prot · FU0983 · 1971-12-31 00:00:00 — Man har talat om för oss hur få de är,man har talat om för oss att många av dem inte längre eftersträvar detta hårdaoch föga lönsamma liv, man har talat om för oss att det är en belastning förstatskassan att den vinterutfordring som tycks behövas, bara den, drarkostnader som gör att en realistisk kalkyl för rennäringen slutar på ett minus.Men även i andra sammanhang är vi beredda att räkna med minus. Se på denstadsbefolkning som har sin utkomst vid , ett företag somvi med öppna ögon satsar mycket pengar på för att bereda möjlighet åt dem sombor i regionen att få sysselsättning och meningsfylld tUlvaro. Jag återkommer så tUl det som jag kallade naturvård. Ocksådär vUl jag i stUlsam polemik mot utskottets ordförande säga att det inte baraär fråga om naturromantik, om romantiker från , som kommer upp ifjällen för att hämta en näsa frisk luft. "Romantiska utsvävningar"var en formulering som jag minns från ett av programmen i TV. Den gavs av en avdem som förordade utbyggnad av Ritsem. För att återkomma för tredje gången tUltidningen , som vi fick ett exemplar av ,kan nämnas att man där talar om "naturhysteri". "Naturknuttar" är en formulering som enligt ett tidningsreferat haranvänts av en talesman för . Nåja, det där är kanske inte något att hänga upp sig på.Det kanske bara är ett besked om att de som använder dessa termer lever kvar ien gammal uppfattning om vad naturvård innebär. bestod den kanske iatt man satte upp järnstaket kring konstiga träd och förklarade att man inte fick plocka den eller den blomman. Jag återkommer tUl det. En av dem som lämnade besked i utskottet var justUierådetWalin, som är ordförande i . Hellre än att självförsöka mig på några formuleringar skall jag återge ett litet stycke av vad hansade. Jag har bett att få tillgång tiU hans manuskript, och han har vänUgenskickat över det tiU mig. Jag citerar alltså efter honom, som väl får ansesvara en person som har möjligheter att bedöma detta områdes värde i förhållandetill andra områden: "När jag besökte området har jag personligen blivitmycket imponerad av alla zonerna. Landskapligt vUl jag framhålla renheten överSitas med grus- och stenfälten, vidare björkregionen, ängarna och myrarna vidAuta, arkipelagen i sjön samt Teusadalen med sitt mäktiga valv jämförligt medLapporten. Allt blir med kraftbygget förstört, mister sin äkthet och blir påstora områden mycket fult. förvandlas tiU kalhedssjöar utan vegetationvid stränderna, dammen spärrar dalen, vägarna lämnar sina kraftiga spår,vattnet försvinner ur Teusadalen där inga spegeldammar kan ge ersättning.HärtUl kommer schaktning och tippar samt vägen från Suorva till Ritsem som lökpå laxen genom en lång ur naturvårdssynpunkt viktig sträcka." Även om man stannar vid sådana formuleringar som kanskekan betecknas som naturromantik, förefaller det nog som om den romantiken ochde värden som ligger under den romantiska känslan är någonting som man inte börskoja bort. Men det är inte så att bakom naturvårdens strävanden numera baraligger romantiska känslor. Det ligger en betydande grad av realism i denverksamheten. Det är någonting man har kunnat iakttaga på andra områden. De somen gång i världen talade om pacifism, om en samverkan mellan nationerna för enfredUg koexistens, betraktades som romantiker, fantaster. har mankommit en bit på en väg där det visserligen har noterats många bakslag och därdet också kommer att noteras många bakslag men som man dock äröverens om att vi måste vandra vidare på. Något Uknande gäller väl ocksånaturvården. Vi har blivit mera på det klara med vUka värden som där står påspel. Vi i den äldre generationen kanske inte är så inställda på det som deyngre. När utskottets ordförande och jag jämngamla ungefär gick i skolan,visste vi ingenting om termen ekologi; för min del gäller det då absolutsäkert. har jag faktiskt blivit på det klara med vad den termen närmareinnebär och vad som döljer sig bakom den i fråga om fakta. Detta har skettgenom den vuxenundervisning