prot · FU09127 · 1971-12-31 00:00:00 — Men då finnsdet tyvärr, säger jag - alltför många som vi tUls vidare får rekommendera attde går in och får en bättre yrkesutbildning. Och därför är det ju glädjande attkvinnorna kommit upp nästan i jämnhöjd med männen jagtror de ligger vid 43 eher , 1 något sammanhang har det t, o, m,varit fler kvinnor än män som varit under utbildning. Det är självfallet Inte detta vi siktar tUl - det medgerjag - men för många är det här en bättre lösning än att få gå hemma I fortsattsysslolöshet. Jag tror emellertid att den allra bästa vägen vore att andra i kvinnoorganisationerna tog upp de här sakerna medarbetsmarknadsstyrelsen. Det är den vägen som ungdomsorganisationerna har gått.Jag är inte för min del specieUt intresserad av att presentera ettkvinnoprogram jag viU helst se det som ett både-och I det här sammanhanget. Ang. beredskapsarbeten för kvinnor När inrikesministern säger nej tUl ettspecieUt utveck hngsprogram för kvinnor vUl jag erinra om vad sade 1968, då man avgav yttrande tUl FN över kvinnornas stäUning i , Regeringen sade vid det tiUfället att "specieUa samhäUsinsatser för att stärka kvinnans ställning kommer att vara nödvändiga tills klyftan avsevärt minskat meUan kvinnor och män, " Vi har också en ny situation på arbetsmarknaden. Det ärriktigt som inrikesministern säger, att kvinnorna i arbetskraften har ökat, ochdet är i och för sig positivt. Jag har en uppgift här som säger att 54 procentav de gifta kvinnorna nu skall vara ute på arbetsmarknaden, och när det gäller Ang. väntetidema vid ögonklinikerna utbUdningenvar det så att under /71 var över hälften av dem som började iarbetsmarknadsutbildning kvinnor. Vi har aUtså här en ny situation, ochsamtidigt har vi så många problem och svårigheter genom att vi mer eller mindresitter fast i fördomar och konventioner. Därför tior jag ändå att det ärnödvändigt att man vidtar de speciella åtgärder för att stärka kvinnansställning som regeringen själv har ansett vara nödvändiga. När det gäller detta att sitta fast i fördomar, så sägerinrikesministern att det är många som tycker att kvinnor inte skaU varaplåtslagare och Uknande, Jag såg för en"processorska" i arbete Icke att förväxla med professorska! Det varen kvinna i fabriks AB i som manövrerade en processormaskin. Vihar i två kvinnor som manövrerar sådana maskiner. Man blevverkligen imponerad, för de uträttar väldigt tunga arbeten med de härmaskinerna klyver och kvistar o, d,, och de trivdes utomordenthgt med sittarbete. Det var kanske en del som reagerade när de såg kvinnorna iförarhytten på de här jättestora skogsmaskinerna men det är så vi sitterfast i fördomar. Det behövs en attitydförändring, och den åstadkommer vi inteutan speciella åtgärder. Överläggningen var härmed slutad. Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr i (c) framstäUda interpellation, nr156, och anförde: i har frågat vUkaåtgärder jag avser att vidta för att bringa ner de långa väntetiderna vidlandets ögonkliniker. Den sjukvårdspoUtiska målsättningen under de senaste årenhar i hög grad varit inriktad på att prioritera en utbyggnad av den öppnasjukvården, psykiatrin och långtidssjukvården. Man kan nu börja att avläsaresultaten härav genom en väsentlig förbättring av läkartUlgången inom dessaviktiga områden av sjukvården. Trots att ett stort antal nya tjänster inrättatshar vakanssiffrorna kunnat minskas väsentligt. Utvecklingen har inte varit lika gynnsam inom vissa andraområden, bl. a, inom ögonsjukvården. Vakanssituationen vid sjukhusens ögonklinikerhar försämrats, vilket dock bör ses mot bakgrunden av att det hartiUkommit ett betydande antal nya specialistläkartiänster för ögonsjukvårdenvid den öppna sjukvården utanför sjukhusen. Sammantaget har antalet läkare medspecialistbehörighet i ögonsjukvård ökat från 177 tUl213, dvs, med . När det gäller väntetiderna kan mankonstatera, att brådskande fall i regel kunnat tas in på sjukhusensögonkliniker inom planerad tid. Olika åtgärder har vidtagits och planeras för att förbättrasituationen inom ögonsjukvården. På grundval av en särskild utredning omögonsjukvården har utfärdat anvisningar tUlsjukvårdens huvudmänom ett bättre utnyttjande av personalresurserna inom den öppna ögonsjukvården.Därvid rekommenderas en systematisk arbetsfördelning mellan de olikapersonalgrupperna inom ögonsjukvården. a. att despecialistutblldade ögonläkarnas insatser i första hand inriktas på fall medögonsjukdom eller synrubbning, som för en adekvat behandling inte kan tas omhand av allmänläkare eller legitimerad ögonoptiker. Allmänläkare, som hargenomgått viss utbUdning i ögonsjukvård, kan meddela enklare sådan vård ienhghet med vad som närmare exemplifieras i anvisningarna, medan kontroll avsynskärpa och utprövning