prot · FU09143 · 1971-12-31 00:00:00 — Och om man köper bhr för dyr, så drabbar det också kommunen och dess Invånare -Invånarna I deras ohka egenskaper av skattebetalare, bostadskonsumenter osv.Även I dessa hänseenden är det brister i expropriationslagens ersättningsreglersom ger sig till känna. Det är alltså dessa brister och reformbehov, sammanfattadeI fem punkter, som det handlar om, och det är på dessa punkter som Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen ändringarnaI expropriationslagstiftningen nu sätts in. Nyheterna i propositionen gäller Iförsta hand mark som skall användas för tätbebyggelse. Det är nya regler omexpropriation som utgår Ifrån att kommun skall ha ovillkorligt företräde som behövs för kommunens framtida utveckUng, det är nya regler omersättning som utgår Ifrån att spekulatlonsvärden som kan uppkomma I framtidenInte skaU ersättas. Jag tror inte att jag här behöver i detalj redogöra för deohka delförslagen I propositionen. 1 de aUra flesta stycken ansluterpropositionen nära till exproprlatlonsutredningens förslag. Men reglerna omexpropriatlonsersättning i tätbebyggelse har fått en delvis annan konstruktionän den utredningen förordat. Det är väl I hög grad om detta som debatten kommeratt handla, antar jag. Den teknik som valts vld utformandet aversättningsreglerna i propositionen för att ehmlnera spekulationsvärden Innebäratt man skall utgä från fastighetens marknadsvärde den 1 juh 1971. Denvärdeökning som uppkommit efter den 1 juh 1971 skall ersättas bara i den månägaren kan visa att värdeökningen beror på annat än förväntningar om ändring imarkens tiUåtna användningssätt. 1 en eller annan form kommer kompensation attutgå för penningvärdeförsämringen efter den , men I princip Innebärreglerna en omvänd bevisbörda och en på allmänna erfarenheter byggd presumtionUU kommunens förmån. Det finns säkert Ingen anledning att tro att de nyaexproprlationsreg-lerna kommer att leda UU någon dramatisk ökning av antaletexproprla-tlonsfall. Expropriation är en undantagsföreteelse och kommer med allsäkerhet att förbh det även i framtiden.Frlvilhga uppgörelser är självfalletden bästa lösningen för båda parter. Men även om det inte bhr så många flerexproprlatloner, så tror jag att reglerna Indirekt kan få en betydande effektgenom att de påverkar parternas förhandllngspositioner. Kommunernas StäUningstärks - det är avsikten och om kommunerna verkligen bedriver en aktivmarkpoUtik bör lagen kunna få den återhållande effekt på markspekulatlon ochprisutveckling som avsetts. Jag har redan nämnt att villaägaren säkerställs genomsärskilda regler som garanterar att han, om han råkar ut för en expropriation,får så stor ersättning att han kan skaffa sig en likvärdig bostadsfastighet.Det kan vi därför i ersättningssammanhanget lämna därhän med konstaterandet attdenna helt vattentäta undantagsregel existerar I förslaget. Men det kanskefinns skäl att belysa effekten av de nya ersättningsreglerna I andra fall än dåviUafastigheter är inblandade. Jag vill ta ett skolexempel och knyta an tUlNackafallet som jag var Inne på. Kommunen hade där bjudit 8 miljoner för centrummarken, ochdessa 8 mUjoner motsvarade vad den skulle ha kostat med tillämpning av detkvadratmeterpris som hade betalats vld andra frivilliga försähnlngar vld sammatid I . Men byggkonsortlet gick in och betalade ett I förhållande Ullrådande marknadspris skyhögt belopp, . Med nuvarandeexproprlationsregler hade byggkonsortlet aUa utsikter att få minst 23 mUjonerkronor i ersättning av kommunen, om det skulle ha blivit tal om enexpropriation. Om däremot propositionens regler gäUt - låt oss föreställa ossatt detta tUldragit sig Inte den I juU 1967 utan , som dåockså blivit utgångspunkten för beräkningenav marknadsvärdet vad hade det kommit att betyda i praktiken? Ja, det hadenaturligtvis betytt att markägaren fått 8 mUjoner kronor det motsvarade jumarknadsvärdet, SkuUe han få någonting mera måste det bero på någonting annatän