prot · FU0958 · 1971-12-31 00:00:00 — Vi har alltså nu i utskottets betänkande belräffandeförhandlingarna framhållit, att det redan förekommer kontakter meUanutbildningsdepartementet och KonslnärUga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd,KLYS, Vi har också betonat att det "vore värdefullt om dessa kontakterutvecklades tUl mera frekventa och systematiserade förhandlingsliknandeöverläggningar", för att cilera ordagrant ur utskottsbetänkandet.Författarnas fast etablerade fackliga verksamhet tycks ge särskUt godafömtsättningar för dessa diskussioner. Delta viU vi alltså ge lUI känna förKungl, Maj:t, Därmed har jag också låtit mig nöja och menar all det ändå skullevara elt steg på vägen mot den förhandlingsrätt som vi här har lalal om. Jag vill yrka bifall lill utskottets hemsläUan, Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. Författarna hör oslridigt tUllåginkomsttagarna i värt samhälle. Om man ser medianinkomsten av enbarlkonstnärlig verksamhel, sä är del bara tonsättarna som kommer under. valde en annan tabeU, Författarersätlningen ger inga slora tillskoll. Enutlåning av 100 000 exemplar ger med nuvarande ersättning, , 4 500kronor. Med den föreslagna höjningen tUl siiger beloppet till 5 625kronor. Den nuvarande ordningen, som alllsä ogUlar,innebär all endast en fjärdedel av författarfondens medel går tUl direkt bibliotekser-sätlning,medan resten används till stipendier, pensioner och understöd en ordning somborde betraktas som efterföljansvärd av andra grapper i samhällel, därsoUdariteten sägs stå högt i kurs. Solidariteteninom kulturskaparnas krels är över huvud laget stor. Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. Konstnärligaoch litterära yrkesutövares samarbetsnämnd, KLYS, skrev tUlutbildningsminislern och stödde dä författarnas krav på , även 1970avgav de en skrivelse, där de hävdade all kravel pä redan torde varaotUlräckligt, Jag tror alltså att del är hell onödigt och omöjligt alt som herrBjörk gör försöka skapa en motsättning mellan olika kullurskapargrupper. Reservanterna har inte låtit sig beveka av delförhällandet att författarna är en låginkomstgrupp, trots all reservanlernasamtliga tUlhör elt parti som gör anspråk på att ensaml ömma för låglönegrupperna,Resonemangel som förs i reservaiionen och som mynnar ut i ell godtagande avKungl, Maj:ls förslag om oförändral belopp är enligt min mening bådeegendomligt och cyniskt. Man erkänner alt författarna är en låginkomstgrupp menhävdar all mänga har inkomster från annan verksamhel, vilkel ju faktiskt oflaär en följd jusl av all författaren, på grund av att han enbart på sillförfattarskap sällan kan komma upp i en tiUfredsställande levnadsslandard, färförsörja sig pä annal än del han helsl viUe ägna sig åt. En höjning avbiblioleksersäitningen kan således ge mera lid för den enskilde författaren lUlförfattarskap. En avsevärd del av reservationen och av används tiU att påpeka det förhällandel att nägra författaretjänar mera pengar än många andra, vilkel leder fram den bryska slutsatsen,ätminsione i dagens läge, att så länge vi inle kan se all de med någothögre inkomster, t, ex. , blir ulan förstärkning, sä skall inte demed låga inkomsler heller fä någol. Men huvudskälet lill det sättet all resonera är givelvisall man sitter kvar i den föråldrade synen all kulturskaparna skall ha slöd,inte ersältning för utfört arbete. För mig och moderala samlingspartiet är detsjälvklarl all vi måsle sträva mol all se pä kulturskaparna som en grupparbetande människor inom samhället som i lika mån som andra har rätt alt göraanspråk på ersältning, inte stöd, belöning. Det är sanl att vi har långl kvartUl ell genomförande av en sådan princip, men det bör ju inte lundra oss attarbeia efter den principen sä snart vi har möjlighel till det, dvs, i de falldä arbetsinsatsen kan definieras och således ersätias. Så är fallel med författarna, som gör en insals genom allderas böcker fritt stär förfogande genom biblioteken, och för