prot · FU09132 · 1971-12-31 00:00:00 — En sanning är det däremot attom vi slåss aldrig så mycket med arbetsgivarna men inte ändrar relationerna pålönemarknaden, så får vi de orättfärdigheter som låglönerna utgör och som demedlemmar som drabbas är missnöjda med men som och hans parti Intebryr sig ett skvatt om i väntan på den stora revolutionen, som skall skapa omaUt I en handvändning fast det har ju förstås inte gått så på andra håll därman gjort revolution och förstathgat näringslivet. säger också att vi Inte har råd med sådanahär nederlagsuppgörelser. Då kunde han väl vara överens med mig om att detmåste nya tag till det är ju faktiskt det jag viU ha; jag är missnöjd medutveckhngen ur många synpunkter. Slutsatsen bör väl inte bli att vi skallfortsätta med vad han kallar ett misslyckande - min uppfattning är att det ändåinte är ett sådant nederlag även om jag tycker att vi kunde ha en mognareordning. Låt mig allra sist säga att jag har varitförbundsfunktionär , men jag kan Inte påminna mig att medlemmarnanågonsin har sagt att vi begärt för htet - däremot har de ansett att vi gjortupp på för dåliga villkor så nog ställer vi krav som tiUfredsstäUer medlemmarna.Det är då det gällt att förverkhga målsättningen som vi har lyckats mindre bra. Utredning angående ett gemensamt lönepolitiskt handlande HenHALLGREN (vpk): Hen missförstod nog vadjag menade när jag sade att vi Inte har råd med en sådan här uppgörelse till;han tyckte att jag då borde dela hans mening att man skulle ta nya tag. Menherr och jag är ju inte överens om vUka tag som skaU tas. Jag viU ha enaktivare lönerörelse, där medlemmarna själva får ställa krav och därmedlemmarna får rösta om sina angelägenheter. De betingelser medlemmarna skallarbeta under skaU de också själva kunna besluta om genom en allmän omröstning.Men så sker nu inte. Inom Metall har man inte haft en omröstning om ett avtalsedan strejken 1945, och Uknande är förhållandena inom många andra förbund. Manhar således tagit från medlemmarna deras rätt att själva bestämma vilka villkorde skall arbeta under, och det är ju det avgörande Inom den fackliga rörelsen.Jag är Avveckling av ortsgrupperingen av de statsanställdaslöner övertygadom att det här betyder en ytterligare byråkratisering och en ytterligarecentralstyrning, så att medlemmarna får än mindre att säga om. Det är detavgörande för min uppfattning. har uppfattningen att staten kanske bordestyra ännu mer på det här området. 1 sitt första anförande sade han att vi haren arbetslagstiftning, och han nämnde arbetsdomstolen och den nya lagen omanställningsskydd för äldre, men han nämnde inte mycket om de övriga lagar somfinns och som hindrar de fackUga organisationerna att agera på ett riktigtsätt. Hur inverkar vid en storkonfUkt den lagstiftning som finns på det härområdet, dvs. koUektivavtalslagen, lagen om arbetsdomstol och konfhkdhektlven?De ställer sig ju helt på arbetsköparnas sida och avstänger även grupper somInte deltar i konflikten men som är indirekt berörda frånarbetslöshetsunderstöd och arbetsmarknadsunderstöd över huvud taget. Är Intedet någonting som borde ändras? Visserhgen har vi Inte begärt det i någonmotion, men vi har påtalat det i andra sammanhang. Jag vill poängtera att mitt särskilda yttrande föranlettsav att jag inte kan dela uppfattningen dels att det skulle vara förmånhgt meden sammanslagning av eller en intimare samverkan mellan huvudorganisationerna,dels att staten anses vara neutral när det gäller löneförhand-hngar. Det kanjag inte på något sätt gå med på. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemstäUan bifölls. § 27 Aweckling av ortsgrupperingen av de statsanställdaslöner Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 32 i anledning av motion om aweckUng av ortsgrupperingen av destatsanstäUdas löner. 1 detta betänkande behandladesmotionen :106 av hen m. fl. (c), vari hemställts att riksdagenskuUe uttala sig för att dyrortsgrupperlngen av de statsanställdas löneravvecklades I enUghet med vad i motionen anförts samt att därvid de särskildaförhållandena beträffande övre beaktades. