prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — Industriministern kommer strax upp italarstolen, och det är väl närmast hans sak att svara på det. Men låt mig sägaså här; Är det verkUgen något fel i att Statsföretag går in i oUka branscher iden mån ledningen finner att företaget bör göra det och verksamheten är lönsam?Att privat företagsamhet absolut inte skall få finnas i den eUer den branschenhar ingen försökt sig på att säga, men ingen har väl heller tänkt sig att Statsföretagplötshgt skaU expandera på aUa områden. Jag tror att hela diskussionen är entvist om ord. vet hka väl som jag vad som är praktiskt ochekonomiskt möjhgt att göra i sammanhanget. Det är ingenting skumt i den härformuleringen. Läs den precis som den står! Jag har kommit överens med fru talmannen omatt jag får tillfäUe att först göra ett mera allmänt uttalande om hur jag serpå näringspolitiken och på vissa av de problem som vi har på detta område. Omdetta tar kanske jag får tUlfälle att bryta för att läsainterpellationssvaren efter middagspausen, så att vi får ett samband meUansvaren och den debatt som kommer att följa. Vi hör ofta i den aUmänna debatten inlägg somtyder på att man på åtskUliga håU lever i den uppfattningen att huvuddelen avdet arbete som läggs ner inom industridepartementet är inriktad på de statligaföretagen. Det framgick här av i inlägg och i viss månäven av anförande. Jag är därför angelägen att tala om attdepartementets handläggning av frågor rörande statliga företag utgör en mindredel av departementets arbetsvolym, kanske . Huvuddelen avindustridepartementets resurser disponeras för långsiktiga närings- ochindustripohtiska stäUningstaganden till gagn för både statUga och privatägdaföretag och för de människor som arbetar i dessa. Det gäUer aktiviteter såsomsamordning och stöd åt teknisk forskning och utveckling, planering avlandets energiförsörjning,branschutredningar med sikte på att undersöka behovet av bl. a.strukturrationahsering med därav föranlett behov av statligt stöd, osv. Jag viUgäma nämna några av de branschutredningar eUer undersökningar, som i regel idiskussioner med representanter för företagen och de fackUga organisationernagenomförts eller pågår. De är kända då det gäUer TEKO-branschen, skoindustrin ochden glasindustrin. Mindre känt är kanske att det pågår utredningar ochundersökningar beträffande jäm- och metallmanufakturtndustrin,installationssektorn, näringspoUtiska åtgärder på det datatekniska området,utredning om möbelindustrin, undersökningar av gjuterimdustrin, den grafiskaindustrin, snickeriindustrin, skogsindustrin i stort. Det pågår planering avvissa utredningsaktiviteter beträffande utbyggnad av petrokemisk industri. Vikommer att offentUggöra på vilket sätt detta skaUske. Det pågår också vissa undersökningar beträffande livsmedelsindustrin. Allt detta görs i avsikt att vi gemensamt skaU få ettbättre grepp om vad som pågår inom vitala delar av vår produktion liksom om vadsom kan väntas i fråga om strukturförändringar m. m. Vi blir därmed bättrerustade för en nödvändig bedömning av vUka åtgärder som skall tiU, ofta undersamhäUets medverkan, för att klara svårigheterna. De åtgärder som vidtagitsbeträffande så ömtåUga områden som TEKO-, sko- och glasindustrin hksomaviserade förslag om stödfond kan ge erfarenheter. Förmodligen skaU andraåtgärder tiU inom andra områden. Forsknings- och utvecklingsarbetet ger oss även inblick iverksamheter för framtiden, inom petrokemin, elektronik, data, naturgasensanvändning osv. Allt synes bU mycket kapitalkrävande men nödvändigt, om viskall kunna behåUa en industrieU topp-position. Mycket av detta tUlhör den mera långsiktiga ochframåtsyftande näringspohtiken, och jag har med denna korta redovisning enbartvelat säga, att sådant arbete var påbörjat innan jag kom tUl industridepartementet,och det fortsätter i oförminskad takt. När jag nu har klarat ut de statliga företagens andel närdet gäller ianspräktagandet av industridepartementets resurser vUl jag