prot · FU0997 · 1971-12-31 00:00:00 — ISkandinavien har jag nu haft tillfälle att personhgen tala med mina kolleger under de sista veckoma. Där är det faktisktöverefterfrågans problem som de närmast betraktar som det besvärhga i derasekonomi. Vi vet att man i vårt östra broderland går In med en serie av nyaskattehöjningar för att ta ned efterfrågan och dessutom använder en ganskabrutal diskontohöjning. Om jag dessutom ser på den danska ekonomin så präglas den Nr 97 fortfarande av en efterfrågan som ställer den danska regeringeni Torsdaeen den betydande svårigheter bl a, med hänsyn tih utvecklingen av deras handels- och bytesbalans, \------ Nuspelar ju de nordiska broderiänderna en alldeles avgörande roU i ekonomiskdebatt den svenska ekonomin som följd av den fria marknad som EFTA harinneburit och som gör att vi numera har en större varuhandel med våra nordiskabroderländer än om jag lägger tiUsammans två så imponerande handelspartner somVästtyskland och , Vihar föhakthgen omkring oss en utveckhng som inte talar för att man skulle haatt räkna med en recession, som ekonomerna bmkar kaUa det för. stårdet kanhända i någon mån och väger, men det är snarare mer som talar föruppgången än för nedgången, 1ett sådant läge måste naturligtvis regering och riksdag vara utomordenthgtförsiktiga när det gäller att med de medel vi har till vårt förfogandestimulera ekonomin. Det har ju varit ganska krav på att man nu skahsläppa loss en erforderUg stimulans. Man har mot bakgrunden av densysselsättningssituation och de arbetslöshetssiffror vi har ansett sig haargument för att kräva den rent allmänna stimulansen. Dettaär ju vatie regerings och varje finansministers ständigt återkommande problem.Det bhr besvärligare som går med hänsyn till den allt högre gradav ekonomisk integration som ett så avancerat IndustrUand som vårt har att se isin egen utveckling. Föratt se tillbaka så är det utan tvivel på det sättet attutrikeshandeln varit den mest aktiva faktom i hela vår ekonomi, med en ökningvarje år av både export och import, som har legat på det dubbla, och mer än detdubbla, i fasta priser än vad tillväxten i vår ekonomi och vårbruttonationalprodukt har inneburit. Det är ju den bästa verifikationen på hurvi år i en alltmer industrialiserad utveckhng bhr avhängjga omvärlden.Naturligtvis kommer då också handelsbalansens och bytesbalansens ellerutrikesbalansens allvarUga frågestäUning mer och mer i förgmnden. Detär lätt att komma in i en situation där man missköter den viktiga frågan. Vihar ju den skillnaden mot vad vi lärde oss som unga jag höll på attsäga ungdomsklubblster men i varje fall som mycket unga aktiva i den svenskaarbetarrörelsen att här går det nu Inte att hka enkeltbeskriva konjunkturförloppets problem som det gjck vid de tUlfällena, Då gickvi ständigt bärande med en underefterfrågan det är ett fraktansvärtord, låt mig säga för Uten köpkraft ibland de stora befolkningsgruppema. EttpåUtUgt borgerhgt styre, rädd för allting vad stimulans uppifrån Innebar, hadesett tlU att det svenska folket aldrig var något bekymmer för en borgerligfinansminister i fråga om att den privata efterfrågan skuUe stäUa till någrabesvärUgheter för ekonomin. Dessutom var vi då i ett ganska typisktagrarsamhäUe med en självhushållningsgrad av helt annan karaktär än ochdär vi följakthgen inte var så ömtåhga och utsatta för den intemationellapåverkan. är ju situationen den att om vi inte klarar vår utrikesbalans, om vi inte har en hyfsad valutareserv och en tUlräckligt aktiv export finns 93 inte möjhgheter att föraen fullsysselsättningspohtik. Det menar jag skaU sägas ifrån. Manbehöver ju inte göra gällande att man, skaU vi säga i länder som har råkat utför arbetslöshet på grand av att man inte har lyckats med sin bytesbalans, harvarit mer oengagerad när det har gällt att håUa folk i arbete. Jag kanske tartiU för mycket; där det har varit en borgerhg regering, så har den inte haftden intensitet i sin viha som en arbetarregering har av helt naturUga