prot · FU0910 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är sant som sadeshär i går, att den verkliga och stora låginkomstgruppen i värt land äterfinnsbland landets jordbrukare. Vad innebär nu detta i realiteten? Vad innebär del medhänsyn tUl samhällsgemenskapen? Jo, det innebär att vär välmående nation, som ihögtidliga ögonblick skryter med att ha högsta levnadsstandard - detframhöll finansministern - håller sig med en underbetald minoritet för att skapa fram det dagliga behovet av nödvändiga livsmedel samt se till att det finns en någorlunda god försörjningsberedskap om vi skulle bli avspärrade. Allt detta sker under ackompanjemang av sången om den Ulröda jämlikheten. Jordbrukarna startar i årets avtalsförhandlingar frän ettavsevärt sämre ekonomiskt utgångsläge än de grupper med vUka man har gjortjämförelser. Om man utgår frän elt indextal 1966 har arbetarinkomstenstigit till 137 medan jordbrukarinkomsten har sjunkit till 90. Det realaproducentprisindex för jordbruket har fallit från 100 är 1966 tiU 93 är 1970.Därför är det ofrånkomligt att denna ofördelaktiga inkomstsituation förjordbrukarna beaktas och ordentligt rattas tUl om vi vill ha enegenförsörjning av Uvsmedel i vårt land. Genom att jordbrukets inkomstförhällanden skall granskasav riks dagen tvingas man nu att forcera dessa avtalsförhandlingar. Men enligt min mening måste man dä hålla en dörr öppen för att senare kunna göra justeringar, därest resultatet frän den allmänna avtalsomgången skulle AUmänpoUtisk kräva det. Så snart jordbrukarna begär en rättvis höjning av sinaproduktpriser för att inte komma ännu längre pä efterkälken är genast olyckskorparnaframme och skränar om hur mycket en sädan höjning kommer att betyda vidhandelsdisken. Jag måste säga att del är märkligt att det skall behöva blidyrare att förädla och saluföra ett kUo kött eUer en liter mjölk därför attproducenten har fått nägra öre mer för produkterna. För att fortfarande utgå frän ett index av 100 är 1966 sähar livsmedelsprisindex, dvs. det som visar vad varorna kostar i butiken,stigit tUl 117,3, medan jordbrukarnas partipriser och där skaU man räknaifrän förädlingskostnaderna - stannat vid 108, således endast hälften av vadvarorna har stigit i handeln. Det är förhållanden som det finns anledning attbeakta. Lät mig slutligen avrunda med att säga; VUl vi ha enberedskapssituation i värt land, som gör att vi kan känna oss lika trygga somvi kunde göra vid två tidigare tiUfäUen, och skall vi vid EEC-förhandlingarnakunna kräva respekt för vår neutralitet och ha realism bakom orden, då är detnödvändigt se tiU att vi kan fullfölja resonemanget i praktiska ätgärder pä jordbrukspolitikensområde. Med detta har jag velat peka pä en delsvagheter som finns pä olika områden. Jag hoppas som sagt att regeringen kommeratt ta nya initiativ, så att de missförhåUanden som ovedersägligenförefinns kan rättas tUl. Det har målats en mörk bild av ennäringsgren och av vär försvarsberedskap. Det är självklart att de borgerUga iden nya ställer stora förväntrungar pä en samling, och vi fick i gärhöra av att de borgerligas främsta mäl nu är att skjuta undansocialdemokratin och ta hand om regeringsmakten. Denna strävan var så het skulle vältra åt sidan aUa stenar för att bereda väg för en borgerligpolitik i värt land. När jag hörde och sedan samlingsbrödernaerinrade jag mig att nägon gäng har sagt, med rätta eller inte;", min , om det finns nägon , fräls min själ om jag har någonsjäl! " Skulle de borgerliga skjuta alla viktiga frågor åt sidan,frågar man sig om det bara blir tvivel kvar och om vi skaU återgå tUl ett skedei svensk politik då jordbrukarna kunde säga: bevare oss för en borgerligsamling för det svenska jordbrukets skuU! Men har vi fått enkammarriksdagen. Vad den bär i sittsköte vet vi mycket litet om. Den politiska bedömning som gjordes i går och de slutsatser som drogs har inte givit nägra som helst nya vyer. När vi fick höra orden demokrati, liberaUsm och socialism föreföll det bara vara ett högljutt