som vi fått av våra vänner vetenskapsmännen blandRiksdagsmän och forskare. Vi har fått klart för oss hur viktigt det känsligasamspelet mellan olika faktorer inom naturen är, hur en rubbad faktor påverkarandra faktorer och hur detta kan slå tillbaka på mänsklighetens existensviUkoroch hindra oss att nå just det mål som vi tänkt oss nå. Exemplen är många. Vi läser om dem i facktidskrifter ochibland också i populärare sammanhang. Vi vet hur man t. ex. infört tungaboskapsraser i länder där man tidigare inte haft sådana, hur dessa gått iUa åtvegetationen, så att varken de själva kan existera där nu eller de djur sombefolkningen tidigare hade eUer den vUda fauna som tidigare betydde så mycket för befolkningens proteinförsörjning. exempel påhur västerländsk expertis har hårdexploaterat tropiska områden och tagit utskördar som kanske till att börja med innebar betydande ekonomiska vinster mensom redan nu har visat sig innebära en sådan påfrestning för jorden, bl. a.därför att den har blottställt jorden för insolningen, att man har jord som serut som sprucken cement, ofruktbar och karg, där befolkningen tidigare hämtadesin näring, knappare än den som européerna siktar till, men dock dräglig. Exemplen kan mångfaldigas som vi vet. Jag tog med mig ettexemplar av UtrikespoUtiska institutets skriftserie Den kom för någon vecka sedan. Där står t. ex.:"Flera forskare anser tUl exempel att den väldiga är ettekologiskt misstag. Fiskefångsterna har minskat från till iMedelhavet utanför kusten, NUdeltat har försaltats och eroderats ner medåtföljande nedgång i skördarna, parasitsjukdomen bUharzia har spritts tillmänniskor i tidigare inte smittade områden och hastigt växande vattenblombreder ut sig i dammen." Det var alltså ur Världspolitikens dagsfrågor nr 4 1971 jag kan väl göra reklam för skriften, eftersom det är ett statsunderstöttföretag som ger ut den. När vi har sådana erfarenheter och kännedom om sådanafakta gör detta väl att vi kan se annorlunda på naturvård än vad vi har gjortförut. Det är inte någon exklusiv historia för folk som reser upp för att få ennypa frisk luft vilket i och för sig kan behövas om man går mycket iStockholm. Det är inte någonting bara för den som är fantast på fauna ochflora. Detta är någonting av väsentligt intresse för oss aUa - för den som bori regionen, för den som är medborgare i det land dit regionen hör, och jagskulle också vilja påstå för världen som sådan. Det är allt skäl att tala ominternationeU miljövård, och det är aUt skäl att hoppas att det frågetecken somännu står efter rubriken på den bok, jag citerade, skall kunna tas bort. Vad som har betraktats som en utgift kan visa sigvara en kostnad som det är riktigt att ta. Att restituera är svårt och dyrbart.För att inte tala osakligt om , som norrlänningar väl menar att viskåningar kan göra, återvänder jag ett tag tUl min skånska hembygd, där man harkunnat läsa besked om utredningar som går ut på att , som många av våratätorter får sitt vatten ifrån och som var en uppskattad badsjö, nu ärså nedsmutsad att kreatur dör när de dricker av vattnet och att derestaureringsåtgärder som under alla förhållanden måste till kommer att slutamed en räkning på så där , sägs det . Får man en offert påett tidigt stadium så brukar erfarenheten säga att inte blir det bUligare utantvärtom dyrare. Ett litet besked om att sådan pessimism kan vara berättigadhämtar jag från en annan uppgift. Intill har det funnits en Uten göl, kanvi nästan säga, som heter Trummen. Den missköttes svårt. Den blev till sanitärolägenhet. Man måste göra någonting åt det. Man har kommit en bit på vägen medatt restaurera den. Ytan lär röra sig om ungefär en kvadratkilometer, ochkostnaden beräknas tUl för att bU av med det som genommisskötsel bUvit en sanitär olägenhet som man måste bringa ur världen. Jag har talat . Men jag åberopar vadutskottets ordförande började med och som vi väl alla är överens om, nämligenatt detta är en oerhört viktig fråga. Jag skulle rent av vUja påstå att vibefinner oss