prot · FU09141 · 1971-12-31 00:00:00 — En orsak är den kraftiga höjningen av de kommunalaskattesatserna. Ja, här är vi inne på ett område som håller på att bh enbeklämmande följetong. Två gånger har beslutat om tillsättande av enutredning rörande kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. fickjag 1 ett frågesvar beskedet från finansministern att direktiven förutredningen höU på att utarbetas och att utredningen skuUe tillsättas denärmaste månaderna. Det är väl nu det? Kan vi nu få reda på: Närblir den tillsatt? Under meUantiden har finansministern funnit det Intressantatt retas med kommunalmännen och tala om skattetak för kommunerna. Det är ettsätt att Indirekt påstå att det är kommunerna som själva svarar för de mycketoroande skatteökningarna. Men faktum är ju att det är staten, som genom enfortsatt övervältring av kostnaderna pressat upp kommunalskatten. Det ärfinansministern själv som genom en olycklig finans-och kreditpohtik drivit kommunernaatt till stor del skattefinansiera sina investeringar I stäUet för att litatill lånemarknaden. Vissa statsbidragsbestämmelser är alltför låsta och följerInte kostnadsförändringarna och tar ingen hänsyn till inträffadestandardhöjningar. En rad nya krav har ställts på kommunerna inom främstvårdområdet. Och kommunerna åsamkas också utgifter tlU föhd av särskildastatliga skattepålagor. Det är bra att de lågavlönade på vårdsektorn somframför allt är kvinnor fått lyftningar, men man måste sätta frågeteckeninför den statliga arbetsgivaravgiften, som är särskilt kännbar på vårdsektornmed stora personalbehov Investeringsavgiften och inte minst mervärdeskatten.I kommunerna är av de totala utgifterna belagda med statligmervärdeskatt. Det är klart att varje försök att hejdakommunalskattehöjnlngarna blir meningslöst utan uppriktiga och omfattandeInsatser från de kommunala förtroendemännen själva: effektivare kostnadspress,förnyad prövning av redan existerande och tidigare planerade program, bättreplanerings- och beslutsteknik, strängare hushållning med tillgängliga resurser,så att årUg budget och flerårsplan kan håhas. Men Ivern att jaga kostnader ochhålla sig inom de utstakade, knappa ekonomiska ramarna får dock på inga vUlkorensidigt gå ut över självklara kommunala åtaganden vad gäller t. ex,barnfamiljerna. Kostnadsjakten får Inte sättas In mot slopandet av daghem,famUjedaghem och barntillsyn över huvud taget. Det drabbar då demånga barnfamUjerna och särskilt dem där hustrun I dagens kärva ekonomiska lägemåste bidra till familjens Inkomster, Det finns tendenser åt det hållet som vimåste vara medvetna om och med kraft vända oss emot. Det finns också allvarUg anledning att titta på vem det ärsom tjänar på att bygga daghem och få ut kvinnorna I förvärvshvet I stat ochkommun, Enhgt beräkningar, som gjordes för 1970,är det staten som 1 de flesta fall kammar hem vinsterna, medan det förkommunerna betyder stora negativa netton. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. beslutkommer kanske inte siffror att vara riktiga, men har man räknat ut hurnettoeffekten för stat och kommun bhr I fortsättningen? Att man inte enbart kanse till de rent ekonomiska frågorna har, herr talman, andra talare häruppehållit sig vid , och jag skall inte upprepa det. i Trobro (m): Jag har begärt ordet för att säga något omskattepoUtiken, VI har diskuterat den tidigare, inte minst underdetta år, men det är en mycket viktig fråga som berör aUa inkomsttagare, ochjag vUl därför besvära kammaren med ett kort inlägg. tiUbaka har moderata samlingspartiet,tidigare , varnat för det kraftigt ökande skattetrycket. Våraförutsägelser har besannats år , och framstår skattetrycket som heltorimligt för stora delar av skattebetalarna I vårt land. Den högamarginalskatten har genom den senaste skatteomläggningen blivit hård ävenför de lägre inkomsttagarna. Inom moderata samlingspartiet har vi den bestämdauppfattningen, att det skattesystem, som drevs Igenom . Inte får bhför långvarigt. Det är därför nödvändigt