prot · FU09127 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag är en smula tveksam om huruvida jag i denhär interpeUationsdebatten, som gäller sysselsättningsförhållandena i ,skaU gå in på det förslag tUl ortsklasslficerlng som en expertgrupp har lagtfram. Det kanske finns möjligheter att återkomma tUl den saken i ett annatsammanhang. Jag tror att hen Stridsman är medveten om att det är en expertgruppsom har lagt fram förslaget just för att man skall få ett diskussionsunderlag -en pejling både av metodiken och av hur förslaget verkar ute I de skilda länen. Jag återgår således tUl den fråga som det här gäller. var Utet besviken över att jag i mitt svar inte kunnatredovisa några egentliga nyheter för honom. Man får kanske inte, herrPetersson, ställa aUtför stora anspråk. Om vi skaU fortsätta att med ett halvteUer meUanram kräva redovisningar är det inte möjligt att alltidbidraga med så mycket nytt. Men jag tyckte att det hade sitt värde att fuUföljasvaret från . Jag kunde ju konkretisera det på åtskUliga punkter, bl.a. med närmare uppgifter om vad investeringarna i betyder. Jag kan försäkra att förmodligen ingenannan del av vårt land har en så stark industriexpansion som justNorrbotten. Jag beklagar att det inte finns en Uka stor InvesteringsvUja inomindustrin i aUmänhet I vårt land. Det har även anvisats betydande resurser tiUde statliga företagen i , och de håUer på att förverkliga dessaplaner . Det kan man utläsa bl. a. av den sysselsättnlngsstatlstlk som vi fårmånad för månad. Den har visat en betydligt husare bUd förbyggnads- och anläggningsarbetarna i än vad som varit vanligt.Detta hör direkt samman med de mycket stora Investeringar som sker inom destatliga företagen. När jag har sagt att vi inte kan vänta på de nyaregionalpolitiska hjälpmedel som vi får när den här försöksperioden är slut ochnär länsplanerna har sammanförts tUl en riksplan, så ligger det inget annat idet än att vi skall arbeta energiskt liksom hittiUs för att söka förmå företagatt etablera sig och bygga ut verksamheten inom i första hand stödområdet.Naturligtvis är det angeläget att får sin beskärda del av en sådansatsning också. Men jag undrar vad i Gäddvik menade när han ,om jag förstod honom rätt, krävde kraftigare lokalpolitiska styrmedel eherhjälpmedel. har ju fastlagt inom vilken ram vi har att arbeta. Jagkan försäkra att vi tUlämpar en mycket generös tolkning av bestämmelserna. Omdet är företag som verkligen vUl göra ett försök att etablera sig i Norrbottenså Ang. sysselsättningsfrämjande åtgärder i kan depåräkna, både av och av departementet, en mycketvälvUlig instäUning när det gäUer att bedöma stödet. På den punkten behöverherr inte sväva i något som helst tvivelsmål om att vi kommer attutnyttja aUa de resurser som står oss tUl buds. Jag anser emeUertid inte att lösningen hgger i ettslopande av arbetsgivaravgiften, ty det innebär ju en generell lättnad. FörNorrbottens näringsliv skulle inte en slopad arbetsgivaravgift ge särskUt storstimulans. De statliga företagen är ju dominerande och för dem hararbetsgivaravgiften inte den betydelsen. De företagen har ju att försökaarbeta som andra, men de kan som sagt påräkna en stor investeringsvilja frånregeringens och sida. Jag tror ahtså inte det är någon åtgärd som för framåt attslopa arbetsgivaravgiften, men jag kan väl förstå att kände ettvisst behov av att förena det förslaget med det aktueUa programmet såsombetydelsefullt för utvecklingen i , Jag har redan givit svar på frågan om vUkaåtgärder som snabbt skulle vidtas för att få till stånd en förbättring. Jag hardå inte kunnat annat än Uta tUl att de hjälpmedel vi förfogar över,samrådsskyldigheten och stödåtgärder av olika slag, skall ge ett positivtresultat. Jag avstår som sagt från att gå in på frågan om ortsklassificering.Jag har redan antytt att detta inte är någonting som regeringen ännu har tagitställning tUl, Likaledes kan jag Instämma i mening attdiskussionen om skogsvårdsåtgärderna lämpligen bör anstå tUls jag har attbesvara en