prot · FU0990 · 1971-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes av herr tredje vice talmannen. § 1 Vissa internationella sanktioner (forts.) Fortsattes överläggningen angåendeutrikesutskottets betänkande nr II. Hen (): Jag hade faktiskt inte tänkt gå upp i den här debatten ochta kammarens mycket trängda tid i anspråk vid det här tillfället, men efter attha lyssnat tiU debatten har jag ett behov av att framföra ett par iakttagelserjag har gjort. Det har betonats, bl. a. av utskottets talesman, herrMöller i , att det här lagförslagets syfte är att anpassa den svenskalagstiftningen på ett sådant sätt att vi snabbt kan vidta de åtgärder som föherav våra förpliktelser som medlemmar i . Dessutom avser dethär lagförslaget att ge oss möjligheter att vidta sanktionsåtgärder som föhd avett beslut i säkerhetsrådet att rekommendera medlemsländerna att vidta dylikaåtgärder; det avser alltså att ge oss möjlighet att vidta sådana åtgärder somföher av att vi vill respektera rekommendationen och sålunda mot visst landinföra ekonomiska sanktioner. Det är klart att man kan hysa deladeuppfattningar om sanktionsvapnets effektivitet. Erfarenheterna - det erkännerjag gärna är inte entydigt goda. Men jag vUl säga tUl att jagknappast finner dem så nedslående som han angav i sitt anförande. Att detsenaste sanktionsbeslutet, det som riktas mot , inte haft helt åsyftadeffekt beror bl. a. på att det var med visst vankelmod som initiativtagarenEngland först stäUde sig bakom ett beslut. Dessutom gjorde man från den engelskaregeringens sida 1965 vad man kunde för att förhindra att beslutet skulle fåden tvingande formen av sanktionsföreskrift. Man nöjde sig med en rekommendationdärför att man aUtiämt hoppades på att skulle kunna kommatUl en uppgörelse i de frågor som föranledde sanktionsrekommendationen iFörenta Nationerna. Det blev nu inte fallet, och jag skaU inte fördjupa mig idet. Jag vill bara säga att det var därför, tror jag, som inte hellerrekommendationen fick till föhd att ännu fler medlemsstater föhde beslutet.Också detta medverkade till att göra sanktionerna mindre effektiva än de annarsskulle ha varit. Men tog den rhodesiska ekonominuppenbarligen det kan man se i de flesta tidskrifter, bl. a. från engelskthåll, som behandlade den här frågan - allvarUg skada, och uppenbaravalutasvårigheter förelåg. De avhjälptes I viss mån genom det stöd somRhodesia fick från sinsödra granne, nämligen . Ju längre sanktionsbeslutet var i kraft påföhande år fick detta formen av tvingande bestämmelser dess ineffektivare det erkänner jag - blev det. Men jag tror inte att man skall generalisera ochsäga att sådana åtgärder är mer eller mindre meningslösa. Jag ger i att vi med avser att bygga upp en internationellordning, vari den här möjligheten också skall vara ett medel för fredensbevarande och ett medel som skall kunna komma tUl användning i situationerUknande dem vi hade för ögonen i . Varje ändring kommer att uppfattassom en försvagning av möjligheter att fullfölja sitt syfte detta oavsett hur pass effektiva sanktionerna kan vara. Vilken uppfattning man än kan hysa orn sanktionernasverkningskraft måste man väl ändå erkänna, att om det fattas ett beslut är detönskvärt att det träder i kraft så snabbt som möjligt. Annars kan man verkligenbefara att riskerna ökar för att sanktionsförfarandet blir ineffektivt. Går deten månad eller ett par kommer den tidsfristen säkerligen att begagnas av demsom ingått affärer med ett land som är utsatt för sanktioner. Det är välalldeles uppenbart. Därför har jag verkligen svårt att inse vilket syfte detskulle tjäna att man uttryckligen i den svenska lagstiftningen föreskriver attriksdagen skaU höras i förväg med de dröjsmål det kan föranleda när det ärfråga om att tillämpa en FN-rekommendation om sanktioner. Kontakter med riksdagenkommer ju alltid att förekomma genom utrlkesnämnden. Vad som sägs där kommernaturligtvis vUken regering som än sitter att ta intryck av. Men om regeringeni förväg