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1971:106. Reservation hade avgivits av henar Nilssoni (c). (), (), 1 (c) och (), som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifah UU motionen1971:106 som sin mening gav Kungl, Maj:t till känna vad reservanterna anfört. HenFRANSSON (c): Under en lång föhd av år har vi från vårtparti mycket energiskt verkat för en aweckhng av dyrortsgrupperlngen i vårtland. harlyckats när det gäller ortsavdragen, och kvar står nu endastdelar av lönegrupperingen. Därvidlag har den opinion som vi I hög grad bidragitUll att skapa lett UU att det bUvlt en minskning av antalet ortsgrupper ochäven en minskning av spännvidden totalt meUan högsta och lägsta dyrort. Jag viU 1 detta sammanhang erinra om den prisgeografiskaundersökning som genomfördes och genom vilken man tillskillnad från vad som varit fallet med tidigare undersökningar - mer objektivtförsökte klarlägga den faktiska standarden. Det visade sig genom dennaundersökning att det inte finns några som helst motiv för en fortsattdyrortsgrupperlng, bortsett från att det med hänsyn till avstånd och kUmat ävenfortsättningsvis behövs specieUa tillägg för övre , Detta är också densynpunkt som vi framhållit I vår motion. Utskottsmajoriteten uttalade, Uksom man gjort tidigare,att dessa frågor bör tas upp I lönedelegatlon. Detta skedde vid deöverläggningar inom delegationen som förekom , Men vårasynpunkter vann då gehör endast till en viss del; lönedelegationen uttalade sigför att ortsgrupperna 3 och 4 borde avvecklas, något som också skedde vid 1971års förhandUngar, Vårt krav på att hela lönegrupperingen borde avskaffas vanninget gehör; den socialdemokratiska majoriteten i lönedelegatlonen avstyrkteförslaget. Med tanke på ortsgrupperingens historia - den infördesgenom ett riksdagsbeslut - anser vi på centerhåU att inte på någotsätt, vare sig formellt eller reeUt, bör avstå från sin rätt att deklarera attlönegrupperingen i sin helhet bör avvecklas. Fler och fler har under de senasteåren insett att ortsgrupperingen av de statsanställdas löner är förlegad, ochrepresentanter för statstiänstemannaorganisatlonerna upplever det som enorättvisa att detta system kvarstår. Med det anförda får jag, herr talman, yrka bifall tiU denreservation som finns fogad tiU inrikesutskottets betänkande nr 32, A vveckling av orts-gmpperingen av de statsanställdaslöner HenFAGERLUND (s): Det är riktigt, som redan har sagt, attdenna fråga har behandlats I och är en gammal bekant.Det finns inte mycket i sak att tillföra debatten. Det enda som har hänt är att moderatasamUngspartiet har bytt åsikt och står på reservationen, vilket partiet integjorde i statsutskottets utlåtande nr 1970, Men det kan Ugga någonkonsekvens i detta stäUningstagande, eftersom moderata samUngspartiet i sambandmed att vi behandlade frågan om förlängd giltighetstid för vissa kollektivavtalvlUe göra ett uttalande om hur avtalsverket skuUe agera i dessa förhandUngar,Då ansåg utskottsmajoriteten att det inte kunde ankomma på att gedirektiv av den art som motionärerna från moderata samUngspartiet begärde. Denna princip vidhåller utskottsmajoriteten. Vi ansernämligen att när har delegerat löneärendena till lönedelegationen,ankommer det på denna att göra de avvägningar som erfordras i samband medförhandUngar, säger att då det är som har infört dennaortsgruppering, bör också göra ett uttalande. Avveckling av orts-gmpperingen av de statsanställdas löner det tillfället var beslutande organ även Ilönefrågor, medan den har delegerat detta till lönedelegatlonen, VI anser alltså Inte att det finns skäl att frångå denståndpunkt som har Intagit, Man kan väl notera, som herrFransson redan har nämnt, att frågan var uppe i samband med åretsavtalsrörelse, vilket ledde tlU att ytterUgare en ortsgruppering avskaffades.Det heter för övrigt inte dyrortsgrupperlng