skäl.Men vi har haft en arbetarregering i , vi har haft ett starkt Inslag avarbetarpartier, socialdemokrater och kommunister, i , där man vid dessatlUfäUen har fått acceptera en arbetslöshet som har varit långt utöver vad viett ögonbhck skulle ha kunnat reflektera på, helt enkelt därför att man ochdet låter underhgt mot bakgranden av vad vi har fört till torgs intehar ansett sig ha haft de valutamässiga möjligheterna att hålla en effektiv sysselsättningspolitik. Dethär står i vaqe fall för mig som en helt avgörande fråga. När man nu ställsinför frågan om man skall stimulera konjunkturen mot bakgrunden avsysselsättningsläget, så vill jag göra den deklarationen att man skallstimulera konjunkturen, men är man tvingad att se på båda de härfrågeställnlngama. Dess bättre menar jag att vår situation för dagenhandelsmässigt och valutapohtlskt är sådan att det inte är någon risk för attvi inte kan klara en sysselsättningspolitik efter ganska traditionell ellerrättare sagt mera modem traditionell karaktär, VIläser i tidningarna att valutareserven ökade med 314mihoner kronor och att den svenska valutareserven har förstärkts med 1 480 mUjoner kronor. Den är irant tal 5 miljarder. Det är ju en mycket förtröstansfuU utveckhng. Men denskaU naturhgtvis ses mot den bakgrunden att vi var rätt långt ned i botten ochtog vissa risker med den pohtik som vi drev, I vatie fallansåg jag att jag kunde ta ansvaret i min egenskap av finansminister, heltenkelt därför att vi hade den väldiga lagerappladdningen, som Ipengar kunde beräknas till . En normal lagerappladdning ien hygghg konjunktur bör hgga på cirka 1,5 miharder. Nuhar vi naturhgtvis htet av en rekylvinst, när vi konsumerar en del av de härlagren. När man följer export- och importsiffroma visar det sig att importenhgger stadigt för vatie månad under vad den gjorde motsvarandemånader 1970, medan däremot exporten håUer sig väl uppe. Där har viförklaringen tih förbättringen i vår handelsbalans och förbättringen i vårvalutabehåUning, Jagskall väl inte ta tiden alltför mycket i anspråk för att repetera vad somförsiggick , Emellertid brakar jag lyssna på hen ,Han har ett aUdeles specieUt sätt att debattera som är Utet ovanligt här Ikammaren, och det gör att man i vatie fall till att börja med tycker att det ärrätt intressant att lyssna tUl honom. Dessutom är han i sin egenskap avvetenskapsman på det ekonomiska området behäftad med en förmåga att ha ganskabestämda uppfattningar inte bara om det som Ugger bakom utan även om framtiden.Han befinner sig därvidlag i samma avundsvärda situation som andravetenskapsmän på det Man kan hållasig med uppfattningar om framtiden. De kan vara hur disparata som helst och hurfantasifulla som helst. Man stäUs ju aldrig till ansvar för vad man har sagt.Det är den stora skiUnaden meUan dessa vetenskapsmän och en finansminister. HerrBurenstam kostade på sig en del artiklar i dagspressen för ungefär ettår sedan, där han bl, a, skrev om "det ekonomiska oläget", och hanhade en annan artikel som han rubricerade "BUr det devalvering? "Artikeln om det ekonomiska oläget publicerades i hans egen tidning den 15 juh, således mitt , när vahörelsen började brännatiU, I den artikeln skrev hen : "Man visste attkonjunkturutsiktema i omvärlden och för talade för ett ökandeunderskott, och man visste att finansministem inte hade vidtagit någraekonomisk-politiska åtgärder som motiverade tron på att det skulleinträffa vad som aldrig har hänt förut, nämligen att man under andra halvåretskulle få ett överskott i utrikeshandeln," Nukan rita ett kors i taket, ty det blev faktiskt 500miljoner kronor i överskott , Det var helt enkelt därför attkonjunkturen vände en del ute i världen. Det blev inte så populärt att laddaupp med ytterUgare lagerhållning, och vi fick den här rekylverkan som jag hartalat om. Jag hade då tillåtit mig att förutspå en vändning, Följakthgen betraktadesdetta vid det tillfället som någonting aUdeles utomordentUgt sangviniskt ocholycksbådande. Mankan se på