interpeUation i ärendet. Det skulle vara oriktigt mot interpellantenatt gå händelserna i förväg, eftersom den frågan ju inte är någon central punkti , HenPETERSSON i Gäddvik (m): Att jag bara summerade vad statsrådetHolmqvist sagt I sitt interpellationssvar om vad som är gjort och vad som ärtänkt för del beror helt enkelt på att det som statsrådet här räknarupp var känt för när den i Länsprogram 70, som lades fram Ioktober, skrev att om man skall kunna hålla målsättningen förNorrbottens län så måste man (inom 2 ä ) få 2 0003 000 nya arbetstUlfäUenutöver dem som är planerade. Det är enligt I villkoretför att man skall kunna uppfylla målsättningen i BD 80, Statsrådet säger vidare att han, och det är juriktigt, har arbetat så långt som - den socialdemokratiskamajoriteten i - har givit honom lokaliseringspoUtiska resurser tUl,Jag har då i mitt tack för svaret påvisat att vi från vårt håll har fört framkompletterande förslag avseende möjligheterna att öka sysselsättningen bl, a, iNorrbotten och att läget hade varit annorlunda och bättre, om statsrådetHolmqvist och hans parti hade ställt sig bakom dem. Jag vUl också erinra statsrådet om att det vid valrörelsen1970 sändes en broschyr tUl alla hem i , kaUad Jämlikhet förNorrbotten, där man på en sida skriver: "Kan vi skapa 16 000 nya jobb iNorrbotten? Planeringsorganen i länet har avslöjat att Nonbotten behöverminst 16 000 nyajobb , socialdemokrater har hävdat och hävdar att detmålet inte alls är för optimistiskt," Så står det i valbroschyren, föreföU det mig som om statsrådet deladeden meningen. Gör han det ? Hen STRIDSMAN (c): Låt mig först ta upp frågan omortsklassificeringen. Att jag tog upp denna fråga har trots aUt ett samband meddet förslag som i Nonbotten avgivit, där man har ett preciseratförslag avseende ortsklassificeringen. Man kan inte undgå att ta intryck av ettförslag som kommer från det departement som statsrådet är chef för. Även om detframlagts av en arbetsgrupp inom detta, kan man inte helt bortse från att det -även om det kaUas för en pejling eUer ett diskussionsunderlag - finns i varjefaU en viss syftning med det i och med att det har skickats ut. Skulleopinionen vara tyst, finns risken att det kommer en proposition som föher deintentioner vUka nu kommit tiU uttryck I ortsklassificeringssystemet. Jag vUl bara för mitt och för vidkommandedeklarera att vi absolut inte kommer att godta de förslag som är utskickade somett slags pejling eUer som ett diskussionsunderlag. Jag återkommer härefter till frågan om på vUket sätt manskall åstadkomma de 16 000-17 000 nya arbetstUlfäUena i , HerrPetersson i Gäddvik har citerat förslag tUl åtgärder. Jag skallinte gå in på detta. Vad jag saknade hos inrikesministern var emeUertid att haninte på något sätt viUe beröra den primära frågan, nämligen målsättningen. Närman i nu har kommit fram tUl kravet på 16 000-17 000 nyaarbetstUlfäUen måste det ha funnits en bakgrund eUer en målsättning bakomdetta. Det är sådant som vi från mycket länge har framfört. Den kritiksom vi fortfarande måste rikta mot regeringen är alltså att ni fortfarandesaknar en målsättning för regionalpohtlken. Jag vUl bara mycket kort återge några ord ur den handlingsom jag tagit som belägg för att också uppfattar målsättningensom det primära. Så här står det: "Målsättningen uttryckt i befolkningsramvärden för deenskUda kommunerna stannade vid att folkmängden inte kunde tUlåtas sjunka under258 500 personer totalt för länet fram tUl ." Enhgt denna beräkningsmetodik, anknuten tUllänsutredningen 80, skulle det innebära att det behövdes ca 16 800 nyaarbetstiUfäl-len. Just genom att sätta befolkningsramar som grund förlänsprogrammet, vUket vi från har efterlyst , har man aUtsåkunnat komma fram till att 16 800 nya arbetstiUfäUen är behövliga, och så harman spaltat upp dem kommun för kommun. Det är just den här principfrågan somjag tycker att Inrikesministern aUtför lätt förbigått i sitt svar. Ang. sysselsättningsfrämjande åtgärder i Ang. sysselsättnings-främjande åtgärder