förväntningarna om ändrad användning av marken, och det lär väl under de omständigheternavara svårt att bevisa; det var naturhgtvis just därför att byggkonsortletväntade sig att kunna använda denna mark till centrumbebyggelse som det varvUUgt att betala så mycket som , 8 mUjoner kronor är vad detI detta skolexempel skulle bh enligt de föreslagna reglerna i stället för 23mihoner kronor enligt nuvarande regler, detta under förutsättning att deuppgifter är riktiga som jag fått och som går ut på att de 8 mihonema motsvarardet aktuella markvärdet -vid andra Uknande försäljningar. Någon tycker kanske att detta är väldigt hårt motbyggkonsortlet. Tänk om konsortiet hade köpt marken för ochkommunen sedan genom en expropriation tagit ifrån konsortiet marken och berövatdet 15 mihoner kronor! Jag skall inte lägga mig i debatten, om detta är hårteller inte. Jag bara konstaterar att om den nya lagstiftningen hade funnitshade nog byggkonsortlet aktat sig för att göra den affären; man köper inte markför 23 mihoner kronor, om man väntar sig att denna skall bh exproprierad för 8mihoner kronor. Detta må vara en Ulustration UU hur lagen kan komma attverka. Den får indirekt en dämpande effekt på priserna; det bhr farhgt attspekulera och att hastigt rusa upp i budgivningen när det inte finns någon fullständiggaranti för att man vid en expropriation verkhgen får tillbaka vad man slängtut på en höft. Mig förvånar det inte att den här propositionen bhvitföremål för delade meningar. Markfrågor brukar kunna väcka hdelser tUl Uv I denpoUtiska debatten, SkiUnader I grundläggande värderingar ger ofta kraftigtutslag när det gäller att väga privata ägarlntressen mot samhälleligaintressen. Men det Intressanta är att se var skihehnjen går. Var stårpartierna och var går den ideologiskt och praktiskt mest betydelsefuUaskiljeUnjen? Går den mellan och de övriga partierna eller går denmellan de borgerUga och socialdemokraterna? Ett svar på den frågan bör kunna bhav stor betydelse för möjligheten att åstadkomma en bred samhngkring en pohtik som siktar tUl en effektiv samhällsplanering och vUl värnamihöintressena med kraft. Låt oss då se var står. Deras instäUning ärklar och entydig. De yrkar avslag på propositionen. De vill över huvud tagetinte vara med vare sig om att utvidga kommunernas expropriatlonsmöjUgheter eUerom att ändra ersättningsreglerna vld expropriation så att spekulationsvinstereUmineras eller begränsas. Beträffande markägares byggmonopol har de Inteannat att säga än att expropriation inte bör få förekomma mot"samarbetsvilUga parter". Om markspekulation och markvärdestegringskrivs föhande i partimotion: "Det kan givetvis sägas om propositionen att densyftar tih att till samhället återföra den del av en fastighets ökade värde somkan hänföras tiU av samhäUet vidtagna åtgärder. Dessa synpunkter är acceptablai den mån det exakt kan anges hur stor denna samhällets andel i fastighetens Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen ökadevärde egentUgen är. Att en sådan precisering är i det närmaste ogenomförbar ärbelagt i offentliga utredningar som sysslat med frågan," För finns alltså Inga speciella socialaproblem som är värda att beakta eller möjliga att lösa Inom ramen för en nyexpropriationslagstiftning. Regeringens förslag är för enstyggelse därför att de anser att det Innebär orättvisor och underminerar vadde kallar rättssäkerheten I samhället. Här bör Inskjutas en begreppsförklaring.Vad menar med rättvisa och rättssäkerhet? Det är begrepp som enligtderas terminologi i marksammanhang är exklusivt tillämpliga på dem som ägermark och hus. Med den terminologin är det klart att man för att nå ett maximumav rättssäkerhet måste ge markägaren ett maximum av frihet att handla utanhänsyn till andra och ett maximum av skydd för hans ekonomiska Intressen. VIkan förstå att med den grundfllosofln tycker att det är redan nuUla ställt med rättssäkerheten här i landet på markområdet, och det ger sigsjälvt att de Inte