prot · FU09115 · 1971-12-31 00:00:00 — Inom armén och i viss utsträckning inommarinen förekommer vid anstäUning och befordran av reservofficerare formulär,enhgt vUka vederbörande bl, a, intygar att han inte står under åtal för brott.Med hänsyn tUl den personaUcontroll som i annan ordning kan företas vidanställning inom krigsmakten anser jag att formulären inte behöver InnehåUauppgifter av ifrågavarande slag. Jag ämnar därför vidta åtgärder som leder tUlatt formulären omarbetas eller inte längre används. FrökenSANDELL (s): Jag har aU anledning att känna mig nöjd medden syn som försvarsministern här har deklarerat på den fråga som jag harstäUt, Jag vUl också framföra ett tack tUl försvarsministern för den uppgiftsom han lämnar i slutet av sitt svar, att han ämnar vidta åtgärder som ledertUl att formulären omarbetas eher inte längre används. Bakgrunden tUl min fråga är föhande. För ett par månadersedan fick en ung man i min bekantskapskrets en skrivelse från det regementedär han är enroUerad som löjtnant i reserven. I denna skrivelse meddelades attregementschefen avsåg att hos Kungl, Maj:t föreslå vederbörande för befordrantill kapten. Förutom att det hemstäUdes om ett läkatintyg med bifogadskärm-bUdsundersöknlng stäUdes fyra frågor, och i varje fall tre av dem väcktemitt Intresse och min stora förundran. Jag vlU, herr talman, få dessa frågorbevarade till eftervärlden I protokollet genom att läsa upp dem för kammarensledamöter. De har föhande lydelse; "1.Önskas ifrågavarande befordran? Är Ni straffadefter senast vunnen befordran? Står Ni undertUltal för brott? Är Nistraffriförklarad efter senast vunnen befordran? " Man frågar sig vadsyftet kan vara med att stäUa sådana frågor. Jag är mycket glad över den deklaration som försvarsministernhar gjort och vill ytterUgare tacka för denna som jag uttalar denförhoppningen att det inte är så inom det svenska försvaret att man ser varjecivUanställd person som en presumtiv brottsling. Ang. benämningen på statliga institutioner Överläggningen var härmed slutad. §10 Ang. benämningen på stadiga institutioner Herr socialministern erhöUordet för att besvara ' (fp) i kammarens protokoU för den 15oktober Intagna fråga, nr 305, och anförde: har frågat mig om jag anser attstatliga institutioner bör ges namn efter regeringens ledamöter medan dessafortfarande är i aktiv politisk verksamhet. Enligt min mening kan man tänka sigen situation då en regeringsledamot varit personligen starkt engagerad i enideell förening och det av den anledningen kan vara motiverat att knyta hansnamn tUl exempelvis en skola för handikappade som tidigare drivits av dennaförening. HerrROMANUS (fp); Jag måste erkänna att jag är förbluffad översocialministerns svar. Jag är tacksam för uppriktigheten i det, men verkhgenInte över ståndpunkten. Jag hade väntat mig en otvetydig bekännelse tiU den ivårt land vedertagna principen att offenthga platser, institutioner etc. inteskaU ges namn efter ännu verksamma personer, allra minst efter personer ipohtisk maktstäUning, Ang. benämningen pä statliga institutioner Jag hade väntat mig att socialministern skulle betecknadet faU, som han själv syftar på I sitt svar, som ett olycksfaU i arbetet. Såvar det tydligen inte. Det var uttryck för regeringens principiella håUning.Det fhms alltså risk för att beslutet om Ingemundskolan kommer att följas avfler namnpoUtiska insatser i samma stil. VI får kanske uppleva att den bibUoteksskola, som förläggstUl utbildningsministerns hemstad, kaUas Ingvarskolan namnet "Carlssonsskola" är ju redan upptaget för att hugfästa den stora Insats förbibliotekarieutbUdningens kvahtetshöjning som utbUdningsministern gjorde ivåras. I kanske döps om tiU Svenskolan.Då glömmer vi mte msatser för den proposition om socionomutbUdningensom hade anledning att delvis underkänna . Och varför stanna vid skolor? Varför inte döpa omStatsföretag tiU Sven-Göran-verken, så att tidigare styrelseordförandensnamn Inte helt faller i glömska? Och den bekanta gruvan i , där