del har deberättigade anspråk pä ersättning. All en rättslig grundval för deras kravsaknas, är väl ändå ingel godtagbart skäl emol. i Göleborg påpekar alt moderala samlingspartieti är inle har framställt något konkrel yrkande och hävdar all vi inle harkunnat motstå en slark frestelse att anslula oss majoriteten mol socialdemokraterna.Jag har faktiskt ett förflutet i den här frågan, 1969, när jag var ny iriksdagen, väckte jag tiUsammans med och en moiion omhöjning av författarersätlningen. , dä den molionen bl, a, ochbiblioleksersäitningen överhuvud laget behandlades, slällde jag i riksdagenfrägan; VUken annan grupp i samhäUel skulle finna sig i att dessarbelsersätlning diskuterades i sådana termer som vi hört , även om devarit välvUliga? Samma fråga vill jag ställa lill reservanlerna , och föratt visa vad jag menar skall jag dra ul konsekvenserna av reservationensresonemang om ell system då del gäller författarnasom tar hänsyn lill "sociala uriämnings- och rättvisesynpunkter".Omsatt att gäUa andra grupper i samhället blir konsekvenserna; En elektriker kan inle få fulll betalt för sininstallation, en tandläkare inte för sin plombering, om han också har annaninkomst, eller: Sammanträdesarvoden kan i fortsättningen bara ulgå dem sominle har nägon inkomst eller som har låg inkomsl. Eller: Riksdagsarvode kanbara ulgå dem som inte har inkomsl från annal häll. (Jag skulle dä fäbehålla milt arvode; för andra skulle det bli ganska allvarligl.) Pengar päbanken blir väl då också ell skäl all sänka lönen. Hillills har vi godlagil att man har räll att tjäna pengaroch att samhället inle skall lägga sig i hur man förvärvar dem om del sker ilagliga former. Utjämning mellan olika inkomsler har skett via beskattningen.Med de här nya signalerna fär vi etl helt annat system - och observera attreservanlerna när de kommii fram till denna skrivning verkligen har gjort ellallvarligt försök att resonera ulifrän principen ersältning för ulförl arbetenär del gäller kulturskapare. Jag tror, uppriktigt sagl, inle all reservanlernahar länkt igenom del här riktigt ordentUgt. För den som i likhet med mig och mitl parti är anhängareav en modernare kulturpolitik, där kulluren skall stödas men där man inte skaUbehandla kulturskaparna som välgörenhelsobjekl, som i kärva ekonomiska liderkan avfärdas, är det befogal alt upprepa frägan: VUken annan grupp i samhäUetskulle acceptera all dess arbetsersättning diskuterades i sådana termer? Jag yrkar,herr talman, bifall utskottets hemställan. den 2 aprU 1971 Ersättning ät författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. HenSUNDMAN (c): Jag skall inle kommenlera iGöteborg subUla fundering kring politiska kombinationer. Vi sitter ju inle häri dag för att syssla med så storslagna och dramatiska ting som att störtaregeringen, utan del gäller att ge författarna en rimlig ersällning för attderas böcker lånas ut från bibUoteken. frågade: Har författarna större behov av stödän andra kulturarbetare? Sedan hänvisade han till den publiceradeutredningen. Alla har fåll den ingen har väl ännu hunnit penetrera den, inteheller . Han konstaterade emellerlid all del av en tabell iutredningens betänkande framgår att bUdkonstnärer och konsthantverkare harsämre inkomster av sin verksamhel än författarna har. Ja, den här ulredningen, de här statistiska tabellerna kanläsas på olika sätt, och materialet behöver verkligen granskas noga innan manförstår vad det innehåller. Men en sak är klar, nämligen att del finns eltinlimi och nära samråd mellan alla konstnärligt verksamma i del här landel.Samtliga konstnärsgrupper inom KLYS har sanktionerat att man i är satsar påförfattarna. Solidariteten går utanför författarkretsen den sträcker sig överhela kulturarbelarsektorn. Sedan vUl jag gärna kommenlera dels vad sadenyss, dels vad och övriga reservanter skriver i reservationen tillutskottsbetänkandet. Jag skall försöka vara kortfattad, eflersom del rör sig omsådant som vi egentligen borde ha slutdiskuterat