prot · FU0910 · 1971-12-31 00:00:00 — Här är det frägaom tUltron tUl regeringens vilja att verkligen nä en hygglig anslutning, underförutsättning att andra EFTA-länder gör det alltjämt självfaUet inom ramenför neutraUtetspoUtiken. Det är främst av den anledningen som jag har uppehäUitmig vid debatten om dessa ting. Jag tror att det är helt nödvändigt att talaklarspråk här. Om den ökning av den svenska exporten verkligen skall inträffasom finansministern och andra i det sammanhanget förnuftiga människor anservara utslagsgivande erforderlig för att vi skaU klara våra balansproblem närdet gäller utrikesaffärerna, dä mäste vUjan inom näringslivet att satsa ocksävara tillräcklig. Viljan att åstadkomma de nödvändiga investeringarna här hemmamåste finnas. Härvidlag spelar atmosfären kring EEC-förhandlingarna en inteobetydlig roll. Det går naturligtvis, herr talman, om , som , bara med en ofullständig framgång att låsa in pengar i landet, mendet går inte - om vårt land skall fortsätta att vara ett fritt och demokratisktsamhälle - att läsa in människor, innovationsidéer och utvecklingsplaner. Vadman skuUe kunna kaUa vår innovations-, Ucens- och patentbalans gentemotutlandet synes ha blivit sämre, och det kan vara entankeställare sä god som någon. Sä tUl den andra synpunkten på näringspolitiken här hemma!För ett socialUberalt parti som det jag tiUhör är det naturligtvis helt klart -som jag sade att om vår ekonomi i mycket stor utsträckning skaU bygga påenskild företagsamhet, måste också politiken skapa och bevara erforderligaförutsättningar för att den företagsamheten verkligen skall fortsätta att förkovras. Då kommer frågan; Vad vUl egentUgen det Jag tror att det är nödvändigt att vi får ett klarare svar på denfrägan än vad som gavs under valrörelsen, ty i förmodligen ännu störreutsträckning än beträffande marknadsfrågorna är det näringspolitikensutveckling här hemma och de antaganden som görs beträffande den, som påverkarföretagens satsningar, inte minst deras investeringsplaner. Även här föreliggerett fuUständighetskrav i fråga om redovisningen av de mera långsiktiga målen. Skall det verkligen vara omöjligt att få ett klararebesked beträffande socialiseringsfrägorna än det vi fick under diskussionen1969 och 1970? Det svaret gick ju egentligen bara ut på att här skulle detsocialdemokratiska partiet laga efter lägligheten lägligheten ur dess egensynvinkel sett. Ingen kan väl ändå inte heller regeringen undgå attförstå att livsviljan och initiativkraften inte kan bli de bästa inom företagsom mer eller mindre starkt upplever sin nuvarande verksamhetsform som pålängre eller kortare sikt stäUd på aweckling. Man kan invända att den fråganför dagen saknar aktuaUtet. bönfaller ju nästan regeringennäringslivet och särskUt den utlandskonkurrerande industrin att öka sinaprestationer. Budgeten har, som jag sade, ett inslag av stimulanser i dettasyfte, och jag hoppas att det blir fler . Men vad händer när den nuvarande krisen övervunnits? Jaghar redan tvä gånger strukit under att företagsamheten måste bära sin del avansvaret för att det genomförs åtgärder som ger bättre arbetsdemokrati ochstörre social rättvisa. Det är emeUertid ofrånkomligt att en socialliberalramhushåUning har ett inslag av ekonomiska stimulanser, såväl för företag somför de på olika områden även inom den offentliga sektorn - anstäUda ochverksamma människorna. Detta står inte i strid med strävan efter större socialoch ekonomisk rättvisa, efter ökad jämlikhet. Men, som yttrade i gårmed en ganska oberättigad adress tUl , man skaU inte förenklaproblemstäUningen. Det är bra att hyfsa debatten genom att även föra in dekomplicerande faktorerna så att man inte fastnar i fraserna, somsocialdemokraterna onekligen i stor utsträckning gjort när det gällt denförbättrade jämlikheten vUken ju för övrigt ingalunda endast är en ekonomiskfråga utan ocksä och inte minst en fräga om att bryta upp gamla attityder ochfördomar i olika gruppers syn på varandra. En delfråga kan då bli: Skall det socialdemokratiskapartiet, sedan den nuvarande besvärliga situationen klarats av, i något slagssociaUstisk renlärighetsiver välkomna inskränkningar av ekonomiska stimulanserutöver vad social rättvisa i ett samhäUe av vär typ kan motivera? Det gäUerinte bara företag utan även anställda inom såväl den enskilda som den offentUgasektorn. Jag tror inte man behöver hysa något tvivel om att sådana farhågor finns, och de försämrar givetvis bedömningarna av det framtida ekonomiskaklimatet och därmed viljan att satsa. Det är klart att man inom det socialdemokratiska partietkan hysa uppfattningen att vi på lång sikt inte skaU ha ett samhälle med enmycket stor enskUd företagsamhet och med ett betydande inslag av ekonomiskastimulanser för företag och enskUda. Det är klart att man kan hysauppfattningen att socialiseringsätgärder successivt bör insättas och att en Nr 10 av politiska doktriner förestavadmycket stark utvidgning även pä annat sätt av statligt företagande bör ske, t. ex. genom att ge en sådan företagsamhet särskUdakonkurrensförmäner när det gäller fördelning av kapitalresurser, statlig upphandling osv. Om detta verkligen är den ... .. ,.. , huvudkurs som den svenskasocialdemokratin tänker följa - med de avvikelser som tUlfälliga lägen, t.ex. det nuvarande, kan göra nödvändiga j ., , ., bor denavsikten deklareras. Visst finns det mänga fall där statlig verksamhet eUersamverkan mellan staten och enskilda företagare är utomordentligt väl motiveradoch leder tUl positiva resultat, men de bör klart definieras. Dit hör t. ex. ivarje faU tvingande sociala skäl. Dit kan i många fall fast med något störrereservationer höra regionalpolitiska skäl. I de fallen bör enligt min meningstatliga insatser på i princip lika grunder göras för såväl enskUda som statUgaoch kooperativa företag. Dit hör ocksä fall av ofullständig konkurrens, dä eninsats från statens sida är tUl konsumenternas gagn utan att därför kravet pålönsamhet för ett statligt företags del behöver komma i kläm. Vär huvudprincip är att staten inte skall ägna sig ätaffärsverksamhet som lika väl ur social och regionalpolitisk synvinkel ochframför allt ur konsumenternas synvinkel kan skötas av enskUda. Bevisbördanvilar pä dem som vUl utvidga den statliga företagsamheten över dessa gränser.De som vill ha en socialisering eller en starkt utvidgad statlig företagsamhetjust utan annat motiv än att den skaU ersätta enskUd företagsamhet, måste ta påsig den bördan. Och de måste naturligtvis också ta på sig bördan av att klarade omstäUningssvårigheter som bl. a. skulle uppkomma ifaU omsorgsfulltuppbyggda personliga kontakter och förtroendeförhåUanden, inte minstinternationella sådana, bröts sönder. Ett dylikt sönderfall skuUe leda tUlökade risker när det gäller framgångsrik marknadsföring och därmed även när detgäller sysselsättningen. Jag skall inte ingå på dessa problem mer de kommer attbehandlas i fortsättningen av debatten. Huvudfrågan är i detta avsnitt; ViU detsocialdemokratiska partiet verkligen lägga sin framtidskurs, pä lång sikt, somnågot slags frontalattack av den typ, som jag här talat om, mot enskUdföretagsamhet? Är så fallet bör den viljan tUlkännages. Är det däremot intefallet ökar i hög grad möjUgheterna för det samarbete och desamförståndslösningar som den tidigare debatten i inte ringa utsträckning rört sigkring. Men låt oss få veta, herr talman, hur det egentligen ligger tiU. Jag skall med hänsyn till talarlistan inte taupp någon längre debatt med , och jag skaU inte gå in på den sista delen av hans anförande, som jag trots allt upplever som mycket konservativ och dogmatisk. Jag har nämligen hört dessa synpunkter så förut, t. ex. när vi införde ATP eller när vi skulle upprätta Investerings banken. Det är synpunkter som egentligen går ut på att skrämma för framtiden man försöker skrämma med tal om våra dolska planer. Ett 38 av de enklare valjippona i denvägen var den hemliga socialiseringslista somfolkpartiet körde med och som man förmodligen skäms över