prot · FU0966 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag är ledsen för att jag inte ansåg migkunna göra som min värderade utskottsordförande och fatta mig kort. Jag har denfullaste förståelse för att detta är ett önskemål, inte minst från talmannensutgångspunkt. Men jag har i detta läge funnit det nödvändigt att något närmareutveckla dessa synpunkter, även om naturligtvis har mått illa avatt jag här har upprepat en del av vad som sagts tidigare. Men jag har sagt detutan att det har fått den effekten att man bifallit våra förslag, och då får videss värre lov att återkomma tUl dess vi blir överens om vart vi vUl komma.Finansministerns nyanserade uttalande när det gäller värderingen avskattereformens resultat under detta år ger ju vissa förhoppningar om att det ialla fall håller på att mjukna. Det är inte bara fråga om stödet tiUbarnfamiljerna och hemmamakebidraget, som jag här har talat om. Jag vill bara,utan att gå in på det, eftersom tiden inte medger det, nämna en del frågor somandra har varit inne på och som är mycket viktiga, nämligen att reglerna förfolkpensionärer med nedsatt skatteförmåga bör gäUa även för andralåginkomsttagare som har det bekymmersamt och att de som är faktisktsambeskattade, dvs. makar som arbetar tUlsammans i ett av makarna ägt företag,också skaU få särbeskattas - det är som här har påpekats en självklarhet.Vidare bör redan nu ett principbeslut kunna fattas om ett skydd mot automatiska Viss översyn av skattesystemet, m. m. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. skattehöjningar.En utredning bör kunna lägga fram förslag om hur detta skall ske. blirdet sedan angeläget att också mildra marginalskatten och fä bort framför alltskönhetsfläckarna när det gäUer beskattningen av vanliga mellaninkomsttagare. Det är, herr talman, bra med löften. Men man lever inte sågott på löften. Låt nu utomstående experter få börja stämma av verkligheten motde uppsatta målen! Ge barnfamiljerna ett håUbart löfte om en förbättradstandard! Ge de förhandlande parterna ett snabbt löfte om stabila priser! Lovanu ut en prövning av tanken på inbyggt inflationsskydd i skattesystemet! Sätt igång utredningen om kostnadsfördelningen meUan stat och kommun! Ge småspararnaen rejäl stimulans! Det är några av de uppmaningar som man skulle vilja ge enregering . Det vore ett sätt att rädda de goda intentionerna iskattesystemet. Jag går tUlbaka tUl annonsens kungsord:"ger det officiella materialet besked", stod det. "Deborgerliga partierna har fört väljarna bakom ljuset när det gäUer effekten avden socialdemokratiska skattereformen". Vem har förfört vem? har väl vid det här laget blivitså påmind om de olyckliga formuleringar han använde här i talarstolen, så jagskall inte plåga honom ytterligare. Jag tänker i stället rikta mig tUlfinansministern för att ge honom ett tUlfälle att här tala om den skattereformsom han fann det så angeläget att tala till det svenska folketom Jag förmodar att finansministern avlyssnar den här debatten inne på sitttjänsterum via ledningarna i huset. Jag skall därför vänta, herr talman, föratt bereda honom tUlfälle att infinna sig här i kammaren. --------- Herr talman! har en gång upplyst den gamla riksdagenom att han sover gott om natten. Han sover tydligen på sitt rum. Jag skalldärför inte fortsätta mitt anförande nu utan lämna talarstolen och anmäla migsist på talarlistan. Jag tänker inte vänta tills finansministern kommer hit. Defrågor jag tänker ta upp angår inte bara finansministern utan även kammarensledamöter i övrigt. Jag förutsätter också att finansministern lyssnar om haninte av någon anledning är förhindrad att vara närvarande här i huset. Jag viU allvarligt beklaga att en av viktigastefrågor, en fråga som angår varje människa i samhäUet, skall behöva diskuterasså här . Vi hade behövt ta upp den tidigare och få tiU stånd dendebatt som jag vad än tycker anser att frågan förtjänar. Jag har begärt ordet för att komplettera iBorås inlägg med några mer aUmänt håUna