att få till stånd enutredning, som skall syfta till ett nytt skattesystem, VI har tidigare krävtdetta, och jag vill också understryka att det är viktigt att den utredningenfår en parlamentarisk sammansättning, så att hela frågan kan få en allsidigbelysning. En av de första åtgärderna för utredningen måste bh attkomma rätta med de höga marginalskatterna, som gör att människorna i dagfinner det mindre meningsfullt att arbeta. Det har under denna höst visat sigatt arbetslösheten blivit oroväckande stor, och jag är övertygad om att en stordel av skulden ligger i vår ovanhgt höga skattebelastning. Skattesystemetskonstruktion och skatternas höjd har kommit att spela en alltmer framträdanderoll vid löneförhandUngarna, Erfarenheterna från den senare tidens utvecklingpå arbetsmarknaden och de berättigade kraven på lön efter skatt bestyrker väldetta påstående. Ju högre marginalskatten är, desto större bhrkompensationskraven från löntagarna, som också måste I möjligaste måntillgodoses. Löneökningarna i sin tur leder tUl ökade kostnader för företagen,vilka slår ut i stigande priser. Därmed är vi inne 1 den onda cirkel somInnebär att priser, löner och skatter ständigt jagar varandra. Därvid kan viockså konstatera att det nya skattesystemet med dess mycket högamarginalskatter också verkar inflationsdrivande. I nuvarande ekonomiska läge ären sådan effekt särskilt aUvarhg med tanke på exportens starka beroende av enlugn Inhemsk utveckhng på kostnadssidan. Det klagas över att efterfrågan på konsumtionsvarorblivit svag. Jag tror inte att detta beror på olust att köpa, utan den verkhgaorsaken är säkerhgen att köpkraften sviktar på grund av att människorna får förUtet över när skatten tagit sitt. Vi vet att detta har varit enhämsko för sparandet, och det är därför en uppgift för oss alla att se UU attkonsumtionskraften ökar och att sparmöjligheterna återställes. har vårt parti också drivit kravet på attvårt skattesystem måste kompletteras med en indexreglering, då efterkrigs- tidenvisat att det inte I nämnvärd utsträckning Intresserat regeringen att föra enpoUtlk, där ett någorlunda fast penningvärde har existerat. Detta har inneburitatt de inkomstökningar som medborgarna har fått stor del ätits upp avinflationen. En sådan Indexreglerlng kan givetvis konstrueras på oUka sätt. Enkommande utrednings uppgift blir att söka åstadkomma ett system, som är sårättvist som möjligt. Önskvärt är emellertid att detta blir neutralt frånskattebelastnlngssynpunkt. Det kan bU svårt att finna en enkel Indexreglerlng medtanke på det skattesystem som vi begåvades med , och dettasammanhänger med att progressionen gjorts så brant på ett så tidigt stadium,att även förhållandevis låga inkomster drabbas av en orimligt högmarginalskatt. Vi beklagar djupt den rådande arbetslösheten,som utöver de ekonomiska konsekvenserna för den enskUda människan också kanleda fram UU djup besvikelse och depression över att vUja arbeta men Inte få. 1detta sammanhang vlU jag slå fast att det ekonomiska kUmatet I vårt land Imånga år varit sådant att lönsamheten varit nedåtgående och lett fram tUlnedläggningar eller i bästa fall fusionering av företag. Jag måste stäUa frågan om det verkUgen varit nödvändigt.Hade det inte varit möjUgt att förhindra en sådan utveckling genom att på etttidigt stadium slå vakt om det egna landets näringsUv, som har haft att ta uppkonkurrensen med länder som har ett väsentligt lägre kostnadsläge än vad vihar. Jag tänker därvid på TEKO-lndustrln, på läderindustrin och framför alltskobranschen. Men jag tänker också på jordbruket. För jordbrukets del vih jagta ett exempel som är belysande nog. Gränsskyddet sänktes härom året förstärkelseprodukter. Av detta föhde att priset på potatis måste sänkasmed per stärkelseprocent och hektohter. Det är en nog så kännbar åderlåtningför en näringsgren som arbetar under ett starkt ökande kostnadsläge. Det är alltså den mindre och medelstora företagsamhetensom varit och är I en brydsam ekonomisk situation till föhd av