prot · FU0913 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag vUl också peka på vad fackföreningsrörelsen har gjort,inte minst genom . Tack vare fackförbundens medverkan har man lyckatsge de intagna en yrkesutbildning. Jag viU också framhålla det samarbete sominletts med Metall, genom vilket våra interner skall få lära sig ettmetaUarbetaryrke montörsarbete eUer något Uknande. Jag vUl ocksä peka päsamarbetet med frivilliga organisationer. Inom frivårdens ram har det kommitoch skall komma tUl nya frivårdshotell och nya frivårdsanstalter. Vi har kommitmycket långt från det anstaltstänkande som man väl fortfarande har kvar i vissadelar av . Vi är verkligen inne pä den väg som tidigareantydde, när sade att det inte är lagbestämmelser som sädana och hårdapåföljder som kan motverka brottsUgheten. Det är i stäUet de möjligheter vi haratt positivt bygga upp den intagnes förutsättningar att efter vård inomkriminalvårdens ram komma ut med ett yrke, med en bostad och med möjligheter attanpassa sig i det normala Uvet. Denna mycket liberala syn tycker jag tränger igenom pålång rad håll i den proposition som har lagts fram. Jag tänker inte gå in påalla detaljer. Men jag tycker dock att det är värt att understryka att också vifrån socialdemokratiskt häU har ägnat dessa frågor stor uppmärksamhet, så storatt den upptog ett betydande avsnitt i det jämlikhetsprogram som lades fram vidvär senaste partikongress och kring vUket en arbetsgrupp inom partiet nuarbetar vidare pä fram tUl nästa kongress. Vi vUl inte säga att vi lever i ett verkligt rättstryggtsamhälle. Det finns inget samhälle, vare sig i öst eller väst, som är det. JagvUl stryka under att man ofta far med överdrifter och att det är ganska farligtatt peka på statistiken över antalet begångna brottsbalksbrotl och ouppklaradebrott. Man bör påpeka att de tre senaste årens statistik bara är preUminär.Inom denna statistik kan 20 30 brott vara begångna av samma man eller kvinna,och man skaU heUer inte glömma bort att det är antalet anmälningar och inteantalet faktiska brott som förekommer i denna statistik. Vad uppklaringsprocenten beträffar så anges den för varjeår. Vi får redan nu så tidigt på det nya året påminnelser om att verkligtotäcka brott, som begicks och som aUtså kommer att redovisas så somouppklarade för fjolåret, har klarats upp . Detta ger verkligen medborgarnaett intryck av att vi dock lever i ett samhälle, som sätter in all sin kraftjust på att klara upp de verkligt svära och aUvarliga brotten. Jag vUl tUl sist apropå aviserade motion omen översyn av vår kriminalvård bara säga, att det är ganska osäkert om en storparlamentarisk utredning verkUgen kommer till rätta med detta problem. Vi har kunnat läsa en hel del omde överläggningar som representanter har fört med deförtroendevalda från . Man har kommit fram tUl vissa gemensammaöverenskommelser, som kommer att leda tUl konkreta förslag. Vi kan hitta exaktdessa förslag i den redovisning som justitierådet gav ihöstas av de förslag som kommittén för anstaltsbehandUng inom kriminalvårdensram sade sig ämna lägga fram detta år. Denna utredning måste uppenbarligenbörja anpassa sina bedömanden tUl den nya situationen. Det är så mycket som händer inte bara inom våra anstalteroch utanför dem. Det händer också en hel del inom de utredningar som pågår, ochvi vet alla att en stor parlamentarisk utrednings första och mest betydandefunktion egentUgen är att stoppa upp aU utveckUng, aUa andra utredningar sompågår, alla förslag som man har tänkt sig lägga fram. Därför trorjag att dettrots allt är bättre att vi etappvis som vi gjort hittillsförsöker lösa våra problem när det gäller både att skapa rättstrygghet för denenskUda människan och att hjälpa dem som har gätt över lagens råmärken en ellerannan gång att komma tiUbaka i ett samhälle där de får arbete, bostad,yrkesutbUdning och en lust att vara tUlsammans med oss andra i soUdaritet ochtrivsel. i (fp) kort genmäle; Jag blev kanske något förvånad när frökenMattson i