prot · FU09102 · 1971-12-31 00:00:00 — Lagstiftningen är därför inte bara i viss mån kränkandemot den äldre arbetskraften utan också mot företagarna, som utan tviveluppskattar den äldre, erfarna arbetaren i högsta grad. För det andra är detta förslag enhgt min uppfattning somföretagare ännu ett hot mot de mindre företagen speciellt inomservicebranscherna. Det är inom många av dessa nästan alla helt uteslutetatt kunna bedöma arbetstillgången i förväg, Lagen om en långensidig uppsägningstid kan alltså innebära flera månaders löneutbetalning utanmotsvarande arbetsprestation. En sådan övervältring av ansvaret förläget på arbetsmarknaden på företag som har eller anställer äldre arbetskraftär inte rimUg och rättvis. Resultatet kan bh att många företagare inte vågarnyanstäUa äldre, hur gärna de än ville, ja, kanske de för säkerhets skuU t. o.m, säger upp redan anställd äldre arbetskraft just med den motiveringen att maninte vet hur arbetstiUgången är . Risk föreUgger dessutom meddetta förslag att man hellre än att riskera böter eller fängelse avstår frånatt utöka arbetsstyrkan även om fömtsättningar därtill finnes. Förslaget omfängelsestraff är så anmärkningsvärt och främmande för svensk lagstiftning attdet kommer att stå som en skamfläck så länge det omotiverat finns kvar. Förslaget kommer vidare att verka i negativ tiktning närdet gäller att stimulera företagsamhet till områden, t. ex. Nonland eller detaUmänna stödområdet, där den äldre arbetskraften är dominerande, I ettinterpeUationssvar framhöll finansministern tUl , som jag tycker strider mot förslaget: "Låt mig till en börjanunderstryka att den form för löneuppgörelser som vuxit fram ivårt samhälle och som tar sig uttryck i frivUliga överenskommelser mellansjälvständiga parter har sina bestämda fördelar. Den fria förhandlingsrättenhar grundläggande betydelse för de fackliga organisationerna." Det ärprecis vad vi reservanter, som inte vill ha lagstiftningen i dess andra del,hävdar när vi säger att ett samarbete som man söker förverkhga genom tvång ärförkastligt. Förslaget i dess tvingande form är en negativ åtgärd somman tillgriper innan man undersökt vad som kan åstadkommas genom positivaåtgärder. Förslaget innebär också ett frångående av principen om en fri arbetsmarknad. Återigen är aUtså i färd med att genomföra entvångslagstiftning. Denna gången gäller det arbetsmarknadsmyndigheterna, somskaU få fullmakt att bestämma vUken arbetskraft den enskilde företagaren skallanställa. Det är en helt ny princip som härmed fastställes och ett frångåendeav en fri arbetsmarknad: fri- och rättighet för företagaren att somarbetstagare välja den arbetare, som är mest lämpad för arbetsuppgiften, mestlämpad på grund av utbUdning, kunnighet och skicklighet just för det jobbet den arbetskraft som han väljer för att nå bästa möjliga produktionsresultat,och det är ju det vi alla viU ha. Konkurrensen är redan nog hård för företagen,och dessa behöver varje uns av sin produktion för att över huvud taget klarasig. kan man hävda den uppfattningen att det mte är fråga omatt placera eller påtvinga företagaren arbetskraft som inte är lämpad förangiven sysselsättning. Även om strävan kommer att vara denna, som jag inte pånågot sätt vill ifrågasätta, kan man inte bortse från att konfliktsituationerkan uppstå. Och vem är det då som kommer att dra det kortaste strået? Utantvivel företagaren, även om hans motiveringar är aldrig så välgrundade. Ochföljer man inte myndigheternas föreskrifter riskerar man att hamna bakom låsoch bom, ty det står uttryckligen i 5 §; "Följer arbetsgivare ejanvisningar som meddelats av beträffandesysselsättning av äldre arbetstagare och är det med hänsyn tillomständigheterna uppenbart att rättelse ej kan åstadkommas på annat sätt, kanstyrelsen förordna, att arbetsgivaren ej får anställa andra arbetstagare än demsom den offentUga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit." Och i 7§ faststäUs påföljden: "Arbetsgivare som ej iakttager förordnande enhgt 5§ dömes