i efterhand. Men det är helt andra ting som jag helt kort vill säganågra ord om det gäUer det utrikespolitiska avsnittet. tog för det första upp vad han kaUade förAftonbladslinjen. Han har en gammal mani mot som vi upplevt mångagånger här i kammaren. Det är den principiella delen av detta som jag tycker ärfelaktig. Vi har ju ett nästan oändligt antal liberala tidningar här i landet,och de skriver de mest ohyggliga saker i vissa frågor. Men jag tror inte attdet har hänt om det inte varit fråga om någon allmän, ensidig totalbild attjag har ställt tUl svars för vad varje enskild liberal tidningskriver och sagt; skall ni ta avstånd frän den och den tidningen. Att sägapä det sättet stämmer ju ganska Ula med talet om den pressfrihet som herrarnainte minst i gär talade så vackert om. Jag kommer heller inte att försätta migi den situationen att jag generellt skall stå till svars för vad socialdemokratiskatidningar skriver, vare sig det är eUer ellerArbetet i . Jag kommer aUtså inte att säga om jag häller med om det ochdet, ty dä är det slut pä pressfriheten inom våra led. skaU ha möjlighet att sjunga sin sång. I enskilda fall kan jag taställning, men i allmänhet vUl jag det inte. Det är den ena sidan av saken, och det är den jag tyckerär principiellt intressant. Dessutom gav en fullkomligt felaktigskUdring av vad faktiskt har skrivit i frägan. Det lämnar jagemeUertid därhän för ögonblicket. Det var den principiella aspekten jag härvUle anlägga. För det andra tyckte att jag använde alltförsvaga ord när jag skildrade det utrikespolitiska samarbetet inom EEC och sadeatt vi inte har någonting att invända mot det eller mot Davignonrapporten. Ja,men kom ihåg att det ändå är litet för mycket begärt att ett neutralt land skaUuppstämma hallelujarop om nio Atlantpaktstater förstärker sin utrikespolitiskasamordning. Men om de länderna vUl bedriva ett sådant samarbete, sä är detganska bra för dem att veta att vi inte kommer att företa oss någonting som kanförsvåra det. Och det är det beskedet de länderna vUl ha. De begär inte att viskall ansluta oss tiU den samordningen, eftersom vi är neutrala. För det tredje sade ; Tala om för svenska folketvad det kommer att innebära om vi ställs helt utanför EEC! Det där är en typ avytterUghetsresonemang som jag inte har velat ge mig in pä i debatten. Det finnsen ytterlighet som säger; Om vi blir medlemmar i förlorar vi all nationeUsjälvständighet. Om vi bestämmer oss för att bli medlemmar i , så är dettadet sista självständiga beslut som riksdag kommer att fatta, sade enpotentat . Men det är en aUtför ytterlighetsbetonad skildring avverkligheten. En annan grupp säger: skall vi tala om för svenska folket vaden total isolering av skulle betyda. Men inte heUer det är någotrealistiskt alternativ. Vi kommer aldrig dithän, vad som än händer. Därförfinns det heller ingen anledning att skrämma människor på det ena eller andrasättet, utan det gäller att föra ett nyanserat resonemang; då skapar vibästa möjliga förutsätt- ningar fören positiv överenskommelse. Och därför måste jag säga ungefär detsamma tiU herrWedén som jag sagt till : Gör inga ytterUghetsskildringar av vårframtid, utan låt oss föra en sansad och balanserad debatt! () kort genmäle; När jag använde ordet Aftonbladslinje gjordejag det för enkelhetens skull, vUket jag ocksä sade. måste väl ändåvara medveten om att detta inte bara är en enskUd tidnings linje utan en linjesom har en del anhängare även inom hans eget parti. Därför är det angeläget attregeringen deltar i diskussionen och på ett ännu klarare sätt än vadstatsmiiustern gjorde i går redogör för sin hållning. Jag är inte besatt av någon mani när det gäUerAftonbladet. Jag delar allmänna inställning att man inte kan fordraav politiker att de aUtid skaU stå upp och svara för vad som skrivs i den enaeller den andra tidningen. Men den situation som har uppstått i samband medEEC-debatten är ju den att vi har fått en ytterlighetsriktning för att häranvända eget ord som företrädes av olika