander, kontrahenterna hade en bestämd önskan att just henneskonfirmationspaslor skulle viga dem. De hade redan fått löfte om att få användaett litet fint kapeU för vigselakten, då frikyrkopastorn frågade dem om deraskyrkotiUhörighet, Del visade sig att båda kontrahenterna tUlhörde men likväl i sin allmänna uppfattning och instäUning betraktade sigsäsom frikyrkliga. Som beslämmelserna nu är utformade måste dennefrikyrkopastor vägra att viga sin f. d. konfirmand och hennes Irolovade, dåingen av dem tillhörde hans trossamfund. Att förklara för dem det rimliga idenna ordning var tämUgen omöjligt, och hans besked kändes kränkande ochdiskriminerande både för kontrahenterna och för pastorn. Det finns mångaUknande exempel. Vigsel av tvä frikyrkliga av en präst i , t, ex.ett par ungdomar, som under hela sin uppväxtlid deltagit i frikyrkligtungdomsarbete och anslutit sig tUl frikyrkoförsamling, gär inte heller för sig.Detta är aUtså etl fall, där sä att säga det omvända förhållandet mot det exempeljag började med föreligger. Varför mäste man på detta sätt stöta människors känslorjust i en situation då dessa är präglade av unga, ljusa förhoppningar, glädjeoch vUja lUl trohet och gemenskap? Jag anser att denna fräga om att mjuka uppen nu på visst sätt begränsad vigselbehörighet för präster och pastorer intealls, som reservanterna genom hänvisning tiU första lagutskottets tidigareutlåtanden tycks mena, med fördel kan anstå med avbidan på alt stäUning tastill kyrka- stat-utredningens slulbelänkande i Behörighetenatt förrätta kyrklig vigsel en högstoviss framtid. Det är här fråga om en stötande diskriminering och begränsningav valfriheten som inle kan motiveras med tUlräckligt starka principiella skäl. 1958 ärs utredning kyrkastal säger just om denna sakföljande: "Vigselrätten inom fritt trossamfund är pä samma säll som inomsvenska kyrkan begränsad tUl de faU dä åtminstone den ena av de . För fritt trossamfund kan della emellertid ha större praktiskbetydelse än för kyrkan. Det torde knappast förekomma att den som utträtt ursvenska kyrkan önskar vigsel inom kyrkan. Däremot förekommer all personer somvisserligen ej inträtt i ell fritt trossamfund men ändock slår i nära relationtiU etl sådant önskar vigas inom samfundet. I har i moiionerhemställts om lagändring för att möjliggöra en sådan vigsel," Sä tUlägger ulredningen; "Nägra principiellabetänkligheter av mera allvarlig art föreUgger ej mot en sådan ändring, attredan i A-läget" dvs. med forlfarande kopplad lill slaten "vigselförrällare inom annal trossamfund än gesbehörighel all viga även då ingen av de Irolovade är medlem i samfundet." Denna uiredningens uppfattning visar bl. a. på vUket håUinom samfunden den nuvarande ordningen oftast skapar misstämning och verkardiskriminerande, nämligen inom de fria trossamfunden. Jag skulle kunna tänkamig att de s. k. invandrarkyrkorna, säsom frikyrkor, ocksä fått eller säsmåningom får problem av denna onödiga karaktär. När reservanterna åberopar behov av kyrkomötets medverkanför en lagstiftning, såsom gjorde , har denna invändningmindre relevans, eftersom problemel mera säUan gör sig gällande bland präster. Det skaU sägas lUl reservanlernas heder, att de själva påpekaratt den av dem anförda invändningen begränsar sig tUl den svenska kyrkansprästerskaps vigselbehörighet. Jag anser all del här rör sig om en renl praktisk fräga omvalfrihet och service. Tänk om de borgerliga vigselförrätlarnas behörighetbegränsades på likartat sätt, t. ex. så att de fick viga bara om minst en avkontrahenterna hade en viss övertygelse, överensstämmande med vigselförrätlarens,eller om en av eller båda kontrahenterna var medlem i samma förening somvigselförrältaren liUhör! Del vore ju groteskt! Jag kan gärna medge alt frägan om formerna för vigseln kankomma i elt nytt läge, om kyrka och stal skils äl. Men del är ju en läng väginnan slällning kan tas till denna senare fräga. Här borde man åtminstone förfrikyrkornas del kunna avlägsna en irriterande begränsning avpastorernas vigselbehörighel säsom ett led i en utveckling till slörrevalfrihet och jämlikhet då del gäller formen för ingäende av äktenskap, Eltpositivt ställningslagande tUl motionen innebär inle någol föregripande avblivande reformer på del aktueUa området. Det bör framhåUas att beredning om stat och kyrka- alltså inte utredningen kyrka-stal - inle alls skall ta upp vigselfrågan. famUjelagssakkunniga, som här har åberopats,håller på med en ulredning som reservanlerna anser bör avvaktas innan man tarslällning lUI den nu genom motionen aktuaUserade frågan om en vigselbehörighet,oavsett om kontrahenterna - en eUer båda tUlhör I de sakkunnigas direktiv berörs den gamla tanken all man genomobligatoriskt civUäktenskap skulle ge trossamfunden deras präster ochpastorer liksom samfundens medlemmar frihet att ordna vigselceremonier efleregen önskan, dock med den skillnaden alt kyrklig vigselceremoni inle skulle haeller behöva ha nägon rättslig verkan, eftersom den sidan av saken skullelillgodoses genom civUäktenskap säsom ett obUgatorium. Departementschefen säger i direkliven lUl de sakkunnigaall han inte är övertygad om att della är en lycklig lösning. Han syflar dätydligen på att det för dem som vUl ha kyrklig vigsel skuUe bU fräga om dubblaceremonier, en företeelse som av skäl som åberopas i motionen, dvs. rådandebegränsning av vigselbehörigheten inle helt tycks ha försvunnit sedanfrikyrkopastorerna fick sådan behörighet. Att denna egenartade konsekven.s aven ordning med obligatoriskt civUäktenskap bör undvikas när del gäUersitualioner, då de berördas känslor inle bör stötas genom bestämmelser somframstår säsom onödigt byråkratiska, är väl klart. Departemenlschefen länker sig därför i stället enregistrering hos folkbokföringsmyndighet som del konstitutiva för äktenskapet.Det är väl inle helt säkert all det gär att komma fram den vägen, i varje fallinle sä länge vi håller fast vid angående samtycke lUl,minimiålder för och registrering av äktenskap, I denna konventions artikel 1heter del nämligen: "Äktenskap skall ej anses i laga ordning ingånget utanbåda kontrahenternas av fri vilja avgivna samtycke. Delta skall avgivas av dempersonligen efter vederbörlig kungörelse samt inför vigselmyndigheten och ivittnens närvaro, i enUghet med vad som må vara i lag föreskrivet," Detta lycks förutsätta, herr lalman, ett slags vigsel ochinte bara en enkel registrering. Det är väl åtskUliga folkpsykologiska skäl somtalar för att folk viu ha Utet ceremonier, kanske även högtidlighet, då de ståri begrepp att ingå äktenskap.