vid en skiljeväg där det är fråga om ett principielltställningstagande: skall vi gå den ena vägen eller den andra? tycks det ha varit en förhåUandevis lättmatch och ett rimligt ställningstagande att göra upp såsom man gjorde vidfreden i Sarek. står vi tydligen här i kammaren relativt jämna i vårauppfattningar. Låt mig våga det uttalandet att om skulle manhårt klandra denna riksdag om vi hade följt exploateringslinjen. Vad som skett under de tio förflutna åren har jag somhastigast berört. Atomkraften har kommit fram, möjligheterna att bemästramiljöskadorna av alternativa sätt att alstra kraft har bUvit större än de varförut, och medvetandet om riskerna att gripa in i naturens kretslopp har blivitklarare än vad de var förut. Om jag så vågar uttalandet att man skulle finnaanledning att hårt kritisera dagens beslutfattare, om de gick på fortsattexploatering, så motiverar jag det så här. En viss omvärdering har ägt rum.Äldre generationer som hade knappare villkor var vana att räkna med sådant somkan uttryckas i kronor och ören. Vi skall inte kritisera dem för det. Vi skallinte kalla dem materiaUster fördenskull. Vi kan helt enkelt konstatera att densom nått fram till drägligare vUlkor, rent av tUl goda villkor, han har råd atträkna med annat än de värden som går att mäta i kronor och ören. Dithän har vinått i vårt samhälle. Speciellt anser sig den unga generationen kunnakonstatera att de i sin livsföring inte kräver en del utav de ting, betecknadesom statusprylar och annat trams, som vi satsar en del av vårt välstånd på.Välstånd och välfärd ställes mot varandra, och man är inte längre säker på attde begreppen är så helt överensstämmande. TUl välfärden räknar man att ha tillgång här i landet tiUoförstörd natur. All right, säger somliga, det talas om den sista vildmarken,men se hur mycket vi har kvar! Nog blir det plats för oss alla. Men driverman det resonemanget att inget är det sista, kommer man tUl slut till den punktdär man ingenting har kvar, och dit vUl inte den unga generationen komma. Deunga vill inte komma dithän, och de vUl inte att deras efterkommande skallförsättas i en situation, där man kan uppleva ett levande vattenannat än i något enstaka naturreservat, där man förstört den naturliga rytmen iett vattensystem - och vi har inom också fått besked om vad det innebärför förslumningen av där man kan uppleva i frihet dedjurarter som vi ännu kan glädja oss åt i vårt land och där man inte längrelämnar möjlighet åt vissa folkgrupper att driva sitt näringsfång på det sätt deönskar. Detta är värden som åsätts en hög prioritet. I ungdomensTio i topp kommer de väsentligt högre än vad de gjorde hos den gamlagenerationen. TUl detta kommer också det växande internationellamedvetandet att det inte bara är en angelägenhet för oss, som i vårt land ärlyckliga nog att ännu ha relativt mycket kvar av dessa värden, utan att det ärsådant som bör kunna tas i anspråk också av andra världsmedborgare vUka kommer attsöka sig hit och vilka kommer att öka trycket på de bevarade områdena ochdärmed också nödvändigheten av att dessa är väl tUltagna. Jag tror att jag på detta sätt punkt för punkt har gåttigenom det resonemang som vi har fört inom majoriteten. Vi har sagt ossföljande. Kalkylen är ekonomiskt ointressant och vår konsumtion av kraft hög.Vi lever i ett överflödssamhälle, och vi behöver inte på något sätt ömka oss.Önskar vi likväl komma upp i ett ännu högre överflöd, ger ossrelativt litet. Arbetstillfällena betecknade jag som det verkligt svåra iproblematiken, och jag erkände öppet att jag därvidlag inte har något att kommamed. Beträffande naturvårdsaspekten protesterade jag en aningmot dem som betraktar den som fjanteri och hysteri och sade att exempel frånvårt land och från utlandet borde ge besked om att det är väsentligt viktigareting som står på spel. Och slutligen erinrade jag om värdeskalan, somförskjutes mellan den äldre och den yngre generationen, och menade därför attvårt beslut skall träffas med hänsynstagande till de människor som