av korrektlonsglas I stor utsträckning kan ombesörjasav legitimerad optiker. Andra personalkategorier som bör kunna utnyttjas meraär oftalmologassistenterna, som under överinseende av läkare kan biträda dennemed t. ex. synfältsundersöknlngar och mätning av ögontryck, och ortoptrisema,som dessutom bl. a, kan biträda ögonläkarna vid specialmottagningar förbehandling av skelande barn. Jag är övertygad om att sjukvårdshuvudmännen vidden lokala sjukvårdsplaneringen kommer att ta tiU vara dessa olika möjhgheteratt effektivisera ögonsjukvården. Slutligen vill jag också nämna, att socialdepartementetssjukvårdsdelegation den Il har uppdragit åt attgöra en allsidig översyn av det nuvarande programmet för tlUdelning avläkartjänster. Ang. väntetidema vid ögonklinikerna HerrBÖRJESSON i (c): Jag ber att få framföra mitt tack tUlsocialministern för svaret på min interpeUation, Av detsamma framgår att en delåtgärder har vidtagits för att bemästra situationen inom ögonsjukvården, menmed hänsyn tUl det aUvarhga läget synes mig dessa åtgärder vara otUlräckhga, Jag tycker att det är svårt att i statsrådets svarupptäcka någon oro över framför allt de långa väntetider som patienter medögonsjukdomar utsattes för. Det verkar snarare som om statsrådet fann lägetvara någorlunda tiUfredsställande, Tyvärr skiher sig denna bUd på ett markantsätt från den som beskrivs från patient- och läkarhåll. Landets ögonläkarebetecknar situationen som helt ohållbar och går t, o, m, så långt att deförklarar att den svenska ögonläkarkåren kan påta sig det medicinskaansvaret för ögonsjukvården. Man hänvisar framför allt tUl de orlmUgt långaväntetiderna - på sjukhusklinikerna är dessa för ickeakuta fall. Väntetiden för operation av grå starr, första ögat hos pensionär,är i medeltal . Den moderna behandlingen av skelande barn kan pågrund av bristande resurser Inte tiUämpas utom i undantagsfall.Hälsoundersökningar av typ fyraårskon-troll och 67-årskontroll kan av sammaskäl över huvud taget inte uppföfias när det gäller misstänkta synfel ochögonsjukdomar. Från skolhåll rapporteras att på grund av ögonläkarbristenden förebyggande ögonhälsovården blivit åsidosatt. Det finns fah då barnplaceras I speclalklasser på grund av synskador som Inte kunnat upptäckas.Många barns ögonbesvär kunde på ett tidigt stadium avhjälpas genomögongymnastlk, varigenom de kunde klara sig i normalklasser. Statsrådet nämneri sitt svar möjligheterna att vid olika tillfäUen anlita Ang. väntetidema vid ÖgonkUnikema När det gäller bam får optiker enhgt uppgifter som jaghar inhämtat - inte behandla barn . Den förebyggande vården måstesjälvfallet sättas In på ett stadium. Statsrådet omtalar att antalet läkare medspeciahstbehörighet i ögonsjukvård ökat från 177 tiU213, dvs. Från ögonläkarhåU framhåUes att det skullebehövas ytterligare cirka 200 ögonläkare samt cirka 300respektive 400 fier ögonläkare än de yrkesverksamma. Den enda väsentligaorsaken tih krissituationen mom ögonsjukvården är således bristen påögonläkare. Från läkarhåll efterlyser man en mera generös tiänstetiUdelning,som kunde tUlgodose de angivna behoven. Vidare framföres önskemål omrekryteringsstlmulerande åtgärder. Av dessa betecknas en väsentlig ökning av deöverordnade tiänsterna som den tveklöst viktigaste. Som bekant stimulerar engod karriärgång rekryteringen. I interpeUatlonssvaret meddelas bl. a. att socialstyrelsenhar utfärdat anvisningar tUl sjukvårdens huvudmän om ett bättre utnyttiande avpersonalresurserna inom den öppna ögonsjukvården. Man rekommenderar ensystematisk arbetsfördelning meUan de olika personalgrupperna inomögonsjukvården, innebärande, såsom statsrådet framhöll, att despeclallstutbUdade ögonläkarnas insatser i första hand inriktas på faU medögonsjukdom eller synrubbningar, som för en adekvat behandhng inte kan omhändertasav allmänläkare eUer legitimerad ögonoptiker. Man menar att allmänläkarna, somhar genomgått viss utbUdning i ögonsjukvård, kan meddela enklare sådan vård ienhghet med vad som närmare exemplifieras i anvisningarna. Detta är bra; det är aUdeles utmärkt. Jag hoppas ocksåliksoo socialministern att sjukvårdshuvudmännen vid den lokala sjukvårdsplaneringenkommer att ta till vara de olika möjligheterna att effektivisera ögonsjukvårdenoch därmed se till att resurserna används på bästa möjliga sätt. Statsrådet meddelade vidare i sitt svar attsocialdepartementets sjukvårdsdelegation uppdragit åt att göraen aUsldig översyn av det nuvarande programmet för tilldelning avläkartjänster. Enligt min mening är denna åtgärd av stor betydelse, och det äratt hoppas att socialslstyrelsen gör denna översyn så snabbt som möjligt. Detär säkerligen också av 'stor betydelse att olika personalkategorier inomögonsjukvården kan anlitas för att vi skall kunna