prot · FU0947 · 1971-12-31 00:00:00 — Det här är en viktig principiell fräga, och delbör inte behöva råda någon Iveksamhet hos någon medborgare, någon deklaranteUer nägon enskild part i ett taxeringsärende, om all personsamband ickeföreligger mellan taxeringsnämnderna och skatterätterna och om att ledamöternai skatterätterna är hell obundna i förhållande tUl taxeringsnämndernasverksamhet. Även om jävsbestämmelser givetvis kommer att hindra en nämndemanfrån att delta i avgörandet av mäl som han tidigare haft befattning med itaxeringsnämnden - en sädan bestämmelse finner jag alldeles självklar kanelt deltagande över huvud taget av samma person i arbelel i bäde taxeringsnämndoch skatterätt ur allmän rättssäkerhetssynpunkt anses olämpUgt. Därmed vUl jag, herr talman, yrka bifaU tUl reservationen4 av m. fl. Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. HenHENRIKSON (s): TUl utskottsbetänkandet finns fogad engemensam borgerlig reservation med nr 2, som tar upp frågan om anlalelledamöier i länsrätt och skallerätt. Jag skall uteslutande uppehåUa mig nägolvid den reservationen och framföra några synpunkler i anslutning tiU den. När det gäller frågan om antalet ledamöter i dessa organär det värl att undersiryka all reformen ju aUmänt innebär att man nu inför eltlekmannainflytande på detta område. Hela länsstyrelsereformen är avsedd attverka i den riktningen som vi ju alla vet. På den punkten råder aUtså inga oUkameningar meUan reservanterna och utskottsmajoriteten. Departementschefen har i proposiiionen diskuterat dessafrågor ganska ingående. Jag tUlåler mig cilera ur propositionen några raderhärom. Departementschefen säger bl. a. att antalel lekmän bör bestämmas eftervad som är mest ändamålsenUgt frän arbelssynpunkt och så alt del bUr möjliglatt rekrytera väl lämpade personer för uppgifterna som ledamöier i skatterättoch länsrält. När det gäller skatterätt säger han att sådan rätt bör Uksom förnärvarande är fallet med prövningsnämnd vara domför med tre ledamöter ulöverordföranden. Han säger också att när det gäller båda organen skatterätten ochlänsrätten bör antalet ledamöter vara Uka, dvs. ordföranden plus tre. Man kanlika gärna säga ordföranden plus fyra, ty båda alternativen är som bekantmöjliga att tillämpa enUgt förslaget. 1 niotionen 1218 diskuleras dessa frågor, och delförefaUer som om motionärerna hyser en beiydande förståelse för de argument som departementschefen anfört på denna punkt. Jag tillåter mig att citera ur molionen: "Emellertid kan man inle heller bortse från departements chefens farhågor--- beträffande möjligheterna att rekrytera ett Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. tillräckligtantal lekmän, som är både viUiga all åtaga sig ett sä krävande uppdrag som dethär är fräga om och lämpade för uppdraget." Något längre ned i motionenstår del: "Äv praktiska skäl" - nämndeman kan få förfall, vara jävigi vissl mål etc. "bör rätten dock vara beslutför med ordförande och trenämndemän." Av vad jag har sagl framgår tydligt att detta är endetaljfråga i det större sammanhangei. Jag vill därmed inte säga all det är enbetydelselös fråga - ingalunda. Som har sagt är det givel att om manhar ett jämnt antal nämndemän plus ordföranden får man etl udda antal, en i ochför sig tiUtalande lanke. Men mot det står att ju större rätten är, desto mertungrott blir arbetet, och svårigheten att med kort varsel inkalla rätlen förhandläggning av frågor ökar i motsvarande grad. Här är det fråga om enavvägning meUan olika i och för sig förståeUga argumeni. Inom utskottet har vi velat undersiryka all vi anser delrimligt att modellen med fyra nämndemän plus ordföranden användes vid viktigaavgöranden som organen har all falla. I utlåtandet anföres att utskottet har"förutsatt att mer svårbedömda mäl alltid avgörs med fyra nämndemän".Därmed har vi ju liUmölesgåll motionärernas önskemål på denna punkt. Vårtställningstagande är alltså grundat pä de skäl som departementschefen enUglmajoritetens mening på etl övertygande sätt har anförl