iframtiden skall bo i vårt land och som klart har givit besked om hur de ser pådetta ärende. Jag ber,herr talman, att få tillstyrka utskottets förslag. I detta anförande instämde herrar Schött, ,, , Komstedt, Nisser, i , och (samtliga m). HerrSVANBERG (s) kort genmäle: Utskottets vice ordförande på sitt korrekta sätt ett konstaterande som jag skall be att få instämmai. Han sade att tjänstemän är fackmän som ser saken på sitt sätt,men sedan är det förtroendemännens bedömning av detta som är utslagsgivande.Det anser jag vara helt riktigt: fackmännen svarar för sin tolkning, och sedanär det förtroendemännen som skaU göra bedömningen. Vid denna bedömning kommerherr Regnéll och jag till olika resultat. Jag tror inte att man kan kommadithän att vi minskar vår energiförbrukning så mycket att vi inte behöver byggaut vår elkraftproduktion eller att vi kan göra ett så långtuppehåU i utbyggandet som tror. Vad sade är intressant, ty i den här debattenhar ofta förekommit övertramp. tiänstemän har karakteriserats somvandaler, det har talats om övergrepp, lurendrejeri osv., och jag vill kraftigtreagera mot detta. tjänstemän sköter ett arbete som de är sattatUl, och de har uppträtt helt korrekt. nämnde några som har talat inför utskottet.Han har sett en same sade han vi har också sett en same i TV, som talade omatt utbyggnaden var att ge dödsstöten åt rennäringen och vidare nämnde herrRegnéll justitierådet . frågade: SkaU inte dessa bägge ocksåbetraktas som fackmän på sitt område? Och hör inte de synpunkter de anfört tilldet som vi har att bedöma värdet av? Jo, det tycker jag också att man måste tamed här. sade att han inte kan ge anvisning på någon annan 3 protokoU 1971. sysselsättning.Låt mig säga att det är ett ärligt erkännande, och det är inte olikt herr viceordföranden i utskottet. Men han sade mot slutet någonting som är väsentligt,nämligen att vi kanske räknar för mycket i kronor och ören. har vi råd attinte göra det, sade . Ja, och jag har råd att integöra det, men de arbetslösa uppe i norr kanske fortfarande litet grand harsinne för att räkna i kronor och ören. De befinner sig inte i sammaomständigheter som och jag. Så ett par ord om detta att man skall spara något områdeåt människor som kommer från för att få en nypa luft. Vilka besökerRitsem som det ser ut nu? Den siffra som uppgivits tUl mig är ca 200 personerper år, och det är människor som vandrar genom vUdmarken tiotals mil för attkomma dit upp. Vad man vinner med att bygga ut Ritsem och bygga vägen är att devanliga turisterna kan komma dit och få frisk luft och se den vUdmark somkommer att finnas där ändå. nämnde i denna debatt. Jag undrarhur det skuUe se ut om vi byggde vår riksplanering på vad t. ex. Vad han har skrivit är inget inlägg i den härdebatten. () kort genmäle: Herr ordföranden i utskottet sade attföreträdare för naturvården talat om folk som vandaler. Jag harinte noterat att någon ansvarig har använt en sådan formulering. Har denanvänts på annat håll, så är det ju helt klart att den saknar täckning och ärmindre väl överlagd. Övertramp görs lätt. I den artikel i som generaldirektören ström skrivit utgick han frånbegreppet baggböleri, den otrevliga företeelsen , när befolkningeni släppte ifrån sig sina skogar till de stora företagen mot mycketringa ersättning. I artikeln gjordes en jämförelse med vad som hänt under1960-talet, alltså , och enligt författarens mening hade också dåbedrivits baggböleri i fråga om politiken i eller i överhuvud taget tror jag att det stod. Det tycker jag nog var ett mindre väl valtuttryck. När läser mitt anförande tror jag att hankommer att finna att jag talade om arbetstUlfäUena där uppe som det verkligaproblemet. Jag sade att de som drabbas av brist på sysselsättning verkUgenmåste få något annat i stället. Det är inte någon som helst skillnad i våruppfattning på den punkten. Ätt de som känner detta på sin rygg känner det påett helt annat sätt än vi gör här nere är ju alldeles klart. HerrSVANBERG (s) kort genmäle: Vad jag sade beträffande