herrPalme högg i sten så uppmärksammat i valrörelsen, kanske får gå tUlhistorien som Olofsbrottet. Någon kanske menar att det här är en bagatell. Ja,naturligtvis, om det hade varit ett olycksfaU i arbetet men inte om det bhrvanligt. Att ge namn tUl offentUga Institutioner efter regeringens ledamöterkan uppamma kryperi och mställsamhet. Inte ens så fina personer som statsrådstår väl över sådana mänskUga svagheter som fåfänga och äregirighet. Den reaktion som föht från både elever, anstäUda ochkommunalt verksamma i det faU socialministern aktuaUserar visar med allönskvärd tydlighet att vi i Inte önskar importera personkultensbeteendemönster, inte ens i denna mycket hndriga form. kan varasäker på att regeringens vidare insatser i denna genre kommer att följasuppmärksamt av en stor aUmänhet. Jag tycker nog att tar i htetväl kraftigt. Han antydde ju själv att man kunde se på det här som en merarudimentär och vad han kallade bagateUartad historia. Sedan drog han emellertidupp en diskussion och passade på att använda tiden till en rad politiskalustigheter. Jag har begärt ordet bara för att säga föhande. ' fråga syftar uppenbart på den gymnasieskolaför svårt handikappade elever som tUls vidare har sina lokaler inom det avKarolinska sjukhuset disponerade Norrbackaområdet i . Låt mig betona attskolan har försökskaraktär. Den omfattar ett hundratal elever, och den drivs avSolna kommun med statUg kostnadstäckning. Skolans framtida förläggning ochutformning utreds av och styrelsen förvårdtjänst. Därvid torde man i samråd med blivande väidkommun i första handeftersträva att integrera skolan med någon befinthg gymnasieskola. När Norrbackalnstitutets verksamhet nedlades den förstajuli , förelåg av administrativa skäl behov av ett eget namn för den avföreningen bedrivna skolverksamheten. Eftersom skolan skall flyttas, ville manundvika att ge namnet lokal anknytning, och efter kontakter medskolmyndigheterna i fick skolan namnet Ingemundskolan efter en mångårigoch uppskattad ordförande i styrelsen för det förutvarande . Märkvärdigareän så är det inte, . Socialministern kanske tycker att det är lustigtmed det här namnet, och att det hela är en bagatell. Jag kan försäkra att desom är berörda av detta, såväl eleverna som personalen vid skolan och hkaså dekommunalt verksamma, inte- tycker att det är lustigt. i harför övrigt avstyrkt namnet med sju röster mot två, vUket socialdepartementetinte tog någon hänsyn till. Saken blir heUer Ingen bagatell, om den är uttryck för enprincip. Det är därför jag tycker att socialministerns svar är såuppseendeväckande. Frågan är om det finns flera principer som man kan tolka utav socialministerns senaste inlägg. Om t, ex, institutioner som skall flyttahgger i farozonen mer än andra när det gäUer den fortsatta tiUämpningen avpersonkulten. Det bör kanske uppmärksamma i samband med den vidarebehandhngen av utflyttningen av statliga institutioner från . Annarskommer oron att bh aUmän. Jag uppskattar ändå, som jag sade tidigare,socialministerns uppriktighet i det här faUet. 1 de uppgifter, som tidigarekommit ut från kansUhuset tUl allmänheten, har nämhgen uppriktigheten lyst medsin frånvaro. Den inblandade personen själv har sagt helt anspråkslöst, att manväl har hittat namnet i almanackan, att det inte finns någon anledning attblanda in honom i detta och att ett tidigare ordförandeskap I styrelsen förinstitutionen har med saken att göra. Talesmän för haremellertid försäkrat att beslutet har fattats efter kontakt med med hans godkännande. Jag skaU Inte ge mig in i någon polemik med herrBengtsson, eftersom han inte är här. Jag kan bara säga att jag tycker att detborde vara självklart för en demokratisk pohtUcer som bhr tUlfrågad om en sådanhär sak om han nu har bUvit det att med detsamma avstyra påfundet. LikavanUg som metoden att ge namn åt institutioner och platser efter aktivapolitiker i maktställning är i länder med andra samhäUsskick, hka stötandeupplevs den nog av den svenska aUmänheten, Det fanns en enda