synpunkter som berör det nyaskattesystemets konsekvenser, framför allt för samhällsekonomin och denframtida välståndsutvecklingen. Det har - har aUdeles rätt - bara gått ettenda år sedan vi stod mitt uppe i en livlig skattedebatt som engagerade intebara utan hela svenska folket. Men något har ändå hänt, ,sedan den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. dendebatten, nämligen det att nu vet vi och vet svenska folket hur Nr 66 den s.k. reformen har slagit ut. har vi fått bekräftelse på de farhågor som mittparti förde fram i debatterna och det har i Boråspåvisat. De skimrande vallöftena har förflyktigats i Inkomsttagarnas gråvardag. De många optimister, som då räknade med en stor skattesänkning, harredan vid första avlöningstiUfället kunnat konstatera att de t. o. m. fåttmindre pengar kvar än förut i sina avlöningskuvert. De förväntade överskottenvilka som kanske minns diskuterades i tidningarna och som skuUekunna sättas av tUl reparationer på det egna hemmet eller betala semesterresantUl eller, som det hette på något ställe, "bidra tUl attgumman skuUe få en päls", har plötsligt försvunnit med vinden. Jag tror inte att någon av mina socialdemokratiska koUegerhär i kammaren vågar motbevisa det påstående jag nu gör, att redan innevarandeår eller möjligen kommer mer än halva svenska folket att ha fått detsämre stäUt i reell köpkraft och det är ju ändå det som räknas än vad dehade den vår före valet då socialdemokraterna gick ut och lovade guld och grönaskogar åt svenska folket. tar staten in mellan 1 000 och 2 000 miljonerkronor mera i skatteintäkter än vad det tidigare, av oss kritiserade systemetskuUe ha medfört. Hur mycket kommunerna plockar in genom skattebeslut,framtvingade av egna utgiftsåtaganden eller som en direkt följd av den statligapolitiken, lämnar jag därhän. Även här är det säkert fråga om många tusentalsmiljoner kronor som måste betalas av några. Och de som skall betala är dearbetande människorna, människor vilkas levnadsstandard begränsats avprisstegringar och bestäms av de pengar som finns kvar i plånboken, efter detatt de betalat skatter och avgifter tUl stat och kommun. Det är allvarligt nog, herr talman, att folket ivälståndslandet med överfuU sysselsättning, ökadproduktion och god produktivitet skall få det sämre än det tidigare hade. Mendet allvarligaste är kanske inte detta i och för sig utan alla följdföreteelsersom det utlöser för förhällandet mellan olika medborgare, mellan olikagrupper av medborgare, för stabiliteten i samhäUsekonomin och den fortsattavälståndsutvecklingen. Både de tidigare och det nuvarande skattesystemets direktaskatter, och framför allt dess marginalskatter, får direkt kostnadsuppdrivandeeffekter. Om man jämför med lönekostnaderna i utländska konkurrerande företag,finner man utomordentligt stora olikheter till nackdel för de svenskaföretagen. I den utlandskonkurrerande industrin ökar konkurrenssvårigheternaoch skärps kraven på stmkturförändringar, rationaliseringsåtgärder ochförbättrad produktivitet, något som i sin tur skapar anställnings- ochsysselsättningsbekymmer i landet - det vet vi alla. I den konkurrensskyddadehemmamarknadsindustrin slår de höjda kostnaderna tUl följd av skatterna igenomi höjda priser som vi allesammans får vara med och betala. Detta är den direkta följden av skattesystemetskonstruktion. Den indirekta är de kompensationskrav som i vårt land mer än i deflesta andra kommit att prägla löneförhandlingarna, kompensationskrav, som i den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. sista handutlöser motsvarande anspråk inom andra grupper och ökar bränslemängden tUl deninflationsbrasa som ingen enda inkomsttagare är omedveten om. Och detutlöser motsättningar mellan olika inkomsttagargrupper, som alla bevakarvarandra och det begränsade utrymme som står tUl förfogande för reella lönelyft det är ju det som räknas. Aldrig förut det vågar jagpåstå har läget på den svenska arbetsmarknaden varit så tillspetsat, såkonflikt-laddat