ettögonbhck kommentera de statliga företagens roll i den allmänna närmgspoUtiken.Det torde vara onödigt att här gå in på målsättningen för denna näringspohtik att genom statliga åtgärder bidra tiU en förstärkning av det svenska näringslivetskonkurrenskraft, att åstadkomma balans meUan olika regioner i vårt land, attskapa sysselsättning på undersysselsatta orter, att skapasysselsättningstrygghet för människorna och en förbättrad arbetsmUjö. Näringspolitiken berör sålunda hela det svenskanäringslivet, och det finns en hel rad instrument i statens hand för åtgärdersom syftar tUl fullföljandet av denna pohtik. Ett av dessa instrument är de statsägda företagen. JagtUlmäter dessa företag en viktig uppgift, även om de inte spelar någon hiivudroU. Denna grundsyn redovisades för övrigt i denna kammareredan i våras av dåvarande industriministern. Vi kommer dock inte att avståfrån möjUgheten att genom statliga företag bidra tUl sysselsättningen ochutvecklingen när detta är tekniskt och ekonomiskt möjhgt. Det är ett led De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. i vårpolitik: en öppenhet för samhällets engagemang också på det ekonomiska området,inte för dess egen skull utan för att tUlvarata viktiga medborgarintressen ochför att komplettera och medverka till en vidareutveckhng av vårt näringsliv. Men det är också helt naturligt ett led i en vidgning avvår demokrati. Genom en successiv förändring på skilda områden av vårtsamhälle, med bl. a. den sociala trygghetspolitiken och utbildningspolitikensom instrument, har efter hand ställts allt större anspråk på ett samhällehgteUer kollektivt sparande för att få den nödvändiga tiUväxten av kapital. Dettakapital skall i stor utsträckning användas för investeringar direkt eUerindirekt i näringslivet. En mera aUmän medverkan till kapitalanskaffningenställer då också rimliga anspråk på en mera demokratisk kontroll och medverkanvid användningen av detta kapital. Vägarna härför torde inte i långa stycken bh annorlunda ände traditionella men med ett ökat inslag av statliga kreditgivnings- och/ellerförmedlingsorgan och med fortsatt uppmärksamhet på behovet av att från statenssida tiUsammans med eUer som komplement tUl enskilt och kooperativt företagandeskapa företag. Detta är inget nytt. För att visa härpå vUl jag återge ettuttalande som gjordes 1936 av dåvarande statsmirustern Per närhan sade: "Samhället måste se tUl att det tar initiativ där det finnsmöjlighet att utvidga produktionen." Vägledande är således intresset för att tiUvarata landetstillgångar i en så lönsam produktion som möjligt. Vi har i sammanhanget enodogmatisk syn på en sådan pohtUc och säger att gränsen inte är given för vemsom skall äga och driva produktionen, utan den bestäms av den ändamålsen-hgaverksamheten, den som befrämjar möjligheter tUl en god utkomst för medborgarna,tUl trygg sysselsättning och förbättrade levnadsvillkor. Svenskt näringsliv har med relativt få undantag i detavseendet fyllt högt ställda anspråk och förväntningar. Utveckhngsmässigt hardet varit väl framme och förmått anpassa sig tUl en alltmer hårdnandekonkurrens. Men utvecklingen står inte stilla. Kraven på samordningoch kapital leder i många länder även inom den s. k. västvärlden tUl längregående statliga engagemang, ofta en samverkan mellan företrädare för samhäUet,kooperationen och det privata företagandet. Jag tror det skulle vara fel av ossatt blunda för sådana tendenser i utveckhngen. Bör vi inte heUre öppetdiskutera dem. och tillvarata de möjligheter vi har till gemensammaansträngningar för att bygga vidare på det näringsUv som vi alla trots allt ärytterst beroende av? Jag ser inte exempelvis ASEA-Atom eller Uddcomb sombastarder på det ekonomiska området utan som utveckUngsbara enheter. Jag kännerheller ingen rädsla för eUer LM , för att ta ett par exempelbland de privatägda företagen. Men jag tror uppriktigt sagt inte heUer att maninom näringsUvet i aUmänhet har någon skräck för de stathga företagen exempelvis , eUer . Vi