prot · FU0958 · 1971-12-31 00:00:00 — I denna diskussion skall man naturligtvis slutligen haklarl för sig alt vUket ocksä trafikutskottets vice ordförande sade även omvi av och till kan krilisera våra vägar, och även om vi i olika sammanhangsjälvfallei såsom jag sade inledningsvis måsle, med den höga ambitionsnivåvi förbehåUer oss rätlen att ha i vårl land, komma fram olika bedömningarav sådana frågor, sä skall vi väl ändå inle, när ell läggs till elt, skymma vadsom tidigare sades här av , nämligen all vi pä vägområdet ändåhar en byggnadsverksamhet som knappasl ger oss anledning att påstå all viskulle inla någon vare sig botlenplals eller annan plats långt nere i kön blandde länder som vi normalt jämför oss med på delta område. Vi skall behålla denhär höga ambitionsnivån. Vi må gärna strida med varandra om anslagens storlek.Alt lala om vilja eller inte vilja när skUlnaden gäller 16 miljoner på entotalsumma av över tvä miljarder, verkar vara en tvist om påvens skägg. Men låtoss gärna fortsätta diskussionen från lid UU annan. Den har vi naturligtvisbara nylla av. Men vi skall heller inle lappa bort totalperspektivet för denhär verksamheten. Vår vägbudget lever inle någol eget liv i vår samhäUsekonomi:den lever sill liv lillsammans med all annan verksamhel i della land och kandärför inle sett från allmänna synpunkter göra anspråk pä någon fullständigtunik ställning i den svenska ekonomin. i Göleborg (fp) kort genmäle: Herr talman!Kommunikationsminister kände sig lydligen personligt angripen av migoch gick ut i elt mycket hårt försvar. Om nu kommunikalionsministern hadelyssnat på mill anförande i stället för alt sitta och fundera ut beskyllningarmol mig, hade han kunnai konstatera alt del i milt anförande fanns en positivvilja att stödja kommunikalionsministern i den ambition som jag förutsatte allhan har all öka väganslagen här i landel. När delgäller skyltningen sade jag bara en sak. Om kommunika lionsministern inle anvisat nägra extra medel för denna tas utgifterna för denna av anslaget till vägunderhåll enligt de uppgifter jag hade fält. Dessa har jag fått från folk inom . Där har man tolkat saken sä att 36 medlen skulle las frän anslaget fördriften, vilket är beklagligt eflersom dellavägunderhåll är vikligl inle minst frän den trafiksäkerhetssynpunkl somkommunikationsministern lidigare talat om. När del gäller all undvika olyckorär del viktigt all man kan förbättra underhållet. är jag tillfredsställdfrän den synpunklen, eftersom här har kommit etl auk-lorilalivl uttalande frånkommunikationsministerns sida om att dessa kostnader icke kommer att drabba deresurser som står UU förfogande för driflen. Kommunikationsministern säger att redovisningen förVägplan 1970 kommer nästa är. Det beklagar jag. sade kommunikalionsministernatt den skulle komma kanske redan i statsverksproposilionen. Jag trorall del är utomordentligt viktigt alt vi så snarl som möjligl fär det underlagriksdagen behöver för att med realism kunna debattera vägpoUtiken på längresikt. Del är ganska enastående att kommunikalionsministern å ena sidan försenarframläggandet av sitt stäUningstagande lill Vägplan 1970 och ä andra sidan meden gång kräver alt opposilionen skaU kunna böria diskulera ulan alt förfogaöver delta underlag. Kommunikationsministern säger att det i varje ekonomisktsammanhang finns önskemål som man vill prioriiera. Men är vi inle överens om attnär det gäller väganslagen följer vi inte den normala ökning som man bör ha ien framåtgående ekonomi ulan vi har på grund av ekonomiska svårigheterundantagsvis fält sänka vår ambitionsgrad. Anslagen till vägväsendet m. m. HerrDAHLGREN (c) kort genmäle: Herr statsrådet var delvis upprörd i sillinlägg här över del han menade var beskyllningar. Statsrådet säger altstatsmakternas uppgifl försväras om dess beslul ifrågasattes. Menar herrkommunikationsministern då att vi som valda ombud för människor runl om ibygderna skulle förhålla oss tysta och slUla och i aUt finna oss i