prot · FU09131 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag vUl I sammanhanget bara säga att jag tror att man måsteallvarhgt diskutera alternativ till ett system med spärrar över hela linjen.Ett sådant alternativ, som man kunde ta upp till en mera Ingående diskussion,är de målinriktade yrkeskurser som statsrådet nämner I sitt svar, kurser somfinns vid universiteten och som kommer att bh fler, vilket ärglädjande. Jag hade en liten debatt med statsrådet , som jag nuser I kammaren, om dessa DYRK-kurser, som de kallades då, och jagefterlyste då en förstärkning av driftkostnadsanslagen för dessa kurser. Detgläder mig att en förstärkning i praktiken har kommit till stånd det härläsåret. Jag tror det är riktigt att gå ytterligare en bit på den vägen. skulle jag vUja uttala en Uten varning för attdessa kurser skuUe kunna fungera som någon sorts "Sesam, öppna dig"Inför arbetsmarknaden. Så fungerar de definitivt Inte, dels därför att de Imånga fall har en otillräcklig yrkesanknytning, eftersom de bara Iundantagsfall Innefattar praktisk yrkestiänstgöring, dels därför att flertaletav de här kurserna har varit Inriktade mot ganska små samhällssektorer. KurserI t. ex. museiteknlk och biståndsteknik har naturligtvis sltl värde, men detäcker en mycket hten arbetsmarknadssektor. När det nu den här terminen ute på universiteten har sketten påtaglig nedgång av antalet studerande I de gamla ämnena vid de friafakulteterna och det skett en ganska stark ökning I de yrkesinriktadekurserna, så belyser det väl hur kortsiktiga och tillfälliga faktorer styryrkesval och ämnesinriktning också för denna kategori av studerande. Det är välI vissa mån en föhd av den outvecklade yrkes- och studievägledningen, och jagtycker att det efter den här terminens erfarenheter finns ytterligare skäl attstryka under de krav om förstärkt studierådgivning som har framförts från ohkahåh. När det sedan gäller de arbetsmarknadspolltlska åtgärderna vUl jagåterkomma tlU själva frågan i min interpellation: Vilka ytterligare konkretaåtgärder av arbetsmarknadsnatur planeras eller förbereds för dessa grupper? Jag berörde I InterpeUationen praktlkproblemet, alltsåspörsmålet om praktikförmedUng och om praktikinslag I utbildningen. Jag nämndedärutöver frågan om någon sorts samhäUeligt organiseradIntroduktlons-tiänstgöring för nyutexaminerade akademiker. Jag skulle vara glad om statsrådet ville ta uppdessa två punkter. Hen (): Det är förvisso ett angeläget problem somherr Mohn tagit upp I sin InterpeUation. Den allt högre arbetslösheten blandakademikergruppen är ett nytt Inslag I arbetslöshetsproblematlken och tarvardärför speciell uppmärksamhet. har åskådliggjort den explosionsartadeutvecklingen Inom universiteten , framför allt då attexaminationsfrekvensen tredubblats vid de fria fakulteterna. harmånga funnit att kontakterna med avnämarna, dvs. de som skah anstäUa deblivande akademikerna, har varit svagt utbyggda. Näringslivet, som nödtvungetkommer att bil den stora avnämaren, vet föga om utbUdningen och har haft småmöjligheter att påverka dess utformnmg. Informationen gymnasisterna harvarit skrämmande ensidig. Där har man enligt mitt sätt att se överbetonat deteoretiska studiernas värde. Arbetsmarknadsinformation har I stort settsaknats. PUKAS-reformen, som vi fick 1969, skulle ju bl. a. medverka till attstyra In studenterna på mera arbetsmarknadsanpassade utbUdningar. Enligt mittsätt att se och enligt de rapporter som vi nu har om PUKAS' sätt att fungeraunder har Inte heUer detta slagit In. Det är alltså inte så konstigt att vi har problem påarbetsmarknaden för akademikerna. Successivt har antalet arbetslösa ocharbetssökande ökat, och så tycks trenden tyvärr bh för rätt . Vad kan vi göra som politiker? Det är naturligtvis enskUlnad om vi tUlhör regeringen eller oppositionen. TUlhör man regeringspartietkan man föreslå åtgärder och sannolikt ha möjligheter att driva Igenom dem. Somoppositionsman får man som ställa en Interpellation, varjämte mansjälv