början av sitt anförande menade att jag skulle ha sagt att det förstaoch mest angelägna skulle vara att förstärka poUsen. Det har jag inte sagt,utan jag har tvärtom utvecklat att många i debatten gör det för enkelt för sig;jag har försökt lägga ett nyanserat perspektiv pä denna problematik. Jag hardessutom sagt att polisen fungerar allra bäst då den är preventiv,servicebetonad. Att poUskåren nu numerärt inte är tUlräcklig vUl jag åter beläggagenom att hänvisa tUl rikspolischefen. Jag kan inte finna annat än att han harfog för sitt yrkande om bättre personalresurser. Han säger att poUsen sviktarunder bördan av narkotikamissbruket och all den brottsUghet som hänger sammandärmed och att han därför behöver en förstärkning på 800 man vi skaU intenämna länspoUscheferna som krävde ett mycket större antal. Istatsverkspropositionen är hälften så många ytterligare tjänster föreslagna. Vad tUl sist gäller kriminalvården och det som fröken om den är ju detta verkligt tunga motiv för en parlamentariskutredning. Jag tycker det är värt all uppskattning att det socialdemokratiskapartiet arbetar med en grupp, efter vad fröken berättade. Men detvanUga sättet att gripa sig an med samhällsproblem är väl ändå att man harparlamentariska utredningar. Vi kommer att yrka på det i den partimotion som vikommer att väcka . Jag är ganska säker på att fröken och jag är enigabeträffande många av dessa svåra frågor, inte minst är vi det när det gällerbehovet av en ökad forskning. Vi vet för Utet om dessa frågor. Låt oss göra vadvi kan för att öka och intensifiera forskningen rörande kriminalitetsproble- "Läget inom polisväsendet är ansträngtoch situationen måste betecknas som allvarlig. Trots att alla tUlgängligaresurser hårt utnyttjats har läget avsevärt försämrats. Sålundavisar brottsligheten en mycket kraftig ökning. Det är med nuvarande resurserinte möjligt att ge den enskUde medborgaren tUlfredsställande skydd tiU personoch egendom." Så lyder inledningen tUl den petitaskrivelse somrikspolisstyrelsen lämnade . fick vi en uppbromsning av brottsutvecklingen,som annars normalt har ökat med perår. Den mycket intensiva satsningen på narkotikaområdet torde ha varitanledningen tUl att vi kunde registrera en nedgång med nära fyraprocent, men glädjen blev tyvärr mycket kortvarig. Det harinte varit möjligt att fortsätta med den målinriktade aktivitet som poUsendå gjorde med hänsyn till behovet på andra områden, och brottskurvan pekar nuåter mycket markant uppåt. Under januarioktober 1970 det är de senastesiffror vi har ökade brottsbalks-brotten totalt med ijämförelse med 1969. Inte minst i råder förhåUanden som man absolutinte kan tUlåta . På T-banan tvingades poUsen att görainte mindre än tusen ingripanden eller i genomsnitt mer än 30 per dag. Jag harhär advents- och julnumret av . I denna finnsrubriken "Aftonsäng i ". Det heter i artikeln"Aftonsångsgudstjänst i får flyttas påsöndagarna tUl enligt tillstånd från . TUlståndet har begärtsav kyrkoherden efter samråd med präster, kyrkoråd och musiker. SärskUt äldreförsamlingsbor har varit oroliga för att passera kyrkogården och angränsandegator på kväUstid, då ordningen ofta störs och någon effektiv polisbevakninginte kunnat ordnas." Nog har det väl ändå, herr talman, gått bra långt när manansett sig behöva tUlgripa en sådan åtgärd att man ändrar pä en gammaltradition därför att inte ens kyrkobesökarna kan känna trygghet. En av samhäUets viktigaste uppgifter är väl ändå att gemedborgarna ett rimligt mått av skydd tUl Uv och egendom. Regeringen bär genommånga underlåtenhetssynder en stor del av ansvaret för den här mycket oroandeutveckUngen. Den ökande brottsligheten är särskUt oroande därför att de grövrevåldsbrotten blivit aUt råare och ökat så markant. Man kan verkUgen fråga sigvad det är för ett samhälle vi lever i när gamla människor ofta inte vågar gåut efter mörkrets inbrott av rädsla för överfall. Av resultaten av regeringens underlåtenhetssynder vUl jagsärskUt nämna otUlräckliga personella