prot · FU0976 · 1971-12-31 00:00:00 — Sedan fjolårets riksdagsbehandling av regionalpolitikenhar nya allvarliga frågeställningar redovisats, som ytterligare understrykerbehovet av att utan dröjsmål beslutar om en klart formuleradregionalpoUtisk målsättning. Jag åsyftar långtidsutredningens rapport. Itolkningen av de skUda målen har långtidsutredningen uppfattat att de centralamålen utgörs av full sysselsättning, snabb tillväxt, jämnare inkomstfördelning,rimlig prisstabUitet och balans i utrikesbetalningarna. Det finns ingenanledning att göra erinringar mot dessa centrala mål. De är mycket väsentliga.Däremot är det mycket förvånansvärt att långtidsutredningen utelämnat bättreregional balans som ett av de centrala målen. Hela andemeningen ilångtidsutredningen bygger på målkonflikten att uppfyllandet av vissaregionalpolitiska mål, som kan innebära en regional fördelning, inte gynnar denekonomiska tillväxten. Målangivelsen i långtidsutredningen pekar på attekonomisk tUlväxt är viktigare än regional balans. För del vill jagdeklarera att vi inte kommer att offra den regionala balansen på den ekonomiskatillväxtens altare. Jag måste därför säga att långtidsutredningens rapport geren mycket oroväckande inriktning åt vår långtidsplanering. Jag vUldärför ställa följande frågor tUl utskottsmajoritetens talesman herrNilsson i med anledning av långtidsutredningens rapport: Har intelångtidsutredningens rapport pä ett verkligt belysande sätt klarlagt behovet avatt inte har tid längre med att bara vänta och vänta med att geuttryck för klart formulerade mål för regionalpolitiken? Har det inte häntnågot som i aUa fall måste oroa utskottsmajoriteten, sedan vi behandladeregionalpolitiken i och speciellt då den regionala målsättningen? I reservationen I understryker vi just att koncentrations-och decentraliseringsutvecklingen är så allvarlig, att inte bör väntamed att besluta om ett mål för regionalpoUtiken, baserat på ett decentraliseratsamhälle. representanter i utskottet står också bakom sammareservation. Båda mittenpartierna har således tagit avstånd frånkoncentrationspolitiken. I reservationen 5 har vi utvecklat dessa tankegångar. Vicenterreservanter hemställer att årets riksdag uttalar sig för attsamhällsplaneringen inriktas på ett så långt som möjligt decentraliseratsamhälle samt att den regionala rikspolitiken måste ha en befolkningsmässigmålsättning. Även om vi väntar på Länsprogram 70, som riksdagskall få ta ställning till även när det gäller vilka åtgärder som erfordras föratt genomföra detta program, vill vi från i reservationen 5 ange enviljeinriktning. Vi menar att de problem som gäller och över huvudtaget de s. k. skogslänen är så allvarUga att ytterligare befolkningsutflyttningdärifrån inte får påtvingas. Vi får inte glömma att åstadkommandet av en bättreregional balans mellan norr och söder är vår största inrikesfråga, men det ärockså vår största jämlikhetsfråga . Jag bara ställer frågan: Har vi någonstörre jämlikhetsfråga i detta land att lösa än att få en bättre balans mellannorr och söder? Jag vill också säga att vi aldrig kommer att lyckas medNorrlandsproblemet, om vi ser det som en isolerad fråga. Förutsättningen föratt vi skall lyckas hålla befolkningstalet i och andra skogslän vidnuvarande nivå är att storstadskoncentrationen hejdas. drog detre största storstadskoncentrationsområdena tUl sig två tredjedelar av dentotala folkökningen i vårt land. Det förvånar mig att det finns politiker,experter och andra beslutsfattare som är förespråkare för enfortsatt storstadskoncentration. Det mest uppmärksammade exemplet är detpreliminära förslag till regionalplan för som presenterades under1969. Denna regionplaneskiss är inriktad på 2,5 miljoner invånare mot knappt1,5 miljoner . Det innebär att av den beräknadefolkökningen i landet skuUe tUlfalla , som skulle växa nästan tregånger så fort som andra städer och tätorter. Om vi gör tankeexperimentet attutöver ökning även ochÖrestad.s-området får en ansenlig