kommer självfaUet inte att avstå från möjligheterna attgenom bidra tUl sysselsättning och utveckling. Vi möteremellertid specieUa problem, framför allt på det lokaliseringspolitiskaområdet. Alltför har det, trots stödåtgärder, inte varit möjligtatt förmå privatägda företag att etablera sig i undersysselsatta regioner. Attbereda människorna sysselsättning och trygghet i anstäUningen är ett primärtsamhällsansvar som regeringen inte ett ögonbhck tvekar att axla. a. i satsningarna på det sysselsättningspolitiska områdetgenom . Vi kommer inte heller att tveka att använda destatliga företagen i denna politik, när detta kan anses ekonomiskt försvarbart jag understryker det sistnämnda. Tyvärr har Statsföretag nödgats godkännabeslut om nedläggning, exempelvis av . Det skuUe nämligenvara ekonomiskt oförsvarbart att fortsätta verksamheten i detta företag. KV ABär i huvudsak lämpat för produktion av järnvägsmateriel, för vilken beräknasatt lönsamhet inte kan förutsättas. I en gjord marknadsanalyskonstateras att det inhemska behovet av järnvägsmateriel kan tillgodoses avGävle vagnverkstad och av SJ:s egna huvudverkstäder. I marknadsanalysen har manockså undersökt möjligheterna för export av järnvägsmateriel, varvid man funnitatt en internationeU överkapacitet redan föreligger på området. Detta innebäratt priserna på produkterna blir så låga att lönsamhet i exportaffärer knappastkan påräknas. Det har vid KVAB gjorts undersökningar om andraproduktionsinriktningar det har nämnts tidigare men dessa har visat siginte vara ekonomiskt realistiska. Vår odogmatiska syn i detta sammanhang ledde osssjälvfallet tUl att undersöka möjligheten att förmå något annat företag attlokalisera tiU . Det lyckades med , som ju kommer att etablera ensammansättningsindustri för bilar i . Den kommer att ge sysselsättningåt 650 personer, och produktionen avses kunna börja . Det är några årframåt, och självfallet måste vi ta ett ansvar för att söka finnasysselsättningsobjekt som bidrar tUl att hålla sysselsättningen inom KVAB på enrimlig nivå till dess att det nya företaget är etablerat och kanske också sökamedverka till att ersättningsföretag kan flytta in i de lokaler som KVAB lämnaroch därmed erbjuda ökade valmöjligheter för dem som fristäUs. Ett annat företag inom , fru talman,som nödgats varsla om friställningar är SMT. Det gäUer här ett drygt hundratalpersoner i , , och . Orsaken tUl beslutet ärföreträdesvis att man funnit en sortimentsbegränsning nödvändig. Det görsintensiva ansträngningar från företagets sida för att medverka till attfriställd personal kan finna nya anställningar. Det är ytterst beklagligt för personalen på dehär nämnda företagen att denna situation har uppstått. Jag utgår dock ifrån attmin redogörelse har klargjort att mycket intensiva ansträngningar görs för attde drabbade skaU kunna beredas ny sysselsättning. Jag har med det anförda velat visa att jag inte sökerskönmåla de stathga företagen. Misstag begås i statliga företag hka väl som iprivatägda. Företagande är risktagande, och människor är som bekant inteofelbara. Felbedömningar har gjorts och kan inte uteslutas heUer för framtideni företag, oberoende av ägarkategorier. Vad som hänt i dessa båda faUundanrycker dock inte min principieUa inställning att de statliga företagen skall medverka tUl att bereda sysselsättning när detta är De statliga företagens verksamhet, m. m. 4 protokoll 1971. De statliga företagens verksamhet, m. m. Jag skulle tro att denna min instäUning delas av människorna iexempelvis och . När borgerliga talare fortfarande envist hävdar att stateninte skall ägna sig åt företagsamhet tycker jag att det vittnar om en viss kallsinnighetoch egoism gentemot de människor som är beroende av de stathga företagen försitt uppehälle. Jag ställer frågan; Hur skuUe det se ut, fru talman, iUddevalla, i , i , om inte staten engagerat sig i företag föratt trygga sysselsättningen i dessa regioner? Man säger ofta att staten inte kan sköta företag. På vadgrundar man dessa