och så präglat av allas kamp mot alla som det är . Vi lever - herr talman efter ett 35-årigtsocialdemokratiskt styre i ett samhäUsekonomiskt "undantagstUlstånd",i en regleringsekonomi med reglerade investeringar, reglerade priser,reglerade hyror, reglerade krediter och i varje fall delvisreglerade löner. Och jag påstår, att den företeelse som mer än något annatbidragit tUl denna utveckUng är det tokiga skattesystem som skapats av densocialdemokratiska niveUeringspolitiken. Enligt skatteteorin, herr talman, skaU skattesystemetfullgöra tre olika uppgifter: den statsfinansiella, att se tiU att staten fårinkomster som i möjligaste mån täcker statens utgifter, den samhällsekonomiska,nämligen att påverka efterfrågan i samhäUet så att balans mellan tUlgång ochefterfrågan möjliggör att de stabiliseringspolitiska målen kan uppnås, ochslutligen den fördelningspolitiska, nämligen att åstadkomma en av sociala skälmotiverad utjämning av levnadsvUlkoren mellan olika grupper av inkomsttagare. Dessa uppgifter kan icke isoleras från varandra annat än iteorin. Åtgärder betingade av den ena eller den andra av dessa funktioner kanfå konsekvenser, som inte säUan motverkar någon av de andra uppgifter som manönskar att skatteåtgärderna skall fullgöra. De höga marginalskatterna må ursprungligen ha haft ettfördelnings-politiskt syfte. Men de visar sig nu få samhällsekonomiska ochinflationistiska konsekvenser, som i sista hand drabbar just de grupperfördelnings-poUtiken skuUe gynna. Prisstegringarna hos oss och de kompensationskravdessa utlöst har nått en sådan styrka det vet vi att flertaletinkomsttagare ligger i inkomstskikt, där marginalskatten utan hänsynstagandetiU bortfallna sociala förmåner blir . Därmed harfördelningssyftet inte bara slagit sönder de samhällsekonomiska ambitionernautan också lett tUl motsatsen tiU det avsedda syftet. I själva verket är skattesystemets konstruktion och dettotala skattetrycket sådant, att statens finanspolitiska rörelsefrihet ärutomordentligt begränsad. Det är med hänsyn härtiU egentligen väldigtförvånande, att finansministern visat så påfallande begränsat intresse för attberika den finanspolitiska arsenalen med något slags konjunktur-politisktsparande. Det finns som bekant goda exempel att hämta utomlands. Se bara påVästtyskland, vars nuvarande socialdemokratiska regering säkerligen är bereddatt redovisa sina erfarenheter. Hos oss går hushåUssparandet relativt sett ner. Det liggerpå halva den nivå där det låg för fem å . Det är framför alltskattetrycket som har åstadkommit den oroande effekten, oroande för denenskildes trygghet och oroande för landets kapitalbUdning. Regeringenkan inte rimligen sväva i okunnighet om skattesystemets medverkanvid uppkomsten av det som brukar kallas "den nya fattigdomen".När det har gått så långt i detta "rikaste land", som detbrukar heta, att hundratusentals människor med normala inkomster inte fårpengarna att räcka tUl för att upprätthålla en dräglig levnadsstandard utanmåste gå till socialmyndigheterna för att få tUlskott av allmänna medel, då ärdet något som är galet. Det är framför allt barnfamiljerna som drabbas. Det ärverkligen allvariigt att förekomsten av barn hos dessa unga familjer skaUförvandla dem till soclalfall. Skatterna tar helt enkelt för mycket avinkomsten. Skatterna tar för liten hänsyn tUl de olika försörjningsenheternas,framför allt barnfamiljernas, skatteförmåga. Och den groteska beskattningen avlöneökningar begränsar sedan möjligheterna för dessa "nya fattiga"att ta sig ur den onda cirkeln. Vi krävde ett annat skattesystem änregeringens. Vi var ensamma om det kravet. Vi kan därför lättare än några andraironisera över socialdemokraternas valannonser, över socialdemokraternas vallöften.Vi begärde en skatteutredning, där oUka löntagargrupper och de demokratiskapartierna skuUe vara representerade. Redan då begärde vi den utredningen. HerrBrandt har rätt - det kan synas märkvärdigt att man begär en reform när detbara har gått ett kvartal