kan vara med att ta ytterhgare steg ut på det sluttandeplanet. Det kan jag begripa. Det är också konsekvent att man I moderaternasmotioner och reservationer i detta ärende inte finner ett ord, som tyder på atträttvisa och trygghet också skulle kunna ses som en fråga om hänsyn tiU alla demänniskor som riskerar att få finna sig i dåhgt planerade samhällen samt högrebostadskostnader och skatter än nödvändigt, därför att företag och enskildaspekulerar 1 mark eller därför att stora markägare använder och missbrukar sinastarka rättsUga positioner i förhandhngar med kommunerna. har det varit väldigt populärt att säga ommoderaterna -i varje fall i och i en del andra folkpartitidningar att denumera har övergivit sitt mörkblå förflutna och bUvit riktigtsamhällstillvända. Jag vUl säga att deras åsikter I markfrågorna är deneftertryckUga dementin av sådana påståenden. Deras agerande denna höst I ohkafrågor om ändringar i expropriations-, byggnads- och naturvärdslagstiftningenär uttryck för en konsekvent konservativ Ideologi. Ingen människa kan klaga påderas trohet mot traditioner och ideal. Den finns där. Men tyvärr stäUer de siggenom denna trohet utanför hela den nutida mihöpohtiska debatten i varje fallså länge den handlar om mark. Jag kan Inte se att det finns någon grund för ettresonemang med om den viktiga del av mUjöpohtlken som markfrågornautgör. Det är beklaghgt. Men det är bara att konstatera att det är så. DetIntrycket befästes också I hög grad, när jag lyssnade till moderaternasföreträdare i utskottet, , med de hysteriska överdrifter ochövertoner han använde sig av i debatten. I jämförelse med vad har presterat ärmittenpartiernas motioner och reservationer I långa stycken en tilltalandeläsning. De grundläggande värderingarna och målsättningarna är här precisdesamma som I propositionen. Mittenpartierna viU främja en aktiv kommunalmarkpoUtik. De förstår att kommunerna måste ha mycket mark och ett dominerandeinflytande över den mark som behövs för samhällsutbyggandet. De vUl komma tillrätta med avigsidorna av markägarens byggmonopol, även om jag tycker att herrTobé svävade Utet på målet på den punkten. Mittenpartierna vill uppenbartbekämpa markspekulatlon De delar I princip regeringens uppfattning att ändringar Iexproprlationslagstlfnlngen är nödvändiga för att de markpoU-tlska ambitionernaskall kunna förverkUgas. Ja, allt detta är utmärkt. Men när det sedan har gällt attta ställning de konkreta förslagen I propositionen, då har Ivern att lösaproblemen och förverkliga de egna intentionerna inte varit uppseendeväckandestor. Efter åtskilUg tvekan och vacklan hit och dit har mittenpartierna stannatför att I huvudsak godta de utvidgade expropriationsmöjUgheterna för kommunermen har förkastat de föreslagna ersättningsreglerna. I första hand villmittenpartierna emellertid uppskjuta hela frågan om ändringar iexpropriationslagstiftningen till nästa års riksdag. Jag måste säga att det är ganska svårt för en utomståendeatt ha någon bestämd mening om vad det i grunden är som gör att mittenpartiernakänner sig så kluvna och tveksamma, när markpoUtiken nu skaU omsättas i lag.Flertalet av de argument som de för fram rör inte själva saken utan handläggningenav frågan. Argumenten är knappast övertygande. Det sägs att propositionen har kommit till 1 stor hast ochunder tidsnöd. Det är inte riktigt. avlämnade sittbetänkande I ärmiet , och arbetet med propositionen avslutadesförst . , remisstiden frånräknad, har man lagt ned på dennaproposition. Jag vet inte med vilka mått ni viU mäta i andra sammanhang, menjag utgår ifrån att man inte aUtid skall mäta med det måttet att vi bör arbetamed våra större propositioner 1 betydUgt . Det sägs också att propositionen har sådant samband medfortsatta reformer på expropriationslagstlftnlngens område, att regeringenborde ha väntat och tagit alla ändringar i ett sammanhang. Men arbetet harhittUls bedrivits i reformetapper - det här är den tredje etappen för övrigt -och