prot · FU09102 · 1971-12-31 00:00:00 — Låt mig dock säga att detkan bli mycket svårt, ja närmast omöjUgt, för småföretagen - och det är de, frutalman, som dominerar den svenska arbetsmarknaden att uppfylla alla de kravsom denna lag kommer att ställa. Gränsen för lagens giltighet är aUdeles förlåg, och det är småföretagen som i detta fall Uksom i så många andra drabbashårdast och får sitta emeUan, A nställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Frågan är om lagen i någon väsentUg utsträckning kommeratt återföra de berörda gmpperna tiU produktionen. Jag delar farhågan frånKooperationens förhandlingsorganisation att det finns risk att lagen kan verkahämmande på företagens vilja att etablera sig i områden med en hög andel äldrebefolkning. Åter har vi risken för att regeringsförslaget kan få en omvänd ochnegativ effekt. Om dessa farhågor slår in och jag är rädd för det - bhrregeringsförslaget ingen hjälp åt de äldre utan tvärtom. Den desavueradeutredningen, ledd av , angående ökad anställningstrygghet tror inteheUer på någon större framgång utan konstaterar: "Det är uppenbart, att denna lag ensam inte i någonmera betydande mån kan bidra till att återföra den utslagna arbetskraften tillproduktionen. Därjämte erfordras betydande, ofta resurskrävande insatser frånarbetsförmedlingens sida, åtgärder på friviUighetens väg och initiativ på långttidigare stadium än som huvudsakligen avses i lagen," Beträffande lagens detaljer är uppgiftsskyldigheten förtungrodd i relation till den effekt som åtgärderna skulle få. Denna uppfattninghyser även den citerade utredningen, som också framhåUer att förslagetinnebär risk för ett byråkratiskt system. Det fick t, o, m, vpk:aren Hallgrenerkänna, och på den punkten ger jag honom rätt för en gångs skuU det är inteså ofta vi tycker som vpk, men när han säger att det är ett byråkratiskt systemsom uppstår inte minst inom AMS, tycker jag det är riktigt. Som företagaremåste man reagera emot ett system som detta, som de facto tar mer kraft och tidi anspråk än vad lagförslaget ger sken av. Enligt lagförslaget skall alltsålänsarbetsnämnden med tvingande verkan kunna ålägga arbetsgivareuppgiftsskyldighet, därefter eventuellt rekommendera arbetsgivare att beredaäldre arbetstagare sysselsättning med det i bakgrunden liggande hotet omarbetsförmedlingstvång genom AMS, Den som åsidosätter sistnämnda pUkt dömestill böter eUer fängelse. Låt mig, herr talman, säga att det är barockt att enföretagare skall riskera straff för att han försöker håUa sitt företag påfötter genom att noggrant välja arbetskraft, Hans företag kanske är av detslaget, att AMS anvisningar inte är möjliga att uppfyUa, Hur som helst är detstötande med straffsatser som i vissa faU innebär fängelse. Förslaget att kunnata till arbetsförmedlingstvång innebär enUgt vår uppfattning ett allvarUgtingrepp på svensk arbetsmarknad. Inrikesministern har i en intervju i tidningenArbetet för sedan framhålht, att lagstiftningsvägen inte är någonsensation: "Internationellt sett är det en mycket vanhg väg," Det ärriktigt, att det i vissa länder finns lagstiftning om uppsägningstider, menherr statsråd, några utländska exempel på tvångsarbetsförmedhng har man inteangett, AMS påpekar för övrigt i sitt remissyttrande, att åtgärder av tvingandekaraktär kan innebära vissa negativa konsekvenser för alla av åtgärden berördaInstanser. I vår trepartimotion yrkas att paragrafen om tvångsarbetsförmedUngutgår varvid även följer- att straffsatserna utgår. Jag ber att få hänvisa tillreservationerna 10, 14 och 16, I anledning av vad jag här har sagt ber jagatt i första hand få yrka bifaU till reservationen I, Skulle detta yrkande avslås yrkar jag bifall tillreservationerna 4, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 16, 17 och 21, Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Frågan om den äldre arbetskraftens trygghethar sysselsatt mig och mina medarbetare , och det skulle ioch för sig finnas anledning att ta upp den här frågan