representanter. Jagkarakteriserade den riktningen med ordet Aftonbladslinjen därför att den harAftonbladet som språkrör. Men den finns inte bara där. Den förekommer också idet socialdemokratiska partiets officieUa tidskrift, och därför är det viktigtatt man i regeringen fullföljer den erUigt min mening acceptabla uppläggningenav och hävdar den och försvarar den åt alla håll ifortsättningen. Om jag jämför de risker som "aposteln "kan utsätta oss för i dessa sammanhang med de risker som den rörelse inom detsocialdemokratiska partiet som jag har karakteriserat med ordetAftonbladslinjen kan utsätta oss för, så tror jag att även blirglad om jag säger att jag tUlmäter honom mindre betydelse än vad jag tUlmäterdenna riktning inom det socialdemokratiska partiet. När jag talade om att man skulle använda mer positivaordalag så hänsyftade det på allmänt positiva ordalag av samma art omstatsrådet vUl låna nug ett öra som användes i dokumentetden och på en utbyggnad av dessa ordalag. Det tror jag är verkligtvärdefuUt. Jag menade inte att vi skulle träda fram och explicit säga att detär väldigt bra att samarbetet inom blir utvecklat. Jag anser attdet är bra att finns, ty den är ändå en stabiliserande faktorgentemot krafterna på den "andra sidan". Man kan mycket väl tänka sig om vi nu skall diskutera den saken, vilket jag tycker är överflödigt isammanhanget att en samverkan i utrikespolitiskt avseende mellan EEC- ochEFTA-stater kanske inte leder tiU någon förstärkning av utan tUlen ny rörelseriktning, mera baserad pä . Men allt detta är juframtidsperspektiv. Vad jag menade var att man över huvud taget skulle sätta ifokus sådana saker som att t. ex. den ekonomiska samverkan mellan i det väsentliga, bäde för dessa länders egna medborgare och för derasmöjligheter att uppträda stödjande mot den tredje världen, vara en mycketpositiv sak. Regeringen borde visa litet entusiasm för denna typ av samarbetssträvanden, där den inte behöver lida av samma hämningarsom när det gäller utrikespolitiken. Sedan viU jag verkligen vädja till statsminister atti fortsättningen i sitt handlande inte hänga upp sig på vad jag sade omAftonbladslinjen. Det var fräga om en karakteristik av en politisk vågrörelseoch inte ett utpekande av en enskild tidning. Det riskabla med denna vågrörelseär att inte talar rent språk tUl sina egna. Han gjorde det mycketklart och förtjänstfullt i ett avseende i går. Jag anser att han bör utvidgaregistret tiU att ocksä låta det omfatta de andra saker som jag nämnde. () kort genmäle: allmännaförsök att karakterisera inlägg är inte precis nägon merit förstatsministern i en minoritetsregering. Jag begärde ordet därför att ett angrepp pä och försökte låtsas att vi skuUe ha anledningatt skämmas i efterhand för att vi under valrörelsen tog fram den hemligasocialiseringsUsta den socialdemokratiska studentrörelsen hade åstadkommitgenom att göra en enkät hos riksdagsmännen på Stockholmsbänken. Nej, herrPalme, de som skämdes var tydligen socialdemokraterna, eftersom ni uppfattadedet som så anmärkningsvärt att denna lista togs fram inför offentligheten. Vianser inte att det är något egendomligt att socialister vill socialisera. Mendet är märkligt att ni blir så uppskärrade när dessa frågor kommer pä tal. Nuvet vi att var mycket förtörnad över att dessa nyheter läckte ut.Får jag föreslå att tala med den socialdemokratiska studentklubbenoch be den att göra en ny enkät hos de socialdemokratiska riksdagsmännen, såatt dessa får tiUfälle att lägga fram förslag som bättre passar för densocialdemokratiska riksdagsgruppens anseende när den nu inte har någonmajoritet hos väljarkåren. Jag mäste be om ursäkt att jag för ettögonblick var ouppmärksam mot vad han sade. Men det berodde pä att jag fick ettbudskap frän talmansbordet om att viUe tränga sig in i värt lillameningsutbyte. Jag beklagar att denna tävlan inom gjorde att jagvar ouppmärksam mot . Men för att förhindra att det upprepas skalljag inte fästa mig vid vad hade att säga jag tycker inte att