skall underställa ett förslag kommer med motionstid ochutskottsbehandling kanske en månad att förflyta, även om är samlad.Om inte är samlad får man vänta ännu längre innan en rekommendationkan föhas. Jag har verkhgen svårt att inse att vi, om vi följde enFN-rekommendation om sanktioner, kan utsätta oss för risken att göra ettavsteg från vår neutralitetspolitiska hnje. försökte göra detgällande. Han använde sig av en konstruktion som jag har svårt att föreställamig har någonting med verkligheten att göra. Jag tror att den komplikationenöver huvud taget inte finns. tog som exempel att det skullekunna hända att det fattades beslut beträffande en rekommendation omsanktioner mot . För det första är det väl inte säkert att vi skulle följaden rekommendationen. För det andra; En svensk regering som fann att dettaskulle komma i konflikt med vår neutraUtetspoUtik förutsätter jag skulle avståfrån att tillämpa rekommendationen utan att därför nödvändigtvis gå tiUriksdagen . Men jag tror alltså att detta är ett rent konstrueratfall. Under sådana omständigheter kan jag inte finna annat änatt vi genom att föha reservanterna på den punkten skulle medverka tiU attsanktionslagstiftningen skulle bh mindre verkningsfull och mindre effektiv. Jag har också svårt att föha reservanterna när det gällerersättningsfrågan. Det är klart att enskUda kan lida skada - så långt vill jagge rätt om de på grund av ett sanktionsbeslut t. ex. tvingasbryta ingångna kontrakt. Men för det första dimper ju inte ett sådant beslut iFN - det må gälla en rekommendation eller ett mer tvingande beslut omsanktioner - ned från en klarblå himmel. Det är ju en hel kedja av händelsersom föregår ett sådant beslut. Det var inte från till en annan, tiUvärldsopinionens överraskning, som fattade beslutet att i FN stödja ettförslag beträffande rekommendation om sanktioner gentemot . Varjemänniska, som hade affärer med , måste ju ha föht den händelseutvecklingen. För det andra finns det ju, som påpekade,statliga ingrepp av betydligt hårdare slag, där vi Inte heller håller enskildaintressenter skadeslösa. Vi kan från tiU en annan, som kammarensledamöter vet, avbryta ett tUlstånd som lämnats för vapenexport. Det vållarockså förluster hos företagarna. De är medvetna om att de löper denförlustrisken. 1 vissa faU - det gäller Inte vapenexport - kan de gardera sigmot risken genom att, som de ofta gör om det är fråga om en kreditaffär,försäkra sig genom exportkreditnämnden. Då bUr risken mindre. Om man handlarmed ett land, där man löper risken att affären inte skall kunna fullföhas, serman ju tUl att man garderar sig gentemot sådana risker så långt det är möjligt. När man ser på detta och det är den slutsats jag kommerfram tUl, herr talman - har jag svårt att undgå att säga att de som har ställtsig bakom reservationen i själ och hjärta egentligen inte vUl -ha någrasanktioner alls. De har inte mycket emot att detta vapen bhr heltverkningslöst. Jag kan - det måste jag erkänna - tUl en del förstå herrHernehus med den mycket negativa ståndpunkt som han intar tiU sanktionernasåsom ett vapen för FN. Han är konsekvent. Jag har svårare att ge deterkännandet tUl . Det var ändå inte att vi kan haglömt det som åtskUliga från folkpartihåU ivrade för att man skulle tillgripasanktioner , framkastade förmodanden om att man intetUlräckUgt bestämt tagit itu med , yrkade på att vi skuUe inträda ochförbjuda ett svenskt företag att engagera sig i kraftverksprojektet , rekommenderade regeringen att ta upp till allvarUg behandling I EFTAfrågan om uteslutning och begärde också att vi skulle fullföha detmed att om möjligt avbryta vår ekonomiska förbindelse med . Det var folk som var hemmahörande I parti.Jag kommer inte ihåg för ögonblicket om i de debatter somförsiggick både i första kammaren, som han då tUlhörde, men också I andrakammaren ryckte fram i första kammaren för att stödja dem som företrädde dennauppfattning. Men vi fick väl aUmänt ett Intryck av att detta var den ståndpunktsom