prot · FU0911 · 1971-12-31 00:00:00 — Föratt klara situationen måste man alltså göra en betydande, målinriktad satsningpå att vidga exportmarknaderna som en viss, oundvikUg koncentrationmåste tUl. Det krävs pengar för allt detta, och jag vågar hoppas att riksdagenkommer att visa större förståelse än vad regeringen nu har gjort istatsverkspropositionen. En helhjärtad satsning på den svenskakonstglasindustrin skall det är jag övertygad om göra den tUl en lönande,nationalekonomisk tUlgång, och med sina konstnärliga produkter kommer den attskapa goodwill för i utlandet. Jag har i detta mitt inlägg betonat nödvändigheten av sparsamhet medstatens och kommunernas utgifter, bl. a. för att skapa utrymme för en expansionav industrin och då i första hand exportindustrin. Trots detta hävdar jag måste stödja den manueUa glasindustrin. Jag har här försökt redovisa desociala och ekonomiska skälen. Men och det är för mig också väsentligt ettstöd tUl svensk glashantering är även indirekt ett stöd tUl landets samladeexportindustri. Det har nämligen visat sig att svenskt konstglas ofta är ensnöplog i främmande länder för andra svenska kvalitetsvaror. Dennaremissdebatt har kanske inte fått precis det förlopp som en del av oss hadehoppats på men kanske det förlopp som många hade fruktat. Det har gått rättlång tid innan de näringspolitiska frågorna kunnat komma upp tUl debatt, ochjag vet att det är ganska mänga talare anmälda för att taga upp andraväsentliga frågor. Därför skall jag fatta mig kort. Jag har begärt ordetframför allt för att besvara vissa frågor som i Åtvidabergstrax före kvälls-uppehållet ställde beträffande de statliga företagen. Litetav vad sade vUl jag också kommentera, ty liksom gav han uttryck åt förestäUningar som på sina håll är mycket vanliga. HerrOlhede, som har det för en statssekreterare ovanliga privUegiet att samtidigtvara riksdagsman, vUket gör att han kan avlasta departementschefen besvarandetav en del frågor, har väl indirekt givit svaret på fråga om detär lusta eUer nödvändighet som driver det statliga företagsengagemanget. EnUgtherr är det tydligen lustan mer än nödvändigheten. Vad härredpvisade för kammaren tycker jag var värdefullt. Det gällde dels vardagensmöda i Statsföretag, dels de ambitioner för organisation och vidareutvecklingav den statUga företagssektorn som föreUgger inom företaget. säger och det är han inte ensam om att många statUgaföretagsengagemang under de gångna två, tre åren har framstått som onödiga,obegripliga och på många håll orosskapande. Detta exemplifierade herrEricsson, såvitt jag kan minnas, bara med ett fall när det gällde nyetablering,nämligen det statliga etableringsbolagets beslut det är ännu inte verkstäUt att etablera skidtUlverkning i . för sig är det naturUgtvisinte obegripUgt varför ett etableringsbolag med en lokaliseringspoUtiskmålsättning etablerar en skidfabrik i . Men det finns treskidfabriker i , och enligt kritiken mot engagemanget skulle tUlkomstenav ytterUgare en skapa sådana svårigheter för dem att denlokaUseringspolitiska effekten skulle så att säga upphäva sig själv genomnegativa effekter på annat håll. Dennakritik mot SVETAB har förekommit också i pressen och även i den kommun där detföretag som känner sig mest hotat av den kommande konkurrensen är beläget.Detta är egentUgen rätt typiskt för vad som händer med statligt företagande.Hade ett privat företag blivit utsatt för konkurrens från ett annat privatföretag skulle man ha accepterat detta som uttryck för marknadskrafterna, ochdet hade inte bUvit någon diskussion om saken. är det aUtså ett statUgtföretag som engagerar sig, och då får vi denna diskussion. Den förs också, somvi kunde se i tidningarna , när det gäUer verkstad, och vikommer aUdeles säkert att få ytterligare exempel på detta. Det kan i och försig Ulustrera skUlnaden meUan att bedriva statUg och privat företagande. Iförsta hand de ansvariga i etableringsbolaget har undersökt i vUken omfattningdessa farhågor är berättigade. Jag skall