i propositionen. När det gäller utlåtandet i övrigt har jag ingen anledningalt uppehålla mig särskilt myckel vid det, eftersom ulskollels ordförandenärmare har redovisal utskottets ställningstagande på övriga punkter. Jag nöjermig därför med vad jag nu har sagt, herr lalman, och ber all pä samtligapunkler få yrka bifall till vad utskollel hemsiälli. HerrTOBE (fp) korl genmäle: Del gläder mig all så dåligtkunde dölja sin sympati för reservationen angående antalel nämndemän. Jagförstår alt han är av samma mening som vi, men han vill inte gå emotpropositionen. Han säger all del blir samma resultat - det står all man kan hatre eUer fyra nämndemän. När man nu har den åsikten som hen gerullryck för, all del bör vara fyra nämndemän men alt man vid förfall kan gå nedtill tre - det är vad vi har krävl och när man kan konstatera att paragrafenär jämmerligt utformad, dess like finns inte någonstans, dä lycker jag att delär renhårigt att rösla pä reservationen. Man är oroUg för rekryleringen, och del slår pä fleraställen i proposiiionen all del är svårl all skaffa nämndemän. Erfarenhetenfrän landslingens förberedande rekryteringsarbete - både det ena och det andrasker naturUgtvis i förväg, och del är alldeles riktigt all man förbereder valav nämndemän, och det må också vara hänt att man förbereder lagens utfärdande dessa förberedelser visar emellerlid att del inte är svårt att rekrytera folk.Nämndemännen skall naturligtvis rekryteras bland människor som landslingenbedömer som lämpade för uppdragen. Sedan mäsle jag nalurliglvis med en viss molvilja erkännaatt utskottets ordförande måhända hade räll i sill ullalande att jag hadefeltolkat statsutskottets utlåtande ; jag erinrar mig det . var en passus i civilutskottels betänkande som kommig all få den Nr 47 uppfattningen. Dessulom var jag inte med i statsutskottet när det den behandlade ärendel. Men jag får naturiiglvis stå för vad som sades dä. () korl genmäle; bedömning av - som han uttryckerdet -den jämmerUga lagtexten fär ju slå för hans räkning. Jag har inte försöktmig på en bedömning i det sammanhangei. Jag vill bara understryka vad jag sadetidigare, all också motionärerna har framhållit de här synpunkterna när detgäller möjligheten till rekrytering. Men därutöver har de accepterat tanken påatt rätlen skall vara domför med ordföranden plus tre nämndemän, och del harför övrigt också reservanlerna gjort. Vad vi egentligen diskuterar här är väl närmastordförandens slällning, dvs. vUka befogenheler man vill tillägga honom. Det harväl i hög grad alt göra med hurvida man tror att ordförandena är mäktiga att påegen hand göra vissa ställningstaganden i det här sammanhangei. Vi har frän majoritetenssida alt med de kvalifikationer som ordförandena skall ha bör det varafullt rimUgt att man lägger sådana avgöranden i ordförandens hand. Lag omskatterätt och länsrätt, m. m. HerrJOSEFSON i Arrie (c): 1 anslutning till Kungl. Maj.ts propositionnr 14 med förslag om skatleräll och länsräll har och jag väckt enmoiion, där vi krävt att anlalel nämndemän i länsskatterätlen skall vara minsttre och högst sex. Detta överensstämmer med förslaget idepartementspromemorian, och det förslaget fick stöd i del stora flerlalel avremissyllranden. Av de yltranden som redovisas i propositionen är del endaslstatskontorets som gått emol det då föreUggande förslaget om all antalet skallvara minsl tre och högst sex. Även den praktiska erfarenheten av arbete iprövningsnämnderna talar för del högre antalel. Lokalkännedomen har sinbelydelse som det är självklart att ett slörre antal lekmän i rätleninnebär slörre möjligheter för en noggrann granskning av alla de mäl somförekommer. Jag är något förvånad över vad utskottet säger ianslutning liU motionen 1219, då man lalar om lottning av mäl för särskildgranskning, I molionen har vi inle talat om nägon lottning, utan vad vi anförtär svårigheterna alt hinna med en tillfredsställande granskning av de olikamålen. Åtminstone i mill län består uppdraget som ledamot i prövningsnämndeninle