sak i senaste anförande sominger en viss förhoppning. Han påpekade att skolan har försökskaraktär. Låt ossdå hoppas att även namnglvnlngen har skett på försök och att den reaktion somnu har kommit avskräcker från vidare övningar i samma stU. Ang. benämningen på statliga institutioner Överläggningenvar härmed slutad. Ang. åtgärder i samband med arbetstidsförkortningen inomvårdsektorn åtgärder i samband med arbetstidsförkortningen inom vårdsektorn Herr socialministern erhöUordet för att besvara i (vpk) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 322, och anförde: Hert i har frågat om jag haruppmärksammat med vilka åtgärder arbetsgivarsidan möter arbetstidsförkortningeninom vårdsektorn. Med anledning härav får jag anföra föhande. Enligt vad jag inhämtat från kommerarbetstidsförkortningen på vårdområdet att genomföras dels genom schemaomläggningar,dels genom utökning av antalet anställda. Vid arbetet med schemaomläggningarhåUer landstingen på sedvanligt sätt kontakt med personalorganisationerna.Arbetstidsförkortningen på den landstings-kommunala sektorn beräknas medföra enkostnadsökning på lönesidan med . Några ogynnsamma verkningar påpatientvården bör inte uppkomma genom denna arbetstidsförkortning, eftersom denya tjänstgöringsscheman som håller på att upprättas för tiden fr. o, m. år1972 bygger på samma principer som tidigare med avseende på vårdens kvahtet. HenSVENSSON i (vpk): Jag får tacka för svaret. Arbetstidsförkortningen har i den officiella propagandansatts upp på plussidan i diskussionen om de lönarbetandes -vUlkor, och dettaredan innan den genomförts. Men hur kommer verkligheten att se ut? Hur bhr det för detförsta med tidpunkten för reformens genomförande? Det är mig bekant att vissahuvudmän inom vårdsektorn planerat att skjuta på tidpunkten till efter den Ijanuari 1972, Jag viU därför fråga om kommer att generellttolerera att man på detta sätt luckrar upp en lagbestämmelse, med åberopande avföregivna kostnadsskäl. För det andra: Hur möter arbetsgivarsidan inom vårdsektornarbetstidsförkortningen? Vi kan ta ett praktiskt exempel från en vårdinstitutionI , Redan innan arbetstidsförkortningen genomförts vidtar manpraktiskt taget anstäUningsstopp för den lägre personalen, och man avser attskjuta på förverkligandet av arbetstidsförkortningen. kommerdagpersonalen att skäras ner beträffande en avdelning har jag fått uppgift omnedskärning från 20 tiU 15 anställda. Ett färre antal skaU alltså sköta sammaarbetsuppgifter . Alternativt förs en del av arbetet över pånattpersonalen vars antal förblir oförändrat men där arbetstiden alltsåförkortas. Här är således ett exempel på den sortsarbetsköparpolltlk, som ständigt strävar att omintetgöra de verkhga effekternaav den fackhga kampen. Arbetstidsförkortningen tas tUl intäkt för att pressaupp prestationerna ytterhgare och detta i betydhgt högre grad än vad denförkortade arbetstiden I och för sig skuUe nödvändiggöra vid oförändradarbetsvolyrn och samma antal anstäUda. Vad gör och dess understäUda organ,och vad gör regeringen som politisk myndighet för att bevaka förhållandena ochundvika denna utveckhng för de anstäUda? Det är ju ofta socialministernspartivänner som hamnat på posterna som administratörer för vårdsektorn på detsekundärkommunala planet. Och tror socialministern att detta är förenligt med enmänskhg målsättning för vården? Vad bhr det för vård när en och en halv å tvåarbetskrafter skaU tvätta och sätta upp tio åldriga ochhandikappade patienter till morgonkaffet? Är det rätt väg att lösa vårdsektornskostnadsproblem genom att förstöra förutsättningarna för aU personUg vård? Ang. åtgärder i samband med arbetstidsförkortningen inomvärdsektorn Jag vUl fästa på att det beslut har fattat beträffandearbetstidsförkortningen Innebär att 40-tlmmarsveckan skaU vara genomförd den 1januari 1973. På oUka sektorer har det sedan träffats avtal, som innebär genomför arbetstidsförkortningen tidigare, bl, a. inom den sektor vidiskuterar här . De frågor det här gäUer avgörs