intog. Därför måste jag säga att steget är ganska långt från defolkpartitalare som då engagerade sig i frågan om ekonomiska sanktioner och detsom hade att säga I denna debatt . HerrKORPÅS (c) kort genmäle: Jag vUl bara med ett par ord bemöta det herrLange sade om att vi som står bakom reservationen i reahteten inte vill hamöjlighet att tillgripa sanktioner. Jag försökte att ge uttryck ät den motsattaåsikten, nämligen att det är så angeläget att vi utnyttjar denna möjlighet attett beslut måste ha en totalförankring i befolkningen. Vi skaU inte ha totalförankringenför att fördröja utan för att sanktionerna skall få full effekt. Det är förstnär alla på bredden står bakom som de får karaktären av en manifestation ifrånvårt land och verkligen upplevs såsom förpliktande. Hen (); Får jag först ta upp ett missförstånd somuppstod före middagspausen. Det var som trodde att jag åsyftade etttänkt faU, då en missionär skulle åtalas för att ha skickat brev tUl Rhodesia.Nej, det var inte det jag syftade på. Jag måtte ha uttryckt mig otydligt -en såvaken observatör som brukar förstå vad man säger. Vad jag syftadepå var att den har begärt att artikel 41, senare delen,vilken syftar till ett komplett eUer delvis avbrott av järnvägs-, sjö-, luft-,post-, telegraf- och radioförbindelser och andra former av kommunikation skulletillämpas mot . Det är alltså fråga om att göra det komplett omöjligtatt kommunicera. Icke att skicka ett brev i strid mot lagen - det är något heltannat, . Sedan skulle jag viha säga till , att jag inteförstår om han har lyssnat på anförandena eller inte - han måtte inte halyssnat på vad vi sade. Jag tUlät mig säga att det vore lätt att skriva ensatir över sanktionerna, men jag sade också att vi inte skall göra det, därföratt de är ett första stapplande steg på vägen till den internationeUarättsord-nmgen. Jag är alltså Inte, som påstår - eller insinuerar,skulle man också kunna säga motståndare till sanktioner. Möjligen är jag realist,och jag måste då konstatera att vissa sanktioner, som hitintills harföretagits, har misslyckats. Det är en sanktion som har lyckats, och det är den sombeslöts , då säkerhetsrådet uppdrog åt attupprätta och leda ett FN-kommando för krigföring mot . Det är den endalyckade sanktionen sä till vida att den medförde att vapenstUle-stånd såsmåningom inträdde. Å andra sidan får man ju säga att någon aweckling avkonflikten ännu Inte har skett. roll i den sanktionen var den, attutrikesministern det var i ett tal sade attom övergick till stormaktskrig skulle välja den väpnadeneutralitetens pohtik och att reserverade sig för att delta I aktionersom skulle Innebära ett övergivande av dess neutralitetspolitik. Jag har ingen Invändning att göra mot det konstaterandet , och jag hade det Inte då heller, men jag vill säga att detta är en annanbild än den gav av sanktionsvapnet och . frågade också, vilket syfte det skulle tjänaatt skulle höras i fråga om rekommendationer. Ja, , det ärgenant att behöva påpeka för en tidigare ledamot - och en mångårig ledamot avregeringen att syftet är det, att skaU ha makten i det här landet Inte regeringen. Det är parlamentarismens princip vi hävdar. Det är riksdagensom skall ha sista ordet i viktiga frågor; det är vad vi syftar till. Och vi -reservanterna i utskottet går med på att när det gäller obligatoriskasanktioner, där är bundet, kan regeringen behöva handla så snabbt, attriksdagens medgivande inte behöver inhämtas i förväg,men väl i efterhand. När det däremot gäller rekommendationer är förhåUandethelt annorlunda. Där kan suddigheten och luddigheten I uttryckssätt varapåtaghga, och där kan prövning behövas, innan man sätter i gång ettstort maskineri som omfattar en stor lagstiftningsapparat, ett stort antalmedborgare osv. Det är riksdagenssuveränitet vi hävdar. säger kanske : Ja, men utrlkesnämnden kanju höras, och den kan ju regeringen lyssna till. skallhöras: det behöver inte diskuteras i sådana fall. Men regeringen behöver intebara lyssna