nu utan ortsgruppering. Vid nästanvarenda förhandhng har aUtså denna fråga varit uppe. påstår att det är som harbedrivit denna propaganda. Det visar att han har mycket dåhga kunskaper om hurden fackhga rörelsen, åtminstone på landsbygden, har agerat I detta sammanhang.Men varje gång man skall avskaffa någon ortsgruppering, är det Ju fråga om enavvägning mellan olika krav. Vi tycker nog att löntagarorganisationerna bör taställning I detta avseende. Ja, herr talman. Innan jag slutar vill jag också säga, attden som tror att man löser problemet med löneskillnaderna mellan t, ex.Stockholm och landsbygden genom att avskaffa ortsgrupperingen för stats- ochäven kommunalanstäUda har en övertro på ortsgrupperingens inverkan. 1 gårdagens fanns en redovisning avmedehnkomsten i de ohka länen. , , vissa delar avVästerbotten - inlandet - och tillhör nu ortsgrupp 5. Mellan Göteborgsoch län och , som båda tillhör ortsgrupp 4, är skillnaden I medelårsinkomst. MeUan och ärskillnaden . Den största årUga löneskillnad som för närvarandefinns Inom det statUga lönesystemet är I löneklass A 15. I A 5 ärlöneskillnaden , och i A 33 är den . Detta visar attlöneskillnaderna kommer att finnas kvar och att de är beroende av helt andrasaker än ortsgrupperingen. I denna diskussion viU jag också framhålla, att om man iortsgrupp 4 skulle införa den marknadslön som debatterats, skulle skiUnadema ilön mellan t. ex. och säkert bh större på den stathga ochkommimala sektorn ungefär så stor som den är på den privata sektorn I dag.Det kan Inte vara tUl gagn för dem som är anställda hos stat och kommun. Jag yrkar bifall utskottets hemställan. () kort genmäle: Det är aUdeles riktigtsom sade, att förhandlingsrätten har Införts sedan riksdagenfattade beslutet om införande av dyrortsgrupperlngen, men detta bör i och försig inte vara vägledande för huravida i dagens läge kan uttala envUjeinriktning om avskaffandet av lönegrupperingen. HenWESTBERG i (fp): Eftersom jag under en lång föhd av år harvarit motionär och debattör i denna fråga, viU jag även den här gången sägaifrån att jag kommer att föha reservationen. Hen sade att det är ohka lönelägen på ohka hållI landet. Det är väl riktigt, men det är Inte detta som det är fråga om, utanvad som äravgörande för ortsgrupperingen är levnadskostnaderna. När vi gjorde enundersökning och fann att 29 orter låg på samma levnadskostnader somStockholm, flyttades sju av dessa orter upp men de övriga 22 fick Inte följamed. Vad säger de anställda i de orterna om detta? har det framhållits, både och tidigare, attriksdagen Inte skall lägga sig i denna fråga, utan det skaU de avtalsslutandeparterna sköta. Självfallet är det de parterna som har det avgörande ordet. Detär också riktigt som utskottet erinrar, att har godkänt denav utskottsmajoriteten och hen hävdade uppfattningen att riksdagenInte gärna I annan ordning än genom lönedelegatlonen bör ge uttryck för någramed avseende på kommande förhandUngar bindande ståndpunktstaganden. Men skall ändå, ehuru Indirekt, påverkautveckhngen på detta område. Saken gäller Inte att försöka bestämma över deavtalsslutande parterna, utan vad det är fråga om är att ge uttryck för enståndpunkt och en mening som kan påverka avtalen, precis som härsade. Naturligtvis skall de avtalsslutande parterna själva kunna ta ställningutifrån de premisser som föreUgger vid det aktuella tiUfället. Detta är såsjälvklart att det knappast behöver understrykas. Men om den ena parten framfören viss ståndpunkt, kan detta givetvis påverka den andra parten. Det kan därförinte vara oviktigt hur lönedelegation ser på frågan omortsgrupperingen. När delegationen vid sina sammanträden med avtalsverketskall framföra synpunkter även I denna fråga måste det för de delegerade förlönedelegatlonen alltså vara en styrka att veta var deras uppdragsgivare,dvs. , står i det här fallet. Det är ju på det sättet ett demokratisktsystem fungerar. Jag kan inte finna något felaktigt eUer anmärkningsvärt