handelssiffroma, och man kan se på valutautveckhngen. Där tycker jagnog att det finns ett underlag för vad vi säger i finansplanen innevarande år,nämhgen att det finns anledning att räkna med en förbättring av vårhandelsbalans och vår bytesbalans. Underskottet 1 vamhandeln på 1miljard borde förbytas tih ett överskott på 850 mihoner, ochbytesbalansens redovisade underskott på i runt tal 1 650 miljonerborde kunna pressas ner tiU 200 a 300 miljoner. Vi kan för dagen konstatera attutvecklingen hitintiUs varit sådan att det inte finns någonting som dementerardenna enligt mångas mening ganska optimistiska uppfattning, en uppfattning somgjort att jag numera presenteras som den oförbätterUge optimisten. Men av dennaförbättring på 840 mihoner kronor har vi redan nu åstadkommitungefär 650 mihoner kronor i förbättring, och det bör finnas goda utsikter attleva upp till detta program. Denandra fråga som av naturliga skäl spelat en stor roll i debatten är frågan omvår sysselsättnlngssltuation. Man behövde väl inte understryka att det partisom jag representerar betraktar sysselsättningspolitiken som den viktigastereformpolitiken över huvud taget i hela vårt pohtiska hv. Beträffande det partisom under hårt motstånd drivit fram den modema uppfattningen omsamhällets skyldigheter att hjälpa människoma tiU arbete borde man Inte behövaIfrågasätta om den ambitionen och den uppfattningen finns kvar eller inte. Menman har naturligtvis resonerat på det sättet - jag begriper det mycket väl -att om man inför folket gör gällande att det nu råder en alldeles uppenbar faraför nedgång i konjunkturen och ökad arbetslöshet, så skulle man därmed haargument för att anklaga regeringen och dess ekonomiska politik ochutifrån uteslutande partipohtiska synpunkter kamma hem några poäng på denpunkten. Dettalåter htet hårt, men jag säger det absolut av höll jag på att säga egenerfarenhet och jag säger det för att jag tror att det är på det sättet. Dennadebatt var mycket Uvhg 1968 när man från oppositionens sida räknade med att tahem ett val på att skrämma folket med att vi nu får en arbetslöshet somsocialdemokratema inte klarar av. Man lyckades i stor utsträckning skapa orobland svenska folket, men det pohtiska resultatet blev det diametralt motsatta.När människor bhr orohga över om de skaU ha arbete eUer inte, så håUer desannerUgen inte hen eller eller handen utan dåtyr de sig tlU , eftersom de vet av erfarenhet att det sättersysselsättningen som den väsenthgaste programpunkten. Omman emeUertid bedömer dessa frågor skaU man inte göra det utifrån några slagskänslomässiga skäl, utan det är klokt att alltid se på det hela utifrån desakinformationer som ändå finns att gå tillbaka tiU, Den gångna vintem som harinneburit en nedgång i konjunkturen har inte varit exceptionellt besvärhg ursysselsättningssynpunkt, DeMs kan detta bero på att vi har haft klimatologiskaförhåUanden som gjort att den sedvanliga vinterarbetslösheten blandbyggnadsarbetama inte föht säsonggången i vanlig ordning. Vad som oroat ärnärmast att vi haft en hög arbetslöshetssiffra som hängt kvar ochapril månader. Detförtjänar emellertid att understrykas att förbättringen i detta avseende meUanmars och april var nära 18 000 platser, om jag räknar dels nedgången iarbetslösheten och dels uppgången i de obesatta platsema, och det var en någotstarkare sving än vanligt mellan dessa båda månader. Dennadebatt fördes enligt min uppfattning på ett utmärkt sätt av närhan i sitt första inlägg sade att när man gör jämförelsema, bör man kanske Integöra dem uteslutande från fjolåret. hade vi Inte en normal situationpå arbetsmarknaden, VI hade en överkonjunktur som vi egenthgen inte villtlUbaka till, som inte framstår som något eftersträvansvärt, hade vi om jag ser på storstadslänen fyra lediga platser på varjearbetslös, och om jag ser på rikssiffroma två lediga arbetsplatser på varjearbetslös. Det här har förändrats till , så att hade vi istorstadslänen 1,7 lediga platser på vaqe arbetslös och i rikssiffroma