vaddepartementschefer behagar föreslå och besluta? I fräga om sänkning av bashastigheten mäste del ändå lUlätas en fri diskussion. Vad jag har sagt är att beslutet kan diskuteras,Sävitt jag har uppfatlat diskussionen inom de olika motororganisalionerna ärman där inle helt överens med herr statsrådet. Ifrån sidaråder lystnad, en tystnad som jag gärna skulle se bröts sä att vi fick vela vadden säger. Kan detta beslul efterföljas? Kommer laglydnaden att blifullständig? Är del en realistisk gräns, herr statsråd? Det råder inga delade meningar emellan statsrådet och migom nyttan av trafiksäkerheten och all vi skall rädda liv. Frågan är hur viskall göra det på bästa sätt. Jag sade i mitl första inlägg att elt säll alt nä slörretrafiksäkerhet är alt bygga bättre vägar. Därigenom räddar man ocksä liv. Sedan tycker jag, herr statsrådet, alt man skaU la allt isin rälla ordning. Del är en god regel. Statsrådet citerade och ondgjorde sig,ocksä i raljerande ton, över . Men jag självtalade här om den aUmänna ulvecklingen som hade varil pä vägväsendetsområde-sedan år 1966, då anslagen praktiskt laget legal hell stUla, Redan 1966finns elt eftersatt vägunderhåll med . Anslagen till vägväsendet m. m. att vihade en besvärlig ekonomisk situation, men att trots detta viUeprioriiera'vägarna med . Det skall uppfattas som encenterpartiets vilja. Jag försäkrar herr statsrådet att även om 16 miljoner idetla sammanhang är en lilen summa, skulle de med glädje las emot i vilkel länsom helsl i detla land, vUket vittnar om behovet. () kort genmäle: Jag fattade kommunikationsministern sä althan trodde att jag menade att det skulle räcka med en omdisponering inomkommunikationsdepartementets huvudtitel. Så är emeUertid inle faUel, Vi kräverden politiska viljan för en omdisponering, så att man lägger ner mer av våraökade tUlgängar observera ökade tUlgängar för framliden på vägväsendet pågrundval av dess produktiva och Irafiksäkerhetsmässiga karaktär. Del ärunderlaget för mina önskemål. Jag vUl bara till säga, allriksdagen har beslutat i fråga om försök med differentierad hastighet pä våravägar. har aUtså begärl all vi skaU göra detta, och den försöksverksamhetenpågår . Är det så att har den uppfallning som hanhär har antytt, att vi kan betrakta den försöksverksamheten avslutad ,innan vi gör detta försök med 70, tycker jag skall säga det. Dåskulle vi få ett klarl besked alt nu är nöjd med den försöksverksamhetmed differentierade hastighetsgränser som han själv var med och beslöt här iriksdagen, jag tror det var 1967, () kort genmäle: Jag vill gärna sägaatt jag anser att den försöksverksamhet som pågätt har varit ryckig i sinplanering. Jag anser att tiden nu är inne för att åter skall fådiskutera och fatta beslut i hastighetsbegränsningen. Som det nu är har vi gettregeringen fullmakt och silier vid sidan om och har bara att varaåhörare. HerrGUSTAFSON i (fp) kort genmäle: Det är en sak jag skulle vilja frägakommunikalionsminislern om som jag inte hann fuUfölja i min föregående replik,I ett expanderande samhälle kommer det alltid att finnas ambitioner som ärstörre än vad man förmår tillfredsställa och därför finns det naturligt intemöjligheter att uppnå aUt vad man vill. Det sade kommunikationsministern ochdet är vi överens om. Belräffande väganslagen har det emellertid varit sä - jaguttalar i detla sammanhang inte nägon kritik utan konstaterar det bara som etlfaktum att de legat stilla när det gäller destatliga investeringarna. Även med de ökningar som görs blir del iverkUgheten en volymminskning. Då måste väl ändå kommunikationsministem delamin uppfattning att detla inte är önskvärt. Bäde kommunikationsministern ochjag kan säga att vi i etl svårt ekonomisktläge inte har möjlighet att tiUfredsslälla behoven, men vi är väl i alla fallöverens om att i elt läge då kommunikationerna betyder så myckel mäste vieftersträva alt inte vägväsendet blir underförsörjt utan att man kan fä enframstegstakt i vägpoUtiken och inle de faclo volymminskningar. Det