bara i att vara med vid plenum utan också i alt verkligen haträngt in i de oUka ärendena. ledamöier har tUlgång tillalla de handlingar som taxeringsintendenterna haft tillgång till när de lagitställning, och vi har ansett alt del är oerhört värdefulll att vi verkligen äretl räll stort antal lekmän som har möjUghet all ta del av samtliga handlingar,I slutet av sessionerna händer det ofla alt las i anspråk förläsning och granskning, och självfallei blir förutsätlningarna bättre för dennagranskning när del är ell slörre antal som kan della i den. Vad sedan beträffarden enskildes ansvar för avgörandet i målen har del aldrig i motionenifrågasatts något annal än alt var och en har ansvar för beslulel. Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. Departementschefen nämner inledningsvis i proposiiionenförvaltningsrättskipningens ökade belydelse och viklen av ell ökal lekmannainflytande.Lagrådet anför i sill yilrande Uknande synpunkler och säger sig ha svårt attfinna motiv för att skatterätten skall ha mindre antal lekmän änprövningsnämnderna. Det är därför som man med förvåning konstaterardepartementschefens och utskottets ställningstagande. sade här att man gick in för elllekmannainflytande i de nya länsrätterna, och del är riktigt all man gör detta.Men när man talar om etl ökat lekmannainflytande stämmer detta dåligl överensmed verkligheten ålminslone i vårl län, där prövningsnämnderna harbeställ av älta lekmän och begränsas lill att ha i bäsla fall hälflen. Utskottet har ulan reservation avstyrkl den moiion somjag har berört. Vi beklagar della och fär väl återkomma. MöjUgheten att vändakammaren mot elt enigt utskott är ju praktiskt laget obefintlig. 1 denna situation, herr talman, kommer jag att i ställetstödja reservaiionen 2 av m, fl. Det förslaget ger ju i varje falletl något bättre utslag, då det innebär all del som regel skall finnas fyranämndemän. Hen (); Del lagförslag om skatterätt och länsrätt,som nu behandlar, ger enUgl min mening anledning lill en viss undranframför allt av tvä skäl som jag här vUl peka pä i egenskap av motionär. För del försia torde del vara mycket ovanligt altriksdagen antar ett lagförslag, som blivit sä starkt kritiserat av lagrådet landets främsta expertis i lagfrågor. Lagrådet har visserligen tillstyrktförslaget men endasl som etl provisorium i avvaktan pä all hell friståenderegionala förvaltningsdomstolar kommer lill sländ. Vad som sker är alltså att godlar etllagförslag, som enligt framstående experter inte innebär den bästa lösningen. Den andra omständigheten, som jag anser vara märklig, äratt det utredningsarbete som föregått den nu pågående omorganisationen avlänsstyrelserna egenlligen ledde lill helt andra resullal beträffande i vartfall skallerätler än del förslag som genomförs. Jag syflar här pålandskonlorsulredningens belänkande och förslag om inrättande av hellfrislående och frän skilda skatterätter, där den bärandeprincipen var att åstadkomma lolal boskillnad mellan fiskala och dömandeuppgifter i skatteärenden. Den principen kommer till klarl ullryck i följandeskrivning i landskonlorsulredningens belänkande; "Vi mäste också bestämtavvisa tanken pä all prövningsnämndens kansli skall ingå i skatteverket. Ensädan organisation skulle frän rättssäkerhetssynpunkt vara ännu mer diskutabelän den nuvarande organisationen." Lägger man bredvid detla uttalande lagförslagels 2 §, somsäger alt skatleräll skall ha sill kansU i och mellankommunalaskalterätlen sitt kansU i riksskalleverket, dä har man enligl min meningbeskrivit två helt oförenliga ständpunkler om hur den dömande verksamheten iskatteärenden bör ordnas, Landskonlorsulredningens förslag sändes pä remiss till bl,a. landslingen och länsstyrelserna. Svaren från dessa två grupper avremissinstan- ser kan ikorthet sammanfattas sä här; Landslingen tillslyrkle förslaget, varvid det främsla ochbärande molivel torde ha varil, att man nu änlligen skulle åstadkommaboskillnad mellan fiskala och dömande uppgifler. Flertalet länsstyrelser avstyrkte