resurser för poUsen och minskademöjligheter tUl karaktärsfostran av vår ungdom. Respekten för de etiska ochkristna normerna, som utgör grundvalen för rättsmedvetandet i den västerländskakulturtraditionen, har tyvärr minskat genom den avkrist-ningsprocess som ägtrum i vårt samhälle under . Regeringspartiet är inte utandelansvar för detta. För att bryta denna mycket oroande utveckling måsteåtgärder vidtas på en mycket bred basis. Jag håller med föregående talare omatt det självfallet inte bara är fråga om en förstärkning av polisen utan om enmängd oUka ätgärder. Kriminalvården måste moderniseras och ges ökade resurser,och framför allt behöver den öppna vården betydligt större uppmärksamhet äntidigare. Vi måste skapa en bättre UvsmUjö inom bostadsområden med godamöjUgheter tUI meningsfuU fritidssysselsättning. Vi måste satsa hårt ochintensivt på idrott och annan fritidsverksamhet, inte minst inom ramen för deideella organisationerna. Lärarna mäste fä ökade möjUgheter att ge sina eleveren god fostran tUl respekt för vedertagna normer, hänsynstagande tUlmedmänniskor, tUl god stU och hyfsat uppträdande. Skolans roU som fostraremåste återstäUas. Undervisningen i rättsvård inom samhällskunskapen måsteutbyggas inte minst med poUsens medverkan. Jag tror att det är mycket värdefuUt och angeläget attpoUsen får en naturlig kontakt med ungdomen genom denna undervisning och ocksåpä många andra sätt. Huvuddelen av vår ungdom är mycketskötsam vUket vi lätt glömmer bort med tanke på att det är en minoritet sommissköter sig men som är så mycket mer högljudd. Jag tror att det är angelägetatt polisen får kontakt med all ungdom, och inte minst med den skötsammaungdomen, för att skapa ett ömsesidigt förtroende och för att övervinna detmisstroende mot och det obefintUga samarbete med polisen som tyvärr är alltförvanUgt också hos den ansvarskännande ungdomen, en ungdom som ofta är välförtrogen med vad som händer i den s. k. undre världen och som alltså skullekunna ge polisen god hjälp. En organisatorisk åtgärd som enligt min mening borde kunnamedverka till ett bättre förhällande mellan polis och allmänhet är att man gerpoUserna speciella ansvarsområden. Detta är ett steg i riktning motkvarterspoUs, men kvarterspoUs är mycket personalkrävande. En poUsmän som borinom ett område skulle t. ex. kunna ha det som sitt ansvarsområde. Även om haninte bor där, skulle han inom sitt område försöka lära känna de speciellaproblem som där finns och om möjligt också lära känna de människor som där boreller som flyttar in. Jag tror att detta i hög grad skuUe kunna medverka tUlbättre förhåUanden och större möjligheter att hålla ordning i dessa områden. För att skapa förnyad respekt för de moraUska normer somär nödvändiga i ett rättssamhälle är givetvis en fostran särskUtvärdefull och samhäUsnyttig. Det är därför mycket angeläget att både stat ochkommun har en aUmänt positiv inställning tUl aktivitet och på oUka sättstöder kyrkligt och övrigt reUgiöst arbete. De borgerligas krav i riksdagenunder åtskUliga år på avdragsrätt för gåvor tUl bl. a. religiösa och ideellaorganisationer är ett förslag tUl konkreta åtgärder som kunde underlätta enkristen fostran. Jag beklagar att socialdemokraterna hittUls har avslagitdenna framställning. När det gäUer den polisiära övervakningen diskuteradesförra året mycket intensivt frågan om TV-övervakning. I en arbetsgrupp inommoderata samlingspartiet hade vi föreslagit en viss utökning av den redanetablerade TV-övervakningen. I och i den socialdemokratiskapropagandan gick man till våldsamt anfall mot detta förslag, som man karakteriseradesom ett stort angrepp pä den personliga integriteten. Överallt pä gator ochtorg skulle vi ha vakande ögon som såg aUt vad vi hade för oss, sades det ibuskpropagandan. Man talade t. o. m. om OrweUs vision av 1980 med den av statenhelt kontrollerade människan. Det kan kanske vara pä sin plats att så här i efterhand,då valkampens hetta har lagt sig, se efter vad moderata samUngspartietsarbetsgrupp