tUl böter eller fängelse i högst ." Ja, fru talman, med dessa framtidsutsikter torde intressetför och viljan att starta eller utveckla företag, och därigenom skapa ökadsysselsättning, ytterhgare minska i vårt land. Mot bakgrunden av vad jag här har anfört kan jag intefinna annat än att den äldre arbetskraftens intressen bäst tUlgodoses, och detär ju det vi aUesammans innerst mne vUl, genom samverkan och frivilliga överenskommelsermellan arbetsmarknadsmyndigheterna och arbetsmarknadens parter samt genom attbetona - och det vUl jag särskilt understryka -värdet av den arbetskraftensbetydelse och erfarenhet. Med stöd av vad jag här anfört yrkar jag ienhghet med moderata samhngspartiets partimotion bifaU till propositionen iprincip med undantag för de punkter jag här har berört, vUket i sin tur innebärbifaU tiU reservationerna 1, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 14 och 16. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. A nställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. HenCARLSTRÖM (fp): Syftet i Kungl. Maj:ts proposition nr 107 medförslag till lag om anstäUningsskydd för vissa arbetstagare omfattarfolkpartiet med stor sympati. tiUbaka har uppmärksammatsvårigheterna för äldre arbetskraft att få lämphg sysselsättning, och för attnärmare analysera detta spörsmål tillsattes inom en arbetsgruppunder ledning av . Sedan gruppen bhvit färdig med sin utredning, harresultatet bl. a. bhvit motion nr 284 av m, fl,, vari man yrkar påökad uppmärksamhet beträffande just den äldre arbetskraften och dess problem.Genom den strukturomvandhng som sker i samhäUet och på arbetsplatserna, kan detvara både fysiskt och psykiskt påfrestande för de äldre och svårt att följamed i ett accelererande tempo. Emellertid anser jag själv att den äldrearbetskraften inom företagen är en utomordenthgt stor tillgång. Som regelbesitter denna kategori stor yrkeskunskap, tradition och lojalitet samt harfömtsättningar att se både framåt och bakåt i tiden. Givetvis gäUer det att setUl att dessa personer placeras vid sådana arbetsplatser inom företagen attderas specieUa förutsättningar utnyttias, till gagn både för den anstäUde ochför företaget. Av tUlgänghg statistik framgår att, trots vad jag nysssagt om värdet av att ha kvar den äldre arbetskraften, arbetslösheten är störrebland de äldre arbetstagarna än bland de yngre. Detta har också uppmärksammatsav arbetsmarknadens parter och man har börjat ägna detta förhållande specielluppmärksamhet i förhandhngsarbetet. Emellertid har man från statsmakternas sidaicke velat vänta med lagförslag i ärendet, ty frågan är av den art och storlekatt snara åtgärder behöver sättas in. representanter i inrikesutskottet har sålundaintagit en positiv instäUning till propositionen. Några motioner undertecknadeav folkpartister föreligger i detta ärende och jag skall i korthet ge någrakommentarer tiU dessa, I motionen 1476 av yrkas att lagen omanställningsskydd även skall omfatta sjömän. Då det är utskottet bekant attredan 1972 års vårriksdag sannoUkt förelägges förslag om en ny sjömanslag, harutskottet icke ansett sig vilja biträda motionen utan avvaktar vad som kommaskaU i detta avseende. Folkpartisterna i utskottet sympatiserar med tankegången. Sedan några ord om de motioner som reservanterna frånfolkpartihåll i utskottet yrkat bifall tUl Lagförslaget omsysselsättningsfrämjande åtgärder föreslås omfatta företag med minst femanstäUda. Motionen av herrar i och i anger antalettio. Vi reservanter anser att för de småföretag som inte sysselsätter fler äntio anstäUda är det en ytterligare pålaga som ålägges företagsledaren att haneller hon skaU avfordras rapportering och uppgiftslämnande även i detta avseende.Vi anser att redan förekommande skyldigheter om uppgifts-lämnande är enbelastning för framför aUt de mindre företagen, som inte kan håUa denkontorsservice som det stöne företaget har möjhghet till och måste ha. Vidarebhr det vid bifaU tUl reservanternas förslag mindre arbete med registrering