prot · FU0941 · 1971-12-31 00:00:00 — Utskottet anser inte att skaU lämna nägradirektiv härvidlag. I fråga om reservationen 3 av finns väl inteså myckel all säga. Den kommer lill samma resultat som utskottet, dvs. attföreliggande förslag skall godtas men det talas om vilka som skall ta hand omsaken och om det är lämpUgt att det blir regeringen. I slutet av reservaiionenkommer dock som sagl fram tiU att del inte finns någol annalalternativ än att det är regeringen som skall ta hand om fuUmaktslagen, Reservationen 4 lar upp frågan om det i lagen skall stå"samhäUsintressen" eller "medborgarintressen". Jag kaninte inse att det är så stor skUlnad meUan dessa båda begrepp. Om man studerarmoderata samUngspartiets motion, finner man på s, 4 alt en lockout av slorapersonalgrupper inom vårt lands försvar aUdeles uppenbart står i strid med"vitala samhällsintressen". Skall man tolka moderata samUngspartietsstäUningstagande pä så sätt att de anser att försvaret inle är någotmedborgarintresse? I sä fall öppnar detta onekUgen intressanta perspektiv päförsvarsfrågan . Själv tycker jag kanske att det är bra all det i det härsammanhanget stär "medborgarintressen". Tjänstenämnderna harbehandlal frågan frän dessa intressens synpunkt. Om vi skulle skriva in ettannat utiryck, skulle det kanske innebära ett ställningstagande mot tidigareavgivet yttrande. Den generella lagstiftningen och snabbehandlingen avfrägan tas upp i reservationen 6 av , Den genereUa lagstiftningenhar redan diskuterats här och jag skall inle ta upp frågan på nytt. Jag villbara hänvisa tiU vad herrar i och NUsson i har sagtom all den täcker hela arbetsmarknaden, men - och det är ett viktigt men -eftersom den här lagen skall bU så litet omfattande som möjUgt, bör väsentligamedborgarintressen stå på spel om man skaU ingripa. När propositionen sätter gränsen för lagens gUtighet till25 april - innebär detla ett direkt påpekande tUl såvälmedlingskommissionerna som de avtalsslutande parterna att verkligen försökapåskynda uppnåendet av elt resultat pä den svenska arbetsmarknaden. Beträffande moderala samlingspartiets särskUda yttrande, ivUket man säger sig ämna rösla ja men alt därest partiets "yrkanden omändringsförslag inle skuUe vinna bifall" detta ja bUr ell nej, kan jaginslämma med i om att det måsle vara något unikt iriksdagssammanhang. Men var och en gör ju som han själv vUl. Jag vill barapåpeka - och det är inte nägon anmärkning all del särskilda yttrandet inlehade anmälts på utskottssammanträdet. Del är dock fuUt förståeligt med densnabbhet varmed behandUngen skedde. Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal När det gäller folkpartiels särskilda yttrande innebärdess försia del en värdering av var man skall lägga ansvarel för konflikten. Endiskussion om detta skulle vi kunna föra hur länge som helsl, och det ämnar jaginle bidra tUl. Man kan konstatera all uppräkningen av allt som hittUlshar hänt under konfUkten inte är fuUständig i propositionen. Men jag ärövertygad om att del inte är någon medveten ond vUja frånpropositionsförfattarna, utan det är väl återigen bara elt utslag av denmänskliga faktorns felmarginal i sammanhanget. Med detta skall jag lUI alla delar be alt fåyrka bifall tiU inrikesuiskottels hemställan i betänkande nr 8. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: Eflersom i och herrFagerlund log upp samma sak strejker i kommunistiska länder skulle jaggärna vUja uppehåUa mig nägon minut vid den frägan. Det är väl närmasl man länker pä. Jag måste förstsäga alt jag anser att det är någol sjukt, i vUket land del än mä vara, närlöntagarna måsle strejka för att häUa en viss levnadsstandard. Ännu värre ärdet om strejkerna möts med vapen. Men del är inte bara i och här iSverige man strejkar. Det förekommer bmlaUleter i kapitaUstiska länder motlöntagarna i , , och ItaUen. Det är ju iTvärålund sagoländer. Vi hade pä sin tid i detta land en regering som mördadearbetare och det var en borgerUg regering. Det var visserligen , alltsåför åtskilUga år sedan, men