här i kammaren sedan ett parår tUlbaka, Ersättning ät författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. Reservanterna skriver att höjningar av bibUoteksersältningensynes "oundvikligen ge mer åt populära författare med ibland betydandeinkomsler än äl en del föga läsla men högl kvalificerade författare i ettbesväriigl ekonomiskt läge". Sedan räknade han upp etl antal namn päfolkkära författare med höga inkomsler. råkade emellerlid där trampai klaverel. En av de uppräknade är nämligen populär och folkkär men lever underbesvärliga ekonomiska förhållanden. Del är inle så lätt att med hjälp avtabeUer och antaganden få fram hur den ekonomiska silualionen verkligen är förenskUda förfallare. Det är rätt som och övriga reservanter skriver,all om man höjer förfatlarpenningen fär ocksä de högullånade författarna enhögre ersättning. Det är odiskutabelt. Förfallarkåren bekymrar sig emellertidinte sä mycket för den saken. Det väsenlliga är att den stora mängden avförfattare fär en skälig ersällning för nyttjandet av böckerna i biblioteken.Det är det som är det centrala. Del finns ingen anledning att stirra sig blindpä alt en liten gmpp förfallare med höga inkomsler ocksä får en släng med avsleven. Pä grund av avtrappningsreglerna minskar ocksåförfattarpenningens siorlek med siigande ulläningstal. Om man helt klippte borlall förfaltarpenning, all direkl ersällning för bibliotekslånen för lån över200 000 exemplar , om man alltså inte betalade ut nägon individuellersättning för lån däröver, då skulle man spara totalt . Sålite pengar är del som ligger i toppen. Det är sant att de högullånade författarna får en höjdersällning för boklänen under 200 000-lånegränsen, men den missunsamheten färman väl bära med jämnmod. Det viktiga är att huvuddelen av höjningen, densamlade ersällningen, kommer dem liU godo som verkligen behöver den. Den finns15 författare här i landet som har över 200 000 utlåningar enligl 1969ärs siffror. Flera av dem är inte höginkomstagare, och åtminstone en av demlever i mycket smä omständigheter. En höjning av biblioteksersättningen kommer naturligtvisockså att medföra en inkomsförslärkning för författare med inkomsler frän annathåll än från författarskapet. Det är en alldeles riktig iakttagelse. Det gårtyvärr inte att värja sig för sådana olyckliga omständigheter. Hur skall manbete sig för att konstruera etl biblioteksersättningssystem med en inbyggdmekanism som reducerar författarpenningens storlek med hänsyn lillfluktuationer i mottagarnas inkomster från annal håll? Hur skallbibUoteksersältningen reduceras, om en författare blir t. ex. riksdagsman? Författarna har funderat kring dessa spörsmål i mer än 20är. Man har inte funnii nägon lösning pä del problemel, men man anser ocksä altdet är en sekundär fråga. Man har accepterat huvuddragen i ersättningssystemetskonstruktion. Reservanterna hävdar alt den nuvarandebiblioleksersäitningen är "etl långtifrån idealiskt instrament för socialaoch ekonomiska utjämnings-strävanden". Ja, det är kanske inte någolidealiskt system, men del är nog det mest idealiska vi kan hitta i dagenssamhälle. Det är ju så all bara en mindre del av biblioleksersäitningen gårdirekt lUl de enskUda författarna. Det trorjag behöver påpekas ytterligaremånga gånger. ersällningengår lUl fondens fria del, den s, k, solidaritetsfonden, för fördelning mellanförfattarna efter andra regler än de som är knutna tUl lånefrekvensen päbiblioteken. Man beräknar att gär tUl de enskildaförfattarna som förfaltarpenning innevarande budgetår, medan 5,5 miljonerkronor går tUl fondens fria del, till solidaritetsfonden. Jag kan inle nägonannanslans i vårt samhälle finna en sådan manifestation av solidaritet, ensädan ambition lill inkomstutjämning. Jag kan ta ett exempel; jag medger attdet är grovt tillyxat. Om vi här i kammaren tUlämpade samma sociala ochekonomiska utjämningsslrävan-de i vår egenskap av riksdagsledamöler, somförfattarna gör när del gäller biblioleksersäitningen, skulle