prot · FU0936 · 1971-12-31 00:00:00 — Det skuUe vara ganska bekvämt om SR med sina knappt20 000 medlemmar skuUe kunna stoppa en stor del av det ekonomiska livet iSverige genom att hälla 600 man ute i strejk, medan övriga SR-medlemmararbetar, och staten inte skulle våga vidta motåtgärder därför att det rör sigom bl. a. officerare. Det är omöjUgt. Låt oss ändra lagen det vUl jag rekommendera. Om vi intevågar ta konsekvenserna skall vi inte ha fri strejkrätt för militärt befäl. Harvi givit denna personalgrupp fri strejkrätt skall vi våga ta konsekvenserna ochvåga utfärda ett varsel. Därför hoppas jag verkligen att alla partier som var enigai vid lagens antagande också nu skall vara eniga. Vi kan vara det ochmitt svar är riktigt därför att det har gjorts så stora undantag i detta varselatt full försvarsberedskap upprätthålls. Vi stoppar en del av utbUdningen ochen del stabsarbete, men ingen i utlandet skall tro alt vi får sämremotståndskraft under en eventuell konflikt - en konflikt som jag hoppas intekommer tUl stånd. Överläggningen var härmed slutad. samordning av provningsverksamhet i fråga om försvarsmateriel Herr försvarsministern erhöll ordet för attbesvara i Holmgården (c) i kammarens protokoll för den 25februari intagna fråga, nr 89, och anförde; Hen i Holmgården har frågat mig omjag är beredd att medverka tUl att den samordning av provningsverksamheten , som försvarets materielanskaffningsutred-ning föreslåri sitt framlagda betänkande, kommer tUl stånd och attprovningsenheterna i därvid som försvarets rationaliseringsinstitutanser lämpligt flyttas tUl och slås samman med provningsenheten i . Beredningenav ärendet pågår i försvarsdepartementet och jag räknar med att betänkandetskaU kunna läggas tUl grand för en proposition tUl senare imder året.I propositionen, som är avsedd att behandla materielverkets organisation istort, torde de frågor som tagits upp av komma att behandlas. HenJOHANSSON i Holmgården (c); Jag ber att få tacka försvarsministern för det svar jag här har fått.Jag var medveten om att jag inte skulle få något direkt löfte att denförflyttning det här gäller skulle komma tUl stånd, men jag hoppas ändå attherr statsrådet kommer att behandla den frågan positivt, när han skriverpropositionen. Jaghar tagit upp denna fräga av två skäl. Det ena är att för några dagar sedanlämnades besked om fördelningen av de institutioner som kommer att flyttas frånStorstockholm; vid den fördelningen fick ju tyvärr inte mycket med.Vi är visserligen ganska vana vid att så sker, men när denna fräga nu kommeratt aktualiseras tyckte jag det var lämpligt att påminna om att här fanns etttUlfäUe att förflytta en verksamhet tiU den bygd det gäller. Detandra skälet är att den provningsenhet vi nu har i är placerad i enmellanbygd, en mycket Uten ort där det har funnits en del människorbosatta. Några av dem finns kvar, men många har flyttat därifrån på grand av deförändringar som skett framför allt i skogsbruket. Kvar finns nu de ca 200människor som arbetar vid provningsenheten i . En förstärkning av denenheten skulle utan tvivel vara av utomordentligt värde, bl. a. därför att denskuUe innebära större trivsel och trygghet och ett större mått av service förde människor som bor i . Och om man verkligen menar att en verksamhetskall bedrivas där i fortsättningen, vUket jag utgår frän, måste det varaangeläget att se tUl att den verksamheten utökas så mycket att den kan bli ettunderlag för en någorlunda tUlfredsställande service för de människor som bordär uppe. Jaghoppas att herr statsrådet beaktar dessa synpunkter vid skrivningen avpropositionen. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Ang.sysselsättningsproblemen i Herrinrikesministern erhöll ordet för att besvara iSkärstad (c) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 78,och anförde; i Skärstad har frågat vUka ätgärder som planeras för attavhjälpa de aktuaUserade sysselsättningsproblemen för i synnerhet den kvinnUgaarbetskraften i . Jönköpingslän har ett väl utbyggt och differentierat näringsliv. SärskUt sysselsättningeninom industrin Ugger på en jämfört med flertalet andra län hög nivå. Det ärönskvärt att ett ytterUgare tiUskött av Omanvändning av vissa yrkesskolor för utbildning av invandrare arbetstUlfällen medverkartUl en fortsatt differentiering av arbetsmarknaden. Regeringens förslag attförlägga lantbruksstyrelsen och tUl skaU bl. a. sesmot denna bakgrund. Dessa båda verk sysselsätter 265 personer,varav drygt hälften kvinnor. HenJOHANSSON i Skärstad (c); Jag ber att få tacka för svaret. Anledningen tiU min fråga var beskedet attHuskvarna Borstfabrik med AB Statsföretags hjälp skall etablera sig iVilhelmina och fristäUa 125 anstäUda i . Beslutet om dennaförflyttning har kommit som något av en chock för de anställda och väcktberättigad irritation och förstämning. Fördet första har informationen tUl de anställda varit mycket bristfäUig. Vad defått besked om vid företagets egen information hade de redan fått vinkar om ipress och radio, och det är ju precis rakt emot hur sådana saker skaU fungera.Några överläggningar med de fackliga organisationerna föregick inte beslutet.Inte heller kommunen fick veta något. Fördet andra och det är det aUvarUgaste och viktigaste viU jag fråga hur deanstäUda som genom företagets förflyttning nu blir friställda skall få annananstäUning. Det är en fråga som gäller inte minst den kvinnUga arbetskraften.Genom Junex-krisen friställdes en del kvinnlig arbetskraft, och fristäUsgenom borstfabrikens förflyttning ytterUgare ett stort antal kvinnor. Dessamåste skaffa sig annan utkomst, och det är inte aUtid lätt attgöra det. VUken hjälp kan företagel få för att ordna nya anstäUningar? Detekonomiska läget gör att allt fler kvinnor både vUl och måste gå ut iförvärvsUvet. Då behövs ett ökat och inte ett minskat antal arbetstUlfällen.Vi unnar Nonland att få hjälp i en betryckt situation. Men den hjälpen skallkomma frän expansiva orter i . är intealls industriellt expansivt. Arbetslösheten i är nu sannoUkt störreän riksgenomsnittet. Redan för nägon månad sedan var antalet lediga platser per100 arbetslösa mindre i Vätterbygden än i landet i övrigt. Viär tacksamma för regeringens förslag att förlägga lantbruksstyrelsen ochskogsstyrelsen tiU . Vi behöver en sådan injektion. Men man skaU juinte ge injektion och göra åderlåtning . Överläggningenvar härmed slutad. § 11 Om användningav vissa yrkesskolor för utbildning av invandrare Herrimikesministern erhöU ordet för att besvara () ikammarens protokoU för intagna fråga, nr 88, och anförde: har frågat om jag anser det möjUgt att, för utbUdning avinvandrare, använda de yrkesskolor som pä grund av gymnasieskolans införandekan komma att avvecklas av landstingskommunerna. utländskmedborgare som bor i har pä huvudsakUgen samma vUlkor som svenskamedborgare rätt tUl den utbUdning som del svenska undervisningsväsendeterbjuder. Detta är bl. a. ett viktigt led i strävandena att underlättaanpassningen tUl den svenska omgivningen. UtbUdningen bör därför inte isolerasfrån motsvarande verksamhet för svenska medborgare. Denna principieUainställning gäUer givetvis ocksä den praktiskt iraiktade yrkesutbUdningen.Undervisning i svenska språket för invandrare meddelas av studieförbunden ochpå vissa orter av i samband med arbetsmarknadsutbUdning.Undervisningen bedrivs i stor utsträckning . Redan av dennaanledning måste denna typ av undervisning försiggå på bostadsorten och kanföljaktligen inte koncentreras tUl nägon skola på annan ort. Omförbud mot användning av hormoslyr HenMOSSBERG (s): Jag tackarimikesministern för svaret på min fråga. Detblir väl så att en del yrkesskolor de som inte är förlagda på gymnasieort -kommer att avvecklas av huvudmännen. Jag har funderat över vad man lämpligenkan använda sådana skolor tUl i fortsättningen. Jag vet att de har godautbUdningsresurser och fina elevhem, storkök och mycket annat. Jag har frågatmig om man inte skulle kunna använda dem för att pä oUka sätt försöka hjälpainvandrarna tUl en bättre anpassning