i hög grad vUket herrSvensson torde känna tUl genom lokala förhandUngar meUan arbetsmarknadensparter och, om någon av parterna anser det nödvändigt, genom mera direkta,centrala förhandUngar i vederbörlig ordning. bör också känna till att den högstatillsynen över landstingens sjukvårdande verksamhet enhgt sjukvårdslagen utövasav . Denna tUlsyn sker även genom inspektioner. Länsläkarna ärockså skyldiga att med lämpliga meUanrum eUer då särskUd anledning förekommerinspektera vissa sjukvårdsanstalter inom sina verksamhetsområden. DessutomhåUer fortlöpande kontakter med oUka representanter försjukvården förtroendemän, administratörer och läkare och har härigenom engod överbhck över vad som sker inom sjukvården. Jag är övertygad om att bl, asocialstyrelsen Uksom tidigare kommer att föha utveckhngen på vårdsidan efterde ändrade förhållanden som på arbetstidens områden kommer att inträda nästaår. HerrSVENSSON i (vpk): Efter dhekta samtal med dem som utövar vårdenoch med representanter för vårdpersonalen, är jag inte lika övertygad somsocialministern om att inspektionen kommer att fungera så effektivt somönskvärt vore, om man Inte från särskUt uppmärksammardenna fråga. Det är heher inte riktigt, som socialministern säger isitt första svar, att den här typen av motåtgärder från arbetsköparsidan inteskulle påverka vården. Många bland den lägre vårdpersonalen, som har varit medi vården sedan 1940-1950-talen har tämligen konsekvent bekräftat intrycket attjust arbetsförhållandena, den uppressade arbetstakten och kravet på ökadeprestationer har medfört en mycket tydlig försämring av den personUga vården. Ochvarför, skuUe jag vUja fråga, är det vid en arbetstidsförkortning av Ang. tillämpning på vissa filmer av bestämmelsema om hetsmot folkgrupp detta slagjämt och ständigt de lågavlönade som skah betala kostnadsökningen medåtföhande större stress I arbetet? Vore det inte att tidsstudera denalltmer överdrivna högre byråkratin inom både den stathga och denlandstingskommunala sektorn? Dess förmåga att hålla utvecklingen under effektivuppsikt kan tydhgen ifrågasättas. Jag har, , en mycket stor tUltrotlU personalens fackhga organisationer. Hen pekar särskUt ut den lägrepersonalen. Han bör känna tlU att är part i målet här.Jag är övertygad om att detta förbund både nu och i fortsättningen kommer attföha aUa dessa frågor med stor uppmärksamhet. Överläggningen var härmed slutad. § 12 Ang. tillämpning på vissa filmer av bestämmelsema omhets mot folkgrupp Herr justitieministern erhöUordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den 21 oktoberintagna fråga, nr 314, och anförde; har frågat mig, om bestämmelsen i16 kap. 8 § om hets mot folkgrupp har någon tillämpning på fUmermed utpräglad rasistisk tendens. Den av nämndastraffbestämmelsen är tlllämpUg på blografföreställnhigar. HerrTAKMAN (vpk); Vanhga medborgare kan dömas för hets mot folkgrupp tUlfängelse eller böter. Det skuUe verka stötande och egendomligt om sammaideologi kunde uttryckas fritt och ohämmat när den framförs av mäktigafinansintressen. När min fråga ställdes, visades i två fUmer somgör propagande för ;s angreppskrig i . De gröna baskrarna, glorifierarUSA;s motsvarighet tUl Hltlertysklands SS-trupper, FUmen bekostades avPentagon. har den tagits bort från programmet i , tyvän mte pågrund av de demonstrationer den utlöste utan som en föhd av ett farhgt attentatmed en mUitär rökfackla. Attentatet kunde ha medfört en katastrof med mångadödsoffer, och det är självklart att jag tar avstånd från det. Den andra aktuella fUmen, The Losers, Förlorarna, visasfortfarande på två biografer i . Den har av recensenterna kallats"kryptofascistisk", "sadistisk", "rasistisk". IfUmen förekommer om och tUl vietnameser sådana rephker som "din snedögdahäxa", "din råtta", "ditt satans vietnamesiska svin".Men fUmen är så förvhrad och förvinande att dessa rephker trots allt mte sägermycket om dess karaktär. Den är en samvetslös spekulation i våldspornografi. Jag vUl erinra om att officieUa