inte uppta kammarens tid med attredovisa materialet dessutom vore det väl inte helt korrekt att göra det. Menjag skaU inför utskottet och gärna för personUgen redovisa debedömningar som ligger bakom denna etablering. Såvitt jag kan bedöma är det enfuUt försvarbar och tUl sina lokaUserings-effekter önskvärd etablering som skerhär, förutsatt att det hela går i lås. De svårigheter som kan komma att uppståpå annat håll kan man då kanske tUlskriva det statUga företaget. Men orsakernakan trots detta vara helt andra. DetskuUe ta att gå igenom alla de nyengagemang som har skett, men jagtror att man som ett allmänt påstående kan säga att för varje sådant engagemangär det mycket lätt att anföra uppenbara, rationella och förståeUga motiv.Därmed är inte sagt att alla engagemang kommer att lyckas. Man kan ha olikabedömningar därvidlag, men själva avsikten med engagemangen är i aUa fall klaroch redovisad. Jagkan som exempel ta förvärvet av industrier i . Det var ett avlokaUseringsmedel uppexpanderat företag. Företaget hade UtomordentUgt storasvårigheter det stod inför konkurshot. Då träder SVETAB in och förvärvarföretaget. Det går med förlust . Förhoppningen är att den förlusten skaUkunna nedbringas och fås att helt upphöra. Man kan ha olika bedömningar när detgäUer SVETAB :s kompetens att åstadkomma detta resultat. Men vad man inte kanha mer än en bedömning av är vad som skulle ha skett i faU SVETAB inte hadeträtt in. Företaget skuUe ha lagts ned med åtföljande allvarliga sysselsättningseffekteri . Jagtror att man på detta sätt kan gå igenom engagemang för engagemang. I enskUdafall får kanske de rätt som säger att satsningen kommer att misslyckas. Menmotiven för satsningarna är ändock klara och redovisade och borde inte behövaföranleda den typ av frågor som här framstäUt och som han intealls är ensam om att Därför är detnaturUgtvis värdefullt att saken kommit upp tiU debatt. Detär självklart att det har varit och kommer att vara ett viktigt mäl för destatliga företagen att medverka i lokaUseringspolitiken. Andra engagemang medandra syften är också tiU sina motiv klart redovisade. Jag reserverar mig därsom i alla andra faU för att vi inte vet om engagemangen kommer att lyckas. Vihar ASEA-ATOM - det är ett engagemang som är riskfyllt men där vi bedömt sakenså att det med hänsyn tUl de långsiktiga verkningarna är försvarbart att tarisken. Jagkan också anföra ett exempel som Ugger rätt nära direktör . Det är samgåendet mellan vårt utveckUngsbolag, och detamerikanska ITT i företaget . Vi har redovisat motivet för detengagemanget också. Jag skaU här inte diskutera sakfrågorna utan redovisar baravårt motiv. Och vi tror att den företagskonstruktionen, sammanförandet avSAAB:s produktion och kompetens med den som finns inom Standard Radio,defirUtivt tUlför svensk elektronisk industri ökad konkurrenskraft. Det är detredovisade motivet, och det behöver inte uppfattas som uttryck för vare siglusta eUer nödvändighet utan som en allvarUg strävan att med statUgaägarengagemang förstärka den svenska industrins konkurrenskraft och därmedsysselsättningstryggheten för de anstäUda. Dåkan man säga och var inne på den saken att det borde finnas enplan för det framtida handlandet med statliga företag; nu framstår det somhänder som slumpmässigt och tUlfälUgt. Jag kan hålla med om att det Ugger endel i det talet. Vad som sker händer ju därför att det har uppstått problem sombehöver lösas, och att ett statUgt företagsengagemang framstått som ett lämpUgtsätt att lösa det problemet. Men var de problemen och de situationerna uppstårbestämmer inte vi och inte heUer vår motpart, utan det är utvecklingen somgenererar sådana tiUfäUen och problem. Och i den meningen kommer mycket bådeför staten och för det privata företagandet att med nödvändighet framstå somoplanerat. Däremot måste man ha en beredskap för att lösa problemen. Denberedskapen är vi inte alls färdiga med ännu, men vi är sysselsatta med attbygga upp en beredskap som givetvis i sista hand