var från den utgångspunkten jag tyckte det kunde varabra att i samband med att man redovisar ställningstagandet tUl Vägplan 1970diskutera möjligheterna. Där borde vi ha ett gemensamt intresse alt ökaväganslagen så att vi inte fortsätter med denna underförsörjning. Anslagen tiU vägväsendet m. m. sista ullalande rörande deförsök med differentierade fartgränser, som vi nu kommer att börja med, ger migden uppfattningen alt anser all vi nu bör gå tillbaka UUriksdagen, och redovisar erfarenheterna innan vi gör 70-försöken, Jag noterarmig det till minnes och ulgår ifrån att återkommer i annan formmed denna sin begäran, TUl i Göleborg viU jag säga att när viskall ta itu med att diskutera Vägplan 70 som jag alltså har sagt attvi ulgår ifrån att vi skall kunna göra i samband med behandlingen av nästa årsstatsverksproposition finns det naturligtvis anledning att mycket grandligtgä igenom hela den problematik som antydde i sitt senasie inläggoch som jag inte på något sätt har motsatt mig. Del skuUe ju vara hell omöjliglatt göra del inte minst därför att jag i milt första inlägg sade alt vi viU såmycket mer än vad vi anser oss ha möjligheter UU. Skulle behandUngen av Vägplan 70 och andra evenluellabetänkanden som rör vägpolitiken när den i sinom tid kommer tUl sländ - ledafram lill att vi enas om någon annan form för den framlida investeringsverksamhetenpå vägarna, får vi naturligtvis resonera oss fram vid det tillfället. Den dagenden sorgen. För dagen har jag lagt den syn pä väginvesteringarna sombygger på behandUngen av statsverksproposition. i (vpk): Jag skuUe vilja med bara nägra ord förtydligamilt StäUningstagande UU den punkl som jag har tagil upp i mitt särskildayttrande. De frågor som vi diskuterar just , vägfrågorna, utgörsjälvfallet en myckel viktig del av hela del trafikpolitiska komplexet.Bilismen har ju blivit en aUt slarkare fakior i vårl samhälle och kan slällaberättigade krav på att bli tiUgodosedd med vägar som svarar mot den ökandebUtrafikens fordringar. Som en följd av befolkningsutveckUngen och trafikenskoncentration tUl tätorterna har dock de statliga insatserna på vägbyggandetsområde i hög grad förlagts tUl dessa områden. Landsbygden kommer i efterhand,vUket underslrykes bl, a. av olika länsstyrelsers och vägförvaltningars rop påökade anslag till vägbyggandet. Ätt man försöker slå larm är ju hell naturligti och för sig. Det är ju ingen Ivekan om alt vägfrågorna många Anslagen till vägväsendet m. m gånger ärav avgörande belydelse vid lokaUsering av industriell verksamhel och därigenompåverkar den regionala ulvecklingen. Det är givetvis mol den bakgrunden vikligl att vägnätetkan utformas i överensstämmelse med regionalpolitiska målsättningar, men iregel är det väl så att de landsändar, där lastbUarna är det realisliskatransportalternativet, t, ex, limmertransporter, men där Iransportintensitetenär relativt låg, kan vägbyggandet få stå tUlbaka för trafikpolitikenslönsamhetskrav. Situationen försvåras ju då också när ett läge inträffar därväganslagen släpar efter. just mol den bakgrunden kan det finnas skäl altunderstryka den passus i reservationen nr 3, där del krävs alt vägpolitikenskaU användas som elt instrament i regional- och lokaliseringspoUtiken, Men även utskottets belänkande lar ju hänsyn till dessasynpunkter och förutsätter bl, a, all Vägplan 1970, som säger sig viljaförespråka samhällsekonomiska bedömningar vid vägplaneringen, skallföreläggas så att en ingående prövning av investeringsfrågorna förvägväsendets del kan ske. Och det blir då viktigt att betonar just desociala och lokaliseringspolitiska aspekterna på utformandet av vägpolitiken.Det borde emeUertid vid elt sådant tillfälle vara större möjligheter, lyckerjag, alt fä till stånd mera samlade bedömningar och lösningar i samband med attallt material i Vägplan läggs fram. Utöver det här kommer dock enligt min mening frägan omvUken trafikpoUtik vi skall ha här i landet. De lönsamhetskrav som ställs på deohka trafikgrenarna