folkökning innebär det inte bara att helabefolkningsökningen skulle falla på de tre nämnda storstadskoncentrationernautan också att en mycket omfattande befolkningsutglesning måste ske i övrigadelar av landet. Givetvis skulle i första hand skogslänen bli hårdast drabbade. Jag skallgärna ge regeringen erkännandet att den har prövat vissa åtgärder iriktning mot att dämpa storstädernas expansion. Men vad man saknar iregeringens poUtik därvidlag är den riktiga viljan och beslutsamheten. Störstaorsaken tiU detta tror jag mig finna i det förhållandet att det aldrig harfunnits en ambition hos regeringen att uppställa klart Regional Utvecklingformulerade mål för regionalpoUtiken. Prognosmakare och planerare, med godhjälp av lokala kommunalpolitiker i storstadskoncentrationerna har fått stäUaupp planeringsmål avsedda för miljoner men absolut inte för människor. Det enda parti som på det lokala planet - jag kan nämnaStockholm som exempel - har haft viljan att protestera och reservera sig motkoncentrationspolitiken är . När det gäller lokaliseringspolitiken,regionalpolitiken, decentraliseringspolitiken, talar vi alla inom centerpartietsamma språk. Det är aldrig fråga om någon åsiktsskillnad mellancenterföreträdare oavsett var vi befinner oss, om vi befinner oss på detkommunala planet eller på riksdagsplanet, om vi är förtroendemän i ,eller södra delen av landet - vi har aUtid samma Unje, samma vilja idessa frågor. Sedd utifrån enskUda företagsenheters synpunkt och ursnäva lönsamhetsaspekter kan koncentrationspolitiken vara riktig, men jagstäUer frågan: Är det förhållandet att något är bra för det enskilda företagetfrån företagsekonomisk synpunkt också en garanti för att det är bra frånsamhällsekonomisk synpunkt? Bör inte den samhäUsekonomiska nyttan bedömasutifrån människans situation i storstadskoncentrationerna? Därmed har jag också kommit in på frågan om det nuvarandesom jag anser mycket otillfredsställande systemet att samhället helt står förflyttningskostnaderna av arbetskraft från skogslänen till de överkoncentreradestorstadsområdena. I reservationen 7 har representanter iutskottet i stället föreslagit att företagare/arbetsgivare, som viU rekryteraarbetskraft till storstadsområdena, själva kunde svara förrekryteringskostnaderna. Därmed har vi inte, som utskottsmajoriteten påstår ibetänkandet, avsett att arbetstagaren skulle berövas nuvarande flyttningsstöd.Jag tycker det är märkligt att utskottsmajoriteten kan påstå att om intesamhäUet betalar flyttningskostnaden för företagen tillstorstadskoncentrationerna blir det arbetstagaren själv som direkt får ta påsig denna kostnad. Jag vUl därför fråga utskottets talesman; På vilka gmnderbygger utskottet sitt antagande att arbetstagarna själva skuUe få stå förflyttningskostnaderna, om inte AMS betalar resan från t. ex. tiUföretagen i ? Dessutom viU jag fråga: Tror verkligen utskottetstalesman på möjUgheten att företagare i storstadsområdena på allvarreflekterar på att flytta tUl eller andra skogslän så länge AMS sörjerför att de får rekrytera arbetskraften kostnadsfritt fram tUl fabriksporten?Det tror inte vi reservanter, och det tror vi inte heller i . Det ärjust därför vi tagit upp denna fråga tUl prövning i vårstorstadsmotion nr 1115. Det intressanta i det här sammanhanget är att även LO:s andre ordförande, blivande landshövdingen i gren, är helt inne på samma tankegångar som vi anfört i reservationen nr 7. Jag skall be att få citera vad skrev i . Rubriken löd:"Nye landshövdingen som går från LO skriver omNorrland: AMS måste sluta betala avflyttningen. Låt företagen vara med ochbetala när arbetskraft flyttas från skogslänen. Då kanske deras lust ökar attetablera sig i , skriver ." Jag tycker också att det finns anledning att tillkammarens protokoU från samma artikel läsa in några rader av vad . Jag ber att få citera: "Det har gjorts undersökningar som tyder på att etttillskott på exempelvis 1 000 inflyttade Industriarbetare till skaparett behov av