förslaget och förordadei stället en omorganisation inom länsstyrelsernas ram, dvs, att man i långastycken bibehåUer samröret meUan fiskala och dömande organ. Därmed är vi, herr talman, framme vid del enligt minmening mest anmärkningsvärda vid handläggning av delta ärende, landstingen ärde enda för befolkningen direkl representativa regionala organen, men derasuppfattning i en för de flesta medborgare så viktig fräga tas det mindre hänsyntill. Beträffande det förslag som genomföres har dessa organ över huvudtaget inte givils tillfäUe att yttra sig. Jag skulle tro att om så skett skullelandstingen ha ställt sig ganska kritiska, eflersom del inte finns anledningtro alt de skuUe ändrat uppfattning . Större belydelse synes däremol ha tiUmättslänsstyrelsernas remissvar, eftersom den föreslagna utformningen av deregionala skalledomslolarna i stort sett överensslämmer med vad länsstyrelsernaönskat. Detta större hänsynstagande kan möjUgen motiveras av länsstyrelsernasslora sakkunskap inom ifrågavarande ämnesområde. Men efter den utomordentUgtkraftiga kriiik som bl. a, lagrädel riktat mol den organisation som nuföreslås, så finns det anledning även för en lekman att pä allvar stäUa fråganom vad som varil det vägledande intresset, när länsstyrelserna tog ställningemol landskontorsutredningens förslag beträffande skatterätterna, Inlresselkan knappasl ha varil koncenlreral kring frågan hur man skulle få bort denuvarande bristerna ur rättssäkerhets- och effektivitetssynpunkt. Snarare harman sett del angeläget att undanskymma ölägenheterna med den nuvarandeordningen. Jag vUl, herr talman, med elt par exempel illustrera hur denna kante sig ur den klagande skatlskyldiges synpunki. Del försia gäller en tvist om ett värdeminskningsavdrag påskog. hade sänkt ell värdeminskningsavdrag pä skog med ledning av ell yttrande från en framstående skogsexperl på länsplanel. När sedan utslaget frän prövningsnämnden kommer visar det sig all prövningsnämndens beslut uteslutande bygger pä "skogs sakkunnige", som i sin tur visar sig vara samma person som anlitats av taxeringsnämnden, "Taxeringsintendenlens förklaring lUl kungl, kammar rätten" inleds sedan med följande mening; "Åberopande vad länsstyrel sens skogssakkunnige-- anfört------- ." bara "lagil målet under övervägande". Del finns sävitl jag förstår bara etl försvar för denordning som detla exempel illustrerar, och även det kanske kan ha en vissbärkraft. Det måste bli väldigt billigt. Det behövs ju bara en utredning - idetta fall den som gjordes redan i taxeringsnämnden och som sedan följde medhela vägen genom alla instanser ända upp i kammarrätten. Om det på någol ställepå vägen förekommit någon bedömning av annan person än "skogssakkunnige"kunde i vart fall den skattskyldige inle utröna. Del andra exemplet är följande. Ett ombud för en klagande Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. skattskyldiguppsöker och ber alt fä tala med föredragande tjänsteman iprövningsnämnden. Den person han hänvisas lill visar sig emellertid vara delschef pä prövningsnämndens kansli, dels ordförande i den särskildalaxeringsnämnd som behandlal den klagandes deklaralion. När den skattskyldigesombud påpekar det säregna i situationen förklarar riänslemannen hell korrektatt han självfallet inle kommer alt befatta sig med ifrågavarandebesvärsärende. Den besökande hänvisas då till en annan och yngre tjänsteman somtilldelats ifrågavarande ärende och som, såvitt man kan förstå, nu måste hafått den delikata uppgiften att pröva etl beslul som hans egen överordnade iegenskap av ordförande i taxeringsnämnden var ansvarig för. Någon kanske invänder all den omorganisation som nugenomföres ändå innebär en förbättring, så att de exempel som jag här nämntinle i framliden skall kunna återupprepas. Jag känner mig inte helt övertygadpå den punklen, eftersom del resonemang som förs i propositionen omskatterällspersonalens förhällande till länsslyrelsen är begränsal till alt ihuvudsak gäUa ordförandens stäUning. Jag tycker inle