prot · FU09104 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi får komma ihåg att kommun är en av de kommunerdär man med ljus och lykta söker efter arbetstillfällen både för samer ochicke-samer. ju vägenbekostad med skattemedel. Självfallet gör sådana här beslut inte att denharmoniska samexistensen befrämjas. Jag har tagit detta som ett htet exempeldärför att man sällan hör att de negativa verkningama drabbar någon annan änsamema. När jag läste sidorna 39 och 40 ijordbruksutskottets betänkande nr 37 om förlängning av tiden för vinterbetet,noterade jag med en viss tUlfredsstäUelse att den borgerligautskottsmajoriteten inte ansåg enskild mark vara mer heUg än Kronans, Detenskilda ägandets ideologi har fått ge vika för samernas önskemål att kunnadisponera marken även mot markägarens vilja. På den punkten kommer jag attrösta för reservationen. Jag bedömer det så, precis som jordbruksministem sade,att det bhr ett smidigare samarbete meUan renskötare och markägare. Detförslaget är en kompromiss. Som hen Häll sade, innehåller vår motion förslagtill dämpningar för att undvika kolhsion mellan samer och icke-samer, mellanrenskötare och icke-renskötare. Vid det här tiUfället skuUe jag också vilja rikta ett tacktlU jordbraksutskottet som a-wärjde en totalförlamning av inlandnär det avstyrkte den borgerUga motionen. Vi har i inlandet en sådan situationatt det på sträckan KaresuandoArjeplog behövs ungefär 4 000 nyaarbetstiUfäUen, Hur skulle man ha kunnat förverkhga det önskemålet, ommotionärema vunnit gehör för sina krav? Kommunalmännens oro I inlandskommunemavar berättigad, och den är också mycket lätt att förstå. Om de borgerligapartierna och kommunistema hade fått majoritet för sitt förslag,så hade de kunnat hindra åtgärder som varit till nytta för enbart samerna menockså åtgärder som varit tiU nytta för både samer och andra och naturUgtvisäven sådana åtgärder som endast varit tlU nytta för andra än samema. För mig verkar det som om motionärema hade falht offer förden propaganda som tycks utgå Ifrån att bara en åtgärd är till förfång föricke-samer så är den enbart därigenom att betrakta som ett utslag av högstasamevänhghet, även om den i verkligheten är till förfång också för samema. Jag vill poängtera att renskötselns och samemas problem ärett delproblem i det nonländska inlandets stora regionalpolitiska ocharbetsmarknadsmässiga strukturproblem. Den debatt som förs , inte här iriksdagen men i pressen och på många andra håll, har kommit på sned, och det ärmin förhoppning att debatten skaU vridas rätt och att man får en upprensning iden djungeln. Det är aUmänt omvittnat att lag tillämpats mycketrestriktivt av de myndigheter som beskyllts för att vara samemas förmyndare.Verkningarna av det förmenta förmynderiet har i detta fall drabbat andra änsamerna. Jag har t. ex. nämnt vägen till Tjämberg. när lappväsendet kommer att försvinna vUljag i kammarens protokoll ha antecknat en erkänsla tlU de lappväsendetstjänstemän som i alla väder har slagit vakt om samernas Intressen.Tjänstemännens uppgift har varit svår. De har gjort sin phkt på uppdrag avsamhället. De har förtalats och kränkts, inte av samerna men av ovidkommandesom vet aUting bättre än samema, dvs, sett från huvudstads- ochUppsalahorisont, Vi i har upplevt detta som Rennäringslag, m. m. Onsdagenden Rennäringslag, m. m. ett olustigt skådespel medpåfallande drag av pajasaktighet. Jag vUl understryka vikten och värdet av attsamema och myndigheterna samarbetar även i fortsättrungen. Det var en glädjeför mig att notera att jordbruksministern framhöll det goda samarbetet meUansamema och lappväsendets tjänstemän. TUl slut vlU jag framföra den förhoppningen att rennäringslagtillsammans med följdförfattningar som Kungl, skaU utfärda kommer att ipraktiken fungera så att den på bästa möjliga och på ett reahstisktsätt tiUvaratar alla möjUgheter som kan finnas för att öka den ekonomiskaaktiviteten inom renskötselområdet till fromma för såväl renskötare som andrayrkesgrapper som har