i Först och främst kanske vi bör ha klart föross att länsprogram har utarbetats för samtliga län I riket. De utgör - det viUjag gärna säga - ett utomordentligt intressant material, men jag vågar säga attdet här rör sig om bortåt 10 000 sidor. Jag tror att kammaren håUer mig räkningför att jag inte på det här tidiga stadiet är beredd att gå in i en specieUdiskussion om hanteringen av länsplanen för . Vi får nog låta densaken anstå tiU dess vi får tUlfälle att diskutera detta material mera samlat. i Gäddvik sade så bekvämt att om man hadeföht de idéer som framförts från moderat håU, så skuUe det ha sett annorlundaut. Jag är nu inte så säker på det. Om det skulle ha varit så olyckligt att vihade haft en borgerlig regering som utformat lokaliseringspohtiken i vårt land,så sätter jag verkligen ett frågetecken för om den regeringen hade gjort denstora satsning på de stathga företagen som har skett i . Det harju aldrig varit på det området som ni har kommit med överbud, utan det har juvarit högst motvUligt ni har anslutit er till en utbyggnad av den statligaverksamheten, trots de deklarationer som lämnats här . Jag har inte anledning att förlänga debatten. TUl herrStridsman vUl jag ändå säga att det är att förenkla det hela, om man anser attdet bara gäher att faststäUa vissa befolkningsramar. Nej, jag ser det som ännuväsentligare att vi kan få sysselsättnlngstiUfäUen för människorna. Utkomst förfamiherna i är det aUra viktigaste. Tyvärr har det ju varit såhittUls att varit det län som haft den största arbetslösheten och destörsta svårigheterna. Det gäher således I främsta rummet att komma tUl rättamed dessa problem och ge människorna ökade sysselsättningsmöjhgheter. Vid enkonjunkturnedgång kan vi konstatera att visserligen stagnerar utflyttningenfrån Norrlandslänen -jag antar att vi får uppleva det nu också men tyvärr ärdetta ofta förenat med att flera människor också är sysslolösa. Därför är problemen inte så enkla som hen Stridsman villgöra dem. Men tUl detta får vi, som sagt, tUlfäUe att återkomma . HenSTRIDSMAN (c): Jag förstår att man, som inrikesministern harsagt, inte kan föra en speciell detahdiskussion om . Det efterlystejag inte heller. Men vad som är viktigt att klarlägga i den här debatten, detär hur statsrådet och regeringen ser på regionalpolitikens målsättning. Man kanI alla fall ha vissa principieUa uppfattningar. Från har vi årad fört fram förslag att Innan man lyckas med regionalpolitiken måste man ibotten för den ha en viss målsättning, och den måste uttryckas i vissabefolkningsramvärden. VI har fått rätt nu när I , detmest och svårast utsatta länet, har utgått just Ifrån en planering medbefolknlngsramar I botten. Jag håller givetvis med Inrikesministern om att detär viktigt att vi får sysselsättningstillfällen. Det ger Ingen sysselsättningom vi bara diskuterar om målsättningar, eher befolknlngsramar, men det ärviktigt att vi fastställer att vi har ett mål för regionalpolitiken och överhuvud taget för hela riksplaneringen. Då kan vilättare gå In för att vidta åtgärder I meningen att fuUföha den målsättning somvi beslutat här I . Hen (m): Jag vUl bara påpeka vad vi alla vet, nämligenatt är enhäUig när det gäller förslag tiU lokaliseringspoUtiskaåtgärder, inklusive de Investeringar som gjorts inom de statliga företagen iNorrbotten. Vad jag påpekat är att man även från vårt håll framfört förslag tUlregionalpoUtiska åtgärder som går utöver vad den socialdemokratiska regeringenoch de socialdemokratisk riksdagsmännen har velat vara med om. Jag beklagar uppriktigt - ty jag känner mycket starkt förmitt län att inrikesminister inte vUl upprepa den optimism som hangav uttryck för när han också sade sig tro att vi skuhe få dessa 16000-17 000 nya arbetstillfällen . vid INorrbotten har ju tydligt sagt ut att det fordras att man gör denna kraftinsatsunder de allra närmaste åren. Ang. beredskapsarbeten för kvinnor begär väl inte att vi skall haen århgen återkommande föreställning där vi skall upprepa allt vad vi sagt vidtidigare