prot · FU09117 · 1971-12-31 00:00:00 — Det finns I och för sig redan nu en press på regeringen , en helt automatisk ekonomisk press som beror på utveckhngen. Detutövas också en medvetet utformad ekonomisk press; fordringsländerbland dem har vägrat att beviha det moratorlum, som Världs- bankenföreslog skulle införas, just för att använda de maktmedel som vi och andraländer hade i vår hand i syfte att pressa den pakistanska regeringen. Det ärinte någon snabb och särskUt effektiv väg, men det är naturligt att väha devägar som står öppna. För att avsluta och sammanfatta vUl jag sägaatt den kommer att föha denna fråga fortlöpande jag kansäga dagUgen, VI kommer att fortsätta vår aktivitet i FN. Jag kan försäkrainterpellanterna att i det ÖgonbUck det uppträder en möjlighet att utvidgadenna vår FN-aktivltet kommer vi självfaUet att gripa denmöjhgheten. Vi kommer att fortsätta att klargöra vår Inställning både I FN ochi andra sammanhang. Vi kommer rent materiellt att ställa de resurser tihhjälparbetets förfogande som vi bedömer som möjliga. Vi skall inte skryta medde svenska hjälpinsatserna; Internationella jämförelser kan alltid låtasjälvbelåtna. Men vi skaU I varje faU i efterhand kunna säga att det svenskafolket genom sin riksdag icke har gjort så stora insatsersom vi kommer att göra när det gäller flyktingama från . Ang. den östpakistanska konflikten HerrWERNER i (m): Jag vUl framföra ett tack tUl herrutrikesministern för det här anförandet. Det innehöll betydligt mer avklartext, och vi fick också höra att FN redan nu har många möjligheter attutöva press på den pakistanska regeringen. Vi hälsar också med tUlfredsställelse att utrikesministernkommer att fortsätta aktiviteten i . Men utrikesministern serför tUlfället Ingen möjlighet för FN att mgripa. Vi förstår att detta beror påden passus i , som inte tUlåter inblandning i annans stats Inreangelägenheter. Det är emeUertid ytterUgt beklagUgt att en sådan passusständigt skall förhindra att handla i enhghet med sinagrundtankar i dessa aUvarliga konflikter som kommer på löpande band: Blafra,, , och Östpakistan, Jag skiUle vUja vädja till herr utrikesministern att manangrep den bestämmelsen i stadgan på något sätt. Den har självfaUet sittberättigande, men är det inte att ta initiativ i FN tUl en öppenomprövning beträffande innebörden av begreppet Interna angelägenheter? Vi varinne på det i en debatt , då vi diskuterade ett ärende av mindreräckvidd men ändå väsentligt, och också där lade denna passus i FN-stadganhinder i vägen för åtgärder. Bestämmelsen om att utomstående inte oombedda får ingripai ett lands Inre angelägenheter var naturhgtvis ursprungUgen avsedd som ettskydd för de små enheterna, men den har manipulerats tUl att I stäUet bU ettskydd för de storas godtycke. Därför måste frågan om vad som är ett lands Inreangelägenheter omprövas, LUcsom det finns en gräns för föräldrarätten i barnavårdslagen, när det gäUer barnmisshandel, måste det finnas en gräns för statligtgodtycke också. SkuUe det inte kunna vara en tänkbar infallsvinkel påproblemet, eftersom denna omtalade passus ständigt är hindersam? Det var intressant att höra utrikesministerns mening omhjälpen i Östpakistan och att hjälpen innanför Östpakistans gränser handläggespå Ang. den östpakistanska konflikten Jag känner tUl att det finns FN-personal där. Men denpersonal som arbetar i våra enskUda hjälporgan och som är ganska väl förtrogenmed hur arbetet fungerar på fältet är av annan mening och anser att det ärmycket allvarhgt att de pakistanska myndigheterna skall ha så mycket att sägatiU om beträffande det humanitära bistånd som lämnas av FN-staterna. Fru andre vice talmannen (): Jag vill också gärna uttrycka min glädje överutrikes-ministems inlägg, kanske mte så mycket över den vidgade klarheten iformuleringarna, som så mycket mera över att utrikesministern så riktigt hadeuppfattat den positiva grundtonen från interpeUanternas sida gentemotutrikesministern och regeringen i de här frågorna. Men