heller all den bevisföringsom presenleras av rättschefen i är särskillöverlygande, när han i en hörnartikel i skriverföljande: "Del har emellerlid förekommil andra uttalanden avinnebörd att de nya domstolarna i realiteten skulle komma att slä underinflytande av . Del är med anledning härav angelägel att slä faslall del samband med länsslyrelsen som kommer alt beslå blir av uleslulandeadminislraliv nalur och att länsstyrelserna inte får någol som helst inflylandeöver den dömande verksamhelen." Men blir del ändå inle ganska svårl all övertygaallmänhelen om all domstolarna inle kommer all stå under länsstyrelsernasinflytande, om domstolarnas ordförande är anslällda som riänstemän pålänsstyrelsen? Kan en person vara oberoende av sin egen arbelsgivare? Vad jag här har sagl och della är jag mycket angelägenatt understryka, hen lalman får inle i något enda fall uppfällas som kriiikmot de befallningshavare pä länsstyrelserna som har att handläggaskatteärenden enligt den gällande ordningen. Jag är tvärtom överlygad om alldenna handläggning sker hell oparliskt och i överensstämmelse med gällandeinstruktioner. Och i del sistnämnda av mina exempel bifölls för övrigtbesvären. Del jag har sagl bör i stället uppfattas som kritik mot den bindningvi har meUan prövningsnämnden och övrig skalleförvaltning pälänsplanet. Och det bör även uppfattas som kritik mot del lagförslag vi nubehandlar, eftersom samma bindning i nägon mån ändå kvarstår. Jag har med det anförda velat ge bakgrund och motiv förvär motion. Efler den behandling som ärendet fåll i utskottet finner jag detemellertid inle meningsfulll att här i kammaren vidhålla vårl avslagsyrkande. Värt önskemål all fristående regionalaförvaltningsdomstolar skall komma sländ har tagils upp ireservationen 1 av herrar Tobé och genom en skrivning och elt yrkandesom jag hell kan inslämma i. Jag kan för övrigl ocksä inslämma i yrkandena i Jag ber sålunda all få yrka bifaU till dereservaiioner som fogats tUl civUutskottets betänkande nr 9. Hen (); En viktig princip i vårt samhällsskick är all domstolarnaskaU ha en fri och oberoende slällning. Den principen är vi väl alla överensom. Frågan är om länsskalterällens och länsrättens organisatoriska anknytninglill länsstyrelserna minskar detta oberoende. Man kanske kan säga alt den frägan har tvä aspekter. Denförsia är huruvida det faktiska oberoendet blir mindre. Den andra är huruvidaman kan räkna med all allmänhetens förtroende lill dessa nya domstolar skallvara Uka slort när de är inbyggda i länsslyrelsen, organisaloriskl sell, som omde är fuUt fristående. Jag menar all för all en domslol skall kunna fungeratillfredsställande fordras det bl. a. två ting, dels all domstolen själv äroberoende och självsländig, dels att den har allmänhetens förtroende i dellahänseende. misstroende, det må vara oberättigat, minskar domstolensfunktionsduglighet. För att här ta den sista frågan försl föresläller jag migändå att allmänheten när det gäller taxeringsbesvär, omhändertagande av barnoch alkoholsjuka m. m. skulle ha större förtroende för en instans som ar hellfristående från länsslyrelsen än till de föreslagna organen. Jag tror ocksä attEuroparådets konvention om de mänskliga rättigheterna, som lagrådet hänvisartill, just är ett ullryck för denna uppfattning att förtroendet för en domslolär större om den slär hell fri i allmänhetens ögon. Del är därför redan fråndenna utgångspunkt att beklaga att man inle har velat la steget fullt ut ochskapa fristående domstolar inom förvallningsräll-skipningen. När del gäller den andra frägan, om den organisaloriskaanknylningen lill länsstyrelserna minskar domstolarnas faktiska objeklivileloch oberoende, så är den litel mera komplicerad att besvara, I varje fall färman i försia omgången räkna med all lill domare utses riänstemän vid länsstyrelserna,och visst kan vi lita pä att dessa tjänstemän lojall kommer all sträva eflerobjektivitet och opartiskhet i sin dömande verksamhel. Men ändå kan man kanskebefara alt de kommer i silualioner, där