sedan systemet infördes. Vi begärde en reform innandet ens hade börjat införas, därför att vi förutsåg vad som skuUe hända. Visade nej tUl skattereformen. Uppgiften för en dylik skatteutredning skall varaatt skapa ett skattesystem som tar större hänsyn tUl skatteförmågeprincipenoch stimulerar människorna tUl nya Insatser de insatser som vi behöver i vårsamhällsekonomi. Vårt parti var, jag upprepar det, det enda som gick emotregeringens skatteförslag. Vi har konsekvent fullföljt den kritiken, och vi hari överensstämmelse med den grundsyn som vi redovisade också i årbegärt en utredning. Vi kommer att fortsätta att begära detta. Även omsakargumenten för den blir en aning utnötta och uttjatade såkommer argumenten därför att kunna hämtas ute hos de människor som uppleverskattesystemets konsekvenser. Det är glädjande, herr talman jag vUl särskUt strykaunder det, inte minst därför att i det jag konstaterar nu ligger löften förframtiden att de två övriga demokratiska oppositionspartiernas ledare nuoffentligen har förklarat sig beredda att gå ut och påverka opinionen eller, omman så vUl, följa upp vår Unje då det gäUer att fördöma det nuvarandeskattesystemet och kräva ett nytt. När förklarade atthan har den uppfattningen "att skatterna nu nått den höjd att de knappastkan ökas mera utan att man i stället måste söka efter möjligheter tiUskattelättnader", och då efterlyste en nyskatteöversyn "som bl. a. tar upp inflationens effekt på skatterna, desamlade marginalskatteeffekterna för inkomsttagare i mellanskiktet ochflerbarnsfamiljernas situation", då vUl jag uttala min oreserveradetUlfredsstäUelse över mina oppositionskollegers uppslutning kring denkonstmktiva skattekritikens tankegångar. Även gisslade skattesystemetsofuUkomlighet på ett sätt som jag inte skulle ha kunnat göra bättre - det villjag säga i all blygsamhet. Man skulle ha kunnat tro att hon hade stått på samma den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. plattformsom vi och avvisat skattesystemet. Jag tycker, som sagt, att det är glädjande att denborgerUga oppositionen nu gemensamt kan driva skattefrågan tUl ett förnuftigtslut. Vi kan fortfarande ha skUda meningar i olika detaljer självfaUet kan videt. Men om vi har kommit så långt att vi är överens om att skattesystemet harsådana bristfäUigheter att det inte rimligen kan bestå, då kan vi också medbetydligt större styrka o.ch kraft driva på socialdemokraterna, så att depåskyndar den skattereform som de ändå tiU sist kommer att tvingas att vidtagapå gmnd av den allmänna opinionens tryck. Ju förr en sådan skattereformgenomdrivs desto bättre är det, inte bara för de enskilda skattebetalarna - förbarnfamUjerna, för familjerna över huvud taget utan också församhällsekonomin och för landets framtid. Det är min bestämda övertygelse, herrtalman, och jag vet att den övertygelsen delas av långt fler människor än desom hittUls har stött moderata samlingspartiet. Jag tycker, mot bakgrunden av vad som här har sagts, attkonsekvensen borde vara att de två andra borgerliga partierna skuUe rösta förvår reservation om en ny skatteutredning. Om de inte gUlar vissa formuleringari vår motion, vilket jag kan förstå att de kanske inte gör, borde de ändå kunnaansluta sig till själva yrkandet. Men det tycks som om man anser att det skuUevara att gå för långt i politisk självövervinnelse, och då vUl jag förklara attdet ändå ger stor tUlfredsstäUelse att registrera in de uttalanden, som hargjorts av de två partiledarna, tidigare offentligen och av , och det samförstånd som aUtså i fortsättningen får förutsättas vararådande då det gäller oppositionens bedömning av den socialdemokratiskaskattepoUtikens effekter. Och vi får, herr talman, tUls vidare nöja oss med dentotala enighet som föreligger rörande Indexregleringen av gmndavdrag ochskatteskalor. Det är väsentligt att de automatiska skattehöjningarna upphör.Men ett indexsystem dämpar inte de nuvarande marginalskatterna, tar inte bort derasförödande effekt, framför