det ändrar ju inte detfaktum att alla här har mycket kraftigt understrukit de nyansskillnader ochde är inte små - som förehgger mellan utrUcesministern och interpeUanterna,när det gäUer önskan att göra och synen på möjligheterna att göra något meraifrån svensk sida. Med den syn som utrikesministern har på våra möjligheter eller kanske riktigare uttryckt brist på möjligheter - att aktivt verka i FNskulle vi väl inte tidigare alls ha kunnat ta en bestämd ståndpunkt i FN motapartheidpolitiken i . Det vore av Intresse att få något klarläggandeav de skUlnaderna, om utrikesministern skulle vilja göra det här i- dag;' Jagvet att de förvånar många. Jag skaU mte upprepa varför enhgt mitt sätt att seden fråga som vi diskuterar här inte kan betraktas som en inreangelägenhet. Men därtiU kommer ju att tidigare erfarenheter från andra håU ivärlden visat att långvariga flyktlngvistelser i främmande land oundvikhgenframtvingar nya krigsrisker. Ger inte detta i sig självt ensamt rätt till ettingripande enUgt ? Jag har sett en uppgift om att av regeringenhar Inbjudits att komma till , har hon väl inte kunnattacka ja tUl den Inbjudan, men det skuUe vara av ett stort intresse att fåredovisat inför kammaren vad ett sådant besök skuUe syfta tUl och vUkainformationer som utrikesministern och regeringen hade för avsikt att ge IndiraGandhi vid ett sådant tillfäUe, Behöver vi inte , herr utrikesminister, efter aUa vackraprinciputtalanden, också försöka att vara Utet mer konstruktiva? Det gäller dåvad vi kan göra inom FN:s ram. Utrikesministern har ju redan uttalat att endasten pohtisk lösning som baseras på respekt för mänskhga rättigheter och folketsi val uttryckta viha kan komma tUl rätta med det östpakistanska problemet. lösning kan ju ändå mte bU möjlig så länge terrorn fortsätter inomÖstbengalen, och terrorn medför i sig en ständig ström av flyktingar tillIndien. Och dessutom hotas freden. För att göra slut på flyktingströmmen måsteman alltså stoppa mUltäraktionerna i Östpakistan. Regeringen bör verka på aUasätt, mte bara I fråga om det humanitära utan också för att den pakistanskaregeringen uppmanas att upphöra med militäraktionerna och attfrisläppa de pohtiska fångarna samt att inställa militärrättegångarna. FN måsteockså granska anklagelserna om den utbredda terrorn mot civilbefolkningen iÖstbengalen, Det är den enda rimliga slutsats som man kan dra om vimenar aUvar med talet om att tillåta folkets vUja att komma till uttryck. Detär möjligt att jag i det som utrikesministern här nu sist sade, att man ärberedd att i alla sammanhang verka i den positiva riktning som här ärefterlyst, kan tolka in att man även kommer att verka för en lösning av dessafrågor och mte bara för att öka det humanitära stödet. Dess värre tycker jag att man på den punkten har anledningatt känna sig hka pessimistisk efter utrikesministerns senaste Inlägg här,eftersom uttalandet i interpeUatlonssvaret kvarstår, nämligen att det i detläge som råder Inte kan bedömas som reahstiskt att man kan vidta åtgärder avdet slag som jag bl. a, har nämnt i min interpeUation. Men jag tar aUtså fasta på utrikesministerns här uttaladelöfte att använda varje tUlfäUe att tala i dessa frågor. Om jag på den punktenInte bhr motsagd av utrikesministern här , har jag däri också intolkat, attdessa möjhgheter som man tänker använda sig av skaU gäUa frågan i dess helhetoch Inte bara den humanitära sidan. Visst är det sant att det är stormakterna som haravgörandena i sin hand. Det är väl ingen överraskande uppgift för någon här Ikammaren, men det vore däremot överraskande, om vi trots det inte ifrån vårthlla lands sida skuUe använda aUa de möjUgheter som vi de facto ändå har attpåverka t. o. m. på litet vad vi brukar kaUa för stormakterna,bör enhgt min mening hita en klarare ställning. Genom att tiga kommervi aldrig ifrån det moraUska ansvaret, och det är föga försvar för oss attandra också tiger. Utrikesministern sade att han kommer att fortsätta med debUaterala kontakterna med