i ett någotstörre perspektiv än vad som har gjorts i de tidigare inläggen. Jag skallemellertid försöka avstå ifrån det och vUl bara i korthet erinra om att enmycket stor del av det reformarbete som vi har varit med om att besluta iriksdagen , eller kanske något längre, har gått ut påatt stärka de äldre medborgarnas stäUning i vårt samhälle. Jag erinrar ompensionsbesluten, som kanske varit de mest betydelsefulla, men också om en radandra reformer. Inom arbetshvet har tillkomsten av vidgade möjligheter tUlförtidspension för människor som haft ett tungt och slitsamt arbete betyttoändhgt mycket. Socialministern lämnade uppgiften att som den nya ordningen gällt på det här området har flera tusen nyapensioner beviljats, aUtså efter tUlkomsten av det riksdagsbeslutet. Vi vet att de äldre mer än andra är utsatta förpåfrestningar. Härvidlag kan jag i vissa avseenden håUa med dådet gäUer vissa brottstycken, i hans inlägg. Utan tvivel är det de äldre som ärhårdast utsatta i den omvandling och utveckhng som vårt samhälle genomgår. Detär i och för sig självklart att det för de äldre är svårare att finna sig tUlrätta med förändringar i tillvaron. Man har utvecklat ett visst levnadsmönster,man har rotat sig i tillvaron, och det nya blir för många inte bara någotobekant utan också något skrämmande. Vi har fått uppleva alltför många exempelpå att det här inte bara varit onda drömmar för människor, utan det har bhviten bister verkUghet att man förlorat sitt arbete tiU följd av den utveckUngnäringsUvet genomgår. Vi har på ohka sätt försökt hjälpa de människor tiU rättasom slagits ut på grund av de hårda krav som ställs i arbetslivet. Jag kanerinra om en lång rad initiativ som här har tagits. SamhäUet har ordnatsärskilt arbete för äldre utslagen arbetskraft. Bland arkivarbetarna dominerarde äldre. Beredskapsarbeten har särskUt ordnats för äldre, och i de kommunala,skyddade verkstäderna är det i hög grad äldre människor som är sysselsatta. Vi har också på olika sätt försökt stimulera anställningav äldre arbetstagare, och jag vUl erinra om vad hen i Simrishamnflyktigt berörde, nämligen att min företrädare som inrikesminister toginitiativ tiU konferensverksamhet med anledning av de äldres problem och fickett gensvar. Det ordnades sådana konferenser ute i länen och i kommunerna. Menvi måste erkänna att det inte satt spår efter sig i statistiken överarbetslösheten. Tvärtom har situationen för de äldre bhvit allt svårare, och viriskerar att få en uppdelning på vår arbetsmarknad i, som det sagts vid någottiUfäUe, ett A-lag och ett B-lag, dvs, att Ans tällningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. man barakan påräkna att ha en anställning i den fria marknaden i öppen konkurrens omman tiUhör de bäst rustade, de yngsta och de mest konkurrenskraftiga. Det är naturligtvis flera orsaker till att den yngrearbetskraften kan hävda sig gentemot den äldre. Det har berörts ipropositionen, och jag skaU inte upprepa det här. Men mycket talar för att detinte bara är den bättre utbUdningen och ungdomens stöne rörUghet, utan att vifaktiskt också har att räkna med betydande fördomar när det gäUer äldrearbetstagare. Bl, a. den frågan togs upp i konferensverksamheten, där man hademobiUserat vetenskapsmän av oUka slag, som redovisade de värdefuUa egenskapersom också de äldre har. Men vi måste konstatera att även om sådana här initiativkan redovisas har de inte tagit sig uttryck i en förändrad situation. Storagrupper av arbetstagare i vårt land har en låg grad av anställningstrygghet,det vet vi alla. Uppsägningstiderna är mycket korta. Det är egentligen baratjänstemannagrupperna som har kunnat få ordnade anställningsviUkor i detavseendet - och däridlag har samhället gått före när det gäUer att ordna försina anställda. Inte minst mot bakgrunden av de äldres svårigheter påarbetsmarknaden bedömdes frågan som så angelägen vUket ocksåerinrade om att det tUlkaUades en särskild utredning för ungefär ett och etthalvt år sedan med syfte att