ochgranskning vid länsarbetsnämnderna. inte heUeratt man vinner några påtagliga fördelar om man fastslår antalet tUl fem iStäUet för tiU tio. I motionen 1475 med i som förstanamn har föreslagits att anställnmgsskyddslagen skaU brytas vid tiden förålderspensionens inträde. Tankegången bakom detta förslag är att arbetsgivarekanske inte har lust att nyanställa arbetskraft som skaU gå i pension efter treår, eftersom man i så faU kanske får betala lön under sex uppsägningsmånaderutan att få något arbete utfört. Jag tror att det är klokt att uppmärksamtfölja utveckUngen just bland dessa arbetstagare. Sluthgen, fru talman, vänder sig reservanterna från ohkapartier emot lagförslaget i sysselsättningslagens 7 §, där påföljden vid brottmot lagen kan bh böter eUer fängelse i högst . Reservanterna föreslår attpåföljden fängelse skaU utgå. Vi tror inte att detta straff skaU behövatillgripas. Då kan man erinra att det ju i så faU inte spelar någon roll omstraffsatsen finns eller ej, men redan det faktum att den finns i straffskalanverkar diskriminerande och kränkande. Vi skaU inte förutsätta, att vi viUsätta våra företagare i fängelse, och därför bör ordet ej finnas i lagtexten. Jag ber därför, fru talman, att få yrka bifall tiUreservationerna 9 och 11 i inrikesutskottets betänkande nr 18, Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. HenHALLGREN (vpk); Ett förslag med den inriktning sompropositionen 107 har borde ha förelagts redan långt tidigare.Problemen har funnits och är svårartade tUlbaka. När detta harpåtalats i från kommunistiskt håU har man avfärdat kravet på lagfästanstäUningsskydd för den äldre arbetskraften med hänvisning till att detankommer på arbetsmarknadens parter att lösa det problemet. Men erfarenheter frånarbetsUvet har givit belägg för att det inte är möjhgt att lösa dessa frågor.Företagen, dvs. arbetsköparna, har inte tagit någon som helst notis om vare sigframstäUningar eller anmaningar från fackUgt håll i dessa frågor. § 32 harskrupelfritt hävdats. Det verkhga förhåUandet är att problemen förvärrats påsenare år. 1 motionen 1472 har vi hänvisat tUl bl. a. uttalanden idagspressen, i fackförbundstidningar och från ledande funktionärer inomfackföreningsrörelsen. Vi har också kunnat konstatera, att de flestaremissyttrandena från fackligt håll klart kritiserar utformningen av ochinnehållet i lagtexterna som behovet av lagfäst anstäUningsskydd förden äldre arbetskraften understrykes. Ifrån borgerUgt håU har man varit uppe och deklarerat i princip inte är emot förslaget men har ändringsyrkanden. Det är väl ensanning med modifikation, när man säger sig i princip inte vara emot förslaget.Jag vUl bara hänvisa till motion nr 1478, som har från moderatasamhngspartiet som första namn men som också är undertecknad av bl. Det är således en gemensam borgerUg motion, ochi denna yrkas i första hand att måtte besluta avslå propositionen107; i andra hand hemstäUes "att , därest yrkandet ovan inteskulle bifallas, måtte besluta Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. 1. att uppsägningstiden i förslaget till lag omanställningsskydd (1 §) under punkterna 1, 2 och 3 skaU vara resp. 1, 2 och 3månader". Så fortsätter man rakt igenom med väsentligaförsämringsyrkanden. Det odelade och hängivna talet om att man vill ha ettsäkrare skydd för den äldre arbetskraften kallar jag rent ut sagt för hyckleri,eftersom man har motionerat om direkt avslag på propositionen; därest man intefår det viU man ha en urvattning så att lagbestämmelserna inte skulle säganågonting. Det är inte anmärkningsvärt att en sådan motion kommerifrån borgerligt håU. Det är en bestäUning från SAF, 1 SAF;s remissyttrandeyrkas också avslag på propositionen; det sägs också klart ifrån att därest såinte bhr faUet vUl man i varje faU inte vara med om något som helst lagUgtskydd för den äldre arbetskraften beträffande bättre möjligheter tiUanställning. Man frågar sig osökt varför de borgerUga nu säger siginstämma i princip, då de inte gör det i praktiken. Detta