oUka regeringar och också fortsätta mom FN:s ram attbevaka just den humanitära frågan. Jag har förståelse för det och att detmåhända därför inte är möjhgt att göra preciseringar just , men jag väntarmed hänsyn tUl det att vi mom en mycket snar framtid kommer att få de preciseringarav hur långt man vUl gå som jag har efterlyst, TUl sist, herr talman, vUl jag nog säga attutrikesministern väl ändå i agerandet på de här ohka fronterna måste känna detsom ett starkt stöd, att man här I kammaren Ifrån samthga fyra oppositionspartierssida har redovisat en så klar inställning i fråga om önskan att gå vidare.Eftersom jag förutsätter att utrikesministern Inte har några svårigheter attinom sitt eget parti få gehör för de hnjer som han önskar driva i deInternationeUa sammanhangen måste ju en sådan här dokumentation från samthgafyra övriga partier göra utrikesministern ganska förvissad om att det är möjhgtatt gå vidare och detta t. o. m. i betydande utsträckning jämfört med vadregeringen hlttlUs har gjort. Ang. den östpakistanska konfiikten Hen ALEMYR(s): Jag begärde ordet I den här debatten vid entidpunkt då jag räknade med att meningsutbytet meUan utrikesministern och InterpellanternaskuUe vara avslutat. Jag vet inte riktigt om det är det ännu, men jag kommeratt fatta mig mycket kort. Jag tillhör den grupp av riksdagsmän som på indiskaregeringens inbjudan har besökt flyktlnglägren , men jag kommer Inteatt fortsätta beskrivningarna av de förvisso hemska upplevelser vi fick vara Ang. den östpakistanska konflikten med om.Det lönar sig inte att ytterhgare fortsätta utmålandet av denna ohyggligatragedi - alla känner tUl hur hemsk den är. Det ärbara ett par saker jag vUle säga i den här diskussionen. Trots allt elände i flyktinglägren och trots de enormaproblemen upplevde jag under besöket i den indiska regeringens insatsersom Imponerande. Jag trodde mte, när jag reste dit, att man med de resurser manhar skuUe kunna göra så stora Insatser som man hade lyckats göra. Det finnsanledning, tycker jag, att från de gästande pohtikernas sida uttala en beundranoch en tacksamhet för att den indiska regeringen trots de begränsaderesurserna, översvämningskatastrofen, den otUlräckhga transportapparaten osv.har kunnat göra en så betydande insats för de omkring nio mihoner flyktingarsom har kommit tUl landet. Det är en uppgift i InterpeUationssvaret som jag inte ärsäker på är riktig, nämligen uppskattningen av kostnaderna. Jag upplever demsom mycket större än vad som framgår av Interpellationssvaret, Det indiskakongresspartiets generalsekreterare, som besöker , sade vid enlunch att hans parti räknar med att man har att betala, när allting räknas in,per flykting. Om vi skulle minska det beloppetnågot och runda av det, betyder det ändå 1 mUjon , 24 mUjoner ,timme ut och timme in, dygn ut och dygn In. Det är en enorm kostnad, och detsammanlagda beloppet bhr större än det som anges I interpellationssvaret ochsom jag också har hört under debatten ii rådgivande församhng. Det finns väl en risk för att man upplever en vanmaktinför dessa enorma tal och att människorna känner hkgiltlghet, därför att, ävenom vi ökar våra insatser, gör en personhg uppoffring, räcker det ändå intetill. Jag tror att det är alldeles nödvändigt att vi ökar våra Insatser, och jaghar inte med det här anförandet velat säga någonting annat. Men jag vUl betonaatt det naturligtvis är det centrala i InterpeUationssvaret, att man inte kanhålla pä I längden att bara söka hjälpa flyktingarna att överleva, utan att manmåste komma fram tUl en politisk lösning. Hur den politiska lösningen skaU se ut tror Jag är mycketsvårare att komma fram till än några av talarna har tyckt sigtro. Det är så lätt atl: göra agitation i den här situationen. Det är så lättatt söka framstå som den som känner varmast för hdande medmänniskor. Det ärväldigt lätt att agitera, men det är mycket svårare att kunna rekommendera enlösning som är taktiskt riktig och som kommer att leda till att önskat