del innebära allvi kvitterade ut bara 10 000 a i personligariksdagsarvoden och överiäl resien av pengarna lill en solidaritetsfond, urvilken medlen fördelades mellan ledamöterna efter behov och allmännaförtjänster. Mol den bakgrunden känns del lite lustigt att läsa reservanlernasskrivning, att "samhällels insalser för författarna i ökad utsträckningbör uiformas med hänsyn tagen tUl sociala utjämnings- och rättvisesynpunkter".Förfallarkåren kommer naturligtvis att fortsätta sin slrävan att föra enpolitik som leder lill ännu högre grad av solidaritet och ekonomisk utjämning.Herr i och övriga reservanter kan vara överlygade om att om dekommer tUl förfallarkåren med förslag, så kommer de att tas emot medtacksamhet. Men ännu sä länge är det sä att författarna har mera att lära ut änatt lära sig vad gäller inkomstutjämningsfrågor. Reservanlerna framhåller att en rättslig grundval förförfattarnas ersättningskrav ännu inle föreligger. Del skulle inte förvåna migom det är sista gängen man hör fraser av den typen här i . Påståendetär korrekt i den meningen att det inte finns nägon upphovsrältslig grundval förförfattarnas krav på ersättning för nyttjande av verk i bibliotek. Det vel jualla som har haft med den här saken att göra. Men jag hade faktiskt hoppalsslippa höra den formuleringen som ett argument mot en höjning av ersättningen.Påpekandet har en obehagligt reaktionär klang. Och frågan är om det ändå inte finns en rättslig grundval.Ersättning har utgått , och den har successivt - om också alltförlångsamt byggts på och förbättrats. Frågan är om det inte har uppstått någotsom liknar sedvanerätt. Jag tror inle alt någon vUl bestrida, attförfattarna faktiskt har rätt till ersättning för biblioteksutläningen.Diskussionen gäller inle rätten lill ersättning, utan diskussionen gällerersättningens siorlek och hur storleken och ulformningen skall fastställas. Påden punklen är dess bättre utskottet enigt. De kontakter och överläggningar som ganska längeförekommit meUan utbUdningsdepartementet och upphovsmännens organisationer harvisat sig vara värdefulla och har lett fram till ökad försläelse meUanparlerna. Utskottet betonar, att det vore värdefuUt om dessa kontakterutvecklades lUl systematiserade, förhandlingsliknande överläggningar. Utskottetfinner vidare att del borde finnas förutsättningar för fördjupade diskussionerbeträffande biblioleksersätlningens siorlek och konslruklion. Del är enförsiktig skrivning, men innehållet kan knappast missförslås. Jag tror att enfaktisk förhandlingssituation kan etableras ganska snabbt och Ersättning ät författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. all dengoda viljan finns hos både statsmakterna och författarnas fackligaorganisation. Del finns en stötesten, som begynnelsevis kan varabesvärlig, nämligen att gapet är storl mellan den ersättning som ulgär (eller näsla budgetår) och det ersättningsbelopp som författarna sedan längeanser rimligt och skäUgt, Det gäller väl att möjligt komma förbi denstötestenen. Jag är övertygad om att erfarenheterna från deförhandlingsliknande överläggningarna kommer att bli av stor betydelse förarbetet inom den utredning som tUlsattes med uppgifl att genomföraen översyn av upphovsrättslagstiftningen, en utredning som definitivt kommerall ge författarna upphovsrättslig grandval för biblioleksersäitningen. frågade om den här utgiflshöjningen var mermotiverad än andra höjningar inom den fria kultursektorn. Ja, del är den av detenkla skälet att ersättningen är alldeles för läg nu och har varil alldeles förlåg under en lång följd av är. Det beror på tidigare försyndelser att vi ,trots att det är ett kärvt ekonomiskt läge, mäste besluta om en höjning avbeloppet. och jag har sedan etl par år motionerat om enhöjning tUl . kommunisterna har motionerat i samma sak,och även och moderata samlingspartiet har samma uppfattning. Jagbehöver inle här upprepa att tungt vägande skäl talar för attbibUoteksersältningens grundbelopp