vårt högakostnadsläge, som är ett av de högsta i världen. Jag vill också påpeka att företagsamheten har belastatsmed sociala avgifter som går av lönen. Med det sagdariktar jag inte någon kritik mot dessa avgifter, utan viU endast påtala att dehelt naturligt minskar dessa mindre företags möjligheter tUl självfinansiering, VI menar att I den konjunktursvacka som vi nu befinner oss1 vore det naturligt att upphäva bestämmelsen om arbetsgivaravgiften. Dettaskulle direkt påverka företagens lönsamhet och deras möjligheter att upprätthåUaeller öka sysselsättningen. Ett sådant beslut skulle framför allt verkastimulerande på de arbetsintensiva branscherna, som har de störstasysselsättningssvårighetema. En sänkning av arbetsgivaravgiften skulle vidare geexportföretag och importkonkurrerande företag bättre möjligheter tiUpriskonkurrens och därigenom motverka tendenser mot en försämring avhandelsbalansen. Dessutom skuhe en sådan åtgärd minska det hårda trycket på dekommunala finanserna. Enligt vår uppfattning är ett borttagande avarbetsgivaravgiften därför nödvändig. Den höjdes med I procent avstabihseringspoh-tiska skäl. Det skulle därför vara naturligt att sänkadensamma. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. tanke påden stora arbetslösheten borde den dock helt slopas. har man emellertid gjort en kompromiss, och jag har inget annat yrkande, herrtalman, i dessa frågor än bifall till de reservationer vUka som första namnupptar , Hen JOSEFSON i Arrie (c): I den aktuella politiska debatten intar i dag- nästan som aUtid skattefrågorna en framträdande plats. Och det är ganskanaturligt med tanke på att vi alla nästan ständigt kommer i kontakt med skattoch skatteuttag. Skatteuttaget är högt, därom är vi väl alla överens, ochdet är en ytterst angelägen sak att produktionsapparaten både utbygges ochutnyttias, Utbygges för att skapa förutsättningar för en ökad produktion, vUketär en förutsättning för ökad standard också . Lika angeläget är detatt produktionsapparaten utnyttias i sin helhet, och för att detta skall kunnaske fordras att konjunkturpolitiken förs på ett sådant sätt att man verkligenpå ett tidigt stadium försöker möta växhngar i konjunkturen. På den punkten hardet brustit aUvarligt i regeringens handlande, och detta har I hög gradbidragit UU den ganska besvärliga situation som vi befinner oss i. Helt naturligt kommer uppmärksamheten i dagens läge attriktas på det fungerande skattesystemet. En av målsättningarna för förra åretsskattebeslut var att lätta på skattetrycket för de lägre Inkomsttagarna, På denpunkten delade vi regeringens uppfattning. Men för att uppnå målsättningen meddet nya skattesystemet fordrades bl, a, att penningvärdet skulle hållasstabilt. Så har inte utvecklingen bUvit, och därmed har systemet förvanskats. Redan när beslutet skedde var vi starktkritiska, därför att förslaget Inte på vanligt sätt förberetts av enparlamentariskt utsedd kommitté för att sedan i vanlig ordning sändas ut påremiss. rätt att besluta I skattefrågan bör Intebegränsas på så sätt att representanter för hälften av valmanskåren utestängesfrån möjligheten att delta 1 det mycket betydelsefulla förberedelsearbete somutredningsarbetet medför. När det därför redan nu visas att det nya skattesystemetInte ger den målsättning som förutsattes, är bara detta tiUräckhgt för kravetpå en ny översyn av skattesystemet det krav som ställs. Därtill kommerkravet som ställdes här i såväl som när det gäUervissa områden av skattesystemet. Jag kan bara nämna de verkligalåginkomsttagarnas problem som ingalunda är lösta. Skatteuttaget bhr mednuvarande regler ganska kraftigt även i mycket låga inkomstlägen. Det ärangeläget att man fär regler för alla inkomsttagare i dessa inkomstlägen, somansluter tiU dem som Infördes för folkpensionärer. Faktisktsambeskattade är en annan grupp som, blir föremål för en dhekt orättvisbeskattning. Om två makar är anställda I ett företag och tjänar 20 000 vardera,är det väl Inte rimligt att, därest dessa båda makar