resultatuppnås. Mina funderingar på den punkten är mycket vUsna, Jag harfrämst tänkt i de banorna att ett massivt opinionstryck mot Förenta staternasregering kanske skuUe kunna vara effektivare än insatser i Förenta nationerna.Det är väl ändå så, att det är i som bollen hgger. Så länge Förentastaternas regering, med vapen och på annat sätt understödjer regimen iPakistan, så länge underblåser man risken för ökade konflikter, och så längeomöjliggör man en lösning av flyktingkatastrofen. En massiv vädjan frånparlamentariker i de fria länderna till skuUe kanskekunna vara ett medel. Om denna kammare hade varit fuU av folk just , hademåhända massinstämmanden, om någon av koUegorna hade velat ställa en sådan vädjan,kunnat vara av värde. är det, som redan har sagts tidigare i debatten, så fåpersoner närvarande, att det naturhgtvis mte lönar sig att göra ett sådantförsök. Men jag tar ändå, herr talman, tUlfället i akt att Ifrån talarstolensom svensk riksdagsman rikta en vädjan till dem som eventueUt på amerikanskaambassaden läser de svenska riksdagsprotokollen att försöka angripa problemetPakistan på ett annat sätt än hittiUs. Om Icke ärberedd att göra en Insats, kommer katastrofen att bh ännu värre. TUl sist vUl jag vädja tUl mina kamrater I attmte utnyttja det här tUl ett partipohtlskt spel. Det finns mgen anledning attgå ut inför aUmänheten och säga; Jag vUl mer än de andra viU, Vi har alla sammaavsikt: vi skuUe aUa viha göra en insats för att hjälpa nio mihoner flyktingarsom hder av den djupaste misär, VI söker alla på olika sätt att nå fram tUl enrimhg metod. Jag tror att aUa de oUka rekommendationer som bärs fram av en godvUja är Uka värdefuUa. Vi saknar, herr talman, anledning att värdera dem ochsaknar anledning att tävla med varandra I välvUja. Ang. den östpakistanska konflikten HerrAHLMARK (fp): Det sista som sade förstod jag Inte.Personhgen uppskattar jag Bangla Desh-rörelsen i oerhört mycket,och de andra som går ut för att verkhgen bUdaopinion för att man skall göra mera för östbengalerna. Det är klart att degrupperna värderar regeringen och säger att regeringen gör tUhäckhgt. På det viset bUdar man opinion och trycker på. Jag tror att det skuUe leda till passivitet från demänniskor som verkUgen -viU påverka skeendet, om man följde . Jag uppskattade mycket mledande ord omdet konstruktiva samspelet mellan regeringen och ledamöter ur oppositionen. Jagtror att det vore bra, om vi kunde föra debatten om Bangla Desh och debatten omandra internationella konfUkter från en sådan utgångspunkt. Jag viU göra ytterhgare ett halvt medgivande, även om detgäUer en bagateUfråga, nämhgen beträffande den htet fatala felöversättningen avministerkommitténs vädjan tUl regeringar. Jag kunde inte ha rättatdetta , eftersom jag fick den engelska texten först i dag.Jag kunde däremot ha gjort det . Nästa gång som något hknande Inträffarkommer jag att Ua fram i förväg tUl jag lovar! Sedan var det frågan om stadga. Jagtyckte att föhde något ohka Unjer i ohka avsnitt av sittsenaste anförande. Han sade att vi hade antytt att det var fegt av regeringenatt "krypa bakom ". Nej, Ceciha Nettelbrandts och min kritikriktade sig ju mot att har glömt kapitel 7 i , därdet föreskrivs att FN har rätt att inskrida i händelse av "hot mot freden,fredsbrott och angreppshandhngar" och att säkerhetsrådet har en rätt att"upprätthåUa eUer återstäUa internationeU fred och säkerhet". Vårkritik vände sig alltså inte mot att man krupit bakom utan mot hade glömt en viktig del av den. 7 protokoU 1971. Ang. den östpakistanska konflikten sade I nästa skikt av sin argumentering attFN inte kan Ingripa. Jo, det är uppenbarhgen möjligt att Ingripa enligt stadganom man ansluter sig tUl den bedömning som och jag gör, nämhgenatt det föreUgger ett "hot mot freden" och att det Inte är fråga omnågon "inre angelägenhet". Tio mihoner människor har redan flytt. Detkan mycket lätt bU krig meUan och , och då bhr stormakternainblandade. Detta är, enhgt kapitel 7 , ett "hot