egentligen sade. Det stod så här i rapporten; "Vi har tidigareberört den offentUga mUjön och ordningens upprätthållande på offentligaplatser. Förutom en förstärkt patruUering borde en utökad användning avTV-bevakning prövas. Detta bör gälla såväl kommunikationscentra som vissa torgoch öppna platser." Och i en av de 19 sammanfattande punkterna hette det:"Ökad TV-bevakning av offentUga platser prövas." Justitieministern har i årets petita föreslagit enutökning av TV-bevakningen i tunnelbanorna, vUket jag hälsar med stor tillfredsställelse.Jag hoppas att nu inte skaU gå tUl storms mot justitieministern medsamma frenesi som man gjorde i valrörelsen mot har ju som bekantTV-övervakning införts på SJ;s i med mycket gottresultat. Det har blivit betydligt bättre förhållanden än tidigare, och jagtror inte att en enda SJ-resenär har känt sin integritet hotad genom attpolisen i stället för att direkt vid patruUering gå och se pä honom eller hennegör det på en TV-skärm nere i källarplanet. Denna anläggning kostade ungefär1,. Den beräknas motsvara en personaUnsats av inte mindre än20 poUstjänster, vUket innebär en kostnadsbesparing på meUan en halv och en miljonkronor . Det är alltså en mycket lönsam investering i rättstrygghet. Nog finns det väl ändå mycket starka skäl att utnyttjaTV-övervakning också på andra platser där bevakningen är nödvändig men svår ochpersonalkrävande, i synnerhet så länge som personaltUldelningen frånregeringens sida är så snålt tUltagen som . Jag erinrar om de siffror som redan nämnts i debatten.RikspoUs-styrelsen har begärt 800 tjänster, regeringen har gått med pä hälften,eller 400. Det innebär i realiteten en nedskärning av polisens personellaresurser från den , eftersom situationen då påverkas avarbetstidsförkortningen. Man har inom beräknat attarbetstidsförkortningen motsvarar över 600 tjänster. Det finns därför aU anledning för att följamoderata samlingspartiets förslag att gä med pä de 800 tjänster, som rikspolisstyrelsenbegärt. Efter alla exempel på allt brutalaremetoder i den kraftigt ökande brottsligheten, är det en aUtmer enhäUig opinionsom kräver kraftåtgärder för att komma tiU rätta med utvecklingen. Jag harredan tidigare påpekat att det måste tUl en mängd oUka åtgärder och att enförstärkning av poUsen bara är en, men en mycket viktig sådan, och en åtgärdsom kan ge snabba resultat. I pressen och då också den socialdemokratiska harunder önskemålen om fler poliser blivit alltmer markerade,inte minst efter det beklagliga rånmordet i . Tidningen hade en ledare medrubriken Där heter det: "I väntan pä attden brottsförebyggande verksamheten utformas och slår igenom - och det taraUtid tid måste poUsens resurser ytterligare förstärkas och förstärkasordentligt. Regeringen bör göra klart för sig, att det är ett krav, som har majoritet av svenska folket bakom sig och sedan handla därefter." Tyvärr harregeringen inte följt detta goda råd från Arbetet. Fröken var inne på polissituationen och lämnadebl. a. en del uppgifter från de andra nordiska länderna. Jag kan inte härifränkontrollera dessa uppgifter, men jag erinrar mig att vi pä ett sammanträde heltnyUgen fick en statistik som utvisade att det inte var någon större skUlnadmellan de nordiska länderna i fråga om polistätheten. Dock låg sämsttUl i jämförelsen. Men det är inte det väsentliga i sammanhanget. Detväsentliga är att brottsligheten här i värt land är avsevärt högre än i deandra länder som kan jämföras med oss. Jag har tittat rätt mycket på internationell statistik.Jag erkänner att den är svår att hantera och att den kan bedömas Utet oUka ioUka länder. mentendensen är helt klar; vi Ugger avgjort i topp i fråga om brottslighet. Det ärdet som är det väsentliga och som ger anledning tUl att vi här måste få flerpoliser för att klara situationen. Det som framför allt gör att vi måste öka polispersonalenär att uppklaringsprocenten är förhåUandevis så låg. Jag har inte den senastestatistiken, men det rör sig om litet totalt, förtUlgreppsbrotten