om arbetstiUfäUena var ett påpekande av att han helt riktigt inte gavnågot svar. står för sin uppfattning och medger att han inte harnågot svar att ge. Det går inte att skaffa fram sysselsättning för dessamänniskor så enkelt som man kanske ibland kan tro av tidningspolemiken. var också inne på något annat. Han undradevarför vi Nr 83 skaU bry oss om freden i Sarek. Det är väl ingenting attfästa sig vid, det är ett dokument. Vi kan väl försöka ordna detpå annat sätt; borde ha kunnat planera bättre, osv. Hur var det med freden i Sarek, som skulle vara underlagför planering? Där ingick , och där ingick Ritsem.Riksdagen har ryckt undan sin del av denna överenskommelse, står inte för dennauppgörelse det är inte en uppgörelse med i och för sig och harplockat undan . plockar man undan Ritsem, och så begär man ändåatt skall klara sin planering och säger att det är tokigt om inteVattenfall gör det. Man kan väl inte på det sättet utan vidare bara peka på attVattenfall skall klara detta när inte ger möjlighet attordentligt planera. Det är en svaghet i den argumentation som jag tycker attherr Regnéll i många stycken fört utomordentligt sakligt och riktigt. Vi bör också tala några ord om överord här. Jag sade framställer tjänstemän som vandaler. Det är detsamma som närman använder överord om att samernas utkomstmöjligheter ödeläggs jag tror attherr Regnéll använde uttrycket att det var en dödsstöt åt rennäringen. Det varvisserligen ett citat, men sådana ord hör inte hemma här. Det är ingen dödsstöt åt rennäringen. Jag skulle baravilja peka på en enda sak. Hur är det med de samer som bor söder om ,dvs. de områden som i stor utsträckning varit utsatta för Vattenfallshärjningar, jämfört med de samer som bor norr om och som inte varitutsatta för vandalmetoder? De som bor söder om har enbetydligt bättre ekonomisk situation än de som bor norr därom. Formerna församernas levnadsviUkor och yrkesutövning ändras liksom alltingannat. Vi skall inte betrakta dem som något stillastående, som något som intekan ändras, utan även där bör vi kunna säga att det finns möjUghet till enomändring. Vi bör därför ta bort sådana ord som dödsstöt åt rennäringen, förödandeav vår sista vildmark, att vi inte har några naturresurser kvar osv.,naturresurser som enligt utskottets mening skulle vara förbehållna ett mycketUtet fåtal människor. Jag tror att har rätti en annan bUd som han använde. Han sade att vi hade fått en bristfälligskolutbildning båda två. Vi visste inte vad ekologi var. Det är alldelesriktigt. Jag visste inte vad det var liksom inte heller herrRegnéll. Sedan har vi fått utbildning och framför allt utbildning i vad MaximGorkij kallade "mina universitet", alltså i livets skola. Vi kanskebitvis haft litet olika kurser i den skolan, och jag. Jag kanskehar stött pä dessa människor som verkligen ser detta på ett mycket allvarligaresätt än . HerrREGNÉLL (m) kort genmäle; Det genmälet skulle gälla om freden i Sarek. korrigerade sig själv när hantidigare råkat säga att inte stod vid sitt ord. Såvitt jag förståttdet rätt var inte inkopplad på freden i Sarek. Men det innebär inteatt bekymrenför varit mindre, när man nu planerat utifrån den uppgörelse som manansett sig kunna räkna med. Jag framhöll att något som helst mot Vattenfallför de kostnader som man lagt ner på projekteringen rimUgen inte kan framföras.Tvärtom, det skulle ha funnits anledning klandra , om man inte i godtid planerat för ett projekt som man ansåg sig ha anledning räkna med. PrincipieUt får man säga att det är bättre att ändra sigpå ett tidigt stadium än att ändra sig på ett sent stadium. Tar vi andraprojekt på kraftförsöriningens område, måste det beklagas att man t. ex. löptelinan ut beträffande , att man inte på ett tidigare stadium lyssnadetill dem som med, efter vad man nu ser, mycket goda skäl ansåg att detta var enfelaktig satsning. Att satsningen gjordes, all right, det kan ha varit rätt dengången, men i och med att man såg att man kom in på fel spår skulle man haslagit tUl bromsarna