försöka klarlägga den här situationen och föreslååtgärder för att i öka anställningstryggheten, bl. a. genom lagstiftning. Detsades i direktiven att utredningen skulle ta stäUning tiU uppsägningstiden ochatt den också skulle kunna diskutera frågan om ersättning tiU dem som förloradesin anstäUning. Det betonades att de äldre var i en särskUt svår situation. Då frågade varför vi inte har inväntatresultatet av utredningen. Jag kan svara att det, när vi fick utredningensarbetsplan, visade sig att det skulle dröja två innan den kunde läggafram förslag. Då sade vi oss att det är nödvändigt att göra något speciellt nu.En särskUd arbetsgrupp för den här uppgiften tiUkallades. Jag valde folk inominrikesdepartementet till att utföra arbetet, och det har visat sig att detgick att på åstadkomma ett förslag som har betydandefördelar. Vi kan lösa väsentUga frågor , men jag erkänner gärna att mycketåterstår, och jag hoppas att vi skaU få återkomma tUl de här frågorna längrefram. Jag kan således inte lova att det är slut med"tvångslagstiftningen", om man nu kallar den så, utan jagförutskickar att det nog bUr nödvändigt att återkomma och lägga fram förslag omvidgad anstäUningstrygghet, som innefattar fler grupper än de här berörda. Jag vill gärna säga tUl att det föreliggandeförslaget har utarbetats i samförstånd med representanter för fackligaorganisationer. När sedan förslaget föreUgger kan det givetvis finnas anledningatt göra förbättringar i olika avseenden - sådana har också påyrkats. Jag viUemeUertid betona att det föreliggande förslaget uppenbart är ett framsteg ochatt man har gett sin anslutning från många håU. De inlägg som gjorts av och andra talarevisar att den gamla högerandan lever kvar i stor utsträckning. att se ommoderata samlingspartiets samthga representanter i verkUgen ärbenägna att följa och hen Hovhammar när de exempelvis föreslårbetydande inskränkningar i uppsägningstiderna. och från början hävdat att hela den här lagstiftningen var överflödig, och nustannar man i andra hand för att föreslå betydande reduktioner itrygghetsanordningarna. Det har funnits rådrum för frivilUga överenskommelser, mende har inte utnyttjats. Därför är det, som sagt, en omvändelse under galgen närman nu säger att det borde ha funnits möjligheter tiU fria överenskommelser.Varför har inte herrarna verkat för det inom sina respektive organisationer,där det hade funnits betydande möjligheter att ta upp dessa frågor? passade på att stäUa en, som han självrubricerade den, enkel fråga tiU mig. är tiden ute för sådana frågor. Detvar, , bara htet olyckhgt att det gällde en fråga som vi nyligenhar diskuterat här i . Frågan om de yngres situation på arbetsmarknadenhade vi uppe tiU diskussion , och i det sammanhanget gavsett besked om att har observerat det förhållandet attvi i vår har ökade svårigheter när det gäUer att bereda sysselsättning åt deyngre. Jag nämnde vid det tiUfället också olika åtgärder i syfte att motverkaden tendensen. Även om jag uppskattar den rörande omtanken tycker jag, herrNordgren, att det är beklämmande att dessa missförhållanden skall användas somen argumentation mot att vi vidtar åtgärder för att förbättra de äldressituation. , som representerar här, yrkadeockså på den ändringen, att endast företag med tio anställda eller mera skulleberöras av lagstiftningen för främjande av äldres sysselsättning. Vi skullesåledes göra en försämring och gå ner tUl hälften. Enligt förslaget skaU lagengäUa företag med mer än fem anstäUda; nu skulle den alltså gälla företag medmer än tio anstäUda, Man kanske kan tycka att detta inte har så stor betydelse.Förslaget sådant det nu förehgger innesluter av alla anstäUda; såstor del arbetar aUtså i företag med fem anställda eller flera. Om vi undantarde mindre företagen och stannar vid företag med tio anställda blir det genast135 000 arbetstiUfäUen som inte kan bU föremål för den tUlsyn som lagenmöjliggör. Hen Hovhammar förde fram tanken att det skulle varaföretagens orderstock, den