prat. Jag tror att det är lämpligt att de herrar som skallsamlas gör klart för sig att demokrati och liberalism är skUda begrepp utaninbördes sammanhang. Det kanhända vore lämpligt att inte minst tänktepå det förhällandet. Vi skall nämligen komma ihåg att den liberala statens nervär avtalsfrihet och privat äganderätt. Ingen "ism" i värt land harvarit så ödesdiger som just liberaUsmen, måhända främst för , somkatastrofalt träffades av liberalismens förbannelse när den gick fram överSverige och i synnerhet . Jag måste säga att om vi inte hade kunnat få en vändningpä utvecklingen, skulle vi ha fått uppleva att de starka hade segrat enligtdjungelns lag. Om vi inte hade fått en vändning i det politiska skeendet i värtland, och om vi inte hade ingripit för att försöka rätta till och även tänka påatt de grupper i samhäUet som har och har haft det svårt har rätt tUl att leva,skulle vi verkligen ha haft det nödläge som i Skegrie här nysstalade om. Jag vill, eftersom det är en historisk händelse att vibörjar en ny riksdag, erinra om att i en studentuppsats 1877om »Vilken betydelse har våra dagars livliga samfärdsel för folkens andliga ochmateriella liv?» gav uttryck åt sin ungdomliga tro. "En livlig samfärdselskall i hög grad främja spridandet av nya tankar och idéer. Man kan sålunda medskäl säga att de lätta kommunikationerna hör till okunnighetens ochlikgiltighetens farligaste fiender. Innan förbindelserna mellan folken blivitsä utvecklade som de nu är, fanns det egentligen blott ett sätt varigenomidéerna kunde överflyttas från ett folk tUl ett annat. Detta medel var, säunderligt det än kan synas, kriget. Först har mänskligheten hunnitså långt i utvecklingen att man kan ersätta detta våldsamma påtvingande av nyaidéer med en fredlig samfärdsel, vUken utan att ingripa hämmande i ett landsutveckling dock medför samma goda som fordom krigen: nya ideers spridning. Mensin högsta betydelse får dock samfärdseln därigenom att den blir ett av destarka band som sammanknyter de olika nationerna till en högre enhet,mänskligheten." Man kan med beklagande konstatera att studentensförväntningar inte har infriats och att makt och våld efter 1877 har utövats ien vansinnig värld, som lever i en ständig rädsla för makthunger, teknik ochmänsklig dårskap. Under några årtionden har svensk historia skrivits ifredligt arbete. har förvisso fått gjuta blod, svett och tårar, men detvar mänga är sedan. Tack vare arbetarrörelsen har vi kunnat få tUl stånd enfredlig samverkan i värt land, och vi har bit för bit återerövrat ettfosterland även tUl de obesuttna. Antingen vi lever pä landsbygd eller annorstädesskulle det vara dårskap att förneka att denna arbetarrörelsens insatshistoriskt har visat att det är möjligt att i fredlig uppbyggnad ge människornavärden som knyter land och folk samman. Det är märkligt att i sädana här sammanhang få höra sädanauttryck som att vi skall akta oss för totalsocialisering. Vem är det som villha en totalsocialisering i samhäUet? Är partUedarna så historiskt och ekonomisktokunniga att de utan att darra pä manschetten kan kasta ur sig sådanapåståenden? Jag vUl erinra om att en finansminister, som jag sattemycket högt och som när upp tUl en aktningsvärd ålder, har sagt attsocialismen varken är utopi eller vetenskap - inte utopi i de socialistiskasystembyggarnas mening, inte vetenskap såsom marxismen uppfattar ordet; vadsociaUsmen syftar till har sagts vara ett samhälle där vissa mänskliga värdenär bättre och fullständigare tUlgodosedda än i det samhälle som kaUas detborgeriiga eller det kapitalistiska. Men hur ett sådant samhäUe skall se ut kaninte i förväg eller en gång för aUa uppritas. Man går ut från missförhållandensom är rådande och söker vägar att röja undan dem. SociaUsmen blir alltså intenamn på en bestämd yttre organisation av det ekonomiska livet utan ensammanfattning av riktlinjer för omdaning av samhällsUvet och naturligtvis inteminst den ekonomiska organisationen. Jag lyssnade på två av mittsamverkans apostlar, somförkunnade