tiU utrlkesnämnden, den borde i sådana faU också lyssna tillriksdagen. Sedan hade fuUständigt missuppfattat mittresonemang om , neutralltetspohtiken och sanktionerna. Det som jagframförde på den punkten var nämligen det mycket enkla konstaterandet att stormaktsvetotinte har fungerat i tänkt skick när inte har varit medlem i FN - och dethar inte med rekommendationer eUer obhgatoriska sanktioner att göra, utan detgäller hela sanktionsvapnet. Det är inte fråga om I skallhöras om rekommendationer eUer inte det är en helt annan fråga. Jag förde ettallmänt resonemang och inte något annat. TUl sist i det här inlägget vUl jag säga några ordbeträffande i och i någon mån resonemang omersättning för oförutsebar skada som kan inträffa för enskUda i samband medsanktioner. Jag förstår inte att man å ena sidan kan predika solidaritet meUanfolken när det gäller att bära bördorna av ett sanktionsförfarande, som svenskaregeringen skriftligen har gjort i samband med hemställningar till Förentanationerna, och å andra sidan säga att solidariteten Inom en nation är så dåligatt vissa skall få bära förlusterna av skadorna, andra inte. HerrLANGE (s) kort genmäle: Får jag säga tUl att jag lyssnademycket noga tiU vad han sade. Redan första gången han sade det hörde jag vadhan senare upprepade, nämligen att det är nödvändigt att sanktioner -om detUlgrips - blir så effektiva som möjligt och att det därför bör vara enuppslutning av en bred folkmajoritet bakom ett sanktionsbeslut. Det kanskeligger något i det, men jag föreställer mig att regeringen är framsprungen urfolket och jag förmodar att ingen regering skuUe kunna förestäUa sig att gåemot vad den trodde vara en riksdagsmajoritet för att använda sig av sanktionertUl följd av en rekommendation i FN. lär inte kunna bestrida attvarje dröjsmål bidrar tUl att göra sanktionerna mindre effektiva - och det ärför mig avgörande. Sedan viU jag säga tUl att jag lyssnadenoga även till honom. Han förde ett resonemang - även om han uttryckte sig rättegendomligt; jag hörde nämligen varje ord han sade, eftersom jag satt ikammaren - där han gjorde gällande att vi kunde komma i ett läge, om vi följdeen rekommendation av FN att tillgripa sanktioner, som skulle kunna varaäventyrligt med hänsyn till vår neutralitetspolitik. inte atthan i det sammanhanget möjligen tänkte på mUitära sanktioner. Det visste jaginte, för det var inte det debatten gäUde och den här lagstiftningen haringenting med den saken att göra. Jag förutsatte i stället att han diskuteradedet ämne som skulle vara föremål för debatt I anledning av detutskottsbetänkande som ligger pä bordet. Inte heller lär kunna bestrida att julängre tid som förflyter sedan det blivit känt att man överväger att vidtasanktioner, desto större blir risken för att sanktionerna inte blir effektivadärför att vederbörande affärsman som har affärer med det aktuella landet täcker in sig i förväg, och jag dömer honom inte för det. TUl sist, herr talman, är det givet att om sanktionerskulle vidtas mot ett land där väsentliga och omfattande svenska ekonomiskaintressen skulle beröras, skulle väl regeringen få ta upp också frågan om hurbördorna skulle bäras på jämnare sätt. Det är ju Inte obekantatt den frågeställningen har varit aktuell för oss I vårt framträdande I FN närvi undersökt möjligheterna att få en mer allmän uppslutning kring sanktionermot . () kort genmäle: Nej, det är mig inte obekant, ,eftersom jag särskilt hänvisat till dessa framställningar. Sedan vill jag säga att mittresonemang om sanktionerna gällde sanktioner i allmänhet, både enligt artikel41 och artikel 42 i den senare rör militära sanktioner. HerrDAHLEN (fp): anförande byggde såvitt jag förstår på enserie av missuppfattningar om vad som sagts i debatten. Han försökte läsa vi i själva verket inte vill ha sanktioner. Jo, , men de skallvara effektiva, inte sådana att t. o. m. måste stå och säga attsanktionerna mot inte fick helt åsyftad effekt. Nej, det kan manverkligen säga att de inte