skall basera sig på engenomtänkt uppfattning av de oUka svenska industribranschernas önskvärda ochrimUga framtida utveckling. Dettaär ett stort och svårt arbete, och självklart är att vare sig statUgamyndigheter, verk, departement eller företag kan, och ännu mindre bör, bedrivadet isolerat från industrin. Tvärtom är ett nära samarbete mellan samhäUe,företag och de anstäUda i branschen förutsättningen för en genomtänktbranschpoUtik. Det är också ett sådant samarbete som vi strävar efter attsuccessivt bygga upp. Jag återkommer strax tiU detta, eftersom det har Utet attgöra också med det som var inne på. Sedangav i oss rådet att Ugga stUla ett tag. Använd erapersoneUa och ekonomiska resurser tUl att konsoUdera de företag ni har,organisera dem och se tUl att de sköts ordentUgt, sade han. Jag håUer medGunnar om att det är en central uppgift för oss under dekommande åren att konsoUdera de företag och engagemang vi har. Det måste vi geprioritet. Med de krav på statUga engagemang i olika former som vi ständigtmöter inte bara från våra egna partivänner utan också från kommunalmäntUlhörande den borgerUga oppositionen och från olika företag är det mycketofta som vi tvingas säga att vi inte har resurser för att ta uppproblemen. Det är inte så, som somUga kanske tror, att så fort det dyker uppett företag som är tUl salu, så står vi parata att ingripa. Vi har inte deresurserna inte heller för alla de engagemang vi i och för sig finnerönskvärda. De attityder tUl statligt företagande som iÅtvidaberg redovisade möter jag också ibland i diskussioner när diskussionenförs på ett allmänt plan. Jag möter dem däremot inte i de faU där ett konkretsamarbete verkUgen är etablerat. Min erfarenhet är att, såvitt jag kunnatbedöma, samarbetet med de konkreta projekten fungerat hyggUgt och med enaUdeles naturlig respekt och öppenhet från båda sidor. Det är klart att statUga företag kommer aUtid det ärinte bara riksdagsdebatterna som är exempel på det att vara föremål för enhärdare och mera ingående kritik än vad privata företag är. Jag vet att detfinns ledamöter i kammaren som anser att insynen i de statUga företagen ännu ärför outvecklad. I varje fall är den betydligt mer utvecklad än insynen i deprivata företagen. Och framför allt får den information som finns om destatliga företagen en spridning i massmedia och i andra informationsmedia somgör att vi får en mycket hårdare och mer öppen debatt om de statliga företagenän om de privata, trots vad som sägs om motsatsen. Jag vUl i det här sammanhanget framhålla att den kritik avFörenade fabriksverken, som statens, dvs. ägarens eget revisionsverk harverkställt och offentliggjort, också är ett exempel på hur förutsättningarskapas för en mer öppen diskussion om ett statligt företags i detta fall ettaffärsverks drift än vad som skulle ha skett om det varit fråga om ett privatföretag med vUket detta företag då jämförs. Jag är helt övertygad om att det också i flera av vårastora företag görs bedömningar av verksamheten som på många punktersammanfaller med de som har gjort av vissa grenar avFörenade fabriksverkens aktivitet. SkUlnaden är bara att närriksrevisionsverket säger något om Förenade fabriksverken är det en offentUghandling och det ges tUlfälle att diskutera den, inte bara i riksdagensutskott, utan vi har också tUlfälle att ha en öppen, allmän debatt om den iriksdagen och på annat håU. De slutsatser som har kommit tUlsammanfaller i många fall också med dem som verksledningen redan har kommitfram tUl. Det är väl inte en slump att slutsatserna sammanfaller i så hög grad.Vi har i departementet ännu inte haft tUlfälle att i detalj studera rapporten, ochdärför kan jag inte ta ställning tUl den. Vi får alldeles säkert tUlfäUeatt återkomma tUl den när vi s. a. s. på båda sidor haft tid att verkUgensmälta innehållet i den. Jag vUl avslutningsvis säga ett par ord tUl menade att det inte blev så mycket av näringspoUtiken. Ja, han sade detinte men han menade att det faktiskt var ett propagandaberg