just dessa slagord om totalsocialismen och marxismen. Det enda dessaherrar kan av marxismen och socialismen är troligen slagorden. De visar enbristande vilja att förstå och försöka att följa ett historiskt skeende, somändå har betytt så mycket för människorna i det här landet och varit en kompassäven för andra folk, som har drömt om att kunna gå en liknande väg. Varförskall man uttala dessa floskler i samhällssammanhang? Om vi skall vara ärUga måste vi säga att vi dagligdags serden gamla kapitalismens spår i värt land. i Skegrie målade enmörk bUd, men såväl duk som färg och form hade tagits frän det gamlakapitalistiska samhäUet. Det låter så vackert när man talar om de problem som möterglesbygdens folk, men hur tror herrarna att glesbygdens folk skulle fä det omdessa brokiga borgerliga enheter, som inte har någon gemensam uppfattning,skuUe komma till makten? Om herrarna menar att politiken skall gå ut på att manskjuter allting pä framtiden, måtte herrarna ha läst mycket litet av svensk historia,möjligen bara Enköpingsprostens berättelser om Gråkappan ;s färder somman i regel läser när man är mycket ung och inte förstår historia. Vi mäste säga oss att det är orimligt att samhället ägerbara av svensk industri. Vi ser aUa de svårigheter ochkriser som uppstår när en fabrik på något håll i slår igen därför attenhandfull personer fär bestämma över tusentals människors öden. Det är orimligtatt tro att människor som endast ser som sin uppgift att öka vinsten skall lösade anstäUdas aktuella problem. Jag tror att det är nödvändigt att vi tänker omi det här sammanhanget och beträder andra vägar. Eftersom jag är gammallandsbygdsbo och har upplevt alla besvärligheter som förekommer på landet, vUljag fräga i Skegrie och andra hur herrarna kan gä tUl höger när niborde gå åt det andra hållet. Leder den förändring som har skett i värt landunder senare år med uppkomsten av storbruk tUl en dröm om feodalismensåterkomst? Felet Ugger i att vi slår samman så mänga jordbruk och överlåter demtUl enskilda personer. Felet ligger i att vi låter folk köpa mark, skog ochandra nyttigheter. När man har gjort det, rationaliserar man bort människorna, och kvar finns en stor gård och ladugård Nr 10 någonstans pä en kulle. Runtomkring finns det bara åkrar och andra r, , j j nyttigheter, men människorna har försvunnit. -,n;.,,,., 10-71 Jag anser att vi bör finna en lösning pä dessa problem. överförande av svensk mark till bolag och andra större organisationer AUmänpoUtisk som den ena urgamlarättigheten efter den andra tas från debatt bygdebefolkningen och ges tUl nägra direktörer och andra här i Stockholmoch annorstädes sä att trivseln på landsbygden försvinner, är ur allassynpunkter allvarligt. Utvecklingen som sådan inger naturligtvis vissa farhågor.Om jag särar nägon, mä vara hänt, men jag har en känsla av att vi på mångaområden har råkat i händerna pä generaldirektörer och andra människor som ickeklarar sina egna arbetsuppgifter men som vid sidan av det ordinarie arbetet haråtagit sig andra göromäl. Jag tycker att detta är ganska allvarligt. Det är också ganska ansvarslöst att tala om lag och rättpå det sätt som har gjort. Varför har inte han reagerat mot attvärden för miljoner, ja miljarder, på detta sätt tagits frän staten ochmänniskor pä landsbygden? Varför har inte han reagerat mot denspekulationslusta som har stäUt mänga människor utanför detta fina stora hus päbar backe och fräntagit dem deras rättmätiga egendom. Utanför detta hus färfolk kanske ligga och sova under en presenning, pä grund av att miljardernaanvänds för att tillgodose spekulationsintressen. Man kan läsa Social Tidskriftfrän 1905 eller en , nr 150, som författats av en som sedermerablev professor i juridik, för att få en bUd av hur en utarmning av samhällethar tUlåtits. Jag vill fräga justitieministern ellerutbUdningsministern; Varför har man icke slagit samman den juridiska fakultetenmed den samhällsvetenskapliga fakulteten tUl en enda fakultet som har tilluppgift att försöka