synsätt är Intemärkvärdigt utan helt förklarhgt. Som vi tidigare påtalatsammanhänger det med det rådande samhällssystemet. Aktieägama kräver högstamöjliga profit, och för detta krävs hög produktivitet. Att detta är detavgörande underströks av från moderata samhngspartiet. Maneftersträvar således en eht av yngre fysiskt starka och reaktionssnabbaarbetare, med andra ord dem som anses mest utsugningsbara. Det finns företag här i landet, som har rest åldersspärrarför nyanställning t. o. m. så lågt ner som vid . Den arbetsplats, där jagsjälv har arbetat tidigare, har åldersspärr vid . Vad betyder då talet omatt dessa frågor skaU lösas genom förhandhngar mellan arbetsmarknadens parter?De som har nått en ålder och något över är således helt utestängda.Man bortser helt från de så kallade jag vill understryka: så kaUade - äldrearbetarnas yrkesvana och yrkesskicklighet. Jag vill betrakta det som ettdirekt självbedrägeri. Det visar sig nämUgen att den äldre arbetskraften,därest man utnyttiar den på ett riktigt sätt, kan ge väl så god produktivitetsom många av de yngre. Men när man har utsorterat den äldre arbetskraften stäUerde borgerliga krav på att samhället skaU ta hand om de arbetslösa. Dennareaktionära instäUning som innebär att man vrakar anställda som kommit upp i40-årsåldern eller något däröver är oacceptabel, och vi betraktar den rent utsom asocial. Vi är således obetingat för en lagstiftning på dettaområde. Men den måste utformas på ett sådant sätt att den bhr effektiv. Tyvänmåste vårt omdöme om de förehggande förslagen bh att de inte kan ansestiUfredsstäUande. Våra invändningar gäUer såväl lagförslaget om uppsägningstidm. m. som förslaget beträffande åtgärder att främja sysselsättningen för denäldre arbetskraften. Den förstnämnda frågan skaU jag inte närmare gå in på,eftersom den kommer att beröras i ett anförande av en annan ledamot i vårgrupp. Jag vill endast härtill göra den kommentaren att jag inte kan se någrabärande skäl varför inte skuUe kunna fatta ett beslut om generelltgällande uppsägningstid . De flesta tiänstemän har ju faktisktsådana förhållanden - varför skall då inte de som står i den manuellaproduktionen, i det verkUga arbetet, också kunna ha det? Jag skaU emellertid ta upp förslaget tiU lag om vissaåtgärder för att främja sysselsättningen av äldre arbetskraft och på vilketsätt detta bör ske. I vår motion reser vi starka invändningar mot förslagen ipropositionen och StäUer motsvarande konkreta ändringsyrkanden.Utskottsmajoriteten har avstyrkt dessa yrkanden med motivering att vi inte harbärande skäl för våra förslag. I anledning härav ser jag mig nödsakad attytterUgare utveckla våra synpunkter i denna fråga. Först viU jag hänvisa tiU att våra ändringsyrkanden ivissa fall givetvis går längre men i stort sett sammanfaUer med de fackUgaorganisationernas remissyttranden. Man tycker ju att det hade varit heltsjälvklart att även socialdemokratin skuUe ha följt samma Unje och tiUgodsettde fackUga organisationernas synpunkter, men de socialdemokratiska ledamöternai utskottet och också departementschefen har intagit ett slags medlandestäUning med i viss mån ett tUlgodoseende av borgerUga önskemål. Någon nämnvärdhänsyn tiU exempelvis LO:s och de stora fackförbundens mening har man påsocialdemokratiskt håll inte tagit, något som jag måste betrakta somanmärkningsvärt, eftersom det socialdemokratiska partiet representerararbetarrörelsen och eftersom SAP, LO och fackförbunden över huvud taget har ettganska starkt samarbete. Man borde ha kunnat komma fram den vägen. Detta är ettav skälen som jag anser bärande. Det talar således emot utskottsmajoritetensuppfattning att vi inte kan anföra några bärande skäl En annan sak är talet om att man kan förhandla sig tUl dethär. Möjligheten att förhandla om att bevara äldre kvar i arbetet respektiveatt i högre grad anstäUa s. k. äldre arbetskraft finns ju . DenmöjUgheten har fackföreningsrörelsen givetvis haft men erfarenheterna av sådanaförhandhngar har lett dithän