vägerdet jämnt det är lika många arbetslösa som det är lediga och obesattaplatser. Nuär jag naturligtvis inte så att jag menar att det vore en enkel matchatt bara placera de arbetslösa på de obesatta platsema; de finns inte på sammaställe, de passar inte ihop med den arbetslöses efterfrågan. Men de finns ändå.När man talar om sysselsättningsläget bör man därför se det utifrån denna somjag menar litet mer nyanserade utgångspunkt. Vadjag betraktar som problemet är naturligtvis hur vi skall möta den kommandevintern, tror jag inte att vi har något aUvarhgt arbetslöshetsproblematt räkna med. Det kan behövas en stimulans, men man bör bestämma graden av denstimulansen utifrån mera normala förhållanden än vi just nuupplever. Det är den dämpning som självfallet den oklara avtalsrörelsen läggerpå all aktivitet i vårt land, det är efterfrågan från investeringssidan, sompåverkas när företagaren säger sig: Vågar jag göra denna investering? Dettagäller inte de stora företagen, ty de är så att säga mer kontinuerUgt gående isina investeringsambitioner. Men den UUe företagaren, som kanske gör eninvestering en gång eUer kanske en gång under sitt hv, frågarnog i en situation som : Bör jag inte vänta tiUs det klarnar på arbetsmarknadeninnan jag bestämmer mig? Naturhgtvispåverkar denna situation efterfrågan utifrån konsumtions-sidan på ett aUdelesspeciellt sätt. Är det så att man fortsättningsvis och så är det ju arbetarpå löner men ändå har ett prisläge som är högre till drygt treprocent betingad av den höjda momsen och dessutom av ett parjusteringar! bostadsposten är det ju mte så övenaskande om det påverkar endel av den efterfrågan som kommer från konsumentsidan. Jag tycker nog att om regeringentar itu med den stimulans som är erforderlig när tiden är sådan att man kanbedöma det bättre, är det en ganska klok och realistisk ståndpunkt. Mankan naturligtvis diskutera vilken grad av sysselsättning man skall ha. Jagtycker nog att den vi hade vid det här laget var överdriven. Enlöneglidning på var Inte hälsosam för vår ekonomi, den prisstegringsom accentuerades som en föhd av detta var Inte heller hälsosam för vårekonomi. Den senaste månadssiffran visade en arbetslöshet på . Vihgger alltså , och den siffran kommer att minska ytterligareunder de närmaste månadema. Dethar förts en och annan vetenskaphg debatt om vad som skulle vara den riktigaarbetslösheten med hänsyn tlU önskvärdheten av stabU bytes-och handelsbalansoch över huvud taget en så långt gående prisstabUitet som möjUgt, På den tidendå BertU Ohhn Inte var så aktiv som pohtiker jag vUl minnas att det var islutet exponerade han sig mera utifrån den vetenskapligautgångspunkten och skrev en broschyr, I den förde han fram åsikten att 5procent arbetslösa i och för sig var en ganska rimlig procentsats, om man villenå de andra målen. Jag skall gäma göra honom den rättvisan att jag säger atthan sade ifrån - nu är det vetenskapsmannen som talar att mannaturhgtvis skaU ta hand om de här arbetslösa på ett föredömligt sätt, men detbhr en lugnare efterfrågesituatlon om man har den här marginalen. Jag vet bland efterföljare är rätt irriterad när detta åberopas så däri efterhand, men jag har gjort en väsenthg skillnad: jag har inte talat om herrOhhn som pohtiker, utan jag talar om honom som vetenskapsman när han gör denhär distinktionen, Idhekt anknytning till vad jag nu har sagt har hen framstäUt eninterpeUation. Jag har nämhgen berört frågan om den olösta avtalsrörelsenskonsekvenser bl. a. för sysselsättningen och arbetsmarknaden. Jag skall, fratalman, nu avge vederbörligt svar på den här InterpeUationen. HerrBohman har i InterpeUation frågat statsmlnistem om regeringen är beredd attofördröjhgen vidtaga åtgärder för att det svenska samhället inte skall behövaråka i ett sådant tvångsläge att krav på ytterhgare Ekonomiskdebatt Ang. åtgärderför att minska motsättningarna på arbetsmarknaden 4Riksdagens protokoU 1971. Ekonomisk debatt Ang. åtgärderför att minska mot-sättningamapä arbetsmarknaden