komma till rätta med de problem det här gäller? Vi börkomma ihåg att juridik tUl huvudsaklig del består i att samla och tillämpaprejudikat från gångna århundraden när demokratin var ett obekant begrepp ochnär fattiga människor var tvungna att hela sitt liv leva som fattiga. Det ärinte fel på juristerna i och för sig eller pä de personer som läser juridik,men det är fel att bibehålla en undervisning som återspeglar de förhållanden isamhäUet som rådde 1611. Man lever kvar i detta samhäUe när detgäller undervisningen i juridik. Det är därför som jag skulle önska att manförsökte få tUl stånd en ändring i juristutbUdningen. Det är väl ganskaanmärkningsvärt att professor i säger ifrän att detta är ennödvändig reform. Ungdomen som studerar juridik och samhällsvetenskap borde harätt att kräva en annan undervisningsform och få mera fakta om dagens samhäUe. Anledningen tiU att jag också är kritisk mot juristerna,eller rättare sagt mot regeringen och , är att vi , alltså 1970, genomförde den största skärpningen hittUls i fråga om äganderätt på sakrättens område. Ingen annan regering har i varje fall efter 1918 genomfört en sä reaktionär lagstiftning, utan tanke pä det samhäUe vi nu lever i. Det kommer att kosta människorna miljarder kronor, om det skall kunna rättas tiU. Och det skall ett justitiedepartement inte kunna komma 16 underfund med! I gär citerades det ur den predikan som vi hörde vidriksdagens öppnande. Jag kanske får anföra något om en predikan som i sambandmed kyrkomötets öppnande hölls av biskop i och somnu återges i . Vet kammarens ledamöter vad hantalade om i sin predikan? Att markägandet inte enbart är en privatangelägenhet. Biskopen hade naturligtvis sina källor. Jag skall vUligt erkännaatt jag visserligen inte har kontrollerat referatet, men jag utgår ifrån att enbiskop talar sanning. Han påvisade den orimlighet som det enskUda ägandet innebäri fråga om naturtiUgångar som aUa människor mäste få del av. Om man har den inställningen att ägandet av marken är enprivatsak kommer man kanske också fram tiU att man vUl ha fler poliser, såsomnägon talare här i gär viUe ha. Jag skulle vilja vädja tiU regeringen att ickecentralisera allting tUl stora enheter. har vi inte en enda polis kvar pålandsbygden. Befolkningen där behöver ocksä ett visst mätt av trygghet. Slutaupp med att låta utvecklingen dirigeras av dessa skrivbordsprodukter avmänniskor som har börjat på skolbänken och stannat i teorier vid ett skrivbordoch som aldrig reser ut bland folket och ser vad en fjärdingsman efter gammaltmönster, ett skolhus e. d. ändå har för betydelse för en bygd. Ta er i akt föratt centralisera mera på detta område. Det är givet att alltid står i blickpunkten i etteller annat avseende. Om inte annat finns det väl aUtid nägon som ömmar förnågon Uten minoritet i . Man tänker aldrig pä de gamla nybyggarna, ma tänker aldrig på skogsarbetarna eller torparna. Jag har rest omkring en del i , och jag haröverallt träffat på skogsbolagens stora domäner. För en stor del av förvärvenav dessa domäner har bolagen aldrig haft nägon köpehandling eller kunnatredovisa nägon dispositionsrätt. Detta gäller exempelvis Graningeverkensdomäner. Hur har man i kammarkollegiet och annorstädes kunnat se bort frånAlmqvists utredning i detta sammanhang. Denne framhåller uttryckligen att detvar rimligt att "SUlkungen" skulle ha kunnat uppvisa köpehandlingarär , men nägra sädana har aldrig existerat. Om man ser pä Bergskollegiet möts man av samma visa.Bolagen lade beslag på stora domäner, som tUlhörde kronan, och skickade bortfinn befolkningen från bygden. Vart den tog vägen är något som historikerna fårredogöra för. Den återgick kanske till jordbruket. Det ffinns inga handlingarsom visar att staten skulle ha givit bolagen någon som helst rätt till dessaområden, utan de fick tUlgäng tiU dem tack vare en person, som var bl. a. landshövdingoch general och som startade det hela. Ute i bygderna sitter det nu människor kvar i gamlastugor, som häller pä att ruttna ner. Om de