situation som man kan överblicka, som skullebestämma uppsägningstidens längd. Om man håller sig uteslutande tiU den tyngreindustrin kanske det skuUe ligga något meningsfyUt i ett sådant krav. Men vadfinns det för orderstock inom detaljhandeln eller restaurangnäringen? Det ärett aUdeles orimUgt resonemang att knyta anställningstryggheten tiU frågan omvUken orderstock företagen har. Jag tror inte att de som varit med om attformulera yrkandet har tänkt sig in i situationen. Vad vidare gäller företagens förpUktelser att samråda medAMS och diskutera möjligheterna att anställa äldre arbetskraft - jag skaU intehär redogöra för bestämmelserna, de har berörts i debatten har mankritiserat detta och hävdat att det skulle vara en tvångslagstiftning. Det harsärskilt påpekats att det bl. a, finns risk för att arbetsgivaren kan sättas ifängelse om han inte följer Intentionerna. Men det finns inga Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. 6 protokoU 1971. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. andrakorrektiv att tUlgripa i sista hand. När människor inte vill följalagstiftningen, får man till slut ta till sådana åtgärder. NaturUgtvis är deavsedda för extrema faU, och vi hoppas att de aldrig skall behöva tillgripas.Sådana straffbestämmelser finns också när det gäUer arbetarskydd. Men, herrHovhammar, visa mig en företagare, som har fått lov att gå i fängelse för atthan försummat arbetarskyddslagens bestämmelser! Om det förekommer ett sådantfaU, skuUe vi säkerligen vara upprörda över vad som hade inträffat i detföretaget. Jag utgår ifrån att också där kan komma i fråga att döma tUlfängelse endast om mycket grava omständigheter skulle föreligga. För riksdagsledamöter, som ändå har anledning att tänkasig in i frågorna, borde straffbestämmelser inte vara särskilt skrämmande. Argumentetkan möjUgen passa i den grovt tUlyxade agitationen ute på fältet, men jag trorinte att det gör intryck på ledamöterna här i kammaren, som beslutat om den enalagstiftningen efter den andra där man har olika åtgärder i beredskap för attskapa respekt för den lag som stiftar. Det fanns mycket mera i de tidigare inläggen som jagskulle kunna ha anledning att ta upp till diskussion. Låt mig bara säga att jagärUgt talat inte förstår vad menar när han säger att det här ärett försök att vältra över problemen på den privata sektorn. Det är ju eninbjudan tUl den enskilda sektorn att ta samma ansvar för sina anställda somman har gjort och gör inom den offentliga sektorn. Det är helt enkelt en frågaom att vi skaU försöka att låta de anstäUda i enskUda företag få åtminstone endel av den trygghet som statens och kommunernas anställda åtnjuter. Vireagerar mot att staten och skattebetalarna skall ta sig an den äldrearbetskraften som slås ut från de enskilda företagen och driva särskildverksamhet för att sysselsätta dem. Jag menar således att man skaU tolka detta förslagså att vi viU åstadkomma en bättre balans, inte så att det skuUe vara särskiltriktat mot den enskUda företagsamheten. Beträffande talet om arbetsgivarnas frihet vUl jagupprepa, att även detta tyder på att den gamla högerandan i viss mån leverkvar. Vi vet ändå att det som är frihet för den ene kan vara tvång för denandre. Visst är det en frihet för arbetsgivaren att få lov att behandla sinaanställda som vilken annan produktionsfaktor som helst och att kunna säga inte behöver dem längre, varvid vederbörande får gå. har ju fackföreningarna i stor utsträckning sett tillatt sådana övergrepp inte får förekomma. Men det är aUdeles uppenbart att mångamänniskor uppfattar hinder för sådana övergrepp som en ökad frihet. Och jag ärinte säker på, , att det är så många företagare som uppfattar dethär som ett tvång. Det finns ju dess bättre hos företagen i vårt land ofta enuttalad ansvarskänsla för arbetskraften. Man låter de anställda fortsätta attarbeta, och man accepterar att de kanske inte kan göra samma fuUgoda insats somi ungdomens och kraftens dagar. Men det är också många företag