ytterligare 1 500 byggnadsarbetare och servicearbetare. Dettaleder tUl en ytterUgare skärpning av bristsituationer och köproblem. De totala investeringsbehoven vid inflyttning kan beräknasuppgå till per nyinflyttad anstäUd. Med den tillväxttaktsom nu råder i storstadsregionerna blir totalkostnaderna för samhället enorma. Om företagen i större utsträckning än hittUls fick bidratill dessa kostnader skulle deras lust att etablera sig utanför dessa områdenöka. Vad det är fråga om är ju att kunna utnyttja det 'sug' somarbetskraftsbristen i överhettningsområdena skapar. I stäUet för att detta'sug' skall resultera i utflyttning från skaU arbetskraftsbristen ledatill att företagen etablerar och utvidgar sin verksamhet i sysselsättningssvagaregioner. Det har tidigare hävdats att bristen på arbetskraft ivissa regioner skulle komma att leda till en sådan utflyttning. Att detta i såUten utsträckning blivit fallet, har flera förklaringar. En är det enkla faktumatt företagen mte behöver betala kostnaderna för flyttning av arbetskraft frånskogslänen. (Det gör samhället via AMS)." Jag tycker att det här är hårda ord mot den nuvarandepolitiken. Jag vill i aUt instämma med . Hans synpunktersammanfaller helt med den i reservationen nr 7, som berör justflyttningskostnadernas Inriktning. Det kan inte heller vara obekant för kammarens ledamöteratt den starka befolkningskoncentrationen också föranleder väsentUgt större föroreningari luft, vatten och omgivande natur, som blir hårt sliten. Den skadliga stressenär framför allt en företeelse för storstadsområden. Boende-, arbets- ochtrafikmiljöer, som är trånga och brister i anpassning tiU människans biologiskaoch psykiska betingelser, är stressframkallande. De täta storstadsområdena harockså svåra sociala problem och social isolering. Det kanske allvarligaste är att i likhet medandra storstäder världen över i helt avgörande utsträckning byggts för medelåldersoch unga människor i en känsla av att alla människor har bil elleråtminstone kan åka buss eUer tunnelbana och att alla människor också kanutnyttja självbetjäningsbutiker och stormarknader. Våra storstadsplanerare med god hjälp av lokala kommunalpolitiker i storstäderna - håller helt på attglömma bort att ett samhälle består även av gamla människor. I reservationen 9 har vi tagit upp frågan omnödvändigheten av en optimal bebyggelsestruktur. Vad vi i reservationenefterlyser är en såvitt möjligt optimal lösning, inkluderande ekonomi, socialstruktur, arbets- 3 protokoll 1971. marknad,service och fritidssysselsättning. Detta förutsätter givetvis att vi samtidigtprövar grunderna för den regionalklassificering av tätorterna som skall ingå idet regionalpolitiska handlingsprogrammet för hela landet. Med utgångspunkt från de synpunkter som jag här anfört ochsom vi från redovisat i våra reservationer tUl inrikesutskottetsbetänkande vUl vi i ersätta den nuvarande koncentrationsutvecklingenmed ett så långt möjligt decentraliserat samhälle. Det har visat sig attdecentraUseringspoUtiken är lika nödvändig för storstadsmänniskan som förglesbyggdsmänniskan; den sätter människan i centrum i bägge fallen. Det är justdetta vi också framhålUt i reservationen 7, där vi vUl att Kungl. Maj t skyndsamtskall överväga åtgärder som för de överkoncentrerade storstadsområdena kansåväl lätta på inflyttningstrycket som främja utflyttning, främst i syfte attskapa förutsättningar för en bättre anpassning av storstadsmiljöerna eftermänniskans psykiska och fysiska betingelser. Jag skall be att få yrka bifaU tUl samtligade reservationer tUl betänkandet som centerledamöter antecknat sig för. I detta anförande Instämde herrar i ,och i Holmgården samt fröken (samtUga c). Efter det att vi haft en femårigförsöksperiod beslöt som bekant att förstärka delokaUseringspolitiska stödformerna och genomföra viss utvidgning avstödområdena. Då frågorna behandlades hade vi en mycket lång ochingående debatt, vUket ju var naturligt eftersom det gällde att antaga delvisnya