att man på fackhgt håU både lokalt och centraltmer eller mindre avstått från sådana överläggningar. Detta är inte sagt som någon kritik mot den fackUgarörelsen. Så länge som arbetsköparna ohämmat kan tUlämpa § 32 med bl. a.oinskränkt makt att fritt anstäUa och avskeda arbetare, ter sig ju sådanaöverläggningar ganska merungslösa. De flesta fackföreningsmän har mycketbittert fått erfara detta. Det är bara beklaghgt att denna kammare för en korttid sedan avslog en vpk-motion som skulle, därest motionsyrkandet bifalUts, i lagförbjudit tillämpningen av bestämmelser av typ § 32. Tittar man på den övriga lagtexten om förfarandet, så skaUman väl inte inbiUa sig att situationen bUr annorlunda om man skriver in i enlag att länsarbetsnämnden "bör" överlägga i saken med arbetsgivar-och arbetstagarorganisationerna, som termen lyder. Om nämnden efter dettafinner skäl därtlU så skall den "anmoda" arbetsgivaren att i sambandmed nyanstäUnlng öka andelen av äldre arbetare. Några mer sakliga argument ändem som de fackUga organisationerna kan föra fram lär väl kanppastlänsarbetsnämnden eller AMS kunna åstadkomma. Vi tror inte att vare sig AMS eUer länsarbetsnämndensauktoritet nämnvärt påverkar företagsledningar som har en negativ instäUningtiU den äldre arbetskraften. gav i en artikel den 14 aprU etttypexempel på hur arbetsköparna ser på den äldre arbetskraftens A nställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, nt m. problem.Artikeln var rubricerad "Unga utlänningar slår ut de äldre". Detåtergav uttalanden från i om att fackföreningen påplatsen försökt förmå att återta ansökan att få ta hit 150 jugoslaver.Ombudsmannen fick det svaret av disponenten att de 350 arbetslösa i Karlskogahade ingen nytta av, ty de var för gamla. Det var fråga om människormellan 40 och . Svaret talar för sig självt. På arbetsköpare av det slagetbiter varken argument eUer auktoriteter, och vi har tyvärr aUtför mångaföretagsledningar i det här landet som intar samma attityd. Nästa fråga måste bh: Blir det inte en tidsödandeprocedur, om förhandUngar på länsnivå mellan länsarbetsnämnden ochpartsorganisationerna först skaU föras, därefter "anmodan" avges ochresultat awaktas samt, om resultatet blir negativt, vUket är sannoUkt, en nyomgång påbörjas? Därefter men först därefter skaU AMS kunna förordna vadsom föreslås i 5 §, nämUgen att arbetsgivaren ej får anstäUa andra arbetstagareän dem som den offentUga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit. AUt talar för att det kommer att anhopas en mängd ärendenav detta slag centralt hos AMS och att hela denna behandUngsordning bhr bådebyråkratisk och tidsödande. Vi ser ingen anledning tUl att inte länsarbetsnämndenär eller åtminstone skulle kunna bh en lämpUg instans, som redan i etttidigt skede finge behörigheten att tillgripa detta yttersta korrektiv, som mani propositionen betecknar åtgärden att förordna att följa arbetsförmedUngarnasanvisningar. Vi betraktar det föreUggande förslaget såtUlkrånglat och ineffektivt med stora risker för en stark byråkratisering ochstora förseningar vid handläggningen av ärendena, vUket givetvis kommer att hanegativa verkningar för de berörda löntagarna. Jag vill också erinra om vad tidningen om propositionen, oaktat att tidningen uttalar sig för densamma:"Maktbalansen kommer fortfarande att vara snedvriden. Den förhatUga § 32i nafsas bara i kanten." Vi har en annan mening. Vi har denbestämda uppfattningen att det krävs väsentUgt mer än att bara nafsa §32-systemet i kanten. Som jag tidigare nämnde har det inte saknats förslag somskuUe ha kunnat ändra förhållandena på arbetsmarknaden. Jag viU med hänvisning tUl vad vi anfört delsi motionen 1472 och dels i reservationerna 2, 3, 5, 6, 12, 13, 1 5, 18, 19 och20 som fogats till inrikesutskottets betänkande nr 18 yrka bifall tUl dessareservationer. HerrCARLSTRÖM (fp) kort genmäle: tyckte att det var hyckleri atttala om tillfredsställelse med de kommande lagarna angående den äldre arbetskraftenefter det att även folkpartister