de lagändrmgar det nu är fråga om är helt fristående i den meningen att denya regler vi föreslår mycket väl kan tUlämpas oberoende av om det blir någonytterUgare fjärde etapp. På den punkten föreUgger tydligen dessutom ett rentmissförstånd, i vart fall hos , såvitt jag kan se av trycket. De nyaersättningsreglerna är inte, som tycks tro, ett provisorium som äravsett att tUlämpas enbart under något enstaka år. Jag kan tröstafolkpartisterna med att vi verkUgen inte har tänkt komma tillbaka ochbegära några materiellt nya regler som skall lösa ersättnlngsproblemen. Det sägs att de nya ersättningsreglerna är enkanshhusprodukt, som inte varit föremål för remissbehandUng. Det må så vara,men hur ofta inträffar det Inte att förslag I ett betänkande görs om idepartementet med ledning av vad som framkommit under remissbehandhngen? Förövrigt saknar kanshhuset inte helt egna utredningsresurser och möjUgheter attanhta expertis. Mittenpartierna är också bekymrade för rättssäkerheten, ivarje fall när det gäller de här ersättningsfrågorna, precis som moderaterna.Men till skUlnad från är de inte bekymrade från samma ensidiga ochöppet reaktionära utgångspunkt. Rättssäkerheten har enligt mittenpartierna enannan och mera samhäUstillvänd innebörd, såvitt jag kan förstå. Vad man ärbekymrad över är att lagtexten inte är tillräckUgt Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen tydlig,att motiven inte är fullständiga, att reglernas konstruktion är sådan atttUlämpningen kan bli slumpartad och ge överraskande resultat osv. I detsammanhanget åberopas då lagrådet, och man säger att lagrådet hade mångakritiska synpunkter. Lagrådet, som är sammansatt av ledamöter av högstadomstolen och regeringsrätten, brukar onekligen uppfattas som en instans medspecieU uppgift att bevaka rättssäkerhetsaspekterna i nya lagar. Detanmärkningsvärda är emeUertid att mittenpartierna - för att inte tala ommoderaterna är betydligt mer oroade för rättssäkerheten än vad lagrådet är.Lagrådet har Ingalunda avstyrkt de nya ersättningsreglerna. Det enda lagrådethar avstyrkt är de bestämmelser som ger villaägarna särskilda garantier.Lagrådet anser att dessa bestämmelser förmodUgen är obehöv-hga på den punktenskulle jag tro att alla partier här i har en annan mening. Men detfinns plats för en fråga här tUl mittenpartierna: Varför är ni så ängshga? Hurkommer det sig att ni inte htar på lagrådets slutsatser när det gäUer möjligheternaatt tUlämpa lagen rättvist och vettigt - det lagråd som ni själva viU skjutaframför er? Jag hoppas att ni inte ger samma svar på den frågan somherr Wennerfors gjorde i sitt anförande , när han refererade tlU attlagrådet bara fått på sig för att behandla denna viktiga och svåra ochstora sak, och framställde detta som någonting aUdeles oanständigt. Det är enegendomUg tanke. Tror henarna att vi skulle ha behandlat lagrådet som någraskolpojkar som får en läxa och sagt; "skah ni varafärdiga"? Tror henarna att dessa ledamöter av högsta domstolen ochregeringsrätten är som skolpojkar, som tar emot sådana besked från oss? Om dehade ansett att de inte skulle kunna klara uppgiften och om vihade krävt att de skuhe göra det hade svaret naturligtvis bhvitatt de på sådana villkor inte kunde avge något utlåtande. De gör emellertidinte så att de skriver ett slarvigt eller ogenomtänkt utlåtande och sedanskyUer på att regeringen givit dem . Dessutom är detta fel, ; det är alldelesuppåt väggarna! Lagrådet tog inte på sig utan arbetade med frågan enmånad. För mig hade lagrådet gärna fått håUa på - eller tre . Vi framlade proposition i den här saken , och vad spelardet ur regeringens synpunkt för roll om vi har framlagt propositionen ,augusti, september eUer oktober? kunde ju ändå inte behandla fråganförrän , i stort sett när vi nu behandlar den. Jagvet Inte varifrån ni har gripit det där luftargumentet, men det var värt attsäga några ord om saken, eftersom detta är något av ett indicium på vartargumentnöden driver somhga kritiker. Jag