regler och dra upp riktlinjer för framtiden. Men fjolårsbeslutet innebar ju inte ett avslutat kapitel,utan arbetet med den regionala utvecklingsplaneringen går vidare, och meningenär nu att ett regionalt handUngsprogram skaU utformas för hela landet.Underlaget skall vara det regionala handlingsprogram som länsstyrelserna nuhåUer på att utarbeta Länsprogram 70. Det förutsattes att programmet skaUföreläggas riksdag. Vi har alltså nu vad man skulle kunna kalla ettmeUanår, och då tycker kanske många att oppositionspartierna kunnat vänta tUlnästa år med att motionera i de här frågorna. Att vi återkommit påen del av de punkter där vi icke vann gehör beror naturUgtvis på att viär övertygade om synpunkternas riktighet och viU hålla dem levande. Och attdet inte heller är lönlöst belyses av det faktum att entrepartireservation blev avslagen som yrkade att en utvidgning av det allmännastödområdet skulle gälla även . har ett enhäUigt utskott biträttförslaget att skall vara med i stödområdet, vilket vi tacksamt noterar. Någon större debatt om lokaliseringspolitiken hade jag förmin del faktiskt inte räknat med att det.skuUe behöva bU , men den långatalarlistan vittnar ju om något annat. Den stora lokaUseringsdebatten kommerväl i aUa fall längre fram, när kammaren skall behandla proposition nr 29angående omlokaUsering av viss statlig verksamhet. har intetänkt gå igenom hela partimotion nr 446, som behandlarregionalpolitiken, utan jag kommer att nöja mig med att tillsammans med herrEkinge - vi har delat upp frågorna - stanna inför de reservationer där någonfolkpartimotion utgör grunden och där vi anser oss inte ha fått full täckningför det vi önskat genom utskottets beslut. I nyssnämnda partimotion nr 446 och Ukaså imotion nr 224 av i m. fl. har tagits upp frågan omstatsgaranterade serviceorter. Det är uppenbart att det behövs ett nät avstödjepunkter för att upprätthåUa servicenivån i stora delar av skogslänen.Denna service kommer Inte att kunna upprätthåUas med mindre än att statengaranterar servicestandarden . Garantin för serviceorternabör i princip omfatta nuvarande standard i fråga om sådan allmän service somskolor, post, kommunikationer och social service. menar utskottsmajoriteten att det regionalaplaneringsarbetet går ut på att ange dels tillväxtorter, dels serviceorter iglesbygder och att det i motionen begärda planeringsarbetet ligger i linje meddetta arbete, som bedrivs. Det menar vi reservanter också, men vi anser attsaken utan att man fördröjer detta planeringsarbete kan beaktas i denredovisning som kommer att föreläggas riksdag. Jag yrkar,herr talman, bifall tiU reservationen 4. I reservationen 10 tar vi upp en fråga som gjorts aktueUgenom en fyrpartimotion av motionärer från . Det gällerutvidgning av det allmänna stödområdet att omfatta de delar av länsom ligger utanför stödområdet, nämligen och planeringsregioner.Frågan var uppe redan vid fjolårets riksdag, men när vi tog det nya beslutet omstödområdet kom dessa områden inte med. Redan då framhölls att områdena harstora problem på grund av ett odifferentierat näringsliv och att detta medförtkraftig befolkningsminskning. Dessutom ansåg man att gränsen regionalpolitiskthelst borde sammanfalla med länsgränsen. Utskottet avvisar motionen med hänvisning till attriksdagen avstyrkte förslaget. Enligt vår mening finns det emellertidingen anledning att låsa sig vid en gränsdragning som bevisligen inte är denbästa, oavsett om beslutet fattats eller något annat år, särskilt somerfarenheterna ger starka skäl för att en ändring bör genomföras. Reservationen 11 tar upp frågan om att förbättrasysselsättningen i Vindelälvsområdet. I två motioner den ena från folkpartietmed i som första namn har man aktualiserat den här frågan. AUa känner vi till bakgrunden tillsysselsättningsproblemen i dalgång, men jag vill ändå påminna omatt det var som frågan om att avstå från utbyggnad av Vindelälvenförsta gången behandlades av . Det var i Agnas, vill jagminnas, som hade