övertar företaget ocharbetar i detta som tidigare, skatteuttaget skall bU mer. Småföretagare,jordbrukare, där båda makarna arbetar i det gemen- sammaföretaget, är grupper som drabbas hårt av skattesystemets orättvisa på dettaområde. Ett annat område som utgör motiv för krav på en nyskatteutredning är den bristande samordningen av de sociala bidragensupphörande och skatteuttaget. Exempel kan visas på hur skatteuttaget ökarsamtidigt som sociala bidrag kraftigt minskas, vUket kan ge resultat som äralldeles orimliga. Utan tvekan borde här utredas vilka möjhgheter det finns attehmlnera dessa orimligheter. Inkomstintresset måste trubbas av när man inte fårbehåUa mer än kanske ett par tior på intjänade . En väg är kanhända att beskatta aUa sociala förmåner som beloppet på de socialabidragen väsentligt höjs. Det är ingen tvekan om att just denna fråga måste bhföremål för utredning. Skattesystemet måste vara så utformat att intresset förökade hikomster bibehåUes. Nuvarande system med total brist på samordningmellan skatteuttag och sociala förmåner kan utgöra ett direkt hot mot denenskildes inkomstintresse. En fortsatt Inflation medför automatiskt skärpta skattermed den uppbyggnad vårt nuvarande skattesystem har. anser nu hksomtidigare att denna fråga bör utredas för att åstadkomma något slag avvärdesäkring av avdrag och skatteskalor. Även på andra områden finns otidsenliga bestämmelser kvar,på t. ex. bestämmelserna om förvärvsavdrag och bestämmelsen om mannensskyldighet att alltid uppta makars gemensamma Inkomst av jordbruk, för attnämna ytterhgare exempel. Utan tvekan förehgger många starka motiv fören förutsättningslös utredning av skattesystemet. rätt att besluta iskattefrågor bör lika självklart medföra att utredningsarbetet anförtros enparlamentariskt sammansatt utredning. Skatternas del av den enskildes inkomstär av den storleksordning att det för alla måste vara angeläget atträttvist och rimUgt fördela skattebördan med hänsyn tUl vederbörandes resurser. Vad vi från begärt är att en parlamentariskkommitté får i uppdrag att se över vårt skattesystem. Detta är enligt minuppfattning en rimlig begäran. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. HerrHAGBERG (vpk): Den arbetslöshet och de sysselsättnlngssvårlgheter som vinu upplever har till en mycket stor del sina orsaker i koncentrationen avkapital och makt samt i en alltmer framträdande snedlokalisering avnäringslivet, som inneburit dels underbefolkade områden, dels överbefolkadeområden. Det senaste årtiondet har det skett en väldigfolkomflyttning. och skogslänen har fått vidkännas enflyttningsförlust av 110 000 människor. Dessa människor har huvudsakUgenflyttat till storstadsområdena. Storstäderna och deras omgivningar har ju undermotsvarande tid ökat med 350 000 människor, av landets folkökningunder har kommit på storstadsregionerna. Att dettahar kunnat ske beror väl främst på att den lokaUseringspoU- Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. tik somförs har formen av en anpassning tiU det privata näringslivets önskemål, LokaUseringsstödet kan skenbart uppfattas som ett mereller mindre aktivt inslag i den här anpassnlngspolitiken. Menlokaliseringsstödet skall - och det är uttryckUgen sagt inte ändra på den"spontana utveckUngens" riktning. Ett avfolknlngsområde skaU bU ettavfolknings-område oavsett om det bUr föremål för lokaUseringspolitiskainsatser eUer ej. Lokahseringsstödet är helt och hållet inlemmat i denhuvudsakUga målsättningen, dvs. i den allmänna anpassningspoUtiken. Det ärendast till för att mildra processen i de områden där utveckUngen hotar att blisocialt katastrofal. LokaUseringsstödet är ett sätt att mera etappvis genomförafolkomflyttningar, som annars skulle genomföras på ett mera brutalt sätt.Lokaliseringsstödet gör det möjhgt att flytta folk först frånavfolknlngssektorerna jord- och skogsbruk I avfolkningsområdena till dessaområdens tätorter och industridistrikt och sedan vidare söderut i stället föratt direkt och under brutalare