det varvärt det. Jag hörde inte början av anförande, dä han tydligen sadeatt han för enkelhetens skull använde ordet Aftonbladslinjen. förstår jagatt han använde ett bildspråk Uknande det då man personifierar för attskildra det onda i världen. Jag skall ta upp detta på allvar, ty det är ganska viktigtatt försöka differentiera debatten. Det finns ett slagord som heter "Nejtill EEC". Bakom det slagordet ryms väldigt olika ting. Där ryms personersom har en fruktansvärt förenklad och falsk bild av verkligheten. De säger attvi inte skall ha med EEC att göra, att vi skall ta tUlbaka vår ansökan omförhandlingar, att vi över huvud inte skall ha med denna förskräckligamonopolkapitaUstiska organisation att göra. Denna inställning har jag Nr 10 hårt angripit i olika sammanhang. Den är i värsta fall en usel radikalchauvirusm,om jag får uttrycka det sä. Bland dem som säger nej tUl EEC finns ocksä sådana somanser att icke kan bU medlem av EEC. De har två bevekelsegrunder för AUmänpoUtisk detta. Den ena är neutralitetspolitiken och den andra är att ett debatt medlemskap skulle innebära att vi måste uppge så stor del av vår nationeUasjälvbestämmanderätt pä det ekonomiska och sociala området att man bör ta deeventuella nackdelar som kan följa av en lösare anslutningsform än fulltmedlemskap. Detta är fuUt respektabla synpunkter. Jag konstaterade här i i går att det råder storenighet om att utvecklingen gär därhän att sannolikheten för att vi kan erhåUafullt medlemskap i minskar. På olika samarbelsområden, som vi nu mycketdiskuterar, finns ju från våra synpunkter bäde vin och vatten. Det finnspositiva inslag, men det finns annat som kan innebära förpliktelser ochsvårigheter för oss. Jag tror att man har glädje av en nyanserad debatt pä denpunkten. Titta pä den socialdemokratiska ungdomen, SSU! Vad jag harlärt mig när jag mött dessa ungdomar är att deras kunskapsnivå i många fall ärenormt hög när det gäller EEC. De har stäUt sig helt utanför alla meraprimitiva grupper, som vi inom partiet inte velat ha att göra med men däremotfolkpartiet och den förutnämnde aposteln ställde upp hos . Med densocialdemokratiska ungdomen kan man föra en saklig och riktig debatt isakfrågor, där man inte i förstone kan avgöra vem som har fel och vem som harrätt. Det är ganska viktigt att man skiljer mellan dem som harvad jag kallar en enkel radikalchauvinistisk uppfattning och dem som på sakligagrunder kommit fram till att icke kan bli medlem men som diskuterarandra tänkbara samarbetsalternativ som ibland förs in under samlingsrubrikenEEC. Jag skall gärna ge mitt bidrag och visa den entusiasm som för själva grundtanken om ett ekonomiskt samarbete, men då tycker jagatt ocksä skall försöka tränga in i tänkesätten hos dem som av olikasakliga skäl är motståndare tUl ett svenskt medlemskap i men som diskuterarandra former för samverkan. () kort genmäle; gjorde en ansträngning att skiljapä, låt oss säga, två olika slag av EEC-motständare, dels dem som han karakterise rade såsom en omöjlig opinion, dels dem han karakteriserade såsom motståndare till medlemskapet såsom anslutningsform men som enligt hans mening ofta förde en saklig debatt. Det är klart att många av dem gör det. Men i en del fall om med saklig debatt menar t. ex. den senaste ledaren i tidskriften - blir uttryckssätten, vokabulären och den aUmänna bUd som där framträder av EEC;s strävanden och förhållanden mycket lika uttrycksmetoderna hos den enligt hans uppfattning mycket besvärliga första gruppen. Då suddas i viss män den distinktion ut som här har försökt göra, ehuru jag naturligtvis 42 håUer med om att den finns. TiU sist, herr talman! Om denna debatt även frän de meranyanserade EEC-motståndarnas sida - av dem som alltså primärt skulle vara motett medlemskap föres pä ett sådant sätt att uppfattningen utomlands såvidaden håller sig väldigt tyst blir den att detta kanske ändåär den allmänna uppfattning man har om oss i , tror jag att riskernaökar för det kolossalt ofördelaktiga slutresultat