försöker utnyttja sina gamlarättigheter att fiska och jaga eller att begagna tidigare färdvägar upp till fäbodarm. m. möts de av en polisman det är tydligt att vi har alldeles för mycketpoliser i vårt land, eftersom de kan avdelas för sådant arbete eller av enjärnbom med ett stort hänglås som utestänger bygdens befolkning från derättigheter de sedan urminnes tider haft. I sitter kanske nägondirektör, som låter sina söner jaga bort de människor som vill begagna sig 2 protokoll 1971. Nr 10 av sina gamla rättigheter i bygden.Detta är förskräckligt. Först tvingas kanske bygdens privathandel att upphöra.Därefter säger att man inte kan ha nägon butik inom området det finns inte folk tUlräckligt i bygden. Sedan läggs även skolan. Folkets hus och över Allmänpolitisk huvud taget alU som skulle getrevnad ät samhället ned. När allt sugits ut debatt '' bygden flyttas verksamheternaoch kapitalet tiU tätorterna. Vart har pengarna i de industrier som lagts ned iNorrlands inland tagit vägen, och vUken rår om deras mark? Ja, det är statensom rår om den. Staten har emellertid ingen som bevakar sina gamla rättigheter.T. o. m. kammarkollegiet har hjälpt enskilda att förfalska handlingaroch lämnat ut kvitton på falska förvärv. I sekreta utskott och istora sekreta deputationen protesterade man mot detta förfarande, men ingen hartagit tiUbaka marken. skriver man i utlåtanden om dessa markförvärv som om deinträffat trots att alla som studerat något om rättshistoria vet, atthandlingarna är förfalskade. Människorna i tvingas brutalt att ge sigi väg. De får inte ens behålla en smula svensk natur och andra gamlalivsbetingelser. Så kommer jag till frågan om kommunikationerna.Kommunikationsministern har talat om att SJ skaU höja taxorna. Det låter fögamänskligt och samhällsekonomiskt. Jag har varit med i ledningen för enKonsumbutik . När vi en gäng skulle försöka öka lönsamheten ochomsättningen, sänkte vi priserna. Det visade sig att omsättningen ökade, vUketinnebar att realvärdena utnyttjades bättre och att det insatta kapitalet gavstörre avkastning. FormeUt kanske överskottet inte blev så stort, men reelltblev vinsten betydande. Därför vill jag vädja till regeringen: I stället föratt höja taxorna, sank dem väsentligt! En sådan åtgärd skulle förmå människornaatt anlita det färdmedel som är det minst farliga. avvecklas flottlederna i , ochjärnvägsstationer läggs ned. Persontrafik och timmerlass tvingas ut pä vägarna.Och så finns det ett särskilt statligt verk som har tiU uppgift att beklaga sigöver att det sker så många olyckor i landsvägstrafiken. Men man måste ju havetat hur det skulle gä. Förfarandet påminner om gumman som sålde 5-öresbullarför utan att räkna efter om det lönade sig. Allmänna kommunikationer är någonting som måste finnas idagens samhälle för att människor skall kunna förflytta sig. Om det nu någongäng skulle inträffa uppe i att en buss stannade vid en håUplats elleratt ett ttåg stannade vid en station, sä att isoleringen bröts för nägramänniskor, sä undrar jag; Har vi inte råd med det? Vart har för övrigt depengar gått som sparats pä nedläggning av flottlederna? Samhället måste sträva att återföra sä mycket som möjligtav trafiken tUl järnvägar och busslinjer. Det innebär en stor samhällsekonomisk vinst att sUppa bygga sjukhus för att ta hand om dem som skadats i vägtrafiken. En summering av de positiva och de negativa posterna i sammanhanget visar att det finns utrymme för en kraftig sänkning av järnvägstaxorna. Jag begär inte att en generaldirektör skall kunna sådana här saker, ty han är inte utbildad för det, men en konsumföreståndare 18 som har högst tredjedelen i lön,förstår resonemanget. farligt,om vi får alltför många chefspersoner som bara tror sig begripa saker och ting. TiU i Skegrie viU jag säga att när han nuskall dela skaffötterssäng med , fär han vara försiktig sä att detinte gär som när en biskop 1891 skickade ut ett öppet brev omäganderättsfrägorna. , samhällskritiker, skrev 1891 tiUpåven, som förkunnat och försvarat