som inte gör det.Utskottet har enligt min mening helt riktigt understrukit att det här är enfråga om att skapa jämställda förhåUanden meUan de oUka företagen, dvs. attlagstiftningen ser till att aUa får samma ansvar. Jag är rädd, herr talman, att jag håUer på att gå ifrånmin föresats att tala kort. Därför skall jag tiU sist Inskränka mig tiU attbeträffande yttrandet från den säga, att jag inte skall döljaatt jag nog var en smula besviken över det yttrandet. Men när jag fann attarbetstagarrepresentanterna inte hade satt sitt namn under det, utan att, somdet föreföll, närmast arbetsgivarsynpunkter hade fått lov att dominera vidutformningen hoppades jag ändå på att kommittén skall kunna åstadkomma ettrelativt gott arbete. Jag är helt övertygad om att vi efter hand som kommitténtränger in i denna problematik skall kunna räkna med att den levererar ettförslag som gör det möjligt för oss att återkomma i dessa frågor. Jag tror att det var som betecknade dennalagstiftning som aUtför begränsad. Han skulle ha velat gå längre, och det ärväl riktigt att det finns anledning att framhålla lagförslaget som ettprovisorium. Det har jag gjort. Även om lagen inte fått någon tidsbegränsning,har vi på olika sätt givit tiU känna att vi uppfattar förslaget som ettprovisorium. Men begreppet provisorium får inte innebära att vi skall räkna medatt den definitiva lösningen av frågan om anstäUningstrygg-heten ger dekategorier som omfattas av lagförslagen ett sämre skydd när vi återkommer.Jag hoppas att man skall kunna räkna med att vi när vi kommer tillbaka tillfrågan skaU ta ytterligare steg framåt för att öka tryggheten för de anstäUda ivårt samhäUe. A nställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. HerrHOVHAMMAR (m) kort genmäle: Statsrådet försöker skrämma med dengamla högerandan. Jag tror att det spöket är alldeles för gammalt. Sådant biterinte , inte ens ute i propagandan och inte heller här i . Den Amanska utredningen skuUe ta två å . Det är intesärskilt för en utredning. Tänk om utredningar i allmänhet kundearbeta så snabbt, då skulle vi nog i många fall komma fram till resultatet inomrimUg tid. Det har sagts att förslaget är ett ingrepp i den friaarbetsmarknaden. Det kunde , såvitt jag förstår, intetillbakavisa. Vi har, herr statsråd, genom fria förhandUngar mellanarbetsmarknadens parter löst många och betydligt svårare problem än det nuföreliggande. Därför anser vi att statens inblandning i det här faUet varken ärönskvärd eller nödvändig. Det är orimhgt, sade , att knytaanställningstryggheten till orderstocken. Ja, men det är ju så att mängaföretag har en orderstock som räcker en å . Då är det inte så lättatt anställa folk, om man vet att de har sex månaders uppsägningstid. Problemetför många företag är att de har aUdeles för små orderstockar. Det kommer maninte ifrån, och det inverkar på de problem vi diskuterar. Statsrådet lugnade oss med att fängelsestraff inte kommeratt utdömas så ofta. Jag tycker, herr statsråd, att det var klen tröst förföretagarna. Sådana straff kan måhända förekomma rätt ofta. Hur ofta vet viinte, och jag tycker därför att trösten var rätt liten. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. HerrNORDGREN (m) kort genmäle: Statsrådet sade som svar på den fråga jagstäUde och som egentligen inte hörde till ärendet att vi har diskuteratungdomsarbetslösheten . Det är riktigt, men då gäUdedet inte de ungdomar som jag talade om, de som studerar på den tekniska linjen.De fick inget svar då på var de skaU få sina praktikplatser någonstans isommar, när industrin ser sig tvingad att ta fyra veckors sammanhängandesemester. Det blir inga kvar sedan för dessa ungdomar. De är bekymradei dag och deras föräldrar likaså. Jag hoppas att statsrådet kan lova demdispens med möjligheter att fortsätta praktikarbetet . Sedan talade statsrådet om att konferensen rönte gensvar.Vi vill ju att man skall fortsätta med liknande konferenser och i samverkanskapa goda sysselsättningar för den äldre