motfreden". säger i nästa ögonbUck att stormakternaInte betraktar situationen som ett hot mot intemationeU fred och säkerhet menatt vi har en annan uppfattning jag tror att orden föU ungefär på det viset.Detta är en ny precisering som jag uppskattar, eftersom den ändå antyder attregeringen kanske anser att situationen är ett hot mot internationell fred ochsäkerhet. Jag skuUe därför vUja stäUa frågan tUl om jag uppfattathonom rätt på denna punkt. Anser den , I motsats tiU någrastormakter, att konfhkten i Östpakistan är ett hot mot InternationeU fred ochsäkerhet? Kan tala klarspråk på denna punkt? Minuten därefter tog emeUertid hen ett stegtUlbaka och sade: Men vi skaU Inte resa det här kravet, ty det kommer attavslås av andra länder. Det är en ganska ny prmclp för svensk utrlkespohtik attvi inte skaU resa ett självklart krav i en oerhört stor tragedi och konfliktbara därför att andra stater med annan mening kanske är förtUlfället. Liksom CeclUa Nettelbrandt har också jag läst en bok, somjag antar att uppskattar mer än jag, nämhgen regeringschefens"Politik är att vUja". Låt mig citera ett avsnitt på s, 210 I denboken där det heter: "Det hUa landet och en rörelse som bärs upp avdemokratiska ideal har därför en förpUktelse att ge sin mening tUl känna.Därför reser vi våra krav: Frihet för de poUtiska fångama i ochdemokrati åt folk. Fred i och självständighet åt Vietnamsfolk. Slut på det avskyvärda rasförtrycket i södra , Frihet åtSydvästafrika." Det var ord. Det är väl precis hka självklarti dag att på samma klara sätt uttrycka som sin mening att konfhkten iÖstpakistan är ett hot mot InternationeU fred och säkerhet i FN-stadgansmening. Jag vUl hänvisa tUl en skrivelse som jag utgår från atthan har läst, nämhgen U Thants memorandum avsänt tUl säkerhetsrådet i juhmånad. U Thant sade där, vilket ofta har glömts bort i debatten, bl. föhande:"---- den tid är passerad när omvärlden kunde fortsätta att stå vidsidan av och se läget försämras och hoppas att hjälpprogrammen, de humanitäraansträngningarna och de goda avsikterna var tilhäckUga för att vända strömmenav mänskhgt elände och potentiell katastrof. Jag är djupt oroad över detänkbara konsekvenserna av den nuvarande situationen, inte bara från humanitärsynpunkt utan också som ett potentleUt hot mot fred och säkerhet och för dess betydelseför FN;s framtid som ett effektivt Instrument för internationeUt samarbete ochhandlande. Det tycks mig som om den nuvarande tragiska situationen, därhumanitära, ekonomiska och pohtiska problem är blandade på ett sådantsätt att det nästan omöjliggör vatie distinktion mellan dem, utgör en utmaningför FN som helhet, en utmaning som måste mötas," Detta sade aUtså U Thant . harytterligare några mUjoner flytt, tenorn I Östpakistan fortsatt, devästpakistanska ledarnas arrogans och förtryckspohtlk ytterligaredemonstrerats, bördan på bhvit ännu tyngre och den mUitära spänningenmellan och bhvit ännu starkare. För FN:s generalsekreterare vardet aUtså tydUgt att FN borde handla. Men förKrister tycks det ändå Inte vara helt klart ens , om det Intekommer klarspråk I nästa Inlägg från utrikesministern. När får vi ett rejältbesked från den ? Och så tiU slut de övriga kraven, som jag tycker attKrister gick förbi med Utet väl lätt hand. Varför Inte från dennatalarstol denna kväll slå fast att kärnan i konflikten är att Östbengalerna idecember föna året röstade på ett parti som de västpakistanska härskarna inteaccepterade? Varför inte kräva nu att den västpakistanska regeringen skaU dratUlbaka sina trupper från Östpakistan? Varför Inte I klara ordalagfördöma tenorn i Östpakistan? Varför inte ställa kravet att alla politiska fångari och från Östpakistan skaU släppas fria? Varför inte protestera mot planerna jag hörde inte ett ord om detta på en rättegång mot Mujibur ? Vi kan bilda opinion. VI skaU säga Ifrån. VI måste göraaUt vad vi kan för att påverka det här skeendet. Varför har t. ex.utrikesministern ännu Inte protesterat mot de poUtiska rättegångar