givetvis har möjlighet att lägga fram förslag. Inrikesministern har fått överta denna fråga frånstatsrådet , och det ger kanske anledning tUl några reflexioner. Denförsta är: Har regeringen att den ökande arbetslösheten blandakademikerna - såsom påpekade tlU stor del är ett problem som Inteberor på den lågkonjunktur som drabbat hela samhället? Min andrareflexion är: Har inte regeringen insett att det framför allt behövs en förändringI universitetsutbildningens organisation och Inriktning för att kunnalösa dessa problem? Det är glädjande att statsrådet sitter i kammarenoch kanske kan ta upp dessa frågor. Slutligen, Innebär det förhåUandet att herrHolmqvist tagit över och besvarat InterpeUationen att det I fortsättningen ärarbetsmarknadsmyndigheterna och inte UtbUdningsmyndigheterna som kan sägas hahuvudansvaret när det gäher universitetsstudiernas koppUng med arbetslivet? Jag vill alltså påstå att arbetslösheten blandakademikergrupperna kommer att breda ut sig mer och mer även om konjunkturenvänder. VI har UtbUdat tusentals studenter i ett system som Inte givit dem enUtbUdning som passar för arbetsmarknaden. Vidare har samhället dåligt sörjt förkontakterna meUan utbildningen och arbetsgivarsidan, vUket gör attnäringslivet, som måste bil den stora mottagaren, inte visat något störreintresse, framför aUt därför att man anser att humanisternas ochsamhällsvetarnas utbildning Inte riktigt passar för tjänst i näringslivet. Detfinns också en brist hos näringslivets organisationer, framför allt genom Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade att maninte där legat på och Informerat i större utsträckning omutblldnlngsexpanslonen. Men faktum kvarstår. Hela unlversltetsutbUdningenmåste förändras. För att diskussionen härom skall bh meningsfull är detangelägel att den förs med ansvariga. har tagit upp de kortsiktiga frågorna,och tyvärr ger Inte svaret mycket positivt på kort sikt. Beredskapsarbeten ärsjälvfaUet bra, men vad händer sedan, när konjunkturerna vänder och visuccessivt får en avtrappning? Man kan Inte rimligtvis räkna med atl flera årframåt sysselsätta akademiker I beredskapsarbeten. AMS-utbUdning ärnaturiigtvis också ett bra Initiativ, men hur många har fått sysselsättningdärigenom? Hur många har man kunnat bereda plats på arbetsmarknaden efter sex-eller sjuveckorskursen? Det är alldeles utmärkt att förmedlings-personalen fårundervisning och utbildning. Man kan bara fråga sig varför det Inte har sketttidigare och varför åtminstone AMS har bromsat kraven från studenthåll och frånSACO om fler akademlkerförmedlare. Jag vet att det nu har kommit beslut omytterligare akademlkerförmedlare, men det är, som sade, ganskaspeciella problem när det gäUer att förmedla arbete ål exempelvis en fUosoflemagister jämfört med en specifikt utbildad yrkesarbetare. DYRK-kurserna ärockså ett mycket bra Initiativ, men de har väl ännu Inte slagit särskilt väl har också tagit upp de brister som här har rått. Mer InnehöU Inte Inrikesministerns svar. Men eftersomproblemen för denna grupp blir allt svårare bör det väl finnas fler åtgärderplanerade från regeringen. Låt mignämna ytterligare några siffror. Man räknar med ca 50 000 examinerade från de friafakulteterna . Av dessa lär, optimistiskt räknat, stat ochkommun kunna anställa 17 00018 000. De prognoserna gjordes Innan kommunema Ihöst drog åt ytterhgare för att spara pengar. Resten, dvs. mer än 30 000studenter, måste om man nu får tro SCB:s prognoser söka sig ut tUlnäringslivet. Där finns ca 11 000 människor med motsvarande bakgrund. Detskulle aUtså behövas en fyrdubbhng av den gruppen fram tUl 1975 för att manskall klara situationen utan arbetslöshet eUer motsvarande problem. Är detnågon som tror att det kan gå? Jag gör det Inte. När dessutom majoriteten avdessa utbUdade har en utbildning som egentligen Inte passar för mycket annat änläraryrket är det ytterligare problematiskt. Vad kan man då göra? Naturligtvis måste helautbUdnlngspoUtlken förändras. Man måste avskaffa