i det svenska samhäUet än vad som sker.Därmed menar jag inte att ingenting nu görs; jag vet att mycket görs. Jag hadetänkt att de kunde användas inte bara för yrkesutbUdning utan även för utökad språkundervisning.Man skulle då också genom olika ätgärder kunna samla invandrarna på sådanaskolor och ge dem en bättre inblick i det svenska arbetslivet, arbetsmarknadenoch dess vUlkor och även information om hur det svenska samhäUet är uppbyggt. Nuhar jag fått beskedet att det inte är möjligt. Jag tackar för svaret ochbehöver då inte utnyttja de tre rrUnuter som man har rätt att tala. Om lokaler finns är det naturligtvis vettigt att använda dessa förnågot ändamål. Men fastän vi är överens om att öka ansträngningarna för attinvandrarna skaU kunna finna sig tUl rätta i vårt land, kan det inte ske medden motiveringen att vissa lokaler står tomma och bör användas för någotändamål. För att öka utbUdningen för invandrarna räcker det med densjälvständiga motiveringen, att vi bör försöka åstadkomma en bättre situationför invandrarna. Överläggningenvar härmed slutad. § 12 Om förbud motanvändning av hormoslyr Herrsocialministern erhöll ordet för att besvara (vpk) ikammarens protokoll för den 25 febraari intagna fråga, ra 86, och anförde: Om förbud mot användning av hormoslyr Hen Måbrink har frågat om jag anser altmisstankar och iakttagelser om skadeverkningar på människor och djur vidanvändning av fenoxisyrapreparalen (hormoslyr) är anledning för ett totalförbudmot användning av preparaten intUl dess medlets egenskaper betryggandeklarlagts. 1 ett interpeUationssvar i andra kammarenom användningen av bl. a. de av nämnda preparaten upplyste jag attgiftnärrmden tUlkaUat en särskUd expertgrupp. Gruppen skuUe tmdersöka vUkafaror som kan vara förenade med användningen av preparaten. I gruppen ingickbl. a. ärftUghetsforskare samt speciaUster på fostermissbildningar ochmiljöfrågor. Den har redovisat resultatet av sitt arbete i en rapporttill giftnämnden. kommer att på grundval av rapporten taställning tUl frågan om förbud mot användningen av de berörda preparaten. HenMÅBRINK (vpk); Jag viU först tacka statsrådet för svaret. De bevis som finns när det gällerfenoxisyrapreparatens skadlighet för människor, djur och växtlighet borde varamer än tUlräckliga för att införa ett totalförbud mot dessa gifter. Del anserinte den expertgrupp som tUlsattes , och statsrådet att hänvisa tiU giftnämndens behandling av frågan. Expertgruppen föreslår en viss restriktivitet ianvändningen av nämnda gift. Varför har man beslutat denna restriktivitet?Såvitt jag kan förstå är anledningen den att experterna i sin rapport kommitfram tiU att hormoslyr, som det heter, framkaUar skador på människor, djur ochväxtUghet. Av expertgruppens rapport kan man få ut följande; Gifternaanrikas i moderkakan och omgivande vävnader hos däggdjur. Preparaten leder lUlögonskador. När det gäller skador på arvsmassan konstaterar man att åtminstonehos vissa växter kan giftet orsaka ärftliga förändringar. Experterna sägerockså att det föreligger risker för samma effekt på djur. Det konstalerasvidare att fisk påverkas kraftigt av giftet. I avsnittet om växtgifternas fosterskadande effekterpoängteras hur litet man vet om dessa. Varför tar expertgmppen inte uppexempelvis den sensationella rapport som lämnades vidett forskarmöte i ? Den rapporten gäUde fosterskador som orsakats avUSA-imperiaUsmens systematiska besprutning med fenoxisyrapreparat i Sydvietnam.Vad sade denna rapport? Jo, där heter det att antalet missbUdningar ochmissfall ökat starkt just i ett område som blivitbesprutat med växtgifter. Jag skaU inte här gå in på växtgifternas konsekvenser förvårt ekologiska system. Vi får senare tiUfäUe att diskutera detta problem; JohnTakman m. fl. har i en utförlig motion redovisat vUka förödande konsekvenserdessa har fått i . Jag hoppas att giftnämnden går längre än expertgruppen ochinför ett totalförbud för fenoxisyrornas användning. TUl vad jag har sagt i mitt svar kan läggasatt, enUgt vad