påståenden? Jo, man pekar bl. a. på att många statligaföretag är förlustföretag. Jag är i någon mån förvånad över dennaargumentering. Det är ju inte bara statliga företag som kan uppvisa förlust;det sade i en rephk tUl , som han tillråddeviss försiktighet i sina uttalanden. Det fmns ändå en del intressanta faU inomden privata industrin, och vi kan läsa om några av dem i tidningarna de härdagarna. Vissa av de statliga företagen arbetar under specifikaförutsättningar, som gör att de inte kan jämföras med privatägda företag.Statsföretags ledning har emellertid en skyldighet gentemot ägaren-staten,hksom gentemot de anställda, att om möjligt få verksamheterna lönsamma. Mendebatten om lönsamhetsbegreppet behöver nyanseras. En del av de statligaföretagen har tiUkommit för att i vår norra landsända lokaUsera verksamheter,som ger meningsfuU sysselsättning och bygger under för ett fortbestånd av enrimlig samhäUsverksamhet. Utan dessa insatser skuUe utvecklingen antagligenvarit helt förödande för mycket av ett redan befintligt samhäUskapital ibostäder, skolor, sjukhus, sociala institutioner m. m. Förlusterna i NJA t. ex.skulle kunna vägas mot rent samhällsekonomiska vinster och de fördelar somUgger i en trots allt mindre befolkningsomflyttning än vad som eljest skuUevarit nödvändig. När 1964 beslutade om lokaUseringspoUtiken medupp tUl 35-procentiga bidrag tiU fabriksbyggnader inom det s. k. stödområdet,låg däri ett erkännande av dels en merkostnadsfaktor, som bör elimineras föratt företagen skaU få mera likvärdiga konkurrensvUlkor, dels hänsynen tUlmänniskoma, deras möjligheter tiU arbete och trivsel och dels jämväl enrealistisk breddning av befinthgt realkapital. Om man således inte i en del av de stathga företagen kanräkna enhgt ett vedertaget lönsamhetskriterium, är det ytterst angeläget eftersträvar att åstadkomma en god arbetsmiljö och sådana förhållanden iaUmänhet som befrämjar tUlfredsstäUelsen i arbetet med ökad insyn ochmedbestämmanderätt. Återhållsamheten i detta avseende är i regel negativ. Jag är väl medveten om att den här synen påföretagsverksamheten i särskilda fall inte vore möjlig utan att vi kunde räknamed överskott eUer tiUskott från andra verksamheter och viktiga bevarade eUertUlskapade samhällsfunktioner. I de statsägda företagens målsättning måste emeUertid äveningå att söka åstadkomma lönsamhet i företagen och överskott för insatser i nyaverksamheter, ny teknik, forsknings- och utveckhngsarbete och tiUskott tUlsamhällsfunktionerna. i sin redovisning och i sina förslagtiU regering och riksdag redovisat erfordras för ett sådant ofta långsiktigtrekonstruktionsarbete betydande kapitahnvesteringar. Beslutet ominvesteringsprogrammet för NJA är talande men avviker inte mycket från vad bl.a. åstadkom och Uddeholmsbolaget beslutade imitten av och fortsätter med. Jag räknar med att Statsföretag återkommer med program förytterligare investeringsåtgärder, bl. a. vid Uddevallavarvet. Jag upprepar emeUertid vad jag sagt, fru talman,nämligen att kravet på lönsamhet kvarstår för de statliga företagen, och isammanhanget skaU jag något komma in på Statsföretags mål. I propositionen 1969:121 anges den aUmänna övergripandemålsättningen för Statsföretag vara att under krav på lönsamhet uppnå störstamöjliga expansion. Detta med största möjliga expansion är tydligen en käUa tiUdjup oro bland många inom den borgerliga oppositionen. Man ser uppenbarUgen idessa ord en hejdlös statlig upphandUng av företag. En sådan säregen slutsatstänker jag inte spilla många ord på. Det räcker väl med att konstatera att destatliga företagen disponerar av vår industri. Jag är mera förvånadöver att ingen bland den statUga industrins kritiker dragit den slutsats omkravet på expansion som varje erfaren företagsledare gör, nämligen attexpansion är en förutsättning för överlevnad. Det företag eller denindustrigrupp som inte expanderar i en expanderande, konkurrerande omvärld ärrelativt sett på tiUbakagång och kommer snart att få aUvarliga problem. Man