tUlfällen? Men jag är angelägen att framhålla att jag är optimistockså och att jag hoppas att vi skall kunna åstadkomma den positivautveckling i som vi eftersträvar. Överläggningenvar härmed slutad. ordet för att besvara () framställdainterpeUation, nr 178, och anförde: har frågat vilka åtgärder som harvidtagits eUer avses bh vidtagna för att erbjuda arbetslösa kvinnor beredskapsarbeten,om särskilda åtgärder har vidtagits för att öka antalet kvinnor iberedskapsarbeten som av hävd uppfattats som lämpade enbart för manligaarbetstagare och om jag är beredd medverka tUl att beredskapsarbeten somenligt gängse uppfattning är bäst passande för kvinnor ställs tUl förfogande. Fra Jonäng har själv i sin interpeUation lämnat en deluppgifter som belyser arbetsmarknadsläget speciellt för kvinnorna. Som enkomplettering viU jag peka på att sysselsättningen för kvinnor även undernuvarande konjunkturnedgång totalt sett har ökat. Detta konstaterande skahgivetvis inte tolkas så att kvinnornas situation på arbetsmarknaden intepåfordrar specieU uppmärksamhet - det har den gjort tidigare, och det gör den . De traditioneUa hindren för kvinnorna att hävda sig på arbetsmarknaden ärlångt ifrån övervunna. Beredskapsarbetena och arkivarbetena, som fyUer samma funktion Ang. beredskapsarbeten för kvinnor somberedskapsarbeten, omfattar en mångfald arbetsuppgifter. Den 26 oktober 1971fanns sammanlagt 20 669 personer I allmänna och särskilda beredskapsarbeten,varav 884 kvinnor. I arkivarbeten fanns 1 sammanlagt 9 400personer varav 4 300 kvinnor. Av de 884 kvinnorna som var sysselsatta Iberedskapsarbeten hade ca 500 uppgifter Inom s. k. industriellaberedskapsarbeten, medan de övriga företrädesvis var sysselsatta I lättareskogs- och naturvårdsarbeten. Utvecklingen på arbetsmarknaden med ett ökat antalarbetslösa med utbildning och yrkeserfarenhet Inom bl. a. administration ochvård- och serviceuppgifter har ställt krav på en breddning avberedskapsarbetena. Med anledning härav har under densenaste tiden beslutat vidga beredskapsarbetena att omfatta en del nyauppgifter inom stathg och samt - mera uttalat som försök inom vårdsektorn. De hittUls beslutade beredskapsarbetena inom vård ochförvaltning beräknas ge arbetsuppgifter för 400500 personer. Inom flertaletlän pågår planering av beredskapsarbeten av denna nya typ. 1 arbetsförmedlingens uppgifter ingår att ge arbetssökandeInformation om olika arbetsuppgifters innehåll och om de arbetsmarknadspohtiskahjälpmedel som kan Ifrågakomma när arbetsplacering inte kan ordnas. Föråtskilliga arbetslösa är t. ex. arbetsmarknadsutbildning nödvändig för att deskaU kunna bli konkurrenskraftiga på arbetsmarknaden. deltog 20760 kvinnor i arbetsmarknadsutbUdnlng, en ökning med ca 3 800 sedan föregåendemånad. planerar att fortsätta och vidga informationenom möjligheterna tUl arbetsmarknadsutbildning och om betydelsen för både mänoch kvinnor av att väha yrke mindre enligt konventionella föreställningar änfrån personliga förutsättningar. Sammanfattningsvis kan sägas att av fra Jonäng berördaåtgärder har vidtagits och kommer att byggas ut ytterligare. Jag är dockangelägen understryka att åtgärder för att stärka kvinnornas ställning påarbetsmarknaden och för att vidga deras yrkesval Inte bör ses enbart som enspeciell åtgärd i ett besvärligt arbetsmarknadsläge. Det är en långsiktigsträvan som vi tiUmäter stor betydelse. Jag ber att få tacka inrikesministern försvaret på min InterpeUation. Jag behöver väl knappast framhålla att när jag tar uppfrågan om kvinnorna på arbetsmarknaden innebär det inte ett bristande intresseför alla andra grupper av arbetslösa, både unga och äldre, som vi har ochsom befinner sig i ett utsatt läge. Men i en situation där bortemot hälften avde arbetslösa utgörs av kvinnor och där svårigheterna för dem att fåberedskapsarbete är utomordentligt stora fann jag det nödvändigt att medInrikesministern få diskutera just kvinnornas situation. I ett av de senaste numren av tidningenFackföreningsrörelsen talar man