står utan tvivel i slrid med synpunkterna om alt hänsynskaU las bl, a, UU sociala och näringspolitiska aspekter. Det kan ju som ettbelysande exempel framföras i det sammanhanget att i siltremissyttrande över Vägplan 1970 anfört all de försök till samhällsekonomiskabedömningar belräffande vägplaneringen, som görs i della belänkande, inte ståri överensstämmelse med de trafikpolitiska riktlinjerna. Vi har från vpk i en motion till ärels riksdag påpekalnödvändigheten av en trafikpolitik, som lar sociala och näringspolitiska hänsynoch som är ägnad all motverka avfolkningen av beiydande landsdelar. Molionenkommer emellerlid att behandlas i samband med att trafikpolitiken i stortdiskuteras här i , SkaU man döma av vad som kommer fram i den livligadebatten i de trafikpolitiska frågorna, kräver nu stora delar av vårl folk entrafikpolitik med de sociala inslag som jag här har talat om. En sädantrafikpolitik skuUe ge större möjligheler att åstadkomma ocksä en vägpolilik avdet slag som här har nämnls. Och jag vill gå så långt som att påstå alt jusldetta är en förutsättning för alt också fä tUl stånd en bältre vägpolilik. Med hänvisning lUl vad jag här sagt och tiUmitt särskUda yttrande ber jag all få yrka bifall UU trafikutskottetshemställan under punkten 2 såvitt angår motionerna 397 och 931, FraTHUNVALL (s): I del förevarande utskottsbetänkandetbehandlar elt avsnitt saltning i halkbekämpande syfte, 1 den del av landel därjag hör hemma är opinionen stor emot saltning av våra vägar. Utskottet ärmedvetet om detta och anför att moddbildning kan uppstå när man saltar vägarna med åtföljande nedslänkning av strålkastare och vindrutor. En följd av dellabUr nedsall sikt och ökad olycksrisk. Då jag inle haft tillfälle att följa utskotlsarbetet idetta avsnitt vUl jag endast med några ord beröra denna del avbetänkandet. Jag vill understryka angelägenheten av all dessa problemuppmärksammas också i fortsättningen och alt intensifierar sinaansträngningar att om möjligt eliminera skadeverkningarna. Ulskottet anför bl.a.: "Svårigheterna härvidlag torde främst sammanhänga med tillämpandet avsaltningsme-toden i förening med användningen av dubbade däck och denavslitning av däcks- och asfaltpartiklar m. m., som blir följden därav." Jag är inte av den uppfattningen att dubbadedäck är ett osvikligt medel mot olyckor i vinlertrafiken, men jag är överlygadom alt de har ökal trafiksäkerheten. Vi behöver dubbdäcken i vintertrafiken urtrafiksäkerhetssynpunkt till dess vi finner något ännu bättre. Trots attdubbarna alltså kan innebära ett vissl slitage på våra vägar hoppas jag att vifår behälla dem. Vad som skulle öka säkerheten vore väl om alla ålades att köramed dubbade däck , men det skall jag inte gä in på . I samband med sallningen kan del uppstå olycksrisker omsiklen blir nedsatt av nedstänkta strålkastare och vindrutor. Lika väl som jagför en del år sedan hade anledning att i begära bättre sändning-eventuellt saltning i halkbekämpningssyfte anser jag , efler dubbdäckenstillkomst, att den åtgärden kan avskaffas. Vi har alltjämt, i varje faU i detinre av landet, vägar som inte är saltade. Där är vägbanan snöbetäckt ochibland isbelagd och där gör de dubbade däcken nytta. Men vi kan inle montera avdem som vi nästan skulle behöva göra när vi når de större saltade vägarna.Vi tror att saltningens värde har minskat betydligt efter dubbdäckenstillkomst. Trols tidsnöden, herr lalman, kunde jag inte underlåta altframföra opinionens och min egen uppfattning i denna fråga. Vi bilister frånsådana områden förväntar att trafiksäkerheten fler skonade människoliv viden awägning får väga tyngre än en viss försUtning av vägbanan. Det är därförjag har tvingats släUa frågan: Dubbdäck eller saltning? Där vinner dubbdäckenför mitl vidkommande. I den förhoppningen att trafiksäkerhetsaspekten fåröverväga väntar jag alltså med förlroende pä ätgärder i den riktning jag haruttalat mig för, i anledning av forskningsresultat på området och vägverketssamarbete