samhällsingripandenpå arbetsmarknaden behöver aktualiseras, InterpeUationen har överlämnats tillmig för besvarande. Låt mig tiU att böqa med understryka att den form förlöneuppgörelser som vuxit fram I vårt samhälle och som tar siguttryck i frivUhga överenskommelser mellan självständiga parter har sinabestämda fördelar. Den fria förhandlingsrätten har grandläggande betydelse förde fackliga organisationema. Den fria förhandlingsrätten innebär att parternapå arbetsmarknaden åtagit sig ett delansvar både för samhäUsekonomin och förinkomstfördelningen, I sista hand åvllar ansvaret för landets ekonomiska ochsociala utveckhng regering och riksdag. Erfarenheten visar att vårt land haft en fredligare utveckhngpå arbetsmarknaden än de flesta andra länder och att ett rimhgt förhållanderått mellan lönerörelsemas utfall och samhäUsekonomins krav. En annorlundautveckling skulle säkerUgen ha skapat en sådan oro att den allmännauppslutningen bakom rätten till fria uppgörelser meUan självständiga parterhade försvagats. Självfallet finns ett samband meUan den ekonomiskautvecklingen och de krav som från ömse håll framförs i en avtalsrörelse. Denvåg av prisstegring som gått över praktiskt taget hela världen under de senasteåren har också drabbat , Människor reagerar mot prishöjningar, och jagkan väl förstå att man upplevt sin situation som besvärlig när prisernatemporärt stigit så snabbt som de gjorde under föna året. Detta får emellertidinte undanskymma det faktum att utveckhngen utvisarstigande reaUöner och ökad privat konsumtionsstandard för praktiskt taget heladet svenska folket. Jag vih också påpeka att både vår totala produktlon perinvånare och den privata konsumtionen per Invånare i kronor räknat är högre änI andra länder med undantag för . Trots att vi anslår mer än andra förgemensamma ändamål har vi alltså råd med en högre privat standard änandra. För att bidra till att skapa förutsättningar för en lugnareavtalsrörelse Införde regeringen prisstopp, som denekonomiska pohtiken successivt stramats åt. Vi kan nu konstatera att den ekonomiska utveckhngen sedanen tid tillbaka kommit in i ett lugnare skede. Utrikeshandel och valutareservutvecklas fördelaktigt. Prisutvecklingen har stabihserats. Vi har t, o, m.upplevt någonting så ovanligt som att konsumentprisindex sjönk med en enhetunder april månad . Vidare har ett jordbraksavtal träffats, ochproducentpriserna för viktiga hvsmedel har bestämts för en treårsperiod. Dettabör förbättra förutsättningarna på avtalsfronten. En lönerörelse som går utöverden samhällsekonomiska ramen ger ingen real förbättring och kan medverka ny prisstegringsvåg. Hen frågar i sin interpeUation efter åtgärder föratt främja en frivilhg överenskommelse mellan samthga parter påarbetsmarknaden. I själva verket har regeringens åtgärder varitinriktade härpå. Vi har föyt praxis genom att tiUsätta medUngskommissioner förde oUka avtalsområdena. Den nedfrysning av stridsåtgärderna under sex veckorsom genom riksdagsbeslut åstadkoms syftade också till att skapaförutsättningar för fortsatta förhandlingar under mer avspända betingelser. efterlyser en stablliseringspohtisk konferensoch aktuah-serar bl a. skattema och den offentliga sektoms expansion.Regeringen har redovisat sin inställning till deofta återkommande förslagen om en stabUiseringspolitisk konferens. Någraomständigheter som rubbar regeringens bedömning har inte inträffat. Vi anseralltjämt att det är partema på arbetsmarknaden som självständigt skall göra sinbedömningar, ta sitt ansvar och träffa frivilliga överenskommelser. Jämförelser med erfarenheter I andra länder styrker ocksåuppfattningen att den ordning vi har kommit fram till bäst gagnar arbetsfredenoch en lugn utveckhng. Varken lägre skatter och visst har man lägre skatterannorstädes eller en mindre offenthg sektor tycks i andra länder ha medförten minskad social oro eller bättre arbetsfred. Den engelska konservativaregeringens nya sociala strategi med bl a, sänkta skatter och försämrad