har vidare velat hårdra vissa uttalandenom lönsamhetsfilosofin inom Statsföretags ledning. Man har velat konstruera enförtroendeklyfta mellan Statsföretags ledning och ägaren-staten så tiU vida attStatsföretag skulle ensidigt prioritera lönsamhetsmålen, medan ägaren i förstahand vUl sätta upp andra mål av näringspoUtisk och annan natur. Jag kanförsäkra kammarens ledamöter att några divergerande uppfattningar i dettahänseende inte föreUgger meUan Statsföretag och ägaren. Statsföretag skaU äveni framtiden ha särskilt ansvar för att ta hänsyn tUl samhällsintresset vid valmeUan olika produktions- och lokaliseringsalternativ och att verka för att deanställda når en aUt större arbetstiUf redsstäUelse. Men det sägs också i proposition nr 121 att målen ochvillkoren för de statliga företagen inte får innebära sådana inskränkningar ideras rörelsefrihet att de placeras i underläge i förhållande till privataföretag. Detta innebär att lönsamhetskravet för de statliga företagen inte fårfrångås. Det är ju endast då företagen kan uppvisa en godtagbar förräntning avdet arbetande kapitalet som de har den ekonomiska kraften och möjligheten attuppfyUa näringspolitiska och andra mål. kommer därförtUlgängliga resurser inom Statsföretag att koncentreras tiU redan etableradekoncernbolag med möjUgheter att ge god avkastning på nyinsatt kapital.Härigenom skapas den ekonomiska grunden för att kraftfullt ta sig an övrigauppsatta mål. Men jag vUl tUlägga att det är önskvärt att man i destatliga företagen visar en klarare vUja att söka nå tiUfredsstäUelse i arbetetför aUa anstäUda. har ju också i det nyUgen faststäUda De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. programmetpå det företagsdemokratiska området uppställt detta mål, att förverkligas genomen förbättrad arbetsmUjö och en snabbt utbyggd organisation för insyn ochmedverkan på aUa nivåer inom företaget. Jag betraktar detta som en mycketvUctig del i ett vidgat lönsamhetsbegrepp, grundläggande för förståelse ochvi-anda. Och som jag bedömer det, fru talman, inkräktar detta inte pålönsamheten utan det förstärker den. Statsföretags handlingsram är långtgående och kommer attmöjhggöra för företagsledning och anstäUda inom de enskUda bolagen att utvecklaföretagsdemokratiska program för allt större arbetstiUfredsstäUelse. Ett medelatt nå detta mål är ett effektivt engagemang från hela arbetsorganisationen.Detta innebär att aUa anställda på aUa nivåer bereds tUlfälle att påverka sinarbetssituation både i fråga om den egna arbetsplatsen och i fråga om företagetsverksamhet i stort. Den förutsedda utvecklingen kommer att stäUa mycket storakrav på informations- och utbildningsinsatser. Många hittUls redovisade erfarenheterfrån företag, där informations- och samrådsaktivitet etablerats direkt iproduktionen, understryker behovet av utbUdning för att klara dekommunikationsproblem som den nya situationen innebär. Av riktlinjerna framgår vidare att information, samverkanoch möjligheter tUl inflytande på beslutsprocesserna måste underbyggas delsgenom förstärkning av det representativa systemet dvs. företagsnämnden ochdess ohka underorgan , dels genom att företagsdemokratiska frågor får störreutrymme inom arbetsorganisationen. Det viktigaste organet inom detrepresentativa systemet skaU fortfarande vara företagsnämnden. I rekommendationen anförs vissa synpunkter påorganisationslösningar med ett flertal underorgan, men jag skaU inte gå in påen fuUständigare redovisning. Låt mig bara säga att arbetet inom detrepresentativa systemet bör i första hand inte inriktas på frågor som rör denlöpande verksamheten utan i stället på övergripande frågor av typ budget,produktions- och personalplanering, produktutveckhng, arbetsmUjö,organisationsändringar, struktureUa förändringar, personalpolitik, arbetarskyddoch hälsovård. Möjhgheterna tUl beslutsfattande på olika nivåer inom detrepresentativa systemet bör vidgas, bl. a. genom att ohka organ fårbudgetansvar. Ett exempel på förstärkt samverkan