motionerat, och när frågan den gången behandlades av allmännaberedningsutskottet var det bara motionären och jag som i en reservation vågadeframföra den åsikten, att älven skulle lämnas orörd. varriksdagen mogen att ta beslutet att älven icke skulle byggas ut, men som dagensmotionärer framhåUer innebar beslutet inte attVindelälvsområdet skulle lämnas åt sitt öde. Tvärtpm uttalades bestämt attandra sysselsättningsskapande åtgärder skuUe sättas in som ersättning förförlusten av kraftverksbyggnationen. har det pratats mycket omsysselsättningsproblemen, men det har varit dåligt med desysselsättningsskapande åtgärderna. I motionen 1126 av i m.fl. har angivitstvå konkreta förslag till arbetsobjekt. Det ena är ett påbörjande avutbyggnaden av väg 363 längs dalgång, och det andra är enupprustning och ombyggnad av det bostadsbestånd som inteutnyttias för permanent bebyggelse längs för att detta skäll kunnaanvändas för uthyrning tUl turister. Utskottet har avstyrkt motionen med denmotiveringen att de sakkunniga för planering av turistanläggningar ochfriluftsområden m. m. snart kommer att lägga fram förslag för detta område. Sålångt är det ju bra, men jag har svårt att föreställa mig att någon utredningskuUe lägga fram ett förslag, som går ut pä att man t. ex. inte skall bygga utvägen. Grundförutsättningen för att något näringsliv skaU kunna komma tUl ståndi en ort är ju att det finns väg. Vägbygget skuUe enligt uppgift ge ca 1 500årsarbeten, och det kunde ju vara en början tiU dess även andrasysselsättningsområden skapats. Vägen har stor betydelse också genom att denskulle minska transportkostnaderna för skogsprodukter med cirka 25 procenteftersom man slipper omlastningar osv. För turismen, om man vUl satsa på den,är vägen också en nödvändighet. Detta behöver inte utredas. Ett bifaU till motionen förrycker ingen utredning menskulle bidra tiU att någonting äntligen blev gjort. Jag yrkar bifall tiU reservationerna 4, 10och 11 och i övrigt tiU alla reservationer under vilka folkpartinamn finns med. I detta anförande instämde herrar i ,och (samtliga fp). HerrNORDGREN (m): har vårt land upplevt en snabbt ökandebefolkningskoncentration till de stora tätortsområdena. Under perioden19601965 flyttade som bekant över 1/4 miljon människor från glesbygd tilltätorter. En stor del av denna befolkningsomflyttning har utan tvivel drabbatNorrland och de övriga skogslänen. Minskningen av arbetstUlfäUen på grund avrationaUsering inom jord- och skogsbruk har trots den hittUls bedrivnalokaUseringspolitiken inte kunnat motverkas genom tillräcklig expansion inomindustrin samt hantverks- och servicenäringarna i och övrigaskogslän. För såväl som vårt land i övrigt har denna utveckling varitolycklig. Det är mot denna bakgrund inte så underligt attinrikesutskottet i sitt förevarande betänkande, som behandlarinrikesdepartementets anslag tiU lokaliseringsbidrag eller det s. k.regionalpoUtiska stödet m. m., inte bara haft att ta stäUning tiU propositionenutan även tiU 35 motioner undertecknade av riksdagsmän från skUda delar av vårtland och berörande en mängd problem, som förorsakas av bl. a. denna omflyttning.TUl betänkandet är också fogade 15 reservationer och fem särskUda yttranden.Jag skaU inte nu uppta kammarens tid med att beröra dem alla. Men det storaantalet motioner och reservationer visar med all tydlighet att vi med denhittills bedrivna lokaliserings- eller regionalpoUtiken inte har lyckats lösasysselsättnings-, service- och trivselproblemen för befolkningen i stora delarav vårt land. Det har gjorts många lovvärda försök, men trots dessa har ettstort antal människor genom brist på arbetsmöjligheter på rimligt avstånd frånhemorten tvingats bryta upp från den miljö de vant sig vid. Detta är uraUmänmänsklig synpunkt olyckUgt. Även ur samhäUsekonomisk synpunkt är detenligt uppfattningen inom moderata samlingspartiet olämpligt oekonomiskt. Samhälleliga investeringar i form av järnvägar, bostäder,skolor osv. blir genom avflyttningen