PUKAS och låta studenterna väha meUandirekt yrkesinriktade linjer utanför lärarbanan, alltså linjer som I störreutsträckning ger vederbörande möjlighet att få ett jobb i näringslivet. En vettig Information måste lämnas tUl gymnasisterna omframtidens arbetsmarknad. Där kan arbetsmarknadsmyndigheterna och en hel del. Framför allt kan de städa undan alla tidigare ovederhäftlgaInformationsbroschyrer, där AMS bl. a. var Inblandad. Jag behöver bara nämnaett exempel, den hlla skriften Tankeställaren, som AMS medverkade och som kanske är ett rekord I sitt slag I ovederhäftighet. Direkt kontakt måste etableras mellan universiteten ochavnämarna. Bygg gärna upp något slags universitetens närlngshvskontor, därutbyte av tankar och synpunkter samt Information meUan parterna kan äga rum.Varför Inte större deltagande I undervisningen från både näringslivets och denoffentliga sektorns experter? Där brister otroligt mycket , och det är enav huvudanledningarna till att vi har detta problem. berörde utbyggd studie- och yrkesvägledning vidde högre UtbUdningsanstalterna. Detta förutsattes vid PUKAS-reformens genomförande,men har litet skett - framför allt när det gäUer yrkesvägledningen. Slutligen måste självfallet en utökning äga rum avarbetsförmedUngarnas resurser när det gäller att förmedla jobb åt denna grupp,som Ju är väldigt speciell. Denna problematik är svår. I grunden är detsjälvfallet positivt att allt fler Individer ur varje årskull går till högrestudier, men en given förutsättning är då att vederbörande, liksom samhället,får valuta för den Investering som görs. Mycket I en lång teoretisk utbildningär bortkastat och meningslöst om Inte resultatet kan bh ett jobb som I rimligutsträckning svarar mot utbildningens Inriktning, Många säger , att nu får akademikern gå tillverkstadsgolvet. Det kan knappast hgga mycket verkllghetsanknytnlng I sådanatankegångar. Det är väl riktigt att akademikerna får flytta ned sina anspråk,framför allt när det gäller den första anställningen, men det kan knappast varaen vettig politik att först läsa eller, för att använda ord, trälaoch träla med teoretiska ämnen I 15, 16, 1 för att sedan omskolas tillverksladsarbetare. En sädan ordning tror jag att varken verkstadsindustrin ellerde enskilda akademikerna vinner på. Om sysselsättnings-främjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade Jag hoppas att herr talmannen ochkammarledamöterna håller mig räkning för om jag Inte går In och svarar på herrWijkmans frågor. Han har kritiserat mitt svar, men jag kunde verkligen Inteveta vad han gick i för tankar, särskilt som han inte har ställt nägon fråga.Det är helt omöjligt för mig att ge ett svar som skall fylla anspråken hos densom Inte har uttalat nägon fråga men som väl ger sig In på att anföra en delnya ting, som Inte har funnits med I Interpellantens frågeställning. Därför skalljag väl gå förbi hans frågor. gör emeUertid gällande att man Inte hartillgodosett de krav som har förts fram av på att vi skulle ha en särskUdorganisation med speciella tiänstemän som skulle bevaka akademikernasarbetsmarknad. Det är egentligen en helt annan fråga än den aktuella, och Jagär Inte säker på att vi behöver fördjupa oss så mycket I den. Det finns jumånga andra grupper som säger att arbetsförmedlingarna bör organisera sinverksamhet så, att det finns specieUa tjänstemän som kan handlägga derasIntressen. I universitetsstäderna har vi kunnat tillgodose sådana önskemål Iviss mån. I den allmänna arbetsförmedlingens organisation har vi däremot Inteför avsikt att arbeta på det sättet att det skall avdelas särskilda tiänstemänför handläggning Just av den här gruppens Intressen. Detarbetslöshetsproblem som vi har är större än del var I fjor; vi 5* protokoU 1971. Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade har nästan dubbelt så många arbetslösa , och ur densynpunkten kan det sägas att vi verkligen bör observera det tUlstånd som råder.Men är akademikerna gynnade I det avseendet att de har lägrearbetslöshet än de andra, som har kortare utbildning. I fjor gjordes det engrundlig undersökning bland de 30 000 som då var arbetslösa, och det visade sigatt det var 200 av dem som hade akademisk examen. Man kan tycka att det var förmycket, men i ett samhälle, där det är rörlighet och förändringar, kommer vialdrig Ifrån att det blir vissa människor som Inte kan få en nysysselsättning. Det skall utan vidare erkännas att förmodligen kommer denundersökning som har gjorts och som bearbetas att visa attakademikerna befinner sig I ett sämre läge , att det är fler arbetslösa.VI har uppgifter som tyder på att det skulle röra sig om ungefär I 300 personermed akademisk utbildning eUer högskoleutbildning som var utan sysselsättning imitten av oktober månad. Lägg dock märke att I 100 av dem är nyexamineradesom nu har gått ut I arbetslivet och frågat efter en uppgift! De undersökningarsom görs tycks också ge vid handen att flertalet akademiker som är arbetslösahar varit det och således har utsikter att kunna vinnaen anstäUning. Jag känner väl till att har lagt fram ett särskUtarbetsmarknadsprogram; jag tror att jag var den förste som fick del av det närdet offentliggjordes, då SACO-lednlngen kom upp tUl departementet ochpresenterade sitt program. Jag har respekt för det, men där saknas ändå mycketav konkreta anvisningar om hur vi skall gå fram. Och det är ett faktum -kritiken gäller främst akademikerna men den kan också I viss mån gäUatjänstemannarörelsen i övrigt att man inte med samma Intresse som InomLO-förbunden har diskuterat frågan om beredskapsarbetena och gett anvisningarom hur de skulle kunna utformas. VI är på väg, och det har där gjorts storainsatser, speciellt för att vi skulle kunna ta oss an ungdomen, Alla vet attdet Inte kan vara en så bra start I livet att stå arbetslös, och därför är viIntresserade av att de unga människorna verkligen skall få tiUfälle att så fortsom möjligt komma ut I arbetslivet. Det har gjorts stora ansträngningar frånarbetsmarknadsverkets sida. Jag har här redovisat en del av dessa, och jag haräven kunnat peka på att de har lett till vissa positiva resultat. Med detta har jag kanske givit svar på de frågor somställts. Det som har med vårt utbUdnlngssystem att skaffa skall jag gå förbi.Jag har en känsla av att 1965, när de stora dragen I vår framtida utbildningdiskuterades, gjorde inte några specieUa förbehåll I fråga om deohka utbildningslinjerna. Jag tror Inte att då gjorde någraInvändningar I fråga om tillträde tlU de fria fakulteterna. Men om det skaU bhen debatt på det planet är det bäst att man formulerar om frågan så att den kanpassa för min kollega att gå In i diskussionen, för det har jagsjälvfallet Inte möjligheter att göra. Det är inte av några taktiska skäl som jag har fått svarapå den här interpeUationen; det är helt enkelt nödvändigt att vi föher denexisterande planen för ärendefördelning meUan de olika departementen. FrågestäUningen har, som vi uppfattat den, nu gälltarbetsmarknadssituationen för akademikerna. Jag har givit svaret att vi äruppmärksam- ma pådessa förhållanden och att mycket har satts I gång. Det utesluter naturligtvisInte att vi bör vara beredda att kunna pröva ytterligare uppslag som kan kommaI fråga för att ge meningsfull sysselsättning för dem som är arbetslösa, ochnaturligtvis även för akademikerna I detta sammanhang. Hen (): Inrikesministern nämnde siffran 1 300 för antaletarbetslösa akademiker, och han sade att därav var I 100 nyutexaminerade. Jaghar också fått den siffran. Då bör tUläggas att därutöver hade 378 anmält sighos arbetsförmedlingen men sagt att de skulle avlägga examen ochalltså Inte stod tUl arbetsmarknadens förfogande. Ytterligare 320hade sagt att de var färdiga med den examen som behövdes för att de skulle gåut I arbetslivet, men de höU på att läsa vidare för att ta ytterligare betygoch kunde därför Inte genast bötia arbeta. När man tar upp sådana här siffror över antalet arbetslösapå detta område måste dartUl läggas att det obestridligen