jag tror inle man skaU sälla sig på höga hästar närman talar i sädana här frågor. Jag romantiserar inte alls frägan om strejker. Har mansett dem pä nära häU och även varit engagerad i dem vet man all det är fråga ommycket allvarUga saker. Löntagarna går heller aldrig in i en konflikt utan attdet är mycket allvarUga saker det gäller. Där är del inle fråga om nägonromantik. Vi inom kommunislerna är molståndare lilldenna tvångslag därför att den sätter en tvångströja på svensk fackföreningsrörelse.De äldre ledamölerna i denna kammare kommer myckel väl ihåg när svenskarbetarrörelse kämpade mot tvångströjor på fackföreningsrörelsen, om detgällde Stripadirekliv eller annat. Vi vUl inle uppleva det en gång tiU. Vår kritik mot redovisades under finansdebatlen förnågra dagar sedan, och jag finner det därför onödigt att belasta kammarens lidoch protokoll med att läsa in alla de uttalanden som antagits av vpk och som dårefererades lill. De är kända för kammarens ledamöter. Kanske var herrFagerlund inte inne i kammaren under den deballen eller också har han inle lästprotokoUet och känner därför inle lUl uttalandena. frågade hur mänga socialfaU detla land skullefå innan vi kommunister säger till och SR att strejken bör upphöra. Denfrågan tycker jag att han skaU rikta tiU regeringen. Det hade varil en enkelmatch att ge och SR elt lönebud för deras låglönegrupper. Då kundestrejken ha varit slul . HerrBOHMAN (m) kort genmäle; anförande lämnar jag därhän.Bara en reflexion måhända. Hur skulle kommunislerna ha ställt sig om denborgerliga oppositionen inte hade förklarat sig siödja regeringens lagförslag?Skulle inle kommunisterna ha gjort samma "kovändningar" även i dennafråga som de har gjort vid upprepade tUlfällen under den hittUlsvaranderiksdagsperioden? i och har naturligtvisrält i att del är en unik situation, eller lät mig hellre kalla del för enkomplicerad situation, när det förhäller sig pä det sättet att man har byggt enaccept av en lagstiftningsåtgärd på vissa förutsättningar, om vilka man intekan votera förrän efter del man lagit ställning tiU själva lagen. Då kan maninte handla på annat sätt än vad jag har redovisat, för så vitt inte man vUl tadet steget all man bygger sitt ställningstagande på alt förutsättningen fallervid voteringen. Sä brukar vi inle göra här i , I det hänseendet ärsituationen alltså inle unik. Vi har krävt inle bara att lagen skall vara generell,vUket den är, Lagen är generell. På den punkten råder inga delade meningar. Menvi har begärt att fullmakterna också skall tUlämpas generellt. De uttalandensom görs i propositionen tyder pä att regeringen icke har för avsikt atttillämpa fuUmakterna genereUt, och det är därför vi har begärt ett särskiltuttalande av motsatt innebörd. Begreppet "medborgarintresse", ,finns såvitt jag vet inle i svensk lagstiftning. Vi vet alltså inte vad delinnebär. Däremol har vi i ifrågavarande lagstiftning begreppet"samhällsfarlighel". och kommunalljänslenämndenskall aUtså bedöma om det föreligger samhällsfarlighel. Vi har vidare eltuttalande i förarbetena till lagen som säger all tvångsåtgärder kan förekommadå "vitala samhällsintressen" hotas. Lagen är etl Ivångsingrepp frånregeringens sida. Då skaU det naturUgtvis anknytas till den förutsättning somangavs lagstiftning. Då vet vi vad vi talar om. Det vet vi inte närvi inför det diffusa begreppet medborgarintresse. Jag skall bara fiykligl beröra den ekonomiska debatt somherr tog upp. Det behöver ju inte vara på det sättet all den enskildelöntagarens ekonomi stär i strid med hans berättigade krav på trivsel isamhället, trivsel pä arbetsplatsen. Båda dessa önskemål skall kunnatillfredsstäUas. Jag vUl uppmana , liksom jag har uppmanat mångaandra; Ni skulle ha lyssnat på i hans utomordentUgt skarpa ochskickliga analys av den här problemaliken den enskUdes ekonomi, vad detbetyder för den enskilde att få sin levnadsstandard sänkl, då han konstateraratt pengarna i plånboken inte räcker till att klara amorteringar pä den egnastugan, att klara