fick! Vad var syftet? Att bringa Smithregimen påfall för att ge de färgade i full medborgarrätt. Då kan man verkligensäga att syftet inte uppnåddes. Men, , det allvarliga är ju om Förentanationerna ger sig in på sanktioner, men det råder tveksamhet i FN.Och säkerhetsrådet är ju tveksamt när det endast rekommenderar. Det måste ju,, vara något skäl till att man Inte fattar något bindande beslut. Detär då vi säger: Under sådana förhåUanden skall ta ställning.Riksdagen ger regeringen fullmakt att handla när det är bindande beslut, mennär ett sådant beslut icke föreligger är det skäl att tar tiUbakamakten för att undersöka hur man skaU handla. Det måste ju ha hänt något i FN,det måste vara delade meningar, när man inte kan enas om bindande beslut utanbara gör en rekommendation. Sanktionsvapnet måste vara effektivt. Jag sade redan imitt första anförande att det verkligen är beklaghgt att vi här har fått ettnytt exempel på att det inte var bra. citerade folkpartister som har uttalat sittönskemål om sanktionsvapnets användande. Det är riktigt, det gäller t. ex.Sydafrika, som är det naturligaste exemplet att ta upp, men detnämnde inte . 1 det fallet framfördes kvalifikationer beträffandeomfattningen: Några av de största handelspartners hade måste varamed, annars var det ju meningslöst. Sanktionerna måste vara effektiva. Manmåste alltså ha vissa kvalifikationer, som jag här har påpekat. Det egendomliga är att inte med ett ord villberöra vad det är som kan ligga bakom när säkerhetsrådet inte samlar sig tillbindande beslut utan bara rekommenderar. Om analyserade saken kanskehan kom fram till att det kan bero på något alldeles speciellt, något som kanvara väsentligt för att bedöma på annat sätt än när det är bindandebeslut. Det gäller alltså en sak som bör ta ställning till. inledde sitt första anförande med att säga, atthan inte tänkt ta tiden i anspråk. Det hade kanske varit klokt om han följt denförsta impulsen. () kort genmäle: Först, herr talman, låt mig säga till attdet hade varit önskvärt att han preciserat vUka paragrafer i hantalade om. Då hade inte missförstånd uppkommit. Men vi kan väl avsluta dendebatten. Till måste jag säga att jag tror han lyssnadeilla till vad jag framhöll. Jag framhöll att den omständigheten attsanktionsbeslutet fick formen av en rekommendation i första omgången berodde påatt den engelska regeringen var vankelmodig. Kanske kan vi säga nu I efterhandatt den felbedömde läget och hoppades att redan en rekommendation av sanktionerskulle göra den Smithska regimen i Rliodesia mera mottaglig för det rimligaståndpunktstagande som engelsmännen krävde beträffande den stora färgademajoritetens behandling I det landet. Det var en felbedömning. Ändå fick sanktionerna en visseffekt. De ledde till att Rliodesia tappade praktiskt taget hela sinvalutareserv och inte blev av med sin tobaksexport redan i första omgången. Detkanske också bör lägga på minnet. Jag berörde alltså den frågan. Ingen har här kunnat leda i bevis att våra möjligheter attmedverka till att en rekommendation om sanktioner blir så effektiv som möjligtskulle bli bättre om vi accepterade det dröjsmål som blev nödvändigt, om viskulle awakta ett beslut i . Jag har förut sagt att jag förutsätteratt det inte finns någon regering, , som kan fungera utan att istora och principieUa frågor ha stöd av riksdagsmajoriteten, och det vet herrHernelius lika väl som jag. Så den här litet för enkla undervisningen om vadden svenska konstitutionen och vad de svenska grundlagarna föreskriver tror jagär rätt överflödig för mig och för andra här i huset. Vi vet mycket väl vadparlamentarism innebär. Jag har påtalat folkpartietsglidning i frågan, men det har inte berört med ett ord. HerrDAHLEN (fp) kort genmäle: erinrade om att han i sitttidigare anförande hade talat om historien, om sina engelska partivänner somhade mycket svårt attbestämma sig för hur de skulle ha det i förhåUande tUl . Jag anklagardem inte eftersom de hade en besvärlig situation. Jag