en gudomlig äganderätt. erinrade om en dom frän högstadomstol, gäUande en bortrymd slav. som var djupt religiös, säger där attdenna dom "den gav lag ät nordstaterna och negrerna åt ".George fortsätter; "På samma sätt ger ni i eder rundskrivelse evangelietät arbetarna och jorden ät godsägarna. Kan man då förundra sig över att detgives människor, som hånande säga: 'Prästerna äro viUiga nog att ge de fattigalika andel i det osynliga, men de sörja troget för att de rika behåUa aUt detsynliga för sig allena'." Det är givetvis lovligt att säga att den kommandeborgerliga regeringens högsta uppgift är att fä bort socialdemokratin. Men jagär rädd för att den borgerliga samUngen kommer att ge jorden åt sig själva ochdet osynliga ät de bredare folklagren. Därför, herr talman, hoppas jag att arbetet i detta husskall kunna ges en sådan imiktning att utvecklingen går i framstegsvänligriktning. Vi måste ha förutsättningar för att skapa ekonomiska och andra realiteteroch möjligheter för att bygga ett som även i fortsättningen kommer attpräglas av den vilja tiU samarbete som i varje fall finns på socialdemokratiskthåll. Allmänpolitisk debatt, m. m. Herr utrikesministern , som meddelat, att han isamband med den aUmänpolitiska debatten ämnade besvara dels hen ()framstäUda interpeUation, nr 2, angående judarnas StäUning iSovjetunionen, dels hen (vpk) framställda interpeUation, nr15, angående aktualisering i FN av konventionen om förebyggande ochbestraffning av folkmord, erhöll ordet och anförde: har i en interpellation ställtföljande frågor tUl mig; Vad är utrikesministerns åsikt om den propaganda ochpolitik gentemot de ryska judarna som regeringen i nu bedriver? I vUka sammanhang har den inför densovjetiska regeringen klargjort sin inställning tUl förtrycket av judarna? Tänkerregeringen i nägon internationell organisation ta upp förföljelserna av desovjetiska judarna? Vad kanSverige, enligt utrikesministerns mening, göra för att framhäva de sovjetiskajudarnas rätt att förena sig med släktingar i ? TUl svarpå de två första frågorna kan jag säga följande. Rapporterna om förekomsten av diskriminering mot judiskasovjetmedborgare inger bekymmer. Som bekant har vidupprepade tUlfällen i FN och annorstädes tagit principieUt avstånd frän varjeslag av diskriminering mot enskUda individer och folkminoriteter tUl följd avras, hudfärg, härstamning, nationellt eUer etniskt ursprung. Sovjetunionensregering torde sålunda vara medveten om den svenska Allmänpolitisk debatt, m. m. regeringensinstäUning i denna fräga. Beträffande tvä sista frågor kan jagbekräfta, att vi avser att inom FN fortsätta våra bemödanden att verka förupphörande av aUa former av diskriminering. FN-deklarationen angåendemänskliga rättigheter fastslår bl. a. uttryckligen att envar har rätt att lämnavarje land, inbegripet sitt eget, och att återvända tiU sitt eget land. Svenskaregeringen har accepterat FN-deklarationen och hävdar alltså denna rätt föralla individer. Detta gäller självfallet ocksä judar i . Isammanhanget mäste man emeUertid erinra sig de svårigheter som har sin grund iatt begränsar möjligheterna att ta upp frågor som huvudsakligenfaller under vederbörande medlemsstats egen behörighet. har i en annan interpellation frågat mig omregeringen har för avsikt att i FN ta initiativ tUl en aktualisering avkonventionen om förebyggande och bestraffning av brottetfolkmord. Begreppet folkmord defirueras i konventionen den 9december 1948 om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord, artikel II.För att en gärning skall anses som folkmord enligt konventionen skall den haförövats "i avsikt att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk,rasmässigt bestämd eUer reUgiös grupp som sädan". Det krävs alltså ettuppsåt att förinta ett folk eller del därav. Äv interpellanlens motivering framgår att han syftar tillatt framställa ;s krigshandlingar i såsom innebärande folkmord ikonventionens mening. Regeringen har vid upprepade tUlfällen skarpt kritiseratUSA;s krigföring i .