avbelalningskontrakt eller andra liknande åtaganden. Det ärmot en sädan ulveckling som enskilda löntagare med full rätt opponerar sig. Lag om förnyad gUtighet av vissa kollektivavtal HerrNILSSON i (c) kort genmäle: Jag tror alt de flesla här i kammaren tyckeratt argumentering verkar något ihålig när han säger att nuborde de borgerUga partierna passa på, när man kan fä kommunisterna på sin Lag om förnyad gUtighet av vissa kollektivavtal sida, ochstörta regeringen dagen efter det kommunisterna har hoppat av ikolleklivanslulningsfrågan. Vi vet ju att det har lovatsocialdemokralerna att inte fälla deras regering. Jag vill gärna slälla endirekl fråga till ; Skulle kommunisterna ha varit med omatt fäUa regeringen orn de icke sociaUstiska partierna hade bortsett från detsamhällsansvar som varje parli måsle ådagalägga? Det vore intressant att ha denfrågan besvarad. Vidare tycker att vi skall tala om desvenska förhållandena. Jag tror det är för riskabelt att släppa framkommunisterna tUl makten i därför alt all erfarenhet från alla andraländer där kommunister har makten visar att där finns inte strejkrätten. Vi harotaliga exempel pä det. När det gäller situationen sä är den, som herrBohman säger, mycket kompUcerad. Den är sä pass kompUcerad och sä kritisk,enUgt cenlerns mening, att ell ingripande från samhällel mäste få en prioritetföre andra i och för sig rikliga betänkligheter och principer som man kan tafram endast i exceptionella situationer. Beträffande frågan om lagen är generell eller om den ärriktad mot viss grupp så tycker jag att utskottets skrivning ärtillfredsställande. Man kan väl inte tolka följande skrivning pä annat sätt:"Lagstiftningen kan alltså komma alt tiUämpas på varje part som slutitkollektivavtal" alltså lagen gäller. () kort genmäle: Bara några ord till , Jag försökte faktiskt inte sätta mig på nägra höga hästar,utan vad jag tog upp i hans resonemang var hans uttalande att det var detkapitalistiska samhällets lagar som gjorde att strejker var nödvändiga. Det vari della sammanhang jag hänvisade tiU , Dessutom kunde man ju tUlägga, närherr Lorentzon jämför denna strejk med vUda strejker, alt i kommunistländernaär alla strejker vilda där kan ingen gå ul i en strejk. Och sedan en sak tUl; säger om socialvärdenoch socialassistenterna att man skall uppmana avtalsverkel att förhandla. Ja,jag undrar vad skulle säga om man uppmanade avtalsverkel allgöra upp för dem det är ju faktiskt som skaU förhandla försocialassistenterna. Sedan bara en enda fräga lill herrBohman. Han säger "när man släller berättigade krav". Vad är detta? HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: Tvä talare här har frågat oss direkl hur viskulle ha ställt oss om nu de borgerUga partierna hade röstat molpropositionen. Jag redogjorde i min inledning här tidigare för den frägan. DeborgerUga är hell och hället försvarare av det kapitaUstiska samhället, ochdenna lag gynnar monopolkapitaUsm, Sedan är det på del sättet att vi kommunister är principfasla.Här gäller frägan huruvida vi skall anta en tvångslag mot svensk fackföreningsrörelse.En sädan lag mäste vi gä emot oavsell om en socialdemokratisk regering faUereller ej, men det kan tydUgen borgerliga hjärnor inte fatta. I fräga om kollektivanslutningen som avgjordes här i gärhade vi ocksä en rent principieU inställning, nämligen alt ickebeslutar över svensk fackföreningsrörelse utan att det är fackföreningsrörelsensom själv beslutar i sädana avseenden. Beträffande frågan om denna tvångslag har de övrigapartierna i denna kammare mycket svårt att diskutera vad den egentligen skulleinnebära för svenska löntagare. Ni vill hellre diskutera frågor som gäller utlandet,och det mä ni nu göra svenska löntagare ser nog saken pä ett helt annat sättnär denna lag skaU föras ut i verkUgheten, Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal Hen (): Det lagförslag som vi nu har att ta ställningtUl är helt unikt. Det innebär att viktiga värden uppoffras, att statsmakternagör ett ingrepp i den avtalsfrihet som vi