de fär en otillfredsställande uppgift.Om jag försl lar del fallel all en Ijänsteman ömsom verkar som administratör,ömsom som domare, sä är det ändå på det sältel alt hela utbildningen för ochinriktningen av en persons verksamhel blir och bör bli nägol olika, om hanskall vara administratör med siktet i första hand inriktat pä rationeUeffektivitet eller om han skall vara domare, då effektivitetskravet kanskemåste underordnas rätlssäkerhetskravel. Jag betonar all detla är en nyansering,ty det är klart att en administratör skall lillgodose rättssäkerhetssynpunkternaockså, och lika klart är all även en domare måsle försöka arbeia ralionellt. Så långt har man nu inte velal gå, alt man låter en personsilla och ulföra taxeringsrevision pä förmiddagarna - alllsä en åklagaruppgifl-och sitta som domare pä eftermiddagen. Jag tror att allmänheten skulle lyckaatt del var nägol egendomligl, om man såg en person i domstolen Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. Lag om skatterätt och länsrätt, m. m. den enadagen uppträda som åklagare och förfäkta nödvändighelen av att upprällhällaaUmänprevenlionen, och se honom sitta och döma i mäl även omvederbörande tjänsteman strävade efter all iakttaga aU möjlig objektivitet,EnUgt det föreslagna systemet kan en tjänsteman ena dagen riänslgöra somadminislralör - del är dä all märka att har till uppgift t. ex.att utöva tillsyn över barnavårdsnämnder och nykterhelsnämnder och kan jagvel inle om man har tänkt sig denna ordning även i fortsättningen - ge vissadirektiv, aUmänna eller ingripande i särskilda fall, som ju förekommer. Dentjänsteman som gjort detla eller i varje fall en kollega till honom inomlänsslyrelsen kan senare som domare fä ta ställning till en invändning från enpart att utfärdade direktiv, generella eller speciella, är olagliga eller ivarje faU olämpUga och inte bör godlas av domstolen. Är inle det en situationsom är otillfredsställande ur objektivitetssynpunkt och framför aUt för denenskilde tjänstemannen själv? Han kommer i en besvärUg ställning som det föralla men kanske främst för en domare är myckel viktigt att undvika. Lät oss länka oss del andra fallel, vikarialsljänslgöring.Man hämtar t, ex, en person från den administrativa enheten för tjänstgöringsom domare, varvid han kanske skall ta ställning till direktiv från ellertiUsynsålgärder som företagits av hans administrative chef, under vilkensledning han sedan skall återgå att tjänstgöra i . Dä säger välstatsrådet att vi litar på denne riänslemans objeklivilel när han silier somdomare, och del kanske jag också gör. Men är det inte en otillfredsställandesituation all ena veckan tjänstgöra som domare och pröva sin tidigare chefsdirektiv och återgå liU all tjänstgöra under denne chef? får man inle, tyckerjag, genom proposiiionen nägonriklig klarhet i om sädana silualioner skaU kunna uppstå. Del beror ju ganskamyckel på hur vikarialsförhållandena ordnas, och del fär vi ingen upplysningom. Även om kammarrätten kommer att meddela förordnandena är en sädan situationotillfredsställande. Det skulle vara iniressani alt höra hur statsrådet hartänkt sig att sädana situalioner skall undvikas jag förestäUer mig attstatsrådet inte .,anser att det vore lämpligt att sådana faU kan inlräffa. är huvudsakligen principiella invändningar, men delär vikliga principer det gäller. Det skulle glädja mig om slaisrädel kundedeklarera här all förslagei är etl provisorium och all man när man fällorganisaloriska åtgärder klara, när man fått domarkarriären klar inomförvallningsdomslolarna och när man fåll tillräckligt slora resurser siktar tiUen organisalion med fristående förvaltningsdomstolar. Sedan vill jag bara säga några ord lill ,som trodde att utskollel lillmötesgålt molionärerna, alllsä ochmig, genom uttalandet alt ordföranden i vikliga mäl kan kalla fyra nämndemän.Ja, ett sleg pä vägen är del ju, men vi är nog inle hell lill freds med all detär ordföranden som skall förhandsbedöma målen och avgöra huruvida han vill hatre eller fyra nämndemän.