jag inhämtat, giftnämnden sammanträder i efterrrUddag för attbehandla denna expertrapport och ta stäUning tUl frågan om förbud motanvändning av hormoslyr. Under sådana omständigheter kan jag rimligen inte nuge mig in på en vidare diskussion i den här frägan. Överläggningen var härmed slutad. Ang. tillämpningen av arbetarskyddslagen § 13 Ang. tiUämpningen av arbetarskyddslagen Herr socialministern erhöllordet för att besvara i (vpk) i kammarens protokoll förden intagna fräga, nr 90, och anförde; i har frågat, om detenligl min mening föreligger tUlfredsstäUande garantier för arbetarskyddslagensåtlydnad och om yrkesinspektionen fungerar som en reell kontroUmekanismhärför. TUlsynen över attarbetarskyddslagen efterlevs utövas av arbetarskyddsstyrelsen ochyrkesinspektionen. De statliga tUlsynsorganens resurser har under senare årförstärkts betydligt. I årets statsverksproposition föresläs ytterUgareförstärkningar av såväl arbetarskyddsstyrelsen som yrkesinspektionen. I ensärskUd proposition tUl vårriksdagen läggs vidare fram förslag om införande aven arbetarskyddsavgift från arbetsgivarna och om inrättande av enarbetarskyddsfond. Därigenom kommer arbetarskyddet också att tUlföras betydandenya resurser. Det är således en målmedveten satsning som görs från regeringenssida för att säkerstäUa den effektivitet i tUlsynsarbetet som arbetstagarna kankräva. Jag vUl också erinra om att den tiUsattaarbetsmiljöutredningen har tUl uppgift att göra en genomgripande översyn av helaarbetarskyddslagstiftningen och kontrollorganisatiorien. HerrSVENSSON i (vpk): Jag fär tacka för svaret. Just yrkesskyddet är i ovanligt hög grad en fräga omtUlämpning och kontroll. är det tyvän lätt att finna bevis på att bädekontroU och lagtiUämpning kan vara felaktiga eller egendomliga. Här är nägratypexempel. I en av landets stora hamnar används en specieU krantyp.Pä kranen appliceras en förlängningswire. Arrangemanget gör att lasten på ettmycket riskabelt sätt råkar i svängning. När arbetarna anmäler detta svaras,att kontrollen bara avser material och konstruktion. Om lasten vid ett visstanangemang råkar i svängning, är det inte yrkesinspektionens problem. Det står emellertid i arbetarskyddslagens 7 § attarbetsgivare är pliktig att iaktta allt som med hänsyn tUl de förhåUanden undervUka arbetet bedrives kan erfordras för att förebygga olycksfall. Det finns iarbetarskyddskungörelsen en särskUd paragraf 35 § som just rör 2 protokoU 1971. Ang. tillämpningen av arbetarskyddslagen lyftanordningar.Den säger att kranar skall med hänsyn tUl material, konstraktion, uppstäUningoch anordnande i övrigt erbjuda betryggande säkerhet. Text och tUlämpningstämmer inte. Det kan inte ha varil lagstiftarnas mening att kontroUen skullebegränsas tiU enbart material och konstraktion. Vid ett metallverk drevs en ugn med gas, vilkel förde utkoloxid i arbetslokalen. Personalen drabbades av Ulamäende. Det finns normerför högsta koloxidhalt. Men de tolkades så, att man var skyldig att stadigtuthärda koloxid, bara halten höll sig inom . De som mådde Ula fick nådigttUlstånd att gå ut för att sedan gä in i koloxiden igen. heter detemeUertid i 20 § arbetarskyddskungörelsen att arbetslokal skaU tUlföraserforderlig mängd friskluft. Där det påkallas av förhållandena skall dentiUförda luften undergå rening. Här var luftrening påkallad av förhåUandena,men förelagsledning och kontroUinstans företog sig ingenting. I ett större arkiv bärs ständigt bördor av material upp-och nerför en ranglig och sliten trätrappa. Nedanför finns ett stengolv.Ständiga smätUlbud inträffar. År sker inspektion utan föreläggande.Lokalernas temperatur är uppenbart för låg för stiUasittande arbete.Det finns pä arbetsplatsen i fräga heller ingen matplats i enlighet med kraveni 14 § arbetarskyddskungörelsen. Allt detta passerar är frän år. Listan på exempel kunde göras mycket lång, men jag viUsluta med att fråga; Har man på centralt häll någon verkUg bUd av hurarbetarskyddel fungerar eller bygger man huvudsakligen pä de i vanlig