om panikstämning och hysteri när det gällerarbetslösheten, och man säger att "försöken att driva politisk spekulationI de nuvarande svårigheterna att bereda sysselsättning åt alla kvinnor somefterfrågar arbete bestämt måste avvisas". Jag hoppas att jag inte bhrbeskyUd för politiskspekulation då jag försöker bidra till att vi får en tUlfredsstäUandelösning av hela problematiken kring kvinnornas situation på arbetsmarknaden. Inrikesministern säger i sitt svar att sysselsättningenför kvinnor även under nuvarande konjunkturnedgång totalt sett har ökat. Vi haralltså fått ut allt fler kvinnor på arbetsmarknaden, och detta har skett genomen medveten satsning och styrning från samhällets sida. Mot denna bakgrund, somvarit väl känd, har man att se siffrorna för beredskapsarbeten, som den 26oktober enligt inrikesministern var 20 669 personer, av vilka 884 var kvinnor.De siffrorna är ju högst otillfredsställande, för att Inte säga oacceptabla.Man kan fråga sig: Varför har ingen satsning gjorts tidigare påberedskapsarbeten för kvinnor? Och varför har det inte gjorts kraftigare? Manmåste ändå ha kunnat förutse den utveckling som vi har när det gällerkvinnorna och arbetslösheten. Man måste också ha kunnat förutse attdriftinskränkningar skulle drabba många av de kvinnointensiva Industrierna, t.ex. textilindustrin. Och varför har beredskapsarbetena ända tills nu fåttbehålla sin traditionella utformning -byggnads- och anläggningsarbeten? Förstså sent som företog arbetsmarknadsmyndigheterna dennabreddning av beredskapsarbetena som inrikesministern talar om. Jag finnerdetta milt sagt förvånande. Kännedomen om den faktiska situationen förkvinnorna på arbetsmarknaden borde ha resulterat I en bättre planering för dem. Det har sagts tidigare, men jag vill understryka attkvinnorna inte får bU någon kastboll på arbetsmarknaden. Kvinnorna får inte ochviU Inte vara en reservarbetskraft, som det är bra att ta tUl I högkonjunkturenmen som får gå när konjunkturen svänger och arbetslösheten sätter in. Mångakvinnor har ju försörjningsansvar, och enhgt uppgift är den kvinnligaarbetslösheten mest utbredd bland de ensamma mödrarna. Bland dem uppges andelenarbetslösa vara fem gånger sä stor som bland gifta män. Att kvinnornas antal på arbetsmarknaden ökar trotslågkonjunkturen kan man enligt min uppfattning ta som Intäkt för att kvinnornaInte vih betraktas som en arbetskraftsreserv utan vill att manligt ochkvinnligt arbete skaU värderas lika. Det övergripande målet måste ju vara attskapa trygghet på arbetsmarknaden för både män och kvinnor. Jag anser det nödvändigt med en breddning avberedskapsarbetena så att man får fysiskt mindre krävande uppgifter både förmän och för kvinnor. Inrikesministern talar i sitt svar om beredskapsarbetenInom vård och förvaltning för 400-500 personer. Dels är det ett lågt antal, delskanske man för klarhetens skull bör säga att det är fråga om arbete för bådemän och kvinnor, vUket i och för sig är riktigt. Av dessa beredskapsarbeten Inom vård och förvaltningligger om jag har uppfattat det riktigt en begränsad del inom vårdsektorn:ungefär ett hundratal arbetstUlfäUen, därtUl geografiskt begränsade. Jag hoppasemellertid att den I svaret påtalade planeringen av beredskapsarbeten inomvård, förvaltning och service i stor utsträckning Inriktas på vårdsektorn ochatt därigenom arbetstillfällen skapas för fler kvinnor. Jag anser alltså att ytterhgare former för beredskapsarbeten bör Ang. beredskapsarbeten för kvinnor Ang. beredskapsarbeten för kvinnor eftersträvas.Man bör kunna gå In på de flesta sektorer I samhällslivet: naturvård,landskaps- och skogsvård, hembygds- och fornvård. Och varför Inte sätta inkonsulenter i kvinnoorganisationerna, motsvarande vad som har skett påungdomssidan? Då skulle man genom kvinnoorganisationerna kunna nå ut medarbetsmarknadsfrågorna och utbUdningsfrågorna till kvinnorna. Utbildningen är också utomordenthgt viktig i det härsammanhanget; därvidlag delar jag inrikesministerns uppfattning. Jag anser attdet är väl