representanter påsenare år varit aktiva, ofta berömvärt aktiva, mot rasism på det internationellaplanet. Vid FN:s generalförsamUngs möte var sålunda med ochgenomdrev flera resolutioner för åtgärder mot nazism, rasism, apartheid ochliknande ideologier. , för att ta ett exempel, röstade Sverigeför en resolutlon om fostran av ungdom i respekt för mänskliga rättigheter ochgrundläggande friheter. Där uppmanades aUa regeringar att "vidta effektivaåtgärder för att bekämpa propaganda för orätt-visa krig och rasistiska ochUknande Ideologier", Det ser Ula ut, och det är Ula, om denna inställninganvänds som dekoration vid högtidliga InternationeUa sammankomster men inte fårnågon motsvarighet I praktiska åtgärder på hemmaplan. Ang. omprövning av filmgranskningsrådets ställning Överläggningen var härmed slutad. § 13 Ang. omprövning av filmgranskningsrådets ställning Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 19oktober Intagna fråga, nr 311, och anförde: har frågat mig om jag avser attompröva fUmgransknlngsrådets stäUning. inrättades efter beslut ettgranskiUngsråd knutet tUl . Rådet skuUe ge den aUmännaopinionen en viss Insyn i censurens verksamhet och också censurensutövare värdefuUa kontakter med representativa företrädare för samma opinion.Rådet skuUe därigenom avvätia misstankar om eventuellt maktmissbruk fråncensurmyndighetens sida. Rådet skulle av censurmyndigheten kallas In för atthöras 1 frågor om totalförbud av eller väsentliga Ingrepp i filmer eUer ehestdå frågan om ett censutingripande förefaller biografbyrån särskilt svårbedömd. I Instruktionen för biografbyrån infördes enbestämmelse om att fUmgransknlngsrådets yttrande skulle inhämtas, om frågauppkom att förbjuda del av sådan film som vunnit erkännande som fUm avbetydande konstnärligt värde eUer vilken uppenbarligen kan antas vinna sådanterkännande. Härmed markerades rådets uppgift att fungera återhåUande näringrepp i filmer med konstnärligt värde aktuahserats. avgivna betänkande haröverlämnats till massmedieutredningen för att tagas under övervägande vidfullgörandet av det åt utredningen givna uppdraget. Med hänsyn härtlU är jag nu inteberedd att ompröva filmgranskningsrådets ställning. HenWIKSTRÖM (fp): Vi har ju haft en ganska upprörddebatt om fUmcensuren och fUmgransknlngsrådets ställning. FUmcensurutrednlngenkrävde att filmcensuren för vuxna skuUe avskaffas. Efter långt ochmoget övervägande har man från regeringens sida kommit tUl att det Ang. omprövning av filmgranskningsrådets ställning inte ärrimligt att föreslå det. För min del kan jag ansluta mig till regeringensuppfattning på den punkten och anföra samma motiv som UtbUdningsministern hargjort, nämligen att vi skuUe översköljas av en myckenhet av våld som skuUeutsätta inte minst tonåringar för onödiga risker. Men har ändå den märkhga situationen uppstått, attutbUdningsministern agerar som om han på en gång vill ha kvar censuren ochupphäva den. I en rad uppmärksammade faU har regeringen nämhgen omprövatbiografbyråns och filmgranskningsrådets ställningstaganden och släppt friafUmer som dessa organ velat förbjuda, främst på grund av starka och råavåldsinslag. Det är särskUt fUmen The Losers som har stått i ramphuset, I desju ärenden som handlagt har I två fallöverklagandena lämnats utan bifall, medan regeringen i fem faU frlslä])ptfilmer som biografbyrån och filmgranskningsrådet velat totalförbjuda. Det tycks mig aUtså som om statsrådet velatförsöka sitta på två stolar på en gång. Å ena sidan skah fUmcensuren vara kvar- och det tycker jag kanske är bra. Ä andra sidan desavuerar han gång på gångde fUmgranskande Instansernas utslag. Reaktionen hos rådets medlemmar har,enligt vad som framkommit i ohka tidningsartiklar, bUvit den att man undraröver motiven till att ett sakkunnigt organ som filmgranskningsrådet får sinarekommendationer underkända av ett statsråd och hans medhjälpare, som med allsäkerhet inte besitter större kompetens än rådet i fråga om bedömningen avfilmernas karaktär. I realiteten håUer