officiellordning avgivna inspektionsrapporterna? Herr socialministem ASPLING: SjälvfaUet följer man så längt det är möjligtalla dessa frågor i olika avseenden, centrall och ute på fältet. Men jag harredan sagt i att det är mycket pä detta område som behöverförbättras och effektiviseras, inte minst pä gmnd av de snabba förändringarsom den tekniska utvecklingen medför just i arbetsUvet. Arbets-miljöutredningenhar tUl uppgift att göra en övergripande och noggrann genomgång avarbetarskyddslagstiftningen för att just åstadkomma ökad effektivitet. Jag vill dock tillägga, herr talman, att man börakta sig för att förringa de insatser i arbetarskyddet som utförs avtUlsynsorganen . Det är inte nunst en kvalificerad service i skyddsfrågorsom tUlsynen gär ut pä att skapa och vidareutveckla. Effektiviteten iskyddsarbetet är i mycket det vUl jag stryka under beroende av densamverkan som kan åstadkommas mellan de offentliga tUlsynsorganen och denlokala tUlsynsverksamheten ute pä arbetsplatserna, där självfallet skyddsombudenhar mycket viktiga uppgifter. Det är av stor betydelse för utvecklingen avarbetarskyddet att det finns representanter för arbetsmarknadens parter inomarbetarskyddsstyrelsen; även den fackliga rörelsen är således härrepresenterad. Detsamma gäller yrkesinspektionen och dess förtroenderåd. Vad jag nuhar sagt, herr talman, innebär inte att man skall bortse frän demöjligheter tUlsynsorganen har alt ingripa mot missförhållanden iskyddshänseende. Jag kan hänvisa liU vad jag har sagt härom i direktiven tiUarbetsmiljöutredningen, direktiv som jag antar att har tagit delav. Vi följer dessa frågor med oavbruten uppmärksamhel. Somexempel kan jag nämna att regeringen genomfört skärpta beslämmelser iarbetarskyddskungörelsen, som gör det möjligt för arbetarskyddsslyrelsenatt påfordra speciella undersökningar av luftföroreningshalten på arbetsplats.Undersökningarna skaU på arbetsgivarens bekostnad kunna utföras på sådanaarbetsställen där luflförhällandena kan antas medföra särskilda risker förarbetstagarnas hälsa. Jag har med detta bara velat ge en kortbeskrivning av de aktiviteter och de åtgärder som vi nu i oUka avseenden larinitiativ tUl på delta viktiga arbetsfält. Hen i (vpk); Socialministern hoppas tydligen mycket pä ensamverkan mellan de parter som här är inblandade. Jag är inte säker på att denförhoppningen är berättigad, ty själva kärnpunkten i detta problem är att maninte kan ha någon särskilt effekliv samverkan mellan den företagsledning, somju ändå är allenarådande på arbetsplatsen, och den arbetstagare som icke hardel i någon beslutanderätt. Kärnpunkten är, som nunpartikollega från har påpekat, att vad somskulle behövas för att i någon form återstäUa en tUlstymmelse av den balans somskulle möjliggöra en reell samverkan vore att bl. a. ge skyddsombuden vetorätt,ge dem en del av de maktbefogenheter som annars är förbehållnaföretagsledningen. Men i del avseendet har de givna utredningsdirektivenbringat förhoppningarna på skam. i talade om parterna. TUldessa hör otvivelaktigt skyddsombuden, och jag vill understryka att enavgörande fråga för ett effektivt arbetarskydd är en mycket väl utbyggd lokalskyddsverksamhet. Dessa frågor är nu föremål för en ingående behandling iarbelsmil-jöutredningen, som ju har lUl uppgifl jag upprepar det att göraen total översyn av hela lagstiftningen. Vi har i direktiven uttalat attskyddsombudens stäUning och handlingsmöjUgheter måste förstärkas. En ökadinsats i arbetarskyddet från dem som deltar i det praktiska arbelel är ennödvändig förutsättning för att uppnä goda resultat. Möjligheterna tUl en medregionala skyddsombud utbyggd organisation skall ocksä tas upp i samband medlagstiftningsarbetet. För att verksamheten pä arbetarskyddets område skaU geönskvärda resultat mäste den ha en stark förankring just på arbetsplatserna. DeanstäUda själva och deras förtroendemän mäste ges vidgade funktioner iarbetarskyddet och därmed större möjUgheter att öva ett fortlöpande aktivtinflytande över den