som jag naturligtvis medgerinte är överväldigande sannolikt om saken sköts väl. Men sköts den Ula, kan manräka ut för en total isolering även gentemot andra EFTA-stater. Då finns detnog anledning bl. a. såsom ett vapen mot de aUra mest omöjliga, ,även för regeringen att teckna konsekvenserna av det läge för den svenskafolkförsörjningen och den framtida ekonomiska utvecklingen som då skulleuppstå. () kort genmäle; Statsministern försökte göra sig lustig överatt jag försvarade mot det angrepp gjorde i sin repliktUl . Jag gjorde inte något försök att tränga mig in i er sakdebatt.Det råder inte sådana förhåUanden i med den typ av rivalitet sommöjligen finns inom socialdemokratin och en del andra partier. När förvränga ett av valrörelsens inslag, finner jag det väl motiverat attgöra klart vad som egentUgen hände. Kammarens debattregler medger enpartiordförande det, och statsministern behöver då enligt dessa regler intekonsulteras. Jag vill ha detta klarlagt. Statsrådsbänken har i så många andrasammanhang försökt utnyttja sina debattmöjligheter tUl det yttersta. Jag behöver naturligtvis inte konsulteras,men däremot blev jag informerad om att skulle blanda sig i debatten.Därför hörde jag inte vad sade. En del har behov av att skämmas i tysthet. harför detta inslag i valrörelsen behov av att skämmas offentligt. Det må hanfortsätta med. Sedan vUl jag inte förlänga debatten med påannat sätt än att jag vUl säga att gränsen går mellan dem som anser att vi överhuvud taget inte skall ha någon kontakt och inte förhandla med EEC och dem somsäger att visst skall vi förhandla men vi kan ha olika meningar om resultatet. Med dessa ord låter jag vär debattgä över i en hög grad av sakkunnighet när nu den förutvarande handelsministerntar tUl orda. Jag tackar för statsministerns vänliga ord.Jag skaU följa exempel sä tUl vida att jag skall ta upp ocksåEEC-frågan. TUl en del kan jag instämma i vad anfört men det konimeratt framgå av mitt anförande att jag i åtskUliga hänseenden inte delar hansuppfattrung. Vi kan alla konstatera att frågan om framtidaförhällande tUl EEC kommit in i ett mycket aktivt skede. debattenhär i landet flammat upp med fuU låga. Den närs av förväntansfull otålighet ivissa läger, av fruktan och oro i andra. Opinionen är inte enig,uppfattningarna går starkt isär. I en sä viktig fräga som det här gäller voredet sannerligen orimligt om inte sä vore fallet. Jag kan väl erkänna att urvissa synpunkter skulle det vara eftersträvansvärt med en bred uppslutningkring en gemensam handlingslinje, och jag hoppas uppriktigt sagt, herr talman,att vi skall komma därhän. gjorde det uttryckligen i sittanförande i irUedningen tUl remissdebatten. Sä länge kontakterna med EEC befinner sig pä det nuvarandestadiet förberedande samtal har det kallats kan ingen veta vart de kommeratt leda. var realistisk nog i gär att erkänna detta. Framtiden ärhöljd i ett dunkel som tidigast kan skingras ellerförsommaren då vi nalkas förhandlingsskedet. Under dessa förhållanden, herr talman, finner jag det fögaanmärkningsvärt att frägan om relationer tUl EEC tUls vidare visatsig vara i hög grad kontroversiell. Även om det finns mycket som enar detsvenska folket uppvisar vår demokrati likväl klara politiska skUjeUnjer. Depolitiska värderingarna skUjer sig frän varandra; vi vill inte samma sak. Att de politiska värderingarna färgar våra resonemang ochtUl slut blir avgörande för slutsatserna är sannerligen ingenting att beklaga.Men av den anledningen får vi inte blunda inför fakta som vi är benägna attbetrakta som obehagliga eUer som obekväma. Vi bör sä längt det är möjligt varareaUstiska. Alla mäste väl erkänna att EEC-frågan är komplicerad. Avdet material som finns tUlgängligt och det är vid det här laget inte litet kan man om än med möda skapa sig en ganska god förestäUning om vad gemenskapeninnebär . Vi kan emeUertid inte härav dra nägra säkra slutsatser om vart EECär på väg. Utvecklingstendenserna är motstridiga. Det är bl. a. detta somvållar svårigheterna.