använd tid och kraft om de arbetslösa kvinnorna går in iarbetsmarknadsutbUdningen. Sedan står de bättre rustade när konjunkturensvänger, och de får ökade möjligheter tUl fasta anstäUningar inom vidarearbetsområden. De har också möjligheter tiU större trygghet i arbetet. Det är stora svårigheter, både ekonomiskt och psykiskt,som har drabbat kvinnorna genom samhällets bristande planering för dem när de välkommit ut på arbetsmarknaden. Jag vUl fråga om inrikesministern vill medverkatiU att vi får ett utvecklingsprogram för kvinnor på arbetsmarknaden överhuvud taget ett reformprogram för kvinnor på samma sätt som vi har ettspecieUt ungdomsprogram när det gäller arbetsmarknadsfrågoma. Jag efterlyser alltså ett program som tar sikte påkvinnans hela situation på arbetsmarknaden utbUdning, yrkesval, omskolning,beredskapsarbete, deltidsarbete, barntUlsyn osv. Det är inte minst viktigt också försöker komma tUl rätta med de konventioner som ju fortfarande rådervid yrkesval. viU jag efterlysa mer resurser för forskning ochutvärdering av arbetsmarknadsåtgärderna över huvud taget, för det är först närvi känner effekten av arbetsmarknadsåtgärderna som vi kan åstadkomma fullteffektiva arbetsinsatser på det området. Jag anser i princip att män och kvinnor börarbeta i alla yrken, och det gäller även beredskapsarbetena. Därvidlag har vikanske samma uppfattning. Det är inte lyckligt att vi, som är fallet, har enmanlig arbetsmarknad och en kvinnlig. Det får naturligtvis göras undantag förfysiskt alltför påfrestande arbeten, men i princip måste samma vUlkor gälla förmän och kvinnor på arbetsmarknaden. Men just I dagens läge menar jag att detbehövs speciella insatser för att stärka kvinnornas ställning påarbetsmarknaden. Det behövs särskilda åtgärder när det gällerattitydförändringen vid yrkesval. För speciella åtgärder talar också att vi haren ny situation med ett ständigt ökande antal kvinnor på arbetsmarknaden ochdärmed sammanhängande problem. Det är klart att speciella åtgärder för kvinnorna inte fårbidra till en ytterligare fastlåsning, utan man måste hamålsättningen klar att vi skall ha en fullständig Integration påarbetsmarknaden. Jag tycker att ett dylikt program borde kunna utformas i närasamråd med kvinnoorganisationerna, som ju har mycket viktiga kommunikationskanalertlU hundratusentals kvinnor. Jag har förhoppning om att inrikesministem skaU medverkatiU detta, inte minst med hänsyn till de positiva uttalanden sominrikesministern har gjort i svaret om betydelsen av åtgärder för att stärkakvinnornas ställning på arbetsmarknaden. Jag har inte anledning tUl så långt fortsattInlägg. Jag vUl bara erinra om att man ofta blir missförstådd när man pekar påatt samma arbetsuppgifter bör kunna utföras av både kvinnor och män. Efter ettindustribesök för sedan hade jag tUlfälle att just peka på de godaerfarenheter som de kvinnliga arbetarna hade gjort inom industrin, och jagförde vidare deras önskan att kvinnor skulle kunna gå in i industrieUt arbete iökad utsträckning. Därefter fick jag flera brev, i vilka man opponerade sigstarkt och skrev att inte kunde väl ändå Inrikesministern tycka att Sverigesvackra kvinnor skulle bli plåtslagare osv. Nog finns det mycket av sådana härfördomar som lever kvar och som vi måste försöka komma tUl rätta med. På samma sätt skulle man också önska att en del män träddeIn i arbetsuppgifter som av tradition uppfattas som avsedda för kvinnor. Därförkanske jag inte i första hand skaU sätta mig ned och göra ett specielltkvinnoprogram, utan jag tror att vi i ökad utsträckning måste arbeta så att vinår ut tiU båda grappema. Vi har ju ändå lyckats relativt väl att ge de kvinnor somhar efterfrågat arbete möjligheter tUl sysselsättning ute i förvärvslivet. Detär ju ändå ett faktum att antalet kvinnor på arbetsmarknaden har ökat under detsenaste året - jag har uppgifterna tUl september -med inte mindre än 43 000, Nästan hälften av dem som har gått ut och söktarbete har kunnat få ett jobb, och det är ju något som är positivt.