aUtså en omprövning av rådets stäUningpå att ske. kan man göra på två sätt. Det ena är att man avskaffarfilmgranskningsrådet och låter regeringen ta hand om aUa överklagandenbeträffande biografbyråns beslut. Departementet blh då filmgranskningsråd. Detandra sättet är att man låter rådet vara det organ som får fatta det definitivabeslutet. Det kan knappast vara rimligt att fortsätta den praxis som har börjattillämpas och enhgt vUken man har kvar censuren men gång på gångfrisläpper de fUmer som biografbyrån och filmgranskningsrådet velattotalförbjuda, I varje faU tror jag det är nödvändigt attutbUdningsministern funderar över konsekvenserna av den praxis han nu håller påatt etablera, Föhderna måste ju bh prejudicerande, SkaU dåfilmgranskningsrådets experter föha sin egen på sakkunskap grundade ochrelativt restriktiva hållning eher den mera lössläppta praxis som departementetnu undan för undan bygger upp? Vi har fått överklaganden tillregeringen beträffande tio fUmer. I fyra av dessa fall har regeringen fattatbeslut som varit annoriunda än de ställningstaganden fUmgranskningsrådet ochbiografbyrån har gjort, I övriga fall har alltså Inte någon desavuering omman nu skaU använda ett sådant uttryck - kommit till stånd, utan det har variten gemensam bedömning av filmernas karaktär. Men det är väl ändå en Utet väl snabb slutsats att maninte skulle behöva ha en prövning av regeringen och att filmgranskningsrådetsom konsekvenshärav skulle vara högsta instans. Jag tror att det finns en del som menar attdet i dessa ärenden som i åtskUliga andra är av värde att man kan överklagatill en annan högsta Instans. Som min uppfattning vUl jag ändå uttala att någonförändring I regeringens praxis Inte har ägt rum. Jag tror att vi har fuUföhten praxis från tUlbaka. Vi har menat att det skall vara mycket starkaskäl om man skall tUlgripa censur men att det fortfarande finns vissa filmerdär ett censuringripande är befogat. Om vi i samband med massmedieutredningens arbete eUer iannat sammanhang bestämmer oss för att vi också långsiktigt skall ha censurenkvar, bör vi naturligtvis också överväga om den nuvarande organisationen är denidealiska. Det är möjUgt att man kan finna andra former. Men eftersom frågangällde om jag nu är beredd att uttala att vi bör ompröva fUmgransknlngsrådetsarbete, är alltså fortfarande mitt svar att vi inte ämnar göra en sådanomedelbar omprövning. Vad som långsiktigt kan hända vUl jag däremot mteta stäUning till. Ang. behovet av skolläkare Jag har något andra uppgifter än statsrådet.Det är elva ärenden som har överklagats, och fem fUmer har frisläppts, Itvå fall har överklagandena lämnats utan bifall och fyra ärenden är ännu ejavgjorda. Men det är möjligt att jag kan ha fel på den punkten. Hur som helstär det i längden en orimlig situation att man har ett sakkunnigorgan som villtotalförbjuda vissa fUmer, varefter fUmbolagen springer till departementet, därman släpper fUmerna fria. Bl, a, tycker jag att departementet skulle besparasden säkerUgen Inte särskilt angenäma uppgiften att se allt detta dravel och sedantvingas ta stäUning till det. Jag tror det är angeläget att man relativt snart omprövardetta, om inte annat så på det sättet att man säger sig att det skahutomordentUgt starka skäl tiU för att man skaU gå emot fUmgranskningsrådet, somju på det här området har speciell sakkunskap. Debatten under de senasteveckorna kan nog vara vägledande för departementet på den punkten. I övrigt tror jag att och jag allmänt harungefär samma värderingar i fråga om filmcensuren. Det är den oklarhet som nuråder som jag har velat påtala. Överläggningen var härmed slutad. §14 Ang. behovet av skolläkare Herr utbildningsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 320, och anförde: har frågat mig om jag avser attta initiativ tUl åtgärder som syftar tUl att bättre än nu tiUgodose behovet avskolläkare. MöjUgheterna att tUlgodose behovet av skolläkare ärgivetvis beroende bl. a. av utbUdningskapaciteten vid de medicinskafakulteterna.