allt för medelinkomsttagarna. Därför behöver vi etthelt nytt skattesystem. Och det måste komma, ju förr desto hellre, jag upprepardet. Finansministern har ibland i debatten påstått att deenskilda skattebetalarna "inte bryr sig om" marginalskatterna. Detär den samlade beskattningen som är avgörande och intressant, har han gjortgällande. SjälvfaUet har finansministern fel på den punkten. Jag tycker att de som har den uppfattningen bör gå ut och fråga de enskilda löntagarna.Man bör framför aUt fråga dem som vUl ha en inkomstökning för att kompenserasig för prisstegringar eller för att motivera ökade arbetsinsatser vad detycker om marginalskattens inverkan på de belopp de anser sig behöva ikompensation eller för sin merprestation. Om det skulle förhålla sig på detsätt som finansministern i varje faU har menat, att människorna idagens inte brydde sig om skatten på inkomstökningar, då skuUe de inteheller vara intresserade av löneökningar. Och skulle de Inte heller varaintresserade av avtalsförhandlingar. Hela den nu pågående konflikten påarbetsmarknaden - nedfryst eller inte bygger i sista hand på olika grupperskrav på att få meningsfuUa lönehöjningar. Och vad som avgör om en lönehöjning är meningsfulleUer inte, det är förutom prisstegringen storleken på den skatt som drabbarlönehöjningen. I utrikesdebatten excellerade för attanvända språkbruk förre ut rikesexcellensen medhistoriska paralleller, en nog så riskabel sysselsättning men onekligen iblandrätt iUustrativ, Jag tänker här göra detsamma. Det fanns, som kammarensledamöter säkerligen minns, en gammal envis , som var så övertygad omriktigheten i sin uppfattning i en viktig fråga, att han aldrig lät bli attåterkomma till den i sina tal i den romerska senaten. Utan alla jämförelser i övrigt vUl jag alltsålikt den äldre upprepa: För övrigt anser jag att skattesystemet börreformeras. För de enskUda människornas skuU, för samhällsekonomins skull ochför att få bort de motsättningar mellan olika grupper av människor som i dagpräglar det svenska samhäUet. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. vice talmannen () kort genmäle:Herr talman! Att skattesystemet saknar inflationsskydd det är den faktor sommer än något annat inom skattesystemets ram skapar den oro som vi har påarbetsmarknaden. Det är därför, vUl jag säga tUl , som det ärriktigt att i dagens läge göra den här klara prioriteringen av just den frågan. Sedan uttryckte sig påett sådant sätt att för den oinvigde skulle ha kunnat skapas den uppfattningenatt man ändrat mening när det gäller karakteristiken av det skattepaket som vihar . Jag vill för tydlighetens skull säga, att det finns ingen annorlundamening än den vi hade när det gäUde skattefrågorna . Men vi har ingenanledning att igen tala om hur positivt det var att vi fickigenom den individuella beskattningen, fick igenom vissa lättnader förlåginkomsttagarna. Det är ett passerat stadium. Då får väl den som eventuelltär emot detta system, vUl ta ett steg tUlbaka från den individuellabeskattningen eller något annat steg tiUbaka, ta upp dessa frågor. Vi har ingenanledning att göra det, utan vi koncentrerar oss på den kritik som vi riktadeförra året. Och vår kritik är av samma slag som den var då. HerrBRANDT (s) kort genmäle: Jag finner anledning att uttala min storaförvåning över angrepp på finansministern. Jag tycker det varsynnerligen malplacerat, därför att dessa frågor har ju diskuterats iremissdebatten, och vi har haft en finansdebatt där de också hardiskuterats. Jag kan inte heller erinra mig att statsråden i regel deltar idebatter om motioner, utan det brukar utskotten få syssla med själva. Jag måsteunderstryka att jag finner uppträdande här synnerligenanmärkningsvärt. TUl , som är så tvärsäker på att den nyaskattereformen är förkastlig, vUl jag säga att den ännu inte har gåtthavandetiden ut ens utan endast ett kvartal. Ingen taxering har ännu skettefter den nya reformen, endast en uppbörd har betalats in. Då tycker jag inte skall vara