stora sysselsättningssvårigheter. Det är också minförhoppning att den bhr en grogrund för harmonisk samexistens mellanohka grupper av människor I våra inlandskommuner. (vpk) kortgenmäle: Jag skuUe vilja uppmana att verkligen läsa den motion somhon talat om, nr 1048. Hela den motionen går ut på att man skaU utvecklaNorrbottens Inland från den u-landsstatus som länet har så attdet bhr hvsdughgt både för samer och icke-samer. När man hörde ochäven fick man en känsla av att det inte fanns mycket tanke på samema.Det var de bofastas rätt. Jag har ingenting emot att de s, k, bofasta jagbetraktar samerna som bofasta också, de är inte nomader längre också har bramöjhgheter i Nortbotten, Men den svenska arbetanörelsens pionjärer hade enkänsla som tycks saknas hos somhga av dem som företräder arbetarrörelsen nu en sorts instinktiv känsla för de undanskuffade och förtryckta i samhället. Detfinns mycket att säga i kritisk riktning mot den riksdag som antog 1928 årsrenbeteslag med hela dess koloniala mentahtet, men i debatten i andra kammarenden fanns det ändå också en del formuleringar som jag är övertygadom att t. o. m. vår tids samer kan läsa med beundran. Det gäller t, ex, följanderephk av , Rephken gällde de bofastas rätt. Så här sade CharlesLindley, den legendariske arbetarrepresentanten; "HenNUsson i Antnäs talade om de bofastas uråldriga rätt. Ja, det är sant, attderas rätt är uråldrig, men har inte även lapparna en uråldrig rätt? De kom hitvid tiden för , då andra ännu inte hade någon aning om dessatrakter, och vi måste se tiU att även deras rätt hävdas." Medtanke på den bedrövliga statistik som och m, fl. snickratihop om stödåtgärderna för rennäringen jag hinner inte ta upp den i detaljnu, men jag skaU kanske begära ordet för ett extraanförande senare kan detvara av intresse att notera att samma argument förekom i debatten 1928, dengången från en högerman. I samma rephk som den jag just citerat sade CharlesLindley; "Såvill jag säga tiU hen Grapenson beträffande tablån över vad lapparna iSörkaitum fått av statsmedel tiU inköp av renar, att hen Grapenson kanförebringa den hka väl som jag, men i väntan på denna från hen Grapensons sidavill jag tUl kammaren säga, att kammaren skaU icke låta skrämma sig avdetta tal om statsmedel, ty dessa medel tagas ur lappfonden." Dengången, 1928, hen Häll och , fanns det ingen socialdemokrat tUlhöger om högern. FruBERGLUND (s) kort genmäle: Hen säger att det inte finns någonting i motionen som skulle hakunnat göra att man inskränkt t, ex, kommunernas möjhgheter att utökaturismen, men det står att en mycket snäv tolkning måste ges vad som kan ansesvara ändamål av väsenthg betydelse från allmän synpunkt. Det är svårt att vetavad "en mycket snäv tolkning" innebär, men den begränsar i alla fallrörelsefriheten. Vihar sagt, , att samerna har aUa de rättigheter som andra svenskarhar. Dessutom har hen HäU redogjort för en del rättigheter som de har ifjällvärlden och som inte andra har. Man kan Inte jämföra en same med t, ex. enlärare i , Jämför samema med de människor som bor grannar med dem fjällstugeåborna, småbönderna! Samerna är inte på något sätt diskriminerade idagens samhälle om man jämför dem med de människor som bor där uppe. Närman säger att samema är diskriminerade, att de inte har samma rättigheter somandra svenskar, har debatten kommit på sned. Man hjälper inte samema med attsäga att deras problem är annorlunda. Samhället kan lösa de problemen på sammasätt som det måste lösa andra problem som gäller arbetsmarknadsfrågor. Jagsade tidigare att debatten har kommit på sned. I Le Monde för oktober 1970säger man att i är det endast humanister, sociologer och jurister sommålmedvetet försöker skaffa samerna bättre levnadsförhållanden; det är endastde som inte accepterar samernas nuvarande levnadsviUkor, Jagtror att hen har ett ärhgt uppsåt, men han bör komma ned på jorden ochinte sväva i det blå när han resonerar om samema. Onsdagenden Rennäringslag, m. m. Hen (vpk) kortgenmäle; Vi har velat ha en