och mer uppseendeväckande former flyttamänniskorna från deras hembygder till helt andra delar av landet. Att åstadkomma denna grad av smidighet och att fungera somoha I maskineriet är just den uppgift som lokahseringspohtlken har. Man skallkomma ihåg att lokaliseringsstödet har varit avsett att vara ettkomplement underordnat den allmänna huvudmålsättningen, som är att den spontanautvecklingen skaU fortgå med avfolkning av vissa regioner och extrem tillväxtav andra. De planer som finns på att fram tih skall ökamed 1 miljon människor och att skah öka med 400 000människor är bevis för denna regionalpoUtiska utveckUngsllnje. Det privata näringslivet har inte kunnat upprätthålla fullsysselsättning i vårt land, något som skulle komma att kollidera med kapitaletskoncentrationssträvanden. Likaså är ju rationalisering en huvudfråga för detprivata näringslivet. Man gör investeringar I huvudsak för att rationaUsera. Dearbetare som på det sättet bhr utan arbete får flytta. Det heter atteffektiviteten skah stå i högsätet. Man planerar att minska arbetsstyrkorna,och hårdare press lägges på dem som blir kvar i Industrin. Det här drabbarsärskilt hårt avfolknlngsorter och en-lndustrl-orter. Inte heller LO kan svära sig fri från hela dennautveckhng. Det förekommer att stora företag genomför tidmätningarmed motiveringen att effektiviteten skall ökas ytterligare. Den enskildamänniskan bryr man sig Inte om. Man hänvisar också till överenskommelser medfackföreningsrörelsen för att motivera ett sådant tilltag. Allt fortsätter i den berömda Saltsjöbadsandan, som är enav orsakerna tUl att arbetarna måste finna sig i tidmätningar enbart underhänvisning till att det är en s. k. högkonjunktur. Under Saltsjöbadsandansbaner slöt ju fackföreningsrörelsen avtalet om tidsstudier. Samarbetsavtal med arbetsköparna får lönearbetarna dyrtbetala. Många arbetstiUfäUen går förlorade under hänvisning tUl lågkonjunktur.Pressen på dem som stär kvar i produktionen bUr allt hårdare. Vad samhäUet göri dag är att slussa in arbetarna i omskolningskarusellen eller att ge demi många fall ganska meningslösa arbeten I beredskapssyfte. Det talas mycket om planering, bl, a, om regionplanering.Ute I de oUka kommunerna finns det många Ulusioner om att denna skulle varastyrande avfolknlngsområden. Både Länsprogram 67 och Länsplanering 70 harju som grundförutsättning att inte några ingrepp skall göras i denkapitalistiska utvecklingen. Dess koncentrationsprocess rubbas inte, "Denspontana utveckUngen" skall fortsätta I vårt land. Huvuddragen deklarerades i propositionen 1964, Dethette där bl, a, att samhällsplaneringen måste anpassas tUlstrukturomvandlingen i samhäUet, Där underströks vidare att samhäUsbyggandetmåste nära samordnas och rum med förändringar inom näringslivet. Detta blev grunderna för Länsplan 67, Någon styrning avdet privata näringshvet Ifrågasattes inte. Hos en del kommunalpohtiker har mantrott på denna planering, men i stort har dessa planer och program bara bhvittomma önskelistor. , som I många fall talar så vackert omdecentralisering, har ute i kommunerna helt svalt grunderna för dennaplanering. När frågan ställts företrädare för , hur man skah kunnafå en levande landsbygd utan styrningar, har dessa inte haft något svar. De harbara ryckt på axlarna, I stort sett har de varit nöjda bara det stått något omjordbrukspolitiken i kommunernas remissvar. Jag tycker att det är avslöjande omcenterns slogan om decentrahsering. En myt ute i kommunerna är att den fysiska rlksplanerlngenskuUe bil styrande. Men som vi vet är den bara en önskeUsta från industrin övervar den vlU lokaUsera sina företag. Det är ju ingen planering över industrinsförläggning tUl eller , tiU eller Bergslagen,Vad som kommit fram är vad planerar, nämUgenoheraffinaderier, stålverk, aluminiumverk m, m, tlU , Frågan är hur det skaU gå för , särskUt dessInland, Och hur skah det gå för , främst Bergslagen?Riksplanerarna utgår ifrån att industrierna skall förstöra naturen1 samma utsträckning som . Riksplanerarna utgår ifrån de tekniska rön somfinns . De utgår ifrån att oha aUtld måste raffineras vid kusten, attmassafabriker alltid måste ligga intill stora älvar, att företags föroreningsutsläppär något givet, osv. Så är det naturligtvis inte. Vad som måste UU är en planlagd forskning, som gör detmöjligt med inlandslokalisering av oheraffinaderier, nya stålverk, petrokemiskafabriker, kärnkraftverk, massafabriker osv,, med ett minimum avmihöförstö-relse. För våra omkringliggande havsvatten måste väl inte se ut somkloakdiken. Innan utspädningsfilosoferna finner för gott att ställa krav ifråga om industrins mihöförstöring, såväl längs kusterna som i Inlandet, Fortsätter den utveckling som skisserats I Länsplan 67 ochLänsprogram 70 och de planer som finns bakom den fysiska riksplaneringen, såkommer inom en mycket snar framtid och att bh hksom ett stort sommarstugeområde för stadsbor som har sitt ursprung i ellerVärmland, Det behövs en bestämd styrning av det privata näringslivetsInvesteringar tlU avfolkningsregionerna för att förhindra den sociala ochekonomiska katastrof som bhr föhden av att regioner avfolkas. Nyamålsättningar måste tiU, Snedlokahseringen måste stoppas. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. avfolkadeområdena måste få en ström UU sig i stället för attströmmen som går åt andra hållet. För att det skall vara möjligt måsteInvesteringarna ses samhällsekonomiskt i stället för som striktföretagsekonomiskt. Det senare är ju ledstjärnan för det privata näringsUvet,som vägrat att lokaUsera sig i , främst inlandet, samt skogslänen, Idet läget måste staten ta det ansvar som kapitalisterna aldrig haft, nämligenatt ge människorna i avfolkningsbygderna en meningsfull sysselsättning. Vad som behövs i dessa områden är basindustrier.Västkusten kan inte få bh centrum för all Industri ,Avfolknlngsreglonernas räddning är att basindustrier etableras i dessa områdenpå skogens och bergets produkter. Det behövs även komplettering med andrabranscher, såsom oha, kemi, petrokemi och elektronik. För att t, ex.ståhndustrln Inte helt skall hamna på krävs att oljeraffinaderierförläggs I Inlandet, så att den nuvarande snedlokahseringen utjämnas.Bergslagen ropar kraftigt på en sådan Industri . Det är nödvändigt att staten med AP-fondernas hjälpetablerar basindustrier. Basindustrierna måste få en sådanproduktionsinriktning att det medför föhdlnvesteringar. De måste ha en långtgående manufakturerlng av sina produkter, och produkterna måste kunnavidareförädlas inom den region där basindustrin är förlagd, så att regionen påså sätt får ett allsidigt näringsliv, AP-fonderna måste tas i bruk för atttrygga en allsidig sysselsättning i det här landet. Om staten använder AP-fonderna för att etableraindustrier, skulle detta kunna möjhggöra ett direkt arbetarinflytande i dessaföretag. Lönearbetarna skulle kunna på ett mera direkt sätt än bestämmaproduktionsinriktning, arbetsmiljö osv. För att det här skall kunna varamöjligt måste bestämma sig för att använda AP-fonderna på ett nyttoch radikalt sätt, behandlade ju de här frågorna, och därvar en av de viktigaste synpunkterna beträffande användningen av AP-fondernaatt de skulle sättas in bl, a, i regionalpohtiska syften. Det är därför synnerligen positivt att LO nu tar initiativför att AP-fonderna skah användas. Jag hälsar det med stor glädje. Det visaratt fler än vpk pekar på att det går att använda AP-fonderna, Men tyvärr, får jag säga, vill ju LO-ledningen i förstahand bara använda AP-fonderna som riskvilhgt kapital. Att använda AP-fondernapå ett sådant sätt betyder ju bara att man stärker det redan starka privatanäringshvets makt. Dels ser jag det också som att LO-ledningen redan svikitLO-kongressens beslut om AP-fondernas användning. Nej, AP-fonderna måste sättas in så att det ger resiUtatför lönearbetarnas bästa, sätter stopp för snedlokahseringen, ger arbetstillfälleni avfolkningsregionerna och satsas i basindustrier med sådan inriktning attdet medför föhdlokaUserlngar,