arbetskraften. Statsrådetrekommenderade också att vi skulle påverka våra respektive organisationer. Inomden organisation som jag företräder har vi inhämtat att åldern är relativt höghos många av de anstäUda. Jag vill fråga: Tror statsrådet verkUgen att man minskarfördomarna mot den äldre arbetskraften genom tvångslagstiftning? Jag tillåtermig tvivla på det. Och sluthgen: Om statsrådet liksom jag skulle varaföretagare och ordertUlgången är slut - konjunkturen är sådan att det intefinns någonting mer att sysselsätta arbetskraften med vad gör ? TUl både och viUjag säga att det är litet genant att behöva upplysa företagare om att de då ochdå måste fatta beslut som har långsiktig verkan. Om ni skall skaffa en maskin,så är det klart att ni gör det, om ni vid er bedömning finner det vara förenligtmed era intressen. Ni skaffar den även om det betyder att ni binder kapital kanske mycket stora belopp och tar på er århga räntor och avskrivningar.Skulle människan verkUgen inte vara Uka mycket värd? Att man skall använda sådana argument för att komma ifrånsitt ansvar! Nej, vi vidgar här arbetsgivaransvaret, och den som driververksamhet i vårt land får finna sig i ett något ökat ansvar. Det är ju dockinskränkt till att människor som fyllt skaU ha en utökad uppsägningstidvid viss anstäUningstid, Företagen har väl ändå möjlighet att organiseraarbetet så att man kan ta vara på arbetskraften i en betydande utsträckningäven under uppsägningstid. Det kan förekomma företag där förändringar inträffarmycket snabbt - det känner vi väl tiU - och där man kanske inte alls haranledning att klandra företagaren för bristande förutseende. Situationen kanvara sådan att den är honom övermäktig. Men tro inte, mina herrar, att dettaförslag i nämnvärd grad förändrar situationen för företaget i detta avseende. Sedan till : Det är riktigt att den debattsom vi hade om ungdomsarbetslösheten hade ett vidare syfte. Men jag tycker attdet är att smita från problemen när man här tar upp frågan: Vad tänkerregeringen göra för att bereda skolungdomar praktikplatser? viktig ochangelägen sak, men jag hoppas faktiskt att företagen Uksom skallmedverka till att ungdomarna får den chansen. Att det sedan beroende påarbetsmarknadssituationen, sysselsättningsläget, kan finnas varierandemöjligheter för unga människor att få en praktikplats och få betalt för arbetetpå ett ordentUgt sätt är en sak som ingalunda är något nytt utan som vi ocksåkänner tiU förut. Därför anser jag att det inte finns anledning att i dennadebatt beröra saken, särskilt som själv sade att han försummat -eUer hur orden föU - att ta upp den som en enkel fråga i annat sammanhang. Jag har intet mer att tUlägga. Anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. HerrNORDGREN (m) kort genmäle: Det är inte fråga om att företagarna vUlsmita ifrån eUer komma undan något ansvar i detta sammanhang, utan deras högstaönskan är att försöka hålla företagen i gång. Men det kan, som herr statsrådetsade, uppkomma sådana situationer att det är svårt. Då skulle sådana härbestämmelser ytterligare försvåra det hela. Vad gäUer den andra frågan om ungdomen var det inte allsså att jag hade glömt bort den föregående diskussionen. Men det har inträtt ettnytt läge , då ungdomar som går på den tekniska linjen i tvåankunnat konstatera att de inte kan få de praktikplatser somskolöverstyrelsen föreskriver. Fra (vpk); Jag skaU bara helt kort ta upp den del avvpk-motionen om de äldres anstäUningstrygghet m. m, som gäller frågoma omuppsägningstid. Motionen 1472 stäUer här alternativa yrkanden. Vi anser oss hastarka skäl tUl att från principiella utgångspunkter förorda beslut om engenerell uppsägningstid . Vi åberopar de förtiänstemanna-grupperna rådande förhållandena i detta avseende. Hur situationenär för arbetarna, för de koUektivanstäUda i gemen, är allmänt bekant. Vårt yrkande i andra hand - därest inte bifalleryrkandet om genereU uppsägningstid avser lägre åldrar än de propositionen ochutskottsbetänkandet föreslär.