mycket snäv tolkning av 26 § därför att vi verkhgenvill begränsa rörelsefriheten för hänsynslösa exploatörer. Mendet finns mark nedanför odhngsgränsen i Nonbotten, . Varför är detdåhga konjunkturer där? Det råder kronisk arbetslöshet i , där maninte har några samer att skylla aUtmg på - i varje faU inte samer med deprivilegier som och hen HäU har talat om. Detfinns anledning att vara försiktig med turismen uppe i dessa vackra trakter. Omdet fanns enbart kultiverade turister skulle man kunna ha hur många turistersom helst där, men tyvärr finns det dessa primitiva vita stammar som lämnardrivor av engångsglas och konservburkar efter sig. Jag skulle för min delhelst se att de över hu-vud taget inte hade tiUträde till några fritidsområdenvare sig ovanför eller nedanför odUngsgränsen, Närman hör oförståelse för sameproblemet den är så övernaturhgt massiv att hon inte ens erkänner att det finns etniska Rennäringslag, m. m. förstår man lättare varför det uppstår nationella Fra () kort genmäle; Vem har sagt, hen , att det måste vara hänsynslösaexploatörer? Jag tänker närmast på att Kungl, Maj:t harbemyndigat i att tillsammans med arbetsmarknadsstyrelsenrusta upp de befintUga fjällederna. Det kommer att kosta ungefär 8 miljonerkronor och beräknas pågå tre, . Vad är det som säger att man kunnatfullfölja dessa planerade arbeten om den borgerUga motionen, stödd avvänsterpartiet kommunisterna, hade gått igenom? Jag ser sameproblemet på marknivå. Jag ger mig inte ut föratt vara samesakkunnig på något vis, men min kontakt med samema fick jag redani min spädaste barndom. När vi umgicks med samerna var det aldrig någon skUlnadmeUan samer och icke samer. Vi har tagit upp de här frågorna i vår motion det varherr från , en partivän till , som lämnade denmålande beskrivningen när var i man bör inte göra det tiU såförfärUgt märkvärdiga saker. Vi måste ändå stå på jordplanet och se vad det ärvi pratar om, annars hjälper vi inte samemas sak. Och hur har debatten sett ut? Man läser i tidningama:Hippies är på väg till . De känner själsgemenskap med samerna. Det är sådana saker som stöter mig, för samernas problemoch hippies problem är inte på samma nivå, och det är inte den debatten jagtycker att man skall föra. Herr tredje vice talmannen anmälde att hen anhålUtatt tUl protokoUet få antecknat att han Inte ägde rätt tUl ytterUgare repUk, Bara två korta anmärkningar! har haft en underbar förmåga att botanisera iår 1928. Han har ägnat den åt det, men jag har inget som helstansvar för vad som hände 1928 och jag hade ingen möjlighet att påverka vare siginläggen i debatten då eUer lagens utformning. Vad vi har framför oss ärju det reformförslag som lagts fram 1971, och det vore intressantare attdiskutera det och de eventuella felaktigheter som det förslaget har än att talaom vad man sade och tänkte 1928. Detta var egenthgen inte min huvudinvändning mot herrTakman, utan den hänför sig tiU hans något vårdslösa inlägg beträffandeturismen. Han vUle strängt taget förbjuda all turism i non därför att en massa,som han sade, vita stammar strör omkring sig tomglas av ohka slag där uppe. Dedär vita stammarna är ju präktigt folk som gärna viU turista, men bortsett fråndetta är det väldigt farligt att föra ett sådant resonemang, Enhgt min mening ärdet viktigt att turismen såsom näring utvecklas i de här områdena och attsamema verkligen använder turistnäringen som bisyssla. Vi skaU alltså intelyssna till , utan vi skall åka dit men det är klart: vi skallinte slänga ölburkar omkring oss - och bidra tiU Det är nödvändigt för samema att få en sådan bisyssla. (vpk) kort genmäle: Det senaste om att man inte skaU slängaölburkar kring sig accepterar jag. Det erinrar mig äntligen om attjordbruksministern också är miljövårdsminister. Rennäringslag, m. m. HerrJOHANSSON i Holmgården (c): När vi skildes före middagsrasten var jagaUdeles övertygad om att man kunde säga vad vi under utskottsarbetet varit enseom, nämligen att den samiska kulturen är någonting som det finns anledning