var själv borta i FNunder några av de kritiska dagarna. Men, , vi diskuterar ju här enlag som skall gäUa för framtiden, vUka föreskrifter regeringen skall ha försitt handlande . Det är ju det det är fråga om. Jag måste återigen konstatera att , trotsuppmaning, hittUls inte med ett ord har berört hur det kan komma sig att detuppstår en sådan situation i säkerhetsrådet att bindande beslut om sanktionerinte kan träffas utan man nöjer sig med rekommendationer. Det måste ju varanågra fakta som ligger bakom detta. Hur skulle det vara om funderadepå vad det är som kan ligga bakom? Det är självfallet så att man kan varaosäker på om sanktionerna bhr effektiva. Jag hoppas att ändå kangöra det medgivandet att vi som talar i den här debatten vUl att när sanktioneranvändes skaU de vara effektiva. Men det råder kanske tveksamhet i FN, och detkan hända att stormakterna har delade meningar eller att en liten makt som förtillfället sitter i FN;s säkerhetsråd inte vill vara med om saken. Det kanalltså vara utrikespolitiska komplikationer. Det är i dessa situationer som vimenar att det är rimligt att får ta ställning, och det är detta somherr tydligen inte har någon anledning att kommentera. HerrLANGE (s) kort genmäle; Jag skall inte upprepa vad jag svarade herrDahlén på den ställda frågan. Jag hänvisade till den tveksamhet somförelåg på engelsk sida, och jag tiUade t, o. m, att vi i efterhand kanske kanställa oss kritiska till behandlingen. Det fanns kanske många som i likhet medmig själv hellre hade sett att det fattats ett bindande beslut I FN redan frånbörian. Som bekant satt jag nämligen då i . Men jag tvekadeändå inte att följa rekommendationen, och jag ville också I det läget att detskulle ske utan dröjsmål. Det höjdes inte en röst i av kritik mot detförfarandet. Det erinrar sig kanske också . () kort genmäle: Om sitt tidigare inlägg meduttalandet om hur det förhöll sig förra gången när Rhodesiasanktionernabeslutades även ville ge en anvisning beträffande kommande situationer har jagmissförstått honom. Men, , det tycker jag var en framgångi den här debatten. erkänner alltså att det även kanuppstå verkligt svåra situationer. Då säger vi reservanter att det är rimligtatt får ta ställning, och vi vet ju alla att det beträffandesanktionernas effektivitet inte är fråga om en eUer annan vecka och inte helleren eller annan månad. Om det vore så väl att man kunde säga att gör vi inte detden här veckan misslyckas det, hade vi en säkerhet för att alla ländersamtidigt beslutade. Men, , sådan är tyvärr inte världen. HerrHERNELIUS (m) kort genmäle: måste ha råkat ut för ettminnesfel. uppmanade rådet till sanktioner av icke-militärnatur. i (s): Jag har med stort Intresse lyssnat till detvä synpunkter som talesman utvecklat, nämligen dels att FN istörsta allmänhet bör iakttaga försiktighet när det gäller att vidta ekonomiskasanktioner och i varje fall söka försäkra sig om att de skall bli effektiva,dvs. att de har bred anslutning, dels att regeringen bör iakttaga försiktighetnär det endast föreligger en rekommendation från omsanktioner och i sådana fall bör avstå från att handla för den händelseriksdagen icke är samlad. Eftersom har påmint om vad som blevsagt och gjort , må det kanske tillåtas mig att också erinrakammaren om vad en tidigare folkpartiledare hade att säga i en debatt den 21maj 1965. Han utvecklade där tanken att de nordiska staterna gemensamt skullegöra en förhandsdeklaratlon att de vore beredda till åtgärder av ekonomisksanktionskaraktär mot , därest medverkan i sådana åtgärder kundeuppnås från åtminstone endera av största handelspartner,och . Med andra ord: borde vara beredd attvidta sanktioner utan att det över huvud taget förelåg något beslut eller ensnågon rekommendation från , utan att det förelåg några somhelst garantier för effektiviteten av en aktlon och också I det tänkta falletatt alltjämt upprätthöll sina handelsförbindelser med Sydafrika.I dessa synpunkter och i detta anförande instämde ().