socialtrygghet tycks sålunda inte ha haft en lugnande effekt på arbetsmarknaden. Låt mig för att sammanfatta säga att det råder en bredsamhng både i och hos den allmänna opinionen om den friaförhandhngs-rätten, strävan efter arbetsfred, kravet på en samhällsekonomisktrimlig avtalsuppgörelse och en utjämning av löneskillnadema. Därmed har jag besvarat hen interpeUation, Jag harytterhgare ett interpellationssvar, och jag hoppas att jag ävenskall kunna gå till mötes på den punkten. Men jag vill nu bryta den tidsmässiga tågordningen litet artig som man bör vara mot partUedarna och kommentera de tre partiledarnasanföranden i första omgången. Jag ser, fru talman, att jag tycks ha bra med tidframför mig för detta inlägg. börjar med att yrka på kraftigare stimulans,och han rekommenderar då det generella släppet av investeringsfonderna. Det görockså , Jag är Inte aUdeles säker på om sade det hkaklart, men jag föreställer mig att han föher med de andra båda. Detta är ett problem som vi har funderat rätt mycket över,men det är fel att säga att man på den här punkten har samma värderingar somLandsorganisationen, har nämhgen i sitt yttrande ganskaklart och tydhgt sagt sig föredra den selektiva hanteringen av investeringsfondernaoch inte det generella släppet. Just den selektiva hanteringen avinvesteringsfondema ger oss möjhgheter att använda vapnet i regionalpolitisktoch lokahseringspohtlskt syfte, och det är inget vapen som man utan vidarekastar Ifrån sig. Det generella släppet kommer jagförsäkrar kammarens ledamöter att innebära att det icke bhr några lokaliseringspolitiska eller regionalpohtiska insatser med investe ringsfondemas hjälp så länge det generella fondfrisläppet gäller. När man sedan säger att vi bör släppa dessa fonderöverallt utom i de tre storstadsräjongema, så är det inte heller någonting somär riktigt, om man vet hur arbetsmarknaden hgger till. Det finns och det kanuppstå vissalokala områden utanför stödområdet, där det är rimUgt att använda fondema. Vi har använt dem i , vi har använt dem i Viskadalen och i , och vi är beredda att använda dem I andra delar av landet där speciella lokala svårigheter uppstår. Ekonomisk debatt Ang. åtgärderför att minska motsättningarnapä arbetsnarknaden Nr 97 då har man det i sin hand och man har kvar det regionalpohtiska och detlokahseringspohtiska vapnet, och det är inget tvivel om att det är att föredra.Vilken grad och vilken takt man skall ha i användandet av det selektivafondfrisläppet blir ju helt avgörande för hur Ekonomisk debatt man bedömerutvecklingen, och där kan man föha den från dag till dag. HenFälldin kommer vidare in på frågan om kritiken mot näringsUvet för att det inteinvesterar, och det har ju varit föremål för mycken mdignation från herrBohmans sida i de senaste Inläggen och I hans polemik mot finansutskottetsordförande. Jag begriper Inte det måste jag säga. För vad är detutskottet har sagt, när hen nu gör gäUande att utskottet gått längre änt, o, m, finansministern? Det har ju utskottet inte gjort, för vad utskottetsagt har jag sagt offenthgt i I en Intervju i samband med ettföredrag som jag höll jag vill minnas att det var i , Ochdet är ju helt enkelt på det sättet, att vlU man icke tolerera arbetslösheten och det är väl ingen som är beredd att säga att det skaU vi. göra och vihar en situation där industrin inte vill utnyttja den reala resurs somarbetskraften Innebär, så måste vi ta hand om den och sätta den på ett ökatbostadsbyggande, sjukhusbyggande, skolbyggande eUer vad det än kan vara, t, o.m. kontorsbyggande och t. o, m, ett och annat bankhusbygge hksom på byggandeav fritidsanläggningar och simhallar eller någonting sådant, VI kan inte låtaarbetskraften gå arbetslös och så att säga stå i beredskap tills industrin kommer. Dåkan säga; Ja, men om sedan investeringslusten vaknar hos industrinnästa år måste vi ju, framför allt mot bakgrunden av vad Sträng har sagt nu omvikten av bytesbalans och handelsbalans, se tiU att Industrin får sinaresurser.