som födde en råtta; råttanskulle vara Investeringsbanken. Men respekt för sanningen vaknadesnabbt, kanske därför att han påminde sig att som bekant stöddeförslaget om en investeringsbank i är 1967. Efter denna reträtt skalljag inte i kväU ta upp tiden med att diskutera bankens verksamhet. Det har inte hänt någonting, säger , medundantag alltså för Investeringsbanken. UppenbarUgen har, att döma av dendebatt som i inledde här, det tvärtom häntalldeles för mycket åtminstone när det gäller de statUga företagen. Men låt migunderstryka vad sade; de statliga företagen får icke identifierasmed näringspoUtiken. De är ett av instrumenten, ingalunda det exklusivainstrumentet att bedriva näringspolitik. Det är ett egendomligt missförståndsom uppenbarligen bottnar i att man icke läser våra näringspoUtiska programeller inte vUl förstå dem. Den tekniska forsknings- och utveckUngspolitiken ärett näringspohtiskt medel som har utvecklats under de senaste åren.Länsplaneringen, riksplaneringen, den vidareutvecklade regionpolitiken,arbetsmarknadspoUtiken allt detta är oUka instrument för att förverkliganäringspolitikens målsättningar. Därför är hela budgeten full avnäringspolitik, och den debatt som skall äga rum senare här omarbetsmarknadspolitik och regionpolitik blir också en näringspoUtiskdiskussion. Därför är det en självklarhet, vilket jag avslutningsvis vUlupprepa, att näringspoUtikens kvantitativt viktigaste uppgift är att påverkaden privatägda industrin. Det är de företagens konkurrenskraft,sysselsättningstrygghet och arbetsförhållanden, de företagens arbetsmUjö Uksomderas yttre mUjöeffekter som i det samhälle vi lever i måste vara huvudmäletför vad vi lägger in i begreppet näringspoUtik. Det är självklart att det är pådet sättet, och det underströks också mycket starkt av statsministern i hansanförande i går. Det finns en uppgift när det gäller näringspolitiken ochdä kan jag sammanknyta i krav på en mera långsiktigplan för de statliga företagen och efterlysande av envidareut-veckUng av näringspoUtiken som jag vill gå in på litet närmare,nämligen industripolitik i meningen en genomtänkt branschpolitik. tog exempelvis upp TEKO-industrin.Regeringens StäUningstagande tUl slutbetänkande redovisas iårets statsverksproposition. Det är att göra våld på verkligheten, herrHovhammar, att påstå att statsmakterna inte visat något nämnvärt intresse förTEKO-industrin. Det finns ingen bransch för vUken så stora och samlade insatsergjorts som för just TEKO-industrin. Att de insatserna icke räcker för att lösahela branschens problem i meningen att bevara den oförändrad är självklart ochhar heUer aldrig varit avsikten. Också de beredskapsförsörjningsfrågor som herrHovhammar tog upp har diskuterats och kommer, såsom också anmälts istatsverkspropositionen, att göras tUl föremål för en särskUd utredning. Det ären rätt kompUcerad fråga som jag inte skall gå in på; det kan vara skäl att nulåta den bli föremål för en mera genomlysande utredning. Också den manueUa glasindustrin tog upp.Det är en industribransch som Uksom TEKO-industrin har specieUa svårigheter.När vi som här kommer in på de konkreta problemen visar det sig och det 8 protokoll 1971. har viaUtid hävdat att det inte går att bara med genereUa medel lösa de svårastrukturanpassningsproblem som svensk industri är invecklad i. Det finns förnärvarande ett speciellt exportprogram för glasindustrin. Det programmet fick,som mycket väl vet och som jag därför inte nämner för honom utanför kammarens övriga ledamöter, en sädan utformning att det skuUe stimulera tUlsamordnade exportaktioner och därigenom skapa ett incitament hos de enskUdaglasbruken att samarbeta med varandra. Jag tror att glasindustrin nu befinnersig en så pass svår situation att tiden börjar bU mogen för en meragenomgripande strukturdiskussion med branschen. Jag har sagt tidigare tUlbranschen att vi är beredda att ta upp en diskussion om lämpUga former förstatens medverkan i en sådan utveckling. En annan industri, som dessutom