icke utnyttjade, som kraven påsamhällsservice i storstadsområdena icke kan tillgodoses. Folkomflyttningenskapar sociala problem såväl i avfolkningsområdena som i storstäderna. Våramöjligheter att utnyttja som råvarukälla och för rekreation minskargenom fortsatt befolkningsuttunning. Den negativa utvecklingen i ochstödområdet över huvud taget måste brytas genom en kraftfuUare och mer framsyntlokaliseringspolitik, som skapar bättre förutsättningar för ett livskraftigtnäruigsUv i dessa delar av landet och genom en utbyggd samhällsservice, som kangarantera befolkningen en god social och kultureU miljö. Det är mot den bakgrunden som moderata samUngspartiet i sittlokaliseringspoUtiska program föreslår att en tioårsutvecklingsplan förNorrland skaU presenteras. Stödet bör vara såvälsysselsättningspoUtiskt som socialpoUtiskt. De investeringar som krävs för attöka utveckUngstakten i bör ställas i relation tUl samhällskostnadernaför ökad Inflyttning i de regioner, som redan har hög befolkningskoncentration. Målsättningen för bör vara att geungdomen vidgade möjligheter tiU högre såväl teoretisk som praktisk utbildningoch produktiva arbetstiUfäUen. Genom att åstadkomma näringspolitiskt välutvecklade regioner med ett industrieUt klimat som byer på samspel mellanföretag, som utvinner, förädlar och distribuerar råvaror och energiprodukter,skapas en mer differentierad och vidare arbetsmarknad och en bättre grogrundför redan befintUga företags utveckling och etablering av nya. Ett på dettasätt expansivt skulle bli ännu mer attraktivt även för ungdomen.SamhäUet kan genom en utbyggd regionalpoUtisk planering och genom ökad satsningpå investeringar, som förbättrar samhällsservicen inom utbildnings-,kommunikations- och miljövårdsområdena skapa bättre utveckUngsmöjUgheter iNorrland, och det är ju det som den stora allmänheten där uppe behöver och väntarsig. Det gäUer att knyta och de övriga skogslänen fastare samman medlandet i övrigt, visa dessa delar av landet solidaritet och skapa sammaförutsättningar och samma konkurrensmöjUgheter som inom övriga områden, t. ex.i storstadsregionerna. Skall vi lyckas med detta är det nödvändigt att, somdepartementschefen och många remissinstanser, däribland LO, SAF,, m. fl. framhöU, tyngdpunkten iregionalpolitiken läggs på generella åtgärder. Därigenom skapas konkurrens pålika villkor. Nr 76 Det är enligt vår mening i moderatasamlingspartiet nödvändigt att regionalpolitiken skaU leda till en utjämning av denäringspoUtiska förutsättningarna, att kostnaderna för kommunikationer varu- ochpersontransporter Regional utveckling teleavgifter osv. reduceras (har krav i detta avseende framförts utan nämnvärt resultat), att löftena tUl befolkningen i bl. a. Vindelälvsområdetinfrias t. ex. genom omedelbar igångsättning av upprustningen av väg 363, att det regionala planeringsarbetet går ut på att angedels tUlväxtorter dels serviceorter så att enskilda och företag har möjligheteratt bedöma var de skall våga satsa, investera och utveckla, att en effektivare förmedling av arbetsobjekt i form avunderleveranser och beställningsarbeten sker till områden medundersysselsättning, att jordbruks- och turistnäringarna i stödområdet ägnasökat intresse och att inte minst när det nu föreslås att en del statligaverk skall flyttas ut från storstadsområdena man i större utsträckning tänkerpå att placera en del verk i och de övriga skogslänen. har befolkningen där tröttnat på utredningar, tröttnatpä löften. viU man ha konkreta åtgärder som skapar lika förutsättningar förolika regioner inom landet. Jag har tillåtit mig att peka på några sådanaåtgärder, och i de 35 motionerna föreslås ännu fler konkreta åtgärder somrelativt snabbt borde kunna vidtas. Jag har lovat att inte tala länge ochinskränker mig till att med det sagda yrka bifaU till en del reservationer.Utskottet har enligt min mening skrivit rätt positivt beträffande en del av demånga motionerna, t. ex. vad det gäller , , turistnäringeni fjällvärlden osv.