litet . Det fär inte vara så att man med fogkan säga att brott lönar sig. En läg uppklaringsprocent som den vi har är i ochför sig en faktor som pressar upp brottsligheten. Omvänt får ökade möjligheteratt upprätthålla ordning och upptäcka brott än dubbel effekt. TUl sist, herr talman, vill jag säga några ord om polisenssituation. Den enskUde poUsmannen har en utomordentUgt svår uppgift. Hanpressas allt hårdare av en allt tyngre arbetsbörda. blir hans arbeteaUtmer riskfyUt. Det är orimligt att begära att poUserna skaU stå ut med sinapåfrestande arbetsförhållanden utan rejäla löneförbättringar. Det är ocksåorimUgt att begära att de skaU orka med ständigt ökande arbetskrav. Jag hoppas, herr talman, att det skall bU möjUgt att snartnå positiva resultat i de pågående förhandlingarna och att skall kännastörre ansvar än regeringen när det gäller att möjliggöra större effekt hospolisen och rimligare arbetsbelastning på den enskUde poUsmannen. Alha sist vUl jag framföra den förhoppningen att frågan omersättning tiU polisman för kroppsskada i samband med tjänsten kommer attlösas. Regeringen har pä ett direkt upprörande sätt misskött denna fråga, somvi i moderata samlingspartiet anser ytterst angelägen. Under tidenjanuarioktober inträffade inte mindre än 686 fall av polismisshandel,vUket innebär en kraftig ökning. Det är verkligen hög tid att regeringen följerriksdagens uppmaning och gör något i denna för den enskUde polismannen viktigafråga. HerrNELANDER (fp): "Detta fick riksdagsmännen höra i " så lydde reflexrubrik över referatet av direktorns i centralråd predikan vid gudstjänsten som föregick dethögtidUga öppnandet av enkammarriksdagen. Vad var det då som denne frispråkige kyrkans man lät osshöra? Jo, bl. a. att riksdagsmännen "sanningen att säga" inte är såsärskilt populära just . Detta visste vi kanske förut. Och det är välegentligen inte för att själva bU populära som vi sitter i utan föratt i någon mån motsvara de förväntningar som ställs på oss att vi skall göradet bästa för vårt samhäUe och våra medborgare. Men orsaken tUl impopulariteten är kanske rent av attfinna hos oss själva. I det vid nämnda tUlfäUe anförda citatet av HerbertTingsten om den poUtiska debatten heter det, att motståndarna i denna beskrivssom "oskickUga, odugliga och misstänkta för ond vilja" onekligenbåde fult och onödigt. SkuUe vi inte litet mer kunna hålla oss tUl sak ochlitet mindre nedsvärta eller misstänkUggöra varandra? Kanske skulle politikenvinna därpå och vi själva bli mer tUlfredsställda. Textorden i slottskapeUet ur Elihusstrafftal tiU - "Om du är rättfärdig, vad giver du Honom", dvs.Gud? överfördes tUl oss med frågan; Vad ger poUtikerna människorna? Ja, vadger vi? Vi strävar väl alla att ge våra medborgare ett så bra samhäUe sommöjligt. Väl träter vi mänga gånger om de oUka vägarna att nå detta mäl. Meninte skulle vi behöva misstänkUggöra varandras motiv härvidlag. Jag troremellertid att vi poUtiker har lätt att fastna i det materiella. Och visst ärdessa ting viktiga. Men vi måste komma ihåg, att "icke aUenast av brödlever människan". Det finns värden som ger bättre underlag för lycka,tUlfredsstäUelse och harmoni. Om vi försöker lösa problemen ur rättfärdighetenssynvinkel, om vi låter kärlekens och försonlighetens ande bU vägledande förvåra förslag och handUngar, skulle detta vara av stort värde för vårt folk.InspirationskäUan tUl detta är - och därvid håller jag helt med evangeUernas Kristusgestalt. Hur stor del av vårt folk tror detta? Jag skulle viljasäga: betydligt fler än man ofta menar. Det är sant att den stora mängden inteoffentligt väljer sida och inte så lätt låter engagera sig. Att man ändå har enstark och nedärvd känsla för vad som är rättfärdigt och betydelsefullt vittnaråtskUUga undersökningar om. Så lät t. ex. nyligengöra en attitydundersökning, där av aUa föräldrar gav jakande svarpå följande fråga; "VUl Ni att Era barn skall få en fostran?" , som är ett samarbetsorgan för kyrka, frikyrkaoch , sökte