och backat och inte tiurigt kört vidare. Samma principgäller för freden i Sarek: låt oss inte arbeta med en planering som i detta fallskulle vara - ja, jag vill säga: /ö> gammal. HerrBÖRJESSON i Glömminge (c): Jag kan i mycket instämma med vad herrRegnéll sade i sitt anförande, som ju tiU stora delar var en predikan om denframtida naturvården och i vilket han täckte in många av detta projektsbieffekter. Frågan om statens vattenvallsverks hemställan tUl Kungl.Maj:t om godkännande av åtgärder för byggande av Ritsems kraftstation medreglering av sjöarna Sitasjaure och Autajaure samt byggande av vägen mellanSuorva och Ritsem jämte anvisande av medel härför inom statens vattenfallsverksinvesteringsram, vUket upptagits i årets statsverksproposition, har, som härbetygats, fångat intresset i mycket hög grad. Det har återspeglats i helalandets tidningspress, i TV och i radio. Frågan är om man kan finna någraargument som inte har redovisats i debatten. Men de argument som finnsbör naturligtvis redovisas som denna till protokoll. Det är i första hand naturvårdsintressena och den skadasom ingreppen skulle vålla samerna som har engagerat oss inom centerpartiet.Utbyggnaden av Ritsems kraftverk skulle bli ett stort ingrepp i StoraSjöfaUets nationalpark. Anläggningen beräknas kosta ,varav beräknas falla på /72. Men det är inte kostnaden som är den väsentligaknäckfrågan det är den principiella synpunkten på naturvärdena i dettaområde. De kalkyler som har redovisat visar på en räntabUitet somskulle vara tiUfredsställande - den ligger på efter skatt, vilketstaten och de statliga företagen gärna strävar efter att uppnå. Det är barafråga om huruvida man skall räkna in vägen som man ämnar bygga tiU en kostnadav ca . Det kan naturligtvis diskuteras om den skall beräknasfylla även andra behov än kraftverkets. Vi har klart för oss att utbyggnaden av Ritsem ger ett sälitet tUlskott av energi för landets framtida totala behov att det på intetsätt förhindrar utbyggnaden av kraftverksanläggningar som inte är knutna tUlvatten- kraft,nämligen värmeverken. Det är också en knäckfråga som vi måste ta Nr 83 hänsyntill. Hade denna utbyggnad för överskådUg tid förhindrat tillkomsten av sådanaanläggningar, skuUe frågan åtminstone för mig ha kommit i ett annat läge. Mennär man finner att Ritsem tillgodoser av årskonsumtionen iSverige och av den årliga ökningen i tillväxten börjar manräkna på vad man skall väga detta emot. Intresset för att rädda de här sjösystemen avnaturvårdsskäl har, som tidigare underströk, ökat i landet undanför undan. Den största debatten hittiUs om avvägningen meUan naturvård,landskapsskydd och exploatering av vattenkraft var väl den som gällde Vindelälvensutbyggnad. har vi kommit fram tUl fråga nr 2, som avser utbyggnaden avRitsem och regleringen av för vattnets avledande därifrån nedtill Lule älv. Visserligen är inte upptaget i Kungl. Majtsförslag, men då det projektet är föremål för planering ochVattenfall även har fört det inför Övre Norrbygdens vattendomstol har vi ansettatt de båda frågorna har ganska nära samband med varandra och gott kan medtagasi samma bedömning. Byggandet av en kraftstation vid Ritsemjokk medför somsagt att man ingriper i ett tidigare skyddat, stort område. Visserligen gavriksdagen principiellt sitt bifall , men motståndet i landet harväxt. Dessutom har kanhända den politiska maktställningen förändrats, men jagtror inte att det beror därpå. Undan för undan har det växt fram ett segt motståndmot denna utbyggnad. Naturvärdena är naturligtvis tUlsammans med renskötselndet väsentliga. avstyrker de aktuella projekten,och sammaledes gör . Frågan som vi ställer är givetvis hur mycket orörd naturvi anser oss ha råd att bevara i dess ursprungliga skick. Det måste alltidligga i botten för denna bedömning. Här är det ju inte fråga om att bevara ettkulturlandskap eUer minnen av människors levnadsbetingelser från oUkaårhundraden, utan här gäller det att bevara en natur som varit orörd sedanskapelsens början, kan man nästan säga.