redan nu skulle ha höjts lill . Menför att möjliggöra att åtminstone någon höjning kommer lill stånd har fruRyding och jag anslutit oss den Unje, som kunnat vinna majoritet iulskottet. Jag får yrka bifall till kulturutskoltelshemställan i betänkande nr 5, I della anförande inslämde herrar () och (). i Göleborg (s): Jag vel inte precis om del framgick av toneni milt första inlägg att jag tog det så hårt att kommunisterna förenar sig medde borgerliga. Tvärtom hade vi ju före valet förutsagt att detla kunde kommaalt hända vid en viss utgång av valet, och del var egen partiledaresom blev så förskräckligt upprörd över denna förutsägelse som bekräftas. Vi har här hörl ganska länga utläggningar om upphovsrätt,förhandlingsrätt, ersättning osv. Jag är inte säker på att kammaren har kunnatfölja med i alla svängar; möjligen har man väl fäll en aning om att problemetär komplicerat och att hela den nuvarande biblioleksersätlningens konslruklionär litel invecklad. Visst finns det sociala inslag i fördelningen av dessamedel. Vi tycker för vår del all det borde kunna drivas ännu längre. Såvitt jagvet har motsvarigheten lill den svenska biblioteksersättningen i ochDanmark och Ukaså del förslag som diskuteras i en mer socialinriktning än det syslem som förekommer i , Vi lalar ju också omsamhällets insalser över huvud tagel - icke endast om bibUoteksersältningen, Ivarje fall herr Källsladlycks vara överens med oss om all del krävs även hell andra lyper av insalservid sidan av den här ordningen med ersällning för boklän. Det är också en saksom behöver ulredas och diskuleras ylleriigare. föreföll väl annars inle all ha studerat delmalerial om kulturarbetarnas inkomsler som kommii utskottets ledamöter tillhända. föreföll att ha gjort det men hon citerade som del passadehenne. Jag noterar alt när del gäller genomsnittliga inkomsler i kronor förundersökta grupper så visar del sig all författarna sammanlagl har sådana pä , konslhanlverkarna 21 600 och bUdkonslnä-rerna 17 300, Om manacceplerar argumentet all vi enbarl skall tala om inkomsler av konstnärligverksamhel sä är motsvarande siffror för författarna 16 000, lonsällarna 15900, för konslhanlverkarna 13 600 och för bildkonstnärerna 11 100, Så inte ärdet alldeles självklart - och det var bara del jag vUle säga all just författarnaskulle ha prioritet vid awägning av de insatser man i det akluella budgetlägetkan länkas göra för olika kulturarbetargrupper. Jag fruktar all avsiktligt eller oavsiktligtvUseledde kammaren lite grand när man menade att KLYS, dvs. dessa kullurarbelar-grupperssamarbetsorgan, har velat skjula fram biblioleksersäitningen. Detförhäller sig i själva verket sä att KLYS i sin framslällning förra ärel fördefram en hel rad olika önskemål. Där fanns biblioleksersäitningen med, men därfanns också krav pä ersällning till bildkonstnärer för UtsläUningar, där fannsfrägan om ökning av stipendierna lill andra grupper, pensioner vissagrupper av kulturarbetare, priorilering av barnteatern och slöd friajazzorkestrar. Del är alllsä inte alldeles självklarl att man inom hela dennakaka jusl skall skilja ul del som gäller författarna, nägol som alltså inte kanmotiveras med att denna grupp som helhet skulle ha del avsevärt sämre slällt änövriga kullurarbetargrupper. Särskill lyckades ju elda upp sig lill eltlågande patos i fräga om del här ersältningslänkandel - all det skall varaersällning och icke slöd. Del kan då förefalla en aning märkvärdigt, om hon ärsä absolul i sina äsikler, alt hon inle för egen del har velal siödja författarnasönskemål om 25-öringen ulan slannar på , alltså över delnuvarande. Har man en sä enorm respekl för författarnas krav, borde del välocksä la sig ullryck i de praktiska politiska ställningstagandena här iriksdagen. Men för all del, läl oss accepiera hela denna uppläggning att delhär gäller ersättning för ulförl arbeie. Låt oss fullfölja analogin. Då mäslevi betrakta detla krav pä samma säll söm alla möjliga andra gruppersersättningskrav