själva har skapat och att denförhandUngsrätt som tiUkom 1965 tillfälUgt sätts ur spel. Den meningsrikining jag företräder avser att rösta fördenna lag, trots alla de principieUa och andra betänkligheter som kan resas mollagen. Det är en inställning som har hånats här . Jag skall därför iförbigående säga ett par ord tiU den företrädare för det kommunistiska partietsom har uppträtt med en färdigsydd eller skall vi säga färdigskriven gycklarkostym efter att i går kväU ha bUvit avklädd av intervjuarna i TV. Del är en enda orsak som gör att den gycklarkostymen blirpoUtiskt innehållslös. Det kan uttryckas i en enda mening. Ni säger att det ärmycket som har gått på sned här i landet. Det kan vara sant att mycket har gåttpå sned, men så illa är det inte att de 17 kommunisterna skall få bestämma iför landet livsviktiga frågor. I det läge som uppkommit anser vi att vi bör biträdaregeringens förslag. Tredje man föräldrar, studerande, yrkesarbetande i oUkagrapper, aUa de som har långa resvägar till sitt dagUga arbete och många personeri sociala risklägen drabbas aUtför hårt för att man skaU kunna fortsätta pädet här viset. De som är verksamma inom försvaret, befäl och värnpUktiga, harförsatts i en orimUg situation, och det som skett gagnar på inget vis detangelägna behovet att vidmakthåUa och förbättra försvarsviljan. Jag vUl understryka att när vi biträder lagen sker det iden bestämda övertygelsen alt den här situationen hade kunnat undvikas, om regeringeninte handlagt avtalsfrågorna på elt så klumpigt och vid ett par tUlfällendirekt provocerande sätt. Att vi nu godkänner lagen innebär därför inle alt vigodkänner de ätgärder av regeringen som har bidragit lill att situationen haruppkommit. Därmed är inte sagt att regeringen ensam bär ansvaret. Detfinns också andra parter som har agerat, men i några avseenden har regeringenshandlande, direkt eller genom avtalsverket, försvårat en sådan lösning avkonfUkten som legat i linje med de principer efter vilka avtalsförhand-Ungarnaborde fungera. En sak är att de lönekrav de berördatjänstemannaorganisationerna fört fram är myckel större än vad som är möjligtatt gä med på. Om kraven skulle ha bifaUits, hade de inte fält plats inom ettrimUgt samhällsekonomiskt utrymme. Men sådana överdrivna lönekrav har Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal kommiifrän alla organisationer och är en följd av den inflationsutveckling som varitoch som man vänlat, VUken grad av skuld som regeringens ekonomiska poUtik har ide krav pä kompensation för väntade penningvärdeförsämringar som framförtshar klargjorts av företrädare, senast ifinansdebatlen . En helt annan sak är att staten lägger upp sinförhandlingslaklik på ell sätt som verkat provocerande pä de berördaorganisationerna. En regering som verkligen vill lösa upp knutar päarbetsmarknaden och som vUl komma fram till uppgörelser utan alt skapa ettstort mått av bitlerhel och missnöje handlar inte på det här sättet. Regeringen kan inle gömma sig bakom avtalsverkel. Alla velatt avtalsverket i strategiskt vikliga frågor varil beroende av regeringen. Delvar ett misstag att inte ge de närmasl berörda organisationerna etl faktiskt budpå elt tidigare stadium. Om del skett, hade det varil tänkbart att konfliktenkunnat undvikas. Att del inle skedde berodde givetvis pä att avtalsverket, medregeringens goda minne och stöd, inte ens pä aUvar ville förhandla med ochSR innan man gjort upp med LO och kanske ocksä TCO, En förhandlingsuppläggningdär organisationstillhörigheten blir avgörande för avlalsverkets inställningtill de anställda kan vi inle acceptera. En annan egendomUghel är att regeringen och avtalsverkelinte har gjort nägra försök, som verkUgen har trängt fram, att successivitrappa ned konfUkten, Det hade varit del naturliga efter en tidskonfUktåtgär-der. Frän de berörda löntagarorganisationerna har det kommiiförslag om nedirappning. Om man pä arbetsgivarsidan lagil fasta pä dem, hadedel kunnat innebära ett första steg tUl en frivUUg upplösning av självastridssilualionen, I