så där tvärsäker på hur denna reform utfaller. den 21 aprU 1971 Viss översyn av skattesystemet, m. m. obestridligtfaktum att den betyder en skattelättnad på den statliga skatten för inkomsterpå upp tUl . Det kan ni aldrig trolla bort vad ni änsäger om kommunalskatt och annat. Hade mte reformen genomförts, skulle demedborgare som har inkomster på upp tUl inkomst haft enhögre skatt än vad de har. Det är obestridligt. För övrigt vUl jag notera att vad jag sade, att det finns inget finansiellt utrymme förskattelättnader . Men hur skulle det gå om man fattade beslut på renaantaganden som vUl att skaU göra. Det finns ju inte ännunågra erfarenheter av hur reformen utfaller, utan mest antaganden. Så sägerherr att han är glad över att har uttalat sig för att manbör sänka skatten när det blir tUlfäUe tUl det därför att den är hög. Ja, vissttycker vi alla att skatterna är höga. Vi har faktiskt sänkt den statliga skattenflera gånger tidigare. Finansministern kommer också, som han har sagt, attföreslå det också i intervaller liksom tidigare när penningvärdethar försämrats och det blir anledning tUl det. Jag tror därför attfinansministern i det fallet helt kan håUa med . HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Hur kan man vara så tvärsäker på att systemetskulle få dessa effekter, undrade . Ja, det är naturligtvis farligtatt vara tvärsäker. Men de analyser som vi gjorde påvisade att skattesystemetskonstmktion är sådan att det måste få inflationistiska effekter, att det måsteleda tUl prisstegringar och kompensationskrav som driver på inflationen och attdet kommer att resultera i att de två tredjedelar av skattebetalarna somutlovades skattesänkning i själva verket inom får enskattehöjning. Vi har konstaterat att de farhågor som vi gav uttryck åt förett år sedan har förverkligats. Gå ut och fråga inkomsttagarna, , säfår ni en bekräftelse på att så här upplever människorna det, de människor somförra året räknade med att få en skattesänkning när presenteradesitt förslag inför . Just det vi har sagt har ju inträffat! Är det dåmärkvärdigt att vi vidhåller den uppfattning vi hade med skärpaoch med större säkerhet nu än då? Dessutom var exempel på degrupper som skulle få skattesänkning inte alldeles riktigt. Efter att ha inregistrerat en känsla av starktUlfredsstäUelse i vår del av oppositionen över att den andra delen tycks hanärmat sig oss i vår mycket kritiska, konstruktiva syn på det nuvarandeskattesystemet och över att vi nu är överens om att det behövs enskatteutredning, vill jag naturligtvis ogärna polemisera mot är helt överens om att en indexreglering av framför allt skatteskalorna fårstor betydelse för att motverka en fortsatt accelererande inflation. En sådanreglering vill vi gärna vara med om att prioritera, och eftersom vi är överensär det lätt att göra det. Men det räcker inte med detta. När vi befinner oss idet läget att marginalskatterna för ungefär hälften av svenska folket i dagligger vid , då är det något fel, då måste vi se tUl att vi får bortäven denna besvärande kompensations- och inflationströskel. Väsentligtär att både och uttryckligen och herrHedlund i varje fall underförstått har uttalat sig på ett sådant sätt att vinu inom oppositionen tydligen är enade om att det behövs en utredning som geross ett skattesystem som inte är försett med de allvarliga skönhetsfläckar somdet nuvarande skattesystemet har. Det tycker jag är väldigt bra. Efter den här lilla borgerliga skärmytslingenskulle det nu vara min tur att tala litet om hemmamakeavdraget. i samband med behandlingen av propositionnr 70 om det nya skattesystemet hade vi en motion och reservation i vUka viyrkade att frågan om avtrappning av hemmamakestödet i de högsta inkomstlägenaborde omprövas. Vi framhöll i motionen liksom i kaminardebatten att detknappast kan vara angeläget att subventionera familjer i de högstainkomstlägena med ett avdrag om oavsett hur hög inkomstenär och oavsett om det finns minderåriga barn i familjerna eller ej.