förhåller sig så attett antal personer som har tagit grundexamen läser vidare - antas somdoktorander I en hel del fall som Inte skulle ha gjort det omarbetsmarknadssituationen hade sett annorlunda ut. Det behöver Inte uppfattas som något väsentligt fel, mendet är alltså ett tillägg som man skall göra tUl dessa siffror. Sedan sade Inrikesministern att akademikerna i dettaavseende var en gynnad grupp. Det sägs också I svaret att välutbildade personerhar en gynnsammare position på arbetsmarknaden. Det är naturligtvis riktigt närdet gäller de akademiker som har en anställning. Men om det gäller deakademiker som utexamineras och I fortsättningen kommer att utexaminerasär jag mycket mera tveksam Inför. Det kan Ju förhålla sig så att desysselsättnlngssvårlgheter som vi har märkt och I huvudsakberor på den starkt stegrade utexamlnatlonen. Då kommer ju dessa problem attkvarstå och kunna förvärras också I ett bättre konjunkturläge. I så fall är detju inte säkert att de som utexamineras och ännu Inte har fått någon anställningär gynnade jämfört med andra arbetslösa som kommer direkt från skolan och Intekan få arbete. I den meningen tror jag Inte att akademikerna är gynnade. Närdet gäller dem som redan har vunnit en anstäUning, så har de ju I allmänhet ensäkrare ställning än flertalet andra arbetstagare. De är gynnade - det ärriktigt. Men hela detta resonemang är naturhgtvis till rätt litenhjälp ändå för den enskilde arbetslöse som ställs Inför den här situationen,och det är ju då man skuUe ha önskat sig mera av konkreta förslag på vadregeringen tänker göra. Inrikesministern säger att tiänstemannarörelsen harsläpat efter I sin uppmärksamhet på de här problemen. Det är möjligt att det ärså historiskt - jag kan Inte bedöma det - men att tjänstemannarörelsen harsin uppmärksamhet starkt riktad på arbetsmarknadsproblemen för tiänstemännenoch för de högutbUdade är väl obestridligt. Vad jag efterlyste var alltså några synpunkter på vad manI fortsättningen konkret kan göra, om den här situationen förvärras. Jag hartagit upp en enda sak I min InterpeUation. Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade Om sysselsättningsfrämjande åtgärder för universitets-och högskoleu tbildade således om man kan stoppa In mera praktik Inom dennuvarande UtbUdningen, Inom de yrkesinriktade kurserna, eller om man skall göradet under ferietid. Jag tänker då på en praktik som är organiserad avsamhälleliga organ och som gäller alla studerande. Jag tror att där kan manfaktiskt göra en hel del konkret. En annan sak som jag skuUe kunna nämna är en systematiskInventering av sysselsättningstUlfällena på den privata sektorn. Jag tror attom och de olika arbetsgivarorganisationerna tUlsammansInventerade de sysselsättningstillfällen som finns för personer av det härslaget, så skulle man kunna vinna en del. Men Jag vill gärna säga att Jag Intetror att man därigenom helt kan eliminera de problem som vi har framför oss pådet här området, och jag vågar göra den spådomen att den debatt som vi har förthär kommer tillbaka och svårigheterna för de här grupperna kommer attkvarstå eller kanske rent av förvärras. HenWIJKMAN (m): Jag förstod faktiskt Inte de förstameningarna I Inrikesministerns andra Inlägg. Han säger att han har Ingenanledning att gå In på vad jag har sagt och vad jag har frågat om. Jag har Inteställt så mycket frågor. Jag har gjort vissa konstateranden utifrån minautgångspunkter och utifrån mina erfarenheter, och jag har ansett den härfrågan så väsentlig att Jag ville gå in i debatten och tUlföra den vissaytterligare förslag, bl. a. därför att jag tycker att det svar som herrHolmqvist gav angående de ytterligare jag understryker det - åtgärder som herrMolin hade efterfrågat var relativt torftigt och Innehållslöst. De här frågorna kvarstår självfallet. Det är Ingentingnytt som har kommit fram I mitt Inlägg det var Inga nya siffror. Om det varnya siffror, så är det I sådana fall ganska betänkligt. Efter vad Jag förstårmåste alla de här