attbevara och att den bevaras främst och bäst genom att renskötseln upprätthålls.Jag hoppas att man kan säga det också , även om man kan känna en visstveksamhet. Låt mig i alla fall helt instämma med dem som har menatatt det för såväl samer som de övriga människor som bor där uppe ärutomordenthgt angeläget att det sker ett samarbete mellan de ohkaintressegrupperna. Utan detta kan det inte bh en utveckhng till gagn för varesig samer eller andra i samhäUet och i de bygder där samema sedan urminnestider har funnits långt före andra. Jag menar nog ändå att man har gått en aning tillöverdrift i den här debatten när man har talat om vilken utomordentlig risk somförehgger för att samerna skaU få aUtför stor makt och myndighet och möjlighetatt påverka utveckhngen ovan odhngsgränsen. Man har t, o, m, i denna debatttagit upp frågan om jakträtten för gruvarbetare och rätten att ströva i skogoch mark. Jag tror ändå inte att det finns någon som vUl ta bort den rätten ochden möjhgheten. Här skaU jag inte redovisa siffrorna för den areal på vilkenKiruna jakt- och fiskevårdsklubb har rätt att fritt verka och arbeta. Desiffroma skulle nog te sig rätt astronomiska, åtminstone för dem som befinnersig i den här delen av landet. Likadant är det med gruvarbetarna iGälUvare-Malmberget. Jag säger inte detta därför att jag missunnar dem; jagmenar att det är självklart att även de männlskoma skaU ha möjlighet att strövai naturen och där idka den hobby som ju är så utomordenthgt väsenthg för dem.Den rätten har aldrig ifrågasatts , men det krävs ju en viss formav samarbete mellan de oUka människoma och de ohka intressena. Men jag begärde ordet främst I anledning av att först herrMossberger och sedan hen Häll visade sig anse att de hade som sin uppgift atttillvarata småböndernas intressen i fråga om betestidens längd. Jag ärutomordenthgt tacksam för aU den omsorg ni känner, och jag hoppas att det intebara är en läpparnas bekännelse som vi får höra vid det här tiUfäUet utan attvi också kan få notera denna omsorg vid andra tiUfällen när frågor av väsentligbetydelse för dessa småbönder kommer att behandlas här i . Det har skrivits en reservation som, när man som hastigastläser den, gör att man frågar sig jag skulle tro att det är några avriksdagens ledamöter som har läst reservationen och stäUt sig den frågan - vadsom egenthgen är meningen och om vederbörande har blivit tvingade att Rennäringslag, m. m. Jag har suttit med I jordbruksutskottet vid den här frågansbehandhng, och jag vågar ändå säga att jag i mitt handlande när detgällt sådan här verksamhet har känt som min uppgift att föra jordbrukarnastalan. Den reservatlon det här gäller låter vacker, och jag skulle nästan viljasäga att den passar rätt bra i den valhandbok som ni skriver , men iden praktiska verksamheten har den ingen större uppgift att fylla. När vi tagit ställning tiU den här frågan har vi förordatföljande formulering av 4 §: "Betestid enhgt 3 § första stycket 2 kan avlantbruksnämnden förlängas, om det behövs på grund av ogynnsamma väderleks-eller betesförhåUanden eller av annat särskilt skäl," Vi menar att enligtformuleringen i Kungl. Maj:ts förslag skulle såväl samer som jordbrukare kommai en situation som var utomordentUgt svår att få någon reda i. Vi känner ändåväl tiU att i dessa bygder både I fjäUvärld och I Nonbotten ochVästerbotten är det på de enskilda markema en mycket stor ägosphttring. Detvet ju herr jordbruksministern. Och skuUe man då skriva en lag som innebär attsamema för att förlänga betestiden skulle vara tvingade att gå hemtill varje enskild markägare och få tillstånd att vara på markerna i t. ex. tiodagar tiU, så är det ju bara att konstatera att samerna hinner aldrig vandra devägama och söka reda på de markägarna under dessa . Risken är enhgtmitt sätt att se att det bhr någon enstaka markägare som kontaktas och sommöjhgen ger sitt tiUstånd, och då får de andra finna sig i att renarna är kvardär. Vi har sett det som lämphgt och riktigt attlantbraksnämnden, som