beslutsprocess som danar deras arbetsmiljö. Jag kan försäkra att dessa frågor ingalunda är Ang. möjligheterna för opinionsyttringar vid antagandeav stadsplan bortglömda i den översyn avlagstiftningen som pågår. Överläggningen var härmed slutad. § 14 Ang. möjUgheterna för opinionsyttringar vidantagande av stadsplan Herr civUministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 24februari intagna fräga, ra 84, och anförde: har frågat mig om jag anser attlagstiftningen rörande möjligheten för skUda opinioner att komma lUl tals isamband med antagande av stadsplan är tUlfredsstäUande utformad. Jag har tidigare i framhålUt att det ärväsentUgt att människor som skall leva i den miljö som formas av den fysiskaplaneringen bereds ökad Uisyn i och inflytande över planläggningsarbetet. GäUande lagstiftning medger i och för sig att var och ensom vUl komma tUl tals i ett planärende får göra detta. Byggnadsstadgan angerendast minimikrav på insyn i planeringsarbetet. Ingenting hindrar attkommunerna vidtar åtgärder för alt öka insynen i och sprida kännedom om detplaneringsarbete som pågår inom kommunen. Jag anser det angeläget att så ocksåsker, särskUt när det gäUer översiktliga planer. har i skrivelseden tUl samtUga byggnadsnämnder behandlat olika frågor rörandeinsyn i planeringsarbetet och därvid framhålUt det angelägna i att delta istörsta möjUga utsträckning görs tUlgängligt för medborgerUg insyn. Jag vill vidare erinra om att bygglagutredningen prövarformerna för hur en bred medborgerUg förankring av planarbetet skallgaranteras. Jag tackar naturligtvis för svaret, även omjag skulle ha varit ännu tacksammare om det hade varit ett svar på min fråga det får man ju sällan när man ställer enkla frågor. Jag frågade civUministern om han anser att lagstiftningenär tUlfredsstäUande utformad, och det har jag inte fått besked om, även omsvaret tyder pä att civUministern tycker att lagstiftningen ärtUlfredsställande. Denna fråga gäller emellertid olika nivåer, och det torde,som framhålles i svaret, vara så att kommunerna numera gör en hel del i dettaavseende, och det är bra att så sker. Dessutom gör de politiska partiernaåtskUUgt i kommunerna för att animera folks intresse för stadsplanefrågor. Menvad jag imiktade mig pä var lagstiftningen, och den är sä utformad att det iprincip bara finns garantier för att markägaren skaU fä lov att uttala sig iett planärende. Den ordningen kan vara mycket otUlfredsstäUande.Det demokratiska genombrottet har inte fått full verkan på detta område. Om en fastighet skaU byggas på en plats, är det markägarensom skaU få yttra sig, men det händer att denne är bosatt i en helt annan del avlandet. Alla de människor som bor i anslutning tUl platsen i fråga har intenägon lagfäst rätt att yttra sig i ärendet. Jag har tidigare i anfört den meningen,som sammanfaUer med uppfattning, att det är angelägel att man ,när man ser över den här lagstiftningen bygglagutredningen gör ju det försöker finna former för att jämställa hyresgästen med markägaren i dettahänseende. Självklart hade vi inte behövt ge bygglagutredningendirektiv i det här avseendet, om vi hade varit nöjda med det förhällande som nuråder. Hen (); Jag skall göra civilrrunistem den rättvisanatt svaret tog sig pä slutet. Det aUra sista som står i det är ganskatiUfredsställande, nämligen att det finns vissa möjligheter att få tiU stånd ensädan lagstiftning som jag nämnt i min fråga. Överläggningen var härmed slutad. § 15 Ang. principerna för domänverkets uthyrnings- ochutarrenderingsverksamhet Ang. principerna för domänverkets uthyrnings- ochutarrenderingsverksamhet Herr industriminirtern erhöll ordet för attbesvara i (c) i kammarens protokoll för den 24februari intagna fräga, ra 82, tiU herr jordbruksministern, och anförde; Hen i har frågat chefenför om han vUl redogöra för vilka principer som gäUerför uthyrning och arrendering av domänverket tUlhöriga jaktmarker, fiskevattenoch fritidsstugor. EnUgt faststäUd ärendesfördelning ankommer det på mig attbesvara frågan.