undertecknat den s. k. Hov-hammarmotionen. Jag berörde icke motionen av m, fl,,eftersom folkpartisterna i utskottet icke stäUt sig bakom den. Jag trodde attdet klart framgick vad vill i detta sammanhang med den redogörelsesom jag lämnade. Folkpartisterna har emellertid icke klav- bundits,utan den frihet som finns inom har medfört att tre folkpartister undertecknatHovhammarmotionen, men som sagt, totalt eller folkpartietsrepresentanter i utskottet har på intet sätt StäUt sig bakom denna motion. () kort genmäle: Hen tror inte att vi vill den äldrearbetskraftens bästa. Jo, , i företagen är vi angelägna om attverkligen kunna behålla just den äldre, erfarna arbetskraften. Jag vetfaktiskt, , av egen erfarenhet hur värdefulla just många av deäldre är i ett företag, inte minst i de små företagen. Vi är alltså ense om att förbättra situationen för denäldre arbetskraften. Vad som skiljer oss åt är bara sättet, men jag tror att vigör det bäst på det sätt som jag sagt i mitt tidigare anförande och inte genomtvångslagstiftning. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Hen (vpk) kort genmäle: Det är klart att det hade varit känsligt förherr att ta upp just den motionen. Man undviker givetvis detobehagliga att det skaU avslöjas att man står med ena foten här och den andradär. Man talar med andra ord med två tungor. Det finns folk inom folkpartietsom tydUgen önskar avslag på denna proposition. Att man försöker förgyUa det hela har jag förståelse för.Ni är ju företagens och arbetsköparnas företrädare här i detta parlament, ochdå tycker jag att ni också kan säga rent ut vad ni menar. När nu ytterhgare vill understrykamoderaternas inställning till den äldre arbetskraften, viU jag påminna honom omatt det var varken socialdemokrater eller kommunister som förde frågan omtrygghet åt Iggesundsarbetarna tiU arbetsdomstolen, där man frånfackföreningshåU krävde att den äldre arbetskraften som varit där i 20 årskulle vara kvar, medan företaget av företagsekonomiska skäl behöU den yngreoch sparkade i väg den äldre arbetskraften. Det fick man stöd för avarbetsdomstolen, som ju tjänar era syften och inte våra. Jag har velat säga detta för skaU få klart för sig hur det Ugger tiU. HenMATTSSON i (c): När jag lyssnade tiU fick jagnästan det Intrycket att först efter det att denna lagstiftning har införtskommer den äldre arbetskraften att kunna placeras hos företagen. Det förhållersig faktiskt så att arbetsförmedhngarna jämt och ständigt samarbetar medföretagen om placeringen av äldre arbetskraft, och vad vi nu siktar tUl är attge dem större befogenheter i det arbetet. Tyvärr måste vi konstatera att den äldre arbetskraften harfått allt svårare att hävda sig på arbetsmarknaden, trots att samhället genomoUka typer av arbetsmarknadspoUtiska åtgärder - omskolningsverksamhet,halvskyddad sysselsättning, skyddade verkstäder, beredskapsarbete osv. -harberett sysselsättning åt ett flertal äldre människor eller människor med någonform av handikapp. Det kan naturligtvis diskuteras vilka Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. orsakernaär till denna utveckhng; jag skall bara peka på ett par. En orsak är befolkningsomflyttningen. Arbetstillfällenahar i allt högre grad koncentrerats tiU vissa delar av landet som drar till sigden yngre arbetskraften medan de äldre, som oftast är mer lokalt bundna,stannar kvar i ett område där möjligheterna att få sysselsättning är otillfredsställande,där det därför blir hårdare kamp om arbetstillfällena och där den äldrearbetskraften får svårt att hävda sig. En annan omständighet som tUlkommit framför allt under desenare åren är svårigheten att placera de äldre personer som bhr friställdagenom att företag läggs ned. Jag kan nämna exempel härpå från län. Det området rymmer ändå inom sig ett storstadsområde med den bättrearbetsmarknad som finns där. Vid behandhngen av ansökningar i fiol höst om import avutländsk arbetskraft konstaterades att det där fanns 759 s. k.långtidsarbetslösa. Av dessa var inte .