genom en ny undersökning skapa klarhet omvad man konkret lade in i dessa svar. Det var gifta människor som fick frågan:"Om man tänker på olika slags uppfostran tror Ni det är mycket bra medkristen fostran, eUer ganska bra eUer ganska Ula eller mycket Ula med kristenfostran?" svarade "mycket bra" och "ganska bra". Det var således återigen positiva svar. majoritet av vårt folk är alltså positiv tUl en fostran och anseratt en sådan gör ungdomen mer laglydig - , mer hjälpsam 84procent , mer rättvis, mer vidsynt och mer frikostig. Framtidsönskningarna förbarnen visar utan tvivel en mer reaUstisk än materialistisk instäUning, trotsatt valmöjligheten var Uten. Vad har detta att säga oss politiker? Oavsett vUkenpersonUg instäUning vi själva har måste vi väl alla ge Samkristna skolnämndenrätt, då den sammanfattar; "I diskussionen kring skolans och förskolansuppgifter kan detta inte undgå att klargöra för de ansvariga att samhälletmåste agera på ett sådant sätt att förtroendet frän dessa ganska storaföräldragrupper icke sättes på prov genom åtgärder som får tUl följd attkristendomen sätts på undantag i den offentUga skolans arbetsprogram. Den istort sett positiva attityd, som skolnämnden finner läroplan förgrundskolan, ligger i Unje med de önskemål, som man bör ställa på skolan idetta avseende." skolberedning erinrades redan i sina direktiv omde karaktärsfostrande och personUghetsdanande uppgifterna som uppfostrans viktigaste. Och i sitt betänkande säger utredningensjälv; "Genom den etiska fostran skall eleverna bibringas en klaruppfattning om de moraUska normer som måste gälla i ett demokratisktsamhälle." Kring ett sådant uttalande måste det väl råda en ganskaenhällig uppslutning, ty ett samhällekan inte i längden bestå utan en moralisk normsättning. 1 propositionen till riksdag om grundskolangjorde ecklesiastikminister ett klart och riktigt uttalande, som välkan betraktas som ett etiskt minimum. Det lydde; "Respekten för sanningoch rätt, för människolivets okränkbarhet och därmed för rätten tUl personligintegritet representerar sä omistliga tUlgängar, att de kan sägas utgöra nägraav de grundvärden, som måste bestämma skolans mål och inriktning. Även om iövrigt det mesta är föränderUgt i utvecklings-samhäUet, ges det vissagrundvärden, som aldrig förlorar sitt innehåll och sin gUtighet. Det är avavgörande betydelse för skolans fortsatta arbete, att denna målsättning ärallmänt godtagen." Det har senare understrukits att denna målsättninggäUer också gymnasiet och i övrigt hela vår skola. I våra skolor skall enligt beslut och ianledning därav utfärdade läroplaner religionskunskapen ge kristendomen enplats som svarar mot dess i jämförelse med andra reUgioner dominerandeställning i vår kulturmUjö. Denna undervisning skall grundas pä , kristendomensegen urkund. Jag har åtskUliga gånger mötts av frågan: Kan intekristendomsundervisningen göras frivUlig? Jag har alltid svarat; Nej, det kanden inte! Alla ungdomar som gär ut frän vår svenska skola skaU ha med sig enfond av kunskap om och kristendomen. Undervisningen skaU ske objektivt därom har enighet råttaUtsedan 1919. Ingen påtryckning fär ske på eleverna, vare sig från ateistiskteller kristet häU. Men den skall inte därför vara oengagerad. Jag har tidigaretUlåtit mig uttrycka det så; Objektiviteten betyder för det första respekt försaken, för det andra respekt för individen. Saken, objektet, skall meddelaseleverna, och det är i första hand kristendomen, i andra hand andra reUgioner.Beträffande individen får undervisningen inte vara proselytvärvande, men denfär inte heller ta som sin uppgift att undergräva tro. Frågan omalternativ skola har då och då förts fram. Så skedde t. ex. vid fjolåretskyrkomöte och riksdag. Vad man främst syftar tUl är att religionskunskapenskall få en än mera positiv inriktning. Givetvis behjärtar jag dennainstäUning. Vad jag befarar är emellertid att den obligatoriska skolan därvidkanske riskerar få mindre eUer kanske ingen religionsundervisning alls.