vill uttryckligen säga att jag inte beskyUer mittenpartiernaför det här sista, utan det sade jag i polemik mot , menmittenpartierna förde ändå fram tiden för lagrådets behandling som ett avskälen. Ni har alltså alla de här invändningarna mot handläggningen. Det intryck jag får av en sådan argumentation sommittenpartierna för fram är att det är fråga om en reformvUja med förhinder.Tyvärr befästs det Intrycket när man läser ett förslag som de själva lagt fram i ersättningsfrågan.Detta förslag rymmer två element. Det första är att ersättningen för enexproprierad fastighet skah beräknas med utgångspunkt från fastighetensmarknadsvärde sådant detta var när kommunen ansökte om expropriation. För detandra skah markägaren ha rätt att få ersättningsfrågan prövad frånexpropriatlonstillståndet. Tvärtemot vad mittenpartierna påstår löser man med ensådan konstruktion inte problemet med att förebygga spekulatlonsvlnster. Varförgör man Inte det? Jo, det enda man skulle kunna kapa vore spekulationsvinsternaunder det år eller litet mera som går från ansökan om expropriation UU dess attersättningen fastställs. Men när uppkommer förväntnings värdena! Börjar deförst när kommunen ansöker om expropriation? Nej, det är inte detta som ärintressant. Förväntningsvärdena på marken uppkommer successivt , under hela den långa tid bl. a. som åtgår för planering ochförhandlingar med ohka markägare. Det brukar vara en mångårigupptrappningsprocess med åtskilhga plötshga språng uppåt I priserna. När detbhr dags för expropriation då är värdet redan högt upptrissat. Därför kan jagInte se att mittenpartiernas förslag tUl ersättningsregler skulle kunna fånågon mera betydelsefull återhållande inverkan på markprlsutveckhngen. Jag ställde frågan: Var går skihelinjen mellanpartierna när det bhr fråga om att förstärka kommunernas ställning isamhällsplaneringen och bekämpa markspekulatlon och markvärdestegringar? Är detmeUan och övriga partier? Är det mellan de borgerUga ochsocialdemokraterna? Här måste jag väl erkänna ett nederlag hittUls, Jag kaninte med bästa viha i världen hitta ett svar på frågan. En genomgång avmotioner och reservationer 1 det här ärendet ger inget säkert besked.Mittenpartiernas hållning är fortfarande en ovisshetsfaktor. Det är tydligt attdet finns en åsiktsgemenskap mellan dem och oss i princip, men mittenpartiernaär ohågade att dra de nödvändiga praktiska slutsatserna av sina egna åsikter, Isjälva verket har jag varit rätt snäll i min skUdring av mittenpartiernasagerande och deras kritik av oss. Tvehågsenheten är mycket mera i ögonfallandeän vad som framgått av min redogörelse för sakläget. Förslaget om ändringar i expropriationslagstiftningenoffentUggjordes 1 samband med remissen till lagrådet. Det kom Ingen reaktion alls från mittenpartierna. En djup och långvarigtystnad lägrade sig över deras partikansUer, Detta är dock en rätt Intressantfråga. Det dröjde ända tlU sista motionsdagen Innan detavhördes någonting alls om var och stod iexproprlationsfrågan. Vad fick vi då för besked? Jo, det besked som kom gick utpå att mittenpartierna helst inte vill ta ställrung tUl frågan nu utan föredraratt uppskjuta den. Nåja, låt oss inte fortsätta att polemisera kring det härtemat. För min del skulle jag viha avsluta denna presentation avexproprlationsfrågan med en vädjan till mittenpartierna. Det är ändå mycket somvi har gemensamt, framför allt I själva de grundläggande åsikterna. Markfrågornakommer att vara centrala , NI vet Uka väl som vi att dehar en strategisk betydelse i aU samhäUsplanering, Ni vet Uka väl som vi att de är avgörande för både statens och kommunernas Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen Ändringar i byggnads- och expropriationslagstiftningen möjligheteratt verka för en utveckUng av bebyggelse- och frltidsmihöer som motsvararmänniskornas behov och önskemål, VI kan inte skjuta problemen ifrån oss. Vimåste lösa dem. Om ni nu av någon anledning som jag Inte känner UU och