ändå känner tiU förhållandena rätt väl, får en möjhghetatt om det absolut behövs förlänga betestiden som kan varaaktuella. Då är samema skyddade de kan rätt lätt ta de kontakter som behövsför att få den förlängning som de måste ha men också vi jordbrukare harmöjhghet att vid kontakter med lantbruksnämnden påtala eventuella olägenheteroch också kräva att lantbruksnämnden skall se till att renarna kommer ifrånområdet, om -vi anser att det är olämphgt att de befinner sig där och att tidenär oriktig. Sedan måste jag ju säga att av både hen Mossberger och henHäU skulle man närapå kunna begära att de hade ett visst förtroende förlantbruksnämnden, för de har i alla faU sett tiU att de har en majoritet inämnden, åtminstone i mitt län och väl också i hen Mossbergers. Och närföljaktligen jag kan ha ett -visst förtroende för lantbruksnämnden skuUe mannästan kunna räkna med att även herrar Mossberger och Häll hade det. Nåja om det innebär en viss kritik mot herr statsrådetsskrivning på den här punkten, så tror jag att han kan bära den kritiken lätt.Även om han har haft kontakter med samema kan det ju vara så att erinringarfrån oss som lever och bor i de här bygderna och som faktiskt har känning avsamemas renar vid vissa tiUfällen, då vi inte tycker det är lämpUgt, också kanha ett visst värde i sammanhanget. Jag skall inte tröska igenom alla de övriga frågor som manhar varit inne på och där representanter för utskottet har gett svar.Men det är en sak som jag faktiskt skaU ta upp, och det är frågan om Jag gör det inte därför att jag inte skuUe ha utskottets majoritetpå min sida jag är på den sida som står för majoritetsskrivningen, och det ärherr som har skri-vit en reservation på denna punkt. Jag måste säga attjag i ett inledande skede hade rätt stor respekt för den skrivning som henTakman föreslog och som också finns i den motion som hen iVikmanshyttan väckt i frågan. Man menar där att samema skulle ha en stönemöjlighet tiU kombinationsnäringar, till de tillskott som de säkert behöver avinkomst från andra fång än renhanteringen. Jag böjde mig emeUertid för detresonemang som fördes, när man sade att det ändå var renskötsehi som var detprimära och att man, eftersom situationen var den att vederbörande renägarehade satt in hela sitt kapital i samebyn, inte kunde ta risken av att därupptogs en verksamhet av annan karaktär, även om det kunde vara önskvärt attsamema hade möjlighet att bedriva sådan verksamhet. Härhar också av herr statsrådet framhålhts vikten av att de kan på annat sätt taupp sådana här verksamhetsgrenar i ett bolag, en förening eller liknande. Detkan uppstå brist på kapital, vilket jag menar skulle bU tiU förfång och ärnågot som vi skaU försöka undanröja. har jordbruksministem stäUt sigpositiv, och därför uttrycker jag förhoppningen att han kommer att medverkatlU sådana kombinationsnäringar som kan ge samema det kapital de behöver sättain i sådan verksamhet som kan ge dem en bättre utkomst. Enannan sak som vi inte har diskuterat i utskottet men som jag har funderatganska mycket över är att samebyn, efter vad det sägs, i någon mån har byggtsupp efter mönster av föreningsrörelsen, vilket ju vi som arbetar inomjordbrukets föreningsrörelse kan vara stolta över. Om jag har fattat saken rättfinns det emellertid där en skillnad, nämhgen den att renägare eller renskötareför att komma med i samebyn måste stå som garant med hela sitt kapital, Iföreningsrörelsen garanterar man som bekant ett visst insatsbelopp, som ärberoende av omsättningens storlek. Det kan alltså här förehgga risk för att densom har mer kapital får stå en större risk än den som har ett mindre. Jag kanhär inte lägga fram något ändringsförslag på den punkten men anser att man börfölja denna fråga med uppmärksamhet, och om det visar sig att det uppstår olägenheterbör en ytterhgare översyn av samebyns organisation göras för att åstadkomma enändring. Jag förutsätter också att jordbruksministem är vUUg att medverkahärtUl, Det finns naturligtvis flera frågor som jag