inomarbetsorganisationen är enligt programmet arbetsplatsträffar, innebärande attvarje arbetsledare regelbundet får träffa aU sin personal för attdiskutera just den arbetsgruppens problem. Formerna måste anpassas tUl varjeföretags organisatoriska förhållanden. Det kan vara nödvändigt att genomsärskilda utbUdningsinsatser underlätta för arbetsledande personal att fullgörauppgiften att leda arbetsplatsträffen. Denna rekommendation att i första hand utvecklainformation och samverkan inom arbetsorganisationen understryker vad jag harsagt om att aUa anstäUda på aUa nivåer skall beredas tiUfäUe att påverka sinegen arbetssituation och förhållandena på den egna arbetsplatsen. När det gäUerutbyggnaden av möjligheter tUl sådan påverkan på basplanet kan förutom arbetsplatsträffar också nämnas möjUgheter tUl förändrad arbetsorganisationsom syftar tiU att skapa mera meningsfyllda arbetsuppgifter. Som exempel påförändrad arbetsorganisation kan nämnas pågående försök med delvis självstyrandegrupper. Ett annat slag av förändrad arbetsorganisation är projektgrupper därpersonahepresentan-ter redan från förplaneringsstadiet medverkar vidgenomförandet av större och mindre projekt av olika typer. SlutUgen, fru talman, anges det i Statsföretagsföretagsdemokratiska program att i företagens styrelser skaU ingå personer, sombedöms ha goda förutsättningar att företräda de anställdas synpunkter ochintressen. Dessa personer skaU utses med personalorganisationernas hjälp enhgten form för samråd som överenskommes med dessa. Jag har velat uppehålla mig ganska utförhgt vid dessafrågor, därför att man från åtskilliga håll har gjort gäUande att Statsföretag,och bakom det industridepartementet och regeringen, skuUe sakna intresse för enföretagsdemokratisk utveckUng. Tvärtom har vi lagt ner ett energiskt arbete påatt så skyndsamt som möjligt få fram ett program av just denna art, som ärfastställt av och går ut tiU de enskilda bolagen medklart anspråk på att man skaU sätta detta i tiUämpning. Med detta program anserjag att de statliga företagen har tagit ett vUctigt steg mot en ökadarbetstUlfredsställelse för de anstäUda, där och när man realiserar programmet.Det är mm förhoppning att också de privatägda företagen mera aUmänt skaU slå inpå denna linje för att möta människornas berättigade krav påarbetstUlfredsställelse och medinflytande. I anslutning tiU målproblematUcen för de statligaföretagen och med anledning av motioner av herrar Olhede och m. fl. skalljag också utveckla min syn på Svenska utveckUngsaktiebolaget, som ipropositionen 139 föreslås överföras från Statsföretag tUl industridepartementet. Vad beträffar motion kan jag inte finna annatän att han och jag i grunden är överens. Vi önskar båda att Statsföretag skaUbU det väsentliga, samordnande och inom ramen för vad statsmakterna angivitpolicyskapande organ som det var tänkt att bli. Vi önskar säkerhgen också bådaatt Utveckhngsbolaget skaU ges tiUfälle att leva upp tUl den målsättning somangavs i propositionen. På kort sikt är detta en finansieringsfråga.Finansieringsproblem är sällan principiellt tiUtalande, men de verkar, mot allaprinciper, med stor kraft. Inte säUan råkar människor ut för att just på grundav en aUtför stark principfasthet lägga bort det som kan vara ändamålsenhgt ochvettigt. Jag undrar om det inte är mest det som har råkat ut för,och jag skaU här redovisa varför jag kommit tiU denna slutsats. diskuterade Statsföretags styrelseUtveck-Ungsbolagets finansieUa behov. I Statsföretags årsredovisning sägs attUtveckhngsbolaget för redovisar betydande förluster. Det slås fast attstränga krav på snabb lönsamhet kommer att vara vägledande förUtvecklingsbolagets fortsatta verksamhet. ansåg vidareatt för koncernen i sin helhet måste tillgängUgaresurser koncentreras tiU redan etablerad verksamhet. Detta har en principieUt väsenthg betydelse för ett utveckhngsbolag som De statliga företagens verksamhet, m. m. De statliga företagens verksamhet, m. m. "defmitionsmässigt"arbetar med nya projekt.