gentemot samhället. Där vet vi myckel väl alt varje grapp ansersig ha räll en viss ersällning, I nio fall av lio får de inle vad de begär,därför alt samhällels resurser är begränsade, anser sig ju ha räll 22proceni. Del kommer inle all få. Jag skaU inle driva jämförelsen för långt.Men del kan ju ändå inle betraktas som självklarl all under vissa beslämdaallmänekonomiska förutsättningar måste ell vissl ersättningskrav från en vissgrupp under aUa förhållanden tillgodoses. Det finns ingel cyniskt i detresonemangel, . Del innebär bara att man tar hänsyn tUl enhelhelsbUd. Det är faktiskt vär enkla skyldighet som riksdagsmän att lahänsyn lill Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. 2 protokoU 1971. Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av derasverk genom bibliotek m. m. helhetensiniressen och inte upplräda som något slags ombudsmän för den ena eller andraspecialgruppen. Vad belräffar skrivelsen frän litteraturutredningen ,som någon av talarna berörde, vet de som var inblandade all den inle innebarett deciderat ställningslagande jusl för 25-öringen. Den var en kompromissprodukl,där åtminstone en av ledamölerna vUle driva en mera social uppläggning.Resultatet blev upprikligl sagl en ganska snårig skrivning, som mer lalade omde totala insalserna för författarna och mindre om 25-öringen. I dennaskrivelse hänvisades uttryckUgen tUl del då föreliggande budgetlägel. Aret efler fördubblades biblioleksersällningens belopp. Också harvi sannerligen ell budgetläge att hänvisa tUl. Jag tror inle att det behöver sägas så mycket mer i dennasak. Jag noterar återigen med lUlfredsslällelse all både och fruRyding välkomnar vårt eniga uttalande om förhandlingsliknande överläggningarmeUan KLYS och utbUdningsministern. Jag belraktar det alltjämt som någolpositivt alt alla parter här anser alt de önskemål om förhandlingsordning somhar framförts därmed i huvudsak kan anses vara Ullgodosedda. känslighet kan möjligen förvåna mig, när vii reservationen helt nyktert konstaterar all det inte föreligger någon rättsliggrund för författarnas ersättningskrav. Det framgår helt klarl av utskottetsgemensamma skrivning att jusl den rättsliga problematiken är under ulredningoch att detla alllsä inte ännu är klarlagt. Man vel ännu inte hur en sädanrättslig grundval skall kunna skapas. Jag Irodde inle att det var sä förfärUgtanslötligl att i en fråga av denna typ göra ell sakligt konstaterande om detfaktiska läget. Jag ber återigen all få yrka bifaU lill reservaiionen. i Göleborg hävdar att problemel ärmyckel komplicerat när del gäller stödet till författarna. Han gör etl stortnummer av kravel pä en social inriktning av biblioteksersättningen. Jag lyckerall hans resonemang bara visar alt han inle kan beslämma sig förvUken princip han vill stödja, ersättningsprincipen eller stödprincipen. JagvUl råda honom att flytta över sina tankeansträngningar och resonemang tUlandra grupper. Kommer inte andra grupper i samhällel ändå att också fååiminstone så myckel i löneförhöjning all en del av koslnadsslegringen kanläckas? hävdar vidare att jag läser tabeller som jagvUl, Det var dock som böriade all läsa tabeller i den rödaboken. Han började med all lala om författarna i förhållande till andra gruppernär del gällde sammanlagd medianinkomst. Jag påpekade dä all det fanns en annantabell över medianinkomst enbart av konstnärlig verksamhet. Men dä övergickherr att tala om genomsnittlig inkomst av enbarl konstnärligverksamhel, trols alt del tvä sidor längre fram särskilt påpekas - del hadevarit bra om hade sett del - alt "medianinkomsten förförfattarna troligen ger en mer rättvisande bild av inkomstnivån, då den äropåverkad av extremt höga inkomster". ju tidigare visal att han mindre gärna viU lala om låginkomsttagarna blandförfattarna än om dem som har extremt höga inkomsler. i (s); Jag delar förhoppning alt allagrupper i samhäUel skaU få lönehöjningar . Jag fruktar att aUa kommer allbli besvikna på resullalen.