skulle kunna ta upp i dettasammanhang, men tiden tiUåter inte att jag går in på ytterligare detaljer. Rennäringslag,m. Hen i Holmgården menade att reservationen om hur denförlängda vinterbetestiden skall ordnas har tiUkommit för att det gjorde sigbra i den socialdemokratiska valhandboken. Då viU jag säga att det är mittförslag som ligger bakom reservationen, och det förslaget har stötts av herrMossberger. Vi kommer båda två från , och mig veterligt har aldrigen ren initerat någon bonde i det länet. Rennäringslag, m m. kommerdärför inte att få vare sig fler eUer fäne röster för den bestämmelsen. Vad som föranlett mig att framlägga detta förslag är, somjag här gång på gång har försökt framhålla, att kronomarken dominerar, och därfår samema ha sina renar mycket längre än . Där bhr det en förlängning och enförbättring. går nämhgen in där, och det är inte den nuvarandelantbraksnämnden utan en nämnd med rennäringsdelegation med samer, 1Norrbottens län är av markerna kronomark, I är detdäremot mera privat mark, det är riktigt. Med anledning av den irritation som råder blandbondebefolkningen på grand av att renama finns kvar längre I markerna, har jagsagt mig att vi tiUs vidare inte skaU tiUmötesgå samernas önskemål att förlängatiden för vinterbete tlU , eftersom det medför stora besvärUgheterför böndema i deras näring. Låt oss i stäUet ta denna bestämmelse, ty denförlängda betestiden är ju någonting som bara skall förekomma 'vld enstakatiUfäUen. Det vet ju alla som sysslar med den här frågan. Varför kan inte dåden enskilde bonden få träffa en överenskommelse med samema om det, gäma ilantbruksnämndens regi? Förslaget får alltså inte betraktas som ett försök attvinna röster utan som ett försök att nå en kompromiss mellan bönderna där uppeoch samema. Jag fotar min uppfattning på den erfarenhet jag har fått under dehär åren som jordbruksminister, en erfarenhet som visar att det finns enirritation och att man kan komma ifrån detta genom att lösa frågan på det härsättet. Men det skall som sagt inte betraktas som ett försök att värva röster,hen i Holmgården, utan snarare som ett försök att komma ifrån enhriterad situation. HenJOHANSSON i Holmgården (c) kort genmäle: Jag skaU ge herr statsrådet rätt i att hanabsolut inte kommer att få några röster nere i HaUand på den här utformningenav 4 §, Men när jag har sagt detta, vill jag till hen statsrådet säga att detmot bakgrunden av hur vissa tidningar har agerat rätt fhtlgt under behandhngenav den här renbeteslagen det Inte har varit några större svårigheter att Insevad man var ute efter. Sedan delar jag helt statsrådets mening om att man måstesöka fhina en utformning som gör att man eliminerar de konfhktrisker somförehgger och som faktiskt finns även i mina bygder trots att en så hten andeldär är enskild mark. Jag kan försäkra herr statsrådet att jag i egenskap avordförande för gång efter annan haftuppvaktningar ifrån jordbrukare som har ansett sig ha fått sina markerförstörda av renar. De har inte sett någon som helst möjlighet att kunna kommatiU rätta med det här problemet. När det nu har sagts i den här debatten att det härförslaget som vi har lagt fram egenthgen motsvarar den situation som vi harhaft , så är det ju fullständigt felaktigt. Hade det varitså, skulle jag aldrig i mitt hv ha godtagit förslaget. Det förslag som vi nuskaU få genomfört ger jordbrukama en möjhghet att ej behöva springa ute iobygden och söka reda på samerna utan gå på lantbruksnämnden och sägaatt nu får ni se tiU att renama kommer ifrån våra marker. Jag tror att man pådet sättet lättast eUminerar de konfUktrisker som kan förekomma. HenMOSSBERGER (s) kort genmäle: Jag är inte alldeles säker på om jag minns rätt. Men om jag gjorde detvar väl hen i Holmgården nästan på samma hnje som den som föreslås ipropositionen, när vi diskuterade frågan i utskottet. Jag tror sig på det sättet att om han hade varit närvarande vid sammanträdetnär vi diskuterade denna fråga då skulle aldrig utskottets förslag ha bhvit somdet blev.