Iatt här ger tih känna hur den I första hand anser attlönedelegatlonen bör se på frågan, och därför, herr talman, ber jag att få yrkabifall till reservationen. Avveckling av orts-gmpperingen av de statsanställdas löner HenOSKARSON (m): Efter anförande känner jagbehov av att med några korta ord motivera vårt ställningstagande i den härfrågan. Jag kan instämma med dem som sagt att det ärriksdagen som först och sedan i ohka omgångar har fastställtdyrortsgrupperlngen. Jag tycker inte att det är alldeles felaktigt attriksdagen har rättighet att yttra sig om en sak som den en gång har fastställt. och praktiskt taget under hela1950-talet arbetade jag I en fackorganisation mycket träget och Ihärdigt på attfå bort dyrortsgrupperlngen och de orättvisor som föhde och föher med denna.Samma var förhållandet Inom min hemstad, där vi hade en samarbetskommitté vadgällde statstiänstemännen. VI försökte samla ett underlag för att påvisaorättvisorna i lönegrupperingen. Det är riktigt att -vi då inte vann någrastöne framgångar, men jag har arbetat för att få bortorättvisorna, som följer med dyrortsgrupperlngen. Lönedelegatlonen, som skall handha den här saken, är Avveckling av orts-gmpperingen av de statsanställdas löner Ioch med att den är organ är jag heller Inte så där våldsamt orohgför att i det sammanhanget säger sin mening. Detta var mycket kortfattat, herr talman, men jag har meddet sagda velat deklarera mitt stäUningstagande, och så snart det över huvudtaget framförs krav på att avveckla ortsgrupperingen har jag svårt attunderlåta att Instämma däri. Hen (): Det är naturhgt att kan fatta beslutI vUken fråga som helst, , men här gäller det ju vilket som kanvara lämpUgast. Bara några få ord tlU i . Han säger:Om en motpart I en förhandhng för fram en synpunkt, sker detta för att påverkaden andra parten i förhandhngarna. Då menar tydhgen att vi Iriksdagen skall ge direktiv till de fackUga organisationerna om vilka krav somdessa skaU prioritera i den avtalsrörelse som kommer 1973. Jag tycker inte attdetta är lämpUgt. Det beror på att jag också arbetat fackligt aktivt inom enorganisation, och jag har haft precis samma uppfattning som omatt ortsgrupperingen skall avskaffas. Men jag tycker att vi inom de fackUgaorganisationerna skaU ha stor frihet, och vi är enhgt min uppfattning på rättväg när vi nu avskaffat ortsgrupperna 1, 2 och 3 och bara har ortsgrupperna 4och 5 kvar. Låt oss också förhandhngsvägen lösa frågan om de kvarvarande tvåortsgrupperna. i (fp) kort genmäle: Visst får de fackhga organisationerna föraförhandhngarna så som de önskar. Ingen har sagt något annat. Men den part somföreträder bör ju också ha möjlighet att säga ifrån hur den ser påden här problematiken. Det är ju vad det är fråga om. Hen () kort genmäle: Är då redo att utöverfackföreningarnas krav lägga ett slopande av dyrortsgrupperlngen som ett extrapåslag vid en förhandhng? HenERIKSSON I (fp): Jag skah Inte förlänga debatten mer än attlämna en förklaring tiU att jag står bakom majoritetsskrivningen i det härbetänkandet. Anledningen är helt enkelt den, som ,utskottets vice ordförande, sade, att vi har gjort den bedömningen attriksdagen har delegerat den här frågan till lönedelegation. Jag troratt jag bäst motiverar vårt ställningstagande genom att direkt citera en meningur utskottets skrivning: "Som motivering har anförts att Intelämpligen i annan ordning än genom lönedelegatlon bör ge uttryck förnågra med avseende på kommande löneförhandUngar bindandeståndpunktstaganden." att jag har ställt mig bakom Nr 132 Detta är, herr talman, skälet tUlmajoritetsskrivningen i den här frågan. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tlUdels utskottets hemställan, dels reservationen av i m.fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren blfaUer inrikesutskottets hemställan I betänkandetnr 32 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposltionen. Dåherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav föhande resultat: Hen Åkerfeldt (c) anmälde att han avsett att rösta nej menmarkerats som frånvarande. Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 33 i anledning av motioner angående arbetsmarknadspoUtiken, I detta betänkande behandlades motionen 1971:109 av m, fl, (s), varihemställts att i skrivelse tiU Kungl, Maj:t skulle begära utredningom arbetsmarknadspoUtiken som ett fördelningspohtiskt och strukturpoh-tlsktinstrument i enlighet med vad i motionen anförts, motionen 1971:284 av m, fl, (fp), vari iyrkandet 8 begärts att i skrivelse till Kungl, Maj:t skulle hemställaom en översyn av reglerna för arbetsmarknadsutbUdningen I enUghet med Imotionen angivna riktlinjer samt motionen 1971:1113 av hen HaUgren m, fl, (vpk), varihemstäUts att beslutade att paragraf 4 i Kungl, Maj ;tsarbetsmarknadskungörelse av med därefter vidtagna ändringarskulle utgå ur kungörelsen samt att en aUmän översyn företogs avinstruktionerna för arbetsförmedlingarna, Ä, att i anledning av motionerna 1971:109 och1971:284, den sistnämnda såvitt angick yrkandet 8, som sin mening gav Kungl,Maj:t till känna vad utskottet anfört I fråga om översyn av frågor rörandearbetsmarknadsutbUdningen, B, att i anledning av motionen 1971:109 samtmed avslag på motionen 1971 :l 113 som sin mening gav Kungl, Maj:t UU känna vad utskottet anfört i fråga om utformningen av 4 § arbetsmarknadskungö relsen, C, att motionen 1971:109 i den mån den ej behandlats underA och B Inte föranledde någon åtgärd. Reservatlon hade avgivits av herrHaUgren (vpk), som ansett att utskottet under B bort hemställa, dels att med blfaU till motionen 1971 :l 113samt i anledning av motionen 1971:109 i motsvarande del som sin mening gavKungl, Maj:t till känna att 4 § arbetsmarknadskungörelsen borde upphävas, dels att beträffandeöversyn av Instruktionen för arbetsförmedlingen m, m, med bifall tUl motionen1971:1113 samt I anledning av motionen 1971:109 I motsvarande del som sinmening gav Kungl, Maj:t känna vad reservanten anfört I denna fråga. HenHALLGREN (vpk): I motionen 1133 har vi hemställt att riksdagenbeslutar att paragraf 4 I Kungl, Maj:ts arbetsmarknadskungörelse av den 3 juni1966 med därefter vidtagna ändringar skall utgå ur kungörelsen samt att enallmän översyn företas av Instruktionerna för arbetsförmedUngarna, Paragraf 4 i kungörelsen har föhande lydelse: "Vidarbetsförmedhng skall eftersträvas att varje arbetsgivare får den bästa möjligaarbetskraften och varje arbetssökande det arbete som är lämphgast förhonom," Det är således denna paragraf som ger Inriktningen ochmålsättningen I arbetsförmedhngarnas verksamhet. Paragrafens text har varit oförändrad tillkomst1907, Arbetsförmedlingens uppgift skall vara att spela en roU som utjämnaremellan utbud och efterfrågan på arbete i vårt samhälle. Den skall samtidigtvara neutral. Det är således detta som man brukar kalla den gyllene regeln,ArbetsförmedUngens uppgift är I den bemärkelsen verkhgen svår i och med attverksamheten styrs av målsättningen att tjäna två sinsemellan oförenUga syften:den arbetssökandes strävan att få det arbete som är lämphgast för honom ocharbetsköparens intresse att få eUtmänniskor uttryckt i termen "bästamöjUga arbetskraft", ArbetsförmedUngen har aldrig kunnat garantera att det ärden bästa möjUga arbetskraften som den förmedlar. Några sådana garantier kanrimUgtvis Inte ges. Paragraftexten beträffande arbetsförmedUngarnas Inriktningnär det gäller servicen till de arbetssökande är mera vag och opreciserad. Härär det fråga om det lämphgaste arbetet - inte det bästa möjhga arbetet, som detju dikteras när det gäller arbetsköparnas rätt. Redan här kan man konstateraatt de arbetssökande kommer I underläge gentemot arbetskö- parintressena,Bedömrungen av vad som anses vara det lämphgaste arbetet kan givetvis varierafrån fall tlU faU helt beroende på vem som gör bedömningarna. Det är juarbetsförmedhngspersonalen som skaU göra bedömningarna, och vi kan väl Inte fåen så hkartad och så