statistiska uträkningarna och de här rapporterna som finns -från SCB, AMS, , SFS osv. - vara klara fakta och siffror även förregeringsrepresentanterna. Jag villbara på några punkter göra ytterligare kommentarer. Jag sade att man på Informationssidan kunde göra väldigtmycket. Man kunde få stånd bättre kontakter meUan utbUdningsmyndigheterna,mellan universiteten och avnämarrepresentanterna. Det är ett konkret förslagsom det vore Intressant att höra Inrikesministern kommentera. Man kan förbättraInformationen - där arbetsmarknadsmyndigheterna har en del av ansvaret Iskolorna, till gymnasisterna, om framtidens arbetsmarknad. Jag har den här Ullabroschyren Tankeställaren I min bänk, och Jag skaU senare gärna citera ur denför Inrikesministern. Den är otroligt ovederhäftig och onyanserad och tarlättvindigt på de här problemen, där alltså unga människor I 17-18-årsåldernstår Inför avgörande val när det gäller den egna framtiden. Det är på detområdet som jag tror att man kan förbättra och förändra Inriktningen. Jag trorvidare att yrkesväglednlngsresurserna kan förstärkas avsevärt. Därmed skulle vikunna få en lindring av problemen. Jag har också tagit upp frågan om akademlkerförmedlarna.Där är det Inte fråga om att särbehandla eUer Icke särbehandla en grupp, menvid samtal med länsarbetsdirektörer och representanter för arbetsmarknads- styrelsen har det vid fiera tillfällen framkommit att detbehövs speciella kvalifikationer hos de tjänstemän I verket som skall handläggaakademikerfrågorna. När det t. ex. gäller en humanist med lång teoretiskUtbUdning bakom sig, som Inte har kommit In på - eller var hannu I första hand velat komma In - så är det ganska komplicerat att I dagens situationfå ut honom på arbetsmarknaden. Såvitt Jag vet har det under ett par års tidfunnits sju akademlkerförmedlare. Från studenthåll har man krävt fiera. Vad jagfrågade var: Varför har Inte denna ytterligare förstärkning av resurserna påområdet gjorts tidigare? Det har ju förts diskussioner om det har jag frånarbetsmarknadsmyndigheterna fått Information om att det kommer att ske enförstärkning. Det är möjligt att jag är felunderrättad där, och I så fall ärdet ännu värre. Dä finns det fortfarande bara sju personer som på heltid skallsysselsätta sig med dessa frågor. De som är arbetslösa och som tillhörakademikergruppen har det svårt - även om akademikerna utgör en privilegieradgrupp, för att använda Inrikesministerns ord. När jag t, ex, var IUppsala fann jag att av de arbetslösa där som uppbarkontantunder-stöd av kommunen var akademiker. Det utgjorde ett knappthundratal, men det var ändå av de arbetslösa I , Det säger enhel del. Om man går tUl andra städer, framförallt till universitetsorterna, fårman antagligen motsvarande bUd. När det sedan gäller hur stort antalet arbetslösaakademiker är totalt sett, så finns det ohka uppgifter. Inrikesministernanförde en siffra, och jag har själv en annan, som AMS gav I början på juli.Den uppgiften har emellertid av några märkliga omständigheter aldrig figureratI den offentliga debatten. har AMS presenterat helt andra och lägresiffror. Den första uppgiften visade på totalt drygt 3 000 arbetssökande medhögskoleutbildning bakom sig. Av dem uppgick de arbetslösa redan då tUl 1 200,och Jag vet att utvecklingen har varit starkt negativ. Om totalaantalet arbetssökande nu är 2 000, 3 000 eller 4 000 och om de läser vidare Ihopp om att sju, åtta eller nio betyg skall ge dem en bättre chans ,eller om det är människor som tar tillfälliga jobb, är ganska ointressant. Detär ett långsiktigt problem, som Inte är beroende av konjunkturen. Det ärframför allt den saken jag har velat poängtera I denna debatt, och jag hade därockså hoppats att få några kommentarer från Inrikesministern. Om sysselsättnings-främjande åtgärder för universitets-och högskoleutbildade Låt mig först säga tUl att ävenjag vet att det finns ett antal akademiker som säger: Jag skall först göra minexamen färdig; sedan står jag tUl arbetsmarknadens förfogande.