regionalt sett Ugger inomdelvis samma områden som glasindustrin, är träindustrin. Den är en industrigrenbeträffande vUken vi måste söka finna former som gör det möjligt att undvikaalltför svåra produktions- och sysselsättningsproblem. Varvsindustrin är en annan bransch, där industripolitikenhar arbetat länge mycket på utredningsplanet, vUket är nödvändigt ochofrånkom-Ugt. Där finns ett program för ett utvecklat forskningsstöd, större änför någon annan näringsgren i detta land. Det finns ett kreditgarantisystem,som har varit avgörande för varvsindustrins bestånd. pågår, somalla intresserade har sig bekant, en diskussion meUan industridepartementet ochde stora varven om lämpliga samverkansformer varven emeUan. Om vi ser längre framåt i perspektiven jag gör det ikatalogens form för att peka på de näringspolitiska uppgifter som vi står inför frågar man sig, hur den svenska skogsindustrin skall expandera. Hur bedömervi virkestUlgången? Hur löser vi de svåra lokaUserings- och mUjöproblemen? Hurbestämmer vi inriktningen av den expansion som jag anser bör komma? Vi måste tastäUning tUl den petrokemiska industrins utveckUng. Vi har dataindustrin som ide flesta betydande europeiska industrUänder är föremål för intresse frånstatsmakternas sida. Dessa uppgifter tar tid. Det finns inte några färdigaenkla program. Jag har sagt att skaU vi komma fram tUl en väl underbyggd syn pådessa branschers framtidsproblem, krävs ett integrerat samarbete mellansamtliga parter. Detta är vi invecklade i . Resultaten av dettaarbete kommer att redovisas successivt. vUket betyder att vi kommer att fåtiUfäUe under denna riksdag och under kommande riksdagar attdiskutera näringspoUtiken i aUa de former i vUka den bedrivs. Vi kommer också ihögre grad att få diskutera den branschinriklade industripoUtiken. Därför, herr talman, vUl jag framhålla attindustripolitiken och näringspoUtiken inte är någonting som har uppfunnits påen socialdemokratisk partikongress i partitaktiska syften, utan den är uttryckför konkreta behov som föreligger i samhället. De problem utvecklingenaktuaUserat möter vi även i alla andra industriaUserade länder. Givetvis kommervåra lösningar att bestämmas av våra värderingar, på samma sätt som enborgerlig industripoUtik även om vi kanske utgår från samma analys avverkUgheten kommer att välja andra medel och andra i (fp) kort genmäle: Jag tycker att det var hederUgt ochförhoppningsfuUt av att beröra de svagheter som även han självkänner i den statliga företagsamheten. Jag tycker ocksä att det var bra att vifick ett löfte om öppnare insyn och en debatt. Jag tycker själv att det ärroligt om ett väl som ett privat går bra. Vanliga föreställningar behöver inte varafelaktiga föreställningar. Vi har talat om lustans drift och nödvändighetensåsom incitament för att skaffa företag. När det gäller skidfabriken jag harbara på mig delar jag inte synpunkterna att den etableringen ärriktig. Min uppfattning omfattas av träindustrin, och jag hemstäUer omomprövning. När det gäUer samarbetet meUan och tror jag detUgger så tUl, att utveckUngskostnaderna är så höga att det där kanske finnsskäl för samarbete. Det är nödvändigheten som har drivit fram det samarbetet. sade också att det ofta är en tUlfälUghet somavgör huruvida staten skall överta ett företag. Men om staten harlöst uppgiften och satt företaget pä fötter, skall då staten som läkare förevigt behålla patienten? Kan man inte skicka i väg honom ut på den friamarknaden igen? Om man nu har fått tag på ett företag händer det ofta måste placera in det någonstans. Ja, då söker man ett motiv, och framförallt viU man kunna foga in det motivet iett mönster. Men därvidlag kvarstår för mig lika mänga frågetecken nu somtidigare. talade så vackert om att jagblev riktigt rörd. Om aktierna vore noterade på börsen undrar jag, om jag inteskulle slänga in en köporder . Måtte den här romantiska bUden motsvarasav en Uka skön verkUghet, ! HenSJÖNELL (c) kort genmäle: Jag är ledsen över att jag inte ens