som jagInte rotar I upplever situationen som problemfylld och svår, försök ändå att taer ur det dilemmat, försök att bestämma er för att låta mihöintressena gå föreeventueUa partitaktiska överväganden. Visa nu något av samma trohet motdeklarerade värderingar och uppfattningar som gör på sin kant. HerrWENNERFORS (m) kort genmäle: Det måste vara ont om argumenten närstatsrådet uppehåller sig så mycket vld frågan om lagrådet. kanske Inte att jag erkände att jag möjligen hade fått fel uppgift. Jaghade nämligen först fått den här uppgiften , varpå jag slog uppsidan 246 i propositionen 122 och tittade på tidpunkterna där. Av dessa kan manväl Inte tro annat än att det rörde sig , men detta är välingenting att bråka så förskräckUgt om. Det är rätt intressant att statsrådet tar till så storaord när han säger att viUaägarna skaU få hundraprocentig garanti. Kan verkligenstatsrådet utlova den garantin åt villaägare som bor i en trakt där helaområdet är föremål för ändrad bebyggelse? Jag tror att det är litet tveksamt.Visst kan man möjligen känna sig lugnad när man på sidan 159 1 propositionenläser statsrådets uttalande att kommunerna själva skaU ålägga sig en vissåterhåUsamhet, Han säger bl, a,; "Jag tänker härvid på att en kommun, omdet kan ske utan större olägenheter för planering och samhällsbyggnad, igörUgaste mån undviker att ta i anspråk mark som är bebyggd med egnahemsfastigheter,"Men observera, ärade kammarledamöter, att detta är ett uttalande av statsrådet.Det är ett råd, ingen lag, och kommunerna behöver inte föha det. Statsrådet kommer sedan in på frågan om de oskäUgamarkvinsterna och spekulationerna. Jag vill bara upprepa att jag tycker attdebatten är väldigt överdriven, VI Införde ju markvinstbeskattningen för någraår sedan, och den Innebar ju ett hinder. Har det då inte förekommit guldkantademarkaffärer? Jo, det är möjligt, men det är ändå i ganska ringa omfattning. Jagtänker emeUertid inte ställa upp som någon advokat för den typen avmarkaffärer. Vidare måste man tydligen åter påminna om attråmarkskostnaden trots allt är en obetydlig del av de samladebyggnadskostnaderna. Det är fråga om några procent, och för hyreskostnadenbetyder rämarkspriset mindre än en procent. Kommunen måste kunna bryta en markägares byggmonopol,säger statsrådet. Men snäUa hen statsråd, infördes en ändring iexpropriationslagen som innebar en stöne möjlighet för kommunerna att agera. Vidare anser jag det vara allvarligt att detta inte baraär en markpoUtisk fråga utan väl så mycket en näringspoUtisk, De nya reglernaförändrar konkurrensförhållandena t, ex. för små Industriföretag, stora.Industriföretag och inte minst inom handeln. Härigenom skapas oro ochosäkerhet. HerrGREBÄCK (c) kort genmäle: Statsrådet säger: Varför är ni såängsliga i rrUttenpartierna? Underförstått säger han alltså: Jag är ju InteängsUg, departementet är Inte ängsligt, lita på oss, vi tänker för er. Men ärdet så att vi vill tänka litet själva också! Statsrådet säger att den gamla expropriationslagentill sina konsekvenser var tidskrävande och dyrbar. Givetvis var den det, ochdet är bl. a. därför vi i erkänner attexpropriationslagstiftningen behöver ses över. Men vad var det som gjorde dentidskrävande? Jo, dels var det värderingsreglerna, dels givetvisförfarandereglerna. Är det någon som tror att förslaget tUl presumtlonsreglersom enligt 111 a § kommer att påskynda sakförlngen I domstolarna? Den är såInvecklad och krånglig att sådana regler tvärtom kommer att verka ytterhgarefördröjande. Vad vi i expropriationsutredningen tUlmätte utomordenthgtstor betydelse för att få fram ett snabbare rättegångsförfarande var justförfarandereglernas konstruktion. Det har kommit ett förslag om detta som jagläst Igenom. Det har inte remissbehandlats. VI har Inte heller haft tid iutskottet att närmare titta på detta. Det finns ett sammanhang mellanvärderingsprinciperna och förfarandereglerna här som det hade varit önskvärtatt på samma gång kunna ta ställning .