stället intog man pä arbetsgivarsidan en attityd av allteller intet, en sorls malplacerad tennsoldalsattityd, som dels drabbade tredjeman, dels drev fram situationen lUl den tjänstepUktslag som föresläs. Att gåut med lockouthot mot officerarna var lindrigt sagt inte välbetänkt, TUl sist; Regeringens synpunkt, särskilt framhävd avstatsministern, alt man icke kunde förhandla med grupper som befann sig underkonflikt var direkt olycklig. Regeringen kan inte gärna ha svävat i okunnighetom att detta enUgl praxis endasl tiUämpas när det gäller vilda strejker.Arbetsgivarens säll att behandla grupper som aldrig kunnai föreställa sig attbryta mot gäUande avtal verkade direkl kränkande för dessa människor. Trots attde hell legalt utnyttjade de fackUga rättigheter givit dem,behandlades de som om de strejkat vUt. Den lag som skall la ställning lill innebärsjälvfallet all arbetsgivarpartens positioner starkes. Löntagarparten kommer iett sämre läge. Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad som hittillsinträffat i denna olustiga konfUkt är del nödvändigt att statsmakterna i dekommande överläggningarna med löntagarna att sädana överläggningar måslekomina till stånd är jag övertygad om visar större förståelse för de berördalöntagarorganisationernas krav än vad man har gjort. Statsmakterna fåricke missbruka det överläge man nu själv ger sig. Gör man det riskerar man altskapa en långvarig förtroendekris inom den offentliga förvaltningen och ökabitterheten och antagonismen mellan En uljämningspolilik som innebär att stats- Nr 41 makterna med tvång genomdriver alt betydande grupper får vidkännas Torsdaeenden betydande reallöneförsämringar kan inte acceptera, j | jjjgrs 1971 I della anförande instämde herrarTaube, , , och , fröken , herrar Hamrinoch , fröken , herrar Rimås och , , herrarNelander, i , i , i ,i , , , Antby, KäUstad, Annerås, i KU,i , i , , i , SeUgren,i och Öhvall, samt herrar UUsten, Wikslröm och Mundebo(samtliga fp). Lag omförnyad giltighet av vissa kollektivavtal (vpk) kort genmäle: Jag beklagar om jag gjorde nyeordförande så upprörd aUdeles . Tydligen trampade jag honom på fötterna,när jag erinrade om vad som hände i . Vi hade ju då enfolkpartiregering som gav order och var ansvarig för vad som dä hände. talar om gycklarkostym. Men den politiskaslripleasen svarar ju för. Det gjorde ni ju också i går iTV-ulsändningen, säger alt de 17 kommunisterna inte skaU fä varamed och bestämma. Men varför, , när det gällde frågan om kollektivanslutningen,var ni så måna om att gä ifrän elt direkl krav och göra ett urvattnat uttalandeför att fä med kommunisterna? Hela er press var upplagd; Var stårkommunisterna, var står kommunisterna? Vi kunde långt i förväg meddela att vialdrig kommer att siödja eller borgarna i en fråga där det gälleratt lagstifta mot den svenska fackföreningsrörelsen. Även om vi inte acceplerarkollektivanslutningen faUer vi inte för sädana saker. () kort genmäle; Jag har bara ell ordatt säga tiU : Det är mte min sak att reagera för de övertrampsom begär mot spelregler - det är talmannens, och hanhar gjort det. HerrWERNER i (vpk): Regeringens föreliggande förslag omtvängslagstiftning, utarbetat i samförstånd med de borgerUga partierna, ärunikt därför att det innebär tillgripande av tvångslagar som på en gång beröralla löneanställda över hela avtalsområdet. Vi betecknar regeringens agerandesom omdömeslöst och som etl agerande i desperation. Först uppträder man somarbetsgivare, men i den rollen manövrerar man in sig i en ohållbar situation.Då uppträder man som statsmakt för alt hävda sina arbetsgivarintressen. Vår mycket klart uttalade kritiska inställning till ;soch SR;s lönepoUtiska linje innebär inte att vi kan acceptera den reaktionäralinje som regeringen nu slår in på. Vi betraktar detla ingripande i avtalsrörelsensom ett första steg mot ett av staten dikterat förhandlingssystem, och detråder knappast nägon tvekan om att detta ingripande genom en Lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal tvångslagkommer alt få prejudicerande belydelse för framtiden. Vi ser också ingripandet som ett medel att med maktspråkhävda äterhällsamhetsUnjen när det gäller lönekraven en linje som utgör endel av kärnan i årets finansplan. Genom tillgripandet av denna tvångslag fårorganisationer som TCO-S, TCO-K samt ochKommunalarbetareförbundet på LO-sidan fortsätta sina förhandUngar i snöptaformer, som helt riktigt karakteriserar det. Att regeringen handlarhuvudlöst och i desperationens tecken visar hela frågan om officerslockouten.Här låter man avtalsverkel varsla om lockout för 3 000 officerare, en lockoutsom regeringen sedan inte vågar utlösa. När regeringen nu tiUsammans med de borgerliga partierna,i varje fall den officiella delen av de borgerUga partierna, inför dennatvängslagstiftning använder man sig av samma metoder som den engelskahögerregeringen har gjort metoder som över en miljon engelska arbetare harprotesterat mot. använder regeringen här i landet samma avskyvärdaarbetsköparvapen. En av de främsta fackUga företrädarna bland destatsanstäUda, förbundsordföranden i , harinsett den fara som uppstår för hela den fackUga rörelsen. I ett uttalandesäger han; Detta är ett allvarUgt steg tiUbaka när det gäUer de medborgerUgafri- och rättigheterna. Han beklagar också att regeringen ansett sig böratUlgripa samma medel som de reaktionära regeringarna i och använderför att förhindra löntagarna att driva igenom bättre löne- ochanstäUningsvUlkor. Jag delar den uppfattning som har uttryckt. Även om regeringen tror att man pä kort sikt skaUinkassera en prestigevinst kommer man med aU säkerhet att få erfara att dennavinst bUr högst tUlfälUg och i stället kommer att få långtgående verkningar närdet gäller förhandUngssystemet i fortsättningen. Vi ser ingripandet som ettförsta steg mot en inskränkning av den förhandlings- och strejkrätt som destatsanstäUda efter mänga ärs kamp tillerkändes 1965. Det öppnar också dörrarnaför ingripanden mot strejker på andra områden. Vi anser del här lagförslaget så mycket mer omotiverat ochutmanande, därför all man inte till fullo har utnyttjat deförhandUngsmöjlig-heter som har funnits. Vidare säger vi i vår motion: "Änmer stötande är det att tvångslagen riktar sig även mot LO- och TCO-områdel,där SAF medvetet förhalar förhandUngarna." Vårt ställningstagande har redovisatslidigare av vår utskottsrepresentant, , och jag ber bara att fåyrka bifall tUl hans reservation, reservationen I. Talarna både frän de borgerliga partierna ochfrän kommunisterna har försökt finna orsaken till de öppnakonfUktema på arbetsmarknaden antingen i den poUtik som den socialdemokratiskaregeringen har fört eller också hos det verk som har att handlägga den mycketsvåra uppgiften att sköta förhandUngarna med de StatsanstäUda. Jag är något förvånad över att som denväsentUga anledningen tUl den uppkomna situationen fört fram den skattereformsom ändå alla partier här i har anslutit sig tiU; jag bortser fränvissa reservationer som parti har gjort. Där sökte aUlså herrBohman främst orsaken till konfUkten. Jag skaU inte säga någonling om inlägg.Herr i undvek ju att föra diskussionen så längt som jag hadeönskat att han skuUe göra. SärskUt som representerar den arbetarkärhär i landet, som kanske mest hårdhänt har fått uppleva verkningarna för tredjeman av den här konflikten, hade jag kunnat vänta att hans anförande skulleåterspegla något av det som jag läser i tidning.Där redovisar man från olika håll i landet hur pass allvarUgt konfUkten drabbarjust denna speciella arbetargrupp, som i och faktiskt ävenherr Lorentzon brukar tala om. Det är inte länge sedan frågademig om sysselsättningssituationen för byggnadsarbetarna i hans eget hemlän. Man undviker alltså egentUgen att diskutera problemet. Manbiler sig fast, som kommunister har gjort i aUa tider, i ett testuggeri ochsäger: "Här skaU vi så länge vi är med hävda en princip, den må bära vartsom helst." Jag hade väntat mig någol mer genomtänkt åtminstone av herrWemer, när han försökte analysera problemet.