med bl. Jag har ingetyrkande. Anslagen till vägväsendet m. m. HerrGUSTAFSON i (fp) kort genmäle: Jag viU bara säga att utskottet har ägnatdenna fråga en mycket stor uppmärksamhel. Vi begärde förra årel att få enredovisning över vUket resultat denna försöksverksamhet har givit. Vi fick enviss redovisning i årels statsverksproposition, men vi underslryker ocksä iärels betänkande att vi förutsätter att även i fortsättningeninformeras om utvecklingen på området. Lägel är mycket oklart. Experterna är djupl oeniga. Mendet är självklarl all man över huvud laget inle skulle tUlgripa saltning om maninte trodde att den hade en trafiksäkerhetseffekt. I annat fall har den Nr 58 ingen funklion att fylla. Men delär vikligl att man efter sallningen har _ j j möjligheter att forsla bort den modd som lätt uppkommer med Fredagenden " , ,, j. , , 11Q71 kombinationen av partiklar somrivits upp av dubbdacken och sno som 1--------------- lösts upp av saltet. har gjort försök i detta avseende, men de Anslagentill väg- använda maskinerna har tyvärr inle varil så effektiva som mantrodde alt m. de skuUe vara. Jag vill undersirykaangelägenheten av att denna viktiga fråga nubehandlas mycket ingående och att vi får en ulföriig redovisning avresultaten av försöksverksamheten från departementets sida i (fp): När i lalar ombehovet av en framåtsiklande trafikpoUtisk debatt och om behovet av ökadeanslag UU vägbyggandel vUl jag kraftigi inslämma i detta. Jag delar båda dessasynpunkler. Jag vUl också vitsorda vad här sade omoppositionen mot sättningen på vägarna. I våra hemtrakter möter vi ofta mycketkraftiga klagomål mol vägsaltet som har en så förödande verkan, inte minsl påfordonen. Att jag här tar tUl orda är ändå närmasl i anledning avall jag har en moiion som behandlats av utskottet, molionen 75, och jag vUlsäga några ord i anslutning tiU den. Jag vUl göra det genom att anknyta tillvad anför i sitt betänkande, där del heter attvägplaneutred-ningen efler en karlläggning av det nuvarande väg- och gatunätetsomfattning och standard ingäende övervägt principerna för en långsiktigvägplanering och därvid lagt stor vikt vid att utarbeta en planeringsmetodiksom bygger pä en samhällsekonomisk värdering av ohka insalser på vägområdet. Del är en samhällsekonomisk värdering som jag efterlyser.Den mäste enligl min mening komma tUl starkare uttryck vid planeringen. Heltnaturligt kan man inle bortse frän lönsamhetsbedömningen av trafikprojekten,men det får inte bli en ensidig och kortsiktig bedömning. Insatserna påvägområdet måste sättas in i ett större sammanhang. Vi vet alla attkommunikationerna och därvid kanske särskill vägarna har en mycket slorbetydelse för en bygds utveckling och fortbestånd. Det är också en allmäniakttagelse att lokaliseringspolitiken inte gett avsedda resultat, bl, a, avden anledningen att den inle kompletterats med åtgärder över ett tillräckligtvitt fäll. Onekligen har åtgärder på kommunikationsområdet släpatefter. Vi har tagit vissa initiativ och kommit elt litetstycke på väg jag tänker på reduceringen av frakttaxorna för vissatransporter lill och från stödområdet men det finns många andra åtgärder somär och kommer att bU aktuella. Ett område där behovet av åtgärder är särskUtstor är just vägbyggnadsområdet. Det är, herr talman, ofrånkomligt att många bygder i daghämmas i sin utveckling på grund av bristfälliga vägar. Jag skulle kunna lämnamånga exempel pä det. Jag skaU inte göra det i detta sammanhang. Det är motdenna bakgrund som jag har lagt fram mitt förslag om en särskUd fond för anslag till vissa ur lokaliseringssynpunkt särskilt 42 angelägna vägprojekt. Genom tUlgängUU en särskUd fond skulle man kunnasalsa pä vägfrågorna som man går in med andra lokaliseringspolitiskaåtgärder. En sådan samordnad salsning skuUe säkerligen förbättra och förstärkaresultatet av lokaUseringsåtgärderna eller regionalpolitiken som det numeraheter. Hur denna fond skapas är givetvis av underordnadbetydelse. Vad som är viktigt