efterindustriministerns anförande, där han, om jag får uttrycka saken så, försökteskissera vad den socialdemokratiska näringspolitiken är för något, är särskUtövertygad om att jag hade fel i mitt förra inlägg. Jag kritiserade de alltföryviga parollerna om den näringspolitik som regeringen har initierat eUerkanske det är den socialdemokratiska partikongressen som har initierat den.Denna näringspolitik har blivit alltför torftig, och man har inget samlatprogram. Jag skaU återkomma tUl det. tog nog alltför hårt vid sig. Mitt uttalandeom Investeringsbanken var inte så Ula ment som han tolkade det. Investeringsbankenär en hjärtesak för , det vet vi alla, och han säger att jag i mittförra anförande kritiserade Investeringsbanken genom att påstå att de stoltaparoUerna om näringspolitiken verkade avslagna då berget födde en råtta. Ochsedan tUlade jag, och jag ber nu att få citera ur mitt eget manuskript;"en del elaka människor kaUar denna råtta för Investeringsbänken, vUketjag faktiskt tycker är elakt". Mendärefter kommer det väsentliga, det som sammanfattar min personUga instäUningtUl Investeringsbanken, som jag hade redan när behandladepropositionen i ärendet och då partiet intog en nästan tUl hundra procentpositiv ståndpunkt. Enligt manuskriptet sade jag; "Investeringsbanken varett riktigt initiativ som rätt skött kommer att vara av betydelse för det svenskanäringslivet." Litetlängre fram i mitt anförande heter det: "Denna bank är aUtså ett positivtinslag, men den kan naturligtvis icke ensam vara och verka näringspoUtik. "Just det! Jag tror inte man kan ta miste på att jag har en positiv instäUningtUl Investeringsbanken. Men jag har sagt att det har anförts kritik mot den ochatt kvintessensen är att Investeringsbanken inte ensam kan representera ettnäringspoUtiskt program. HerrWickman pekade på Statsföretag, arbetsmarknadspoUtiken, lokaUseringspolitikenosv. AUt detta är bra, men vad jag efterlyste var ett samlat näringspolitisktprogram där man sammanväger oUka element i arbetsmarknadspoUtik,lokaliseringspolitik osv. och där man även tidsmässigt anger vad som skallprioriteras. Först då kan det bli fråga om näringspolitik, inte . HerrOLHEDE (s) kort genmäle: Jag tror att i råkade koppla in fel kanal dåhan lyssnade på mig. Han sade att jag höll ett romantiskt anförande. Tvärtom, herrEricsson, jag underströk - vUket kan läsas i protokollet att vi har ettmycket hårt arbete framför oss inom den StatUga företagsamheten. iÅtvidaberg (fp) kort genmäle; Herr talman! Om nu dementerar läget beträffande får jag väl ta tUlbaka detta ommin köporder . i (m)kort genmäle: Industriministern sade att det inte bUr någon kritik om ett enskUtföretag startas i konkurens med andra enskilda företag. Nej, det bUr det väl iallmänhet inte. Om ett enskUt företag, som lyder mycket hårt under deekonomiska lagarna, sätter i gång en verksamhet, så finns det nog i allmänhetförutsättningar för att konkurrera på området och en ytterUgare marknad där. Såförhåller det sig inte när det allmänna engagerar sig för enföretagsverksamhet. Jagbegärde ordet närmast när jag hörde industriministern säga att man har ettgenomtänkt program för den nyetableringsverksamhet som statsmakterna bedriver. Detmå vara att ni har ett sådant program, men jag kan inte underlåta att ställafrågan om det verkUgen finns ett genomtänkt program bakom när Förenadefabriksverken startar ett konfektionsföretag i , som Ugger i enöverhettad zon. Resultatet bUr här att ett av det allmänna i stödområdetunderstött företag får släppa tiU sin tUlverkning för det nya statUgaföretaget. Omdet är den typen av genomtänkta program som ni följer när ni startar nyaföretag, då tycker jag att det fmns aU anledning att rikta kritik mot ernyetableringsverksamhet. Det var intressant atthöra industriministern här räkna upp den ena Nr 11 branschen efter den andra. Han tog med nära nog halva det svenska näringsUvet när det gäUer företagsom har besvärligheter och som är föremål för hans omsorger och omtanke.