somplaneras? Varför tystnad på den och andra viktiga punkter? Ang. den östpakistanska konfiikten I och för sig bör vi inte förlänga debattenom , men jag tror att frågan ändå är så pass vUctlg och att denkommer tUlbaka i våra fortsatta debatter att vi nog måste ta htet tid på osstrots den sena timmen. Det är egenthgen två frågor vi har diskuterat när detgäUer FN. Den ena är frågan om förbudet mot hire Inblandning. Det är, kan mansäga, problem, och jag tror det är riktigt att säga att det delvisockså är problem. Det är klart att man kan säga att vi bordeha ett annat FN, men att det här förbudet förehgger bestrider Ingen av dem somdeltagit I debatten. Läget i FN är sådant att det är möjligt för de enskUdamedlemsländerna att trampa på de mänskUga rättigheterna utan att detta ger FNnågon möjhghet att Ingripa, om nämhgen förhåUandet Inte också Innebär ett hotmot freden jag kommer strax tUlbaka tiU det. Det är på de vUlkoren som FN nu är påväg att verkhgen bh en uruverseU organisation. säger: Skall vi integöra om FN, så att FN verkUgen får rätt att ingripa I den Inre utveckhngen i deohka länderna? Naturligtvis utifrån vissa principer. Jag tror att om vi gjordedet försöket så skuUe FN upphöra som InternationeU organisation. Vi skuUe hitefå ett nationernas samfund av den typ som är, om FN-stadganstäUde det anspråket på de ohka FN-medlemmarna att så att säga vUja öppna demför vad som Ang. den östpakistanska konflikten upplevssom inblandning utifrån. Det är ett faktum som vi måste ha klart för oss. Viskall också ha klart för oss att det var på grundval av den nuvarande FN-stadgansom vi själva anslöt oss tUl . Den andra punkten gäller FN:s rätt att ingripa om hot motfreden föreUgger. Ja, visst har FN rätt att Ingripa då. , som i aUafaU har haft tUlfälle att läsa den svenska texten , begärde nyssför tredje gången ett klart besked huruvida den anser attutvecklingen i är ett hot mot freden. Svaret finns ju redan iInterpeUationssvaret och också i anförandet som direktanknyter tiU och Innebär en anslutning till generalsekreterarens uppfattning.Men det löser inte problemet om FN;s handlande. Det är inte vad ansersom betyder något, utan det är ifaU säkerhetsrådet anser att det föreligger etthot mot freden. Både och vet att det 1 dagslägetInte är möjligt att uppnå ett resultat i säkerhetsrådet. U Thant har mtelyckats, och jag förstår Inte på vilka grunder ledamöter här troratt den skuUe vara framgångsrikare än U Thant. Jag tyckeratt hilägg var välgörande, och jag tycker att låtsas att han Inte begrep vad menade. Vad frågan om inblandning i inre angelägenheter gäUer bördet dessutom stämma tUl ett ögonbUcks eftertanke att den Indiska regeringen hksom den pakistanska regeringen vUl ha denna fråga betraktad som en Internpakistansk angelägenhet och därför icke som en fråga som kan göras tUl föremålför FN:s Ingripande, VI får väl ändå lägga det bandet på oss i våra debatterhär I kammaren, att vi är medvetna om vilken värld det är som vi agerar i. VImåste åtminstone veta vad de närmast berörda parterna I konfhkten själva anser. Sluthgen vUl jag svara på fråga omIndira . Det är riktigt att inbjöd Indha , Närvi fick vetskap orn att den Indiska premiärministern skuUe komma tUl ,var det rätt naturligt att med sitt gamla engagemang I denIndiska utvecklingen och med sitt starka akuta engagemang i läget i Pakistanvar intresserad av att inbjuda och om möjhgt få hit den indiskapremiärministern för att med henne få diskutera läget och naturhgtvis få hennesbedömning av situationen. Naturligtvis Innebar en Inbjudan också en form avpohtiskt stöd åt den indiska regeringen. Dess väne var det inte möjhgt för fruGandhi att komma . Det är vår förhoppnhig att det skaU bhmöjligt för henne att komma . Hen (vpk): Jag stäUde mte några krav beträffande vissapunkter som jag hade med 1 mitt anförande och som jag också hade med iinterpeUa-tlonstexten, exempelvis att Mujibur om han leverär han i varje fall i dödsfara skaU friges Uksom andra politiska fångar.