helt hkadant arbetande arbetsförmedhngspersonal som skuhekunna ge exakt samma utbud om lämphgaste arbete. Jag för min del kan konstateraatt så är inte fallet. Det är helt omöjligt. För arbetsköparna gäher fortfarande fritt val bland dearbetssökande. Den arbetssökande som Inte anses önskvärd eller passande Iföretaget kan avvisas trots att den sökande har anvisats ett arbete frånarbetsförmedhngarna. Uttrycket "bästa möjhga arbetskraft" urarbetsköparsynpunkt kan ges flera tolkningar. Det har förekommit, och trohgenförekommer det än , att arbetssökande Inte antagits eUer inte ansetts varaönskvärd därför att han eller hon visat starkt fackhgt intresse och aktivitetpå tidigare arbetsplatser där man haft anstäUning, Den arbetssökande har inte samma fria val somarbetsköparna. Han eller hon tvingas in i en valsituation där det gäller attvälja mellan att awlsa ett arbete eller att anta arbetet. Avvisar man arbetetäven om man bedömer det som Inte alls lämpligt eUer inte alls tilltalande såkan man ju ställas I den situationen att man bUr utan Inkomst, Dessutom har arbetsförmedhngen tlU uppgift att vidvägraatt ta anvisat arbete rapportera detta förhållande Ullarbetslöshetskassan, vilket innebär att den arbetsvägrande bhr avstängd frånunderstöd, i första omgången . Upprepad vägran kan givetvis få sammapåföljd. Man kan lätt bilda sig en uppfattning om hur pass Jämbördiga parternadå är, I de flesta faU tvingas den arbetssökande att anta ettanvisat arbete oavsett om det är lämphgt eller ej. Kravet på ett menlngsfuUtoch för individen mest lämpligt arbete måste den arbetssökande många gångerhelt bortse från för att inte ställas aUdeles utan försörjningsmöjligheter. Hanhar således ett markant underläge gentemot arbetsköparna, Arbetsköparna däremot kan väha och vraka utan att bhstäUda i en på något sätt försämrad ekonomisk situation. Allt talar för att denna paragraf måste utgå urkungörelsen. Det är mänga som har uttryckt den meningen. Det är inte bara vifrån vpk utan också andra långt utanför vår krets som har den uppfattningen. Att arbetsförmedhngarna ålagts rapportskyldlghet omarbetsvägran till arbetslöshetskassorna måste anses som heltotillfredsställande. Detta förhållande gör ju att den arbetssökande närmastuppfattar arbetsförmedhngen som ett kontrollorgan för arbetslöshetskassornaoch Inte som ett serviceorgan för den som önskar arbete, Arbetsförmedhngens skyldighet att först prövakassamedlemmens arbetsviha genom att erbjuda första lämpliga arbete och attsedan, därest arbetet inte antas, rapportera detta arbetslöshetskassan ståruppenbarhgen Inte I överensstämmelse med förmedhngens serviceuppgift, I Kungl, Maj:ts proposition nr 1966 rörandearbetsmarknadspolitiken sägs bl, a, att man skaU ha som mål att åstadkomma ochbevara full, produktiv och fritt vald sysselsättning. Begreppet fritt valdsysselsättning måste väl Innebära att varje tanke på ett tvångsmässigtdirigerande av Det måste väl också betyda att möjligheterna vidgas för den enskildeatt få ett menlngsfuUt och lämpligt arbete som svarar mot den sökandesönskningar och förutsättningar. Inte säUan förekommer det att arbetssökandeanvisas arbete på andra orter och tvingas välja mellan att lämna sina famiheroch sin hemort och att bh avstängda från understöd från kassorna. Så har skettmed många arbetarkategorier. Det förekommer ofta att stuveriarbetare från övreoch mellersta anvisas arbete I exempelvis och närdet inte finns några arbetstillfällen uppel Nonland, Man frågar sig om det verkhgen kan vara riktigt ochrättvist att arbetsförmedhngarna anvisar sådant arbete, som får UU följd attfamiherna spUttras och att den enskUde arbetaren stäUs i ettmycket ogynnsamt läge. Hur reagerar en människa som blivit tvångsförflyttadexempelvis från och ner till , när han tUlsammans med många andraunder otillfredsställande bostadsförhållanden Inhyses I en eller annantillfälUg bostad, som ställs förfogande, kanske från hans hembygdoch familj. Hur upplever han detta?