är att det finns specieUa pengar för en sådansatsning, Nägra väsenlliga svårigheter från administrativ synpunkt som skulleföreligga enligt utskottets mening kan jag knappast finna är för handen. i mitt hemlän har i samråd medvägförvaltningen försöksvis studerat vägplaneringen i den del av länet somtUlhör det inre stödområdet. Den har därvid kunnat ange vissa vägprojekt som ärsärskUt angelägna från regionalpoUtisk synpunkt. Det torde vara ovedersägligtatt en salsning på dessa vägprojekt skulle få stor betydelse för regionen ifråga och innebära ett verksamt medel för att stärka de regionalpoUtiskaslrävandena. Jag har i den föreliggande situationen ingetyrkande, men jag har velat framföra dessa synpunkler och får säkerligenanledning att återkomma. Anslagen tiU vägväsendet m. m. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Hen (): Det är klart att vi i det nuvarandeekonomiska läget måste vara återhållsamma på alla områden i samhället, aUtsåäven med anslagen tUl vägväsendet. Men på en punkt är behovet enUgt min meningsä trängande att man borde ha kunnat gå något längre än vad propositionen ochutskoltsmajoriteten gör. Jag avser då anslagen tUl de mindre vägarna, som jagtycker blivit särskUt styvmoderligt behandlade. Vi vet alla att en stor del av värt näringsliv består avsmåföretag på en mängd mindre orter i vårt land. De företagen spelar en viktigroll i hela värt lands ekonomiska liv och är ofla förutsättningen för de mindretätorternas bestånd. Om vi menar allvar med våra önskemål att motverka enkoncentration av landets befolkning UU de största städerna, måsle vi se UU attde mindre orterna och deras näringsliv kan fungera. Och i de strävandena måstegoda vägar vara viktiga inslag, I den del av landet som jag representerar. länssödra del, kan man verkligen studera vUka olägenheter som brisier i vägväsendetmedför för näringslivet och för de enskilda människornas möjligheter attförflytta sig. Jag har varit ute och tittat på en del sädana vägar och jagskulle, herr talman, kunna göra en lång och ingående uppräkning, men jag skallinte ta upp tiden med det. Jag viU emellertid konstatera att det inte är någonuppmuntrande syn som man möter: otUlräckligt underhåUna vägar, påbörjade men pågrund av brist pä resurser oavslutade vägbyggen, direkt trafikfarligavägavsnitt ibland beroende på att man avbrutit vägbygget och inte gjortnödiga anordningar för att tillgodose trafiksäkerheten. Ja, allt detta är intenägra bra inslag i vär regionalpolitik. Det värsta är ju att det inte förefaUeratt långsamt bli bältre, som man skulle kunna hoppas, utan vägplanen geranledning till farhågor för att det skall Anslagen tiU vägväsendet m. m. bU sämre.Jag läste för sedan en intervju med vägdirektören i denvar införd i . Han säger där alt vi befinner ossi den silualionen att trafikanterna får finna sig i en standardsänkning i vadgäller vägnätet. Pengarna räcker inte , anslagen är för små. Vägdirektörentillägger att man kommer att använda tiUgängliga resurser främst för attåtgärda riksvägarna. Det betyder att vägnätet i övrigt, som ju utgörhuvudparten av våra vägar, endast till elt minimum kan komma i åtanke i vadgäller reparationer, ny ytbeläggning osv. Det är jusl dessa farhågor man fårnär man läser propositionen; det blir inte bara etl oförändrat däUgt läge utanen ytterligare försämring för dessa belydelsefulla mindre vägar. Jag kan anföra ett annat exempel. Det gällerskolskjutsarna, där man ju verkUgen kan slälla krav på att barnen åtminstoneåker irafiksäkerl när man begär alt de skaU förflytta sig från hemorten tUlskolan, sedan man dragil in den lokala skolan. I den 25mars nämns ett fall där en bussförare nekar all köra skolbarn därför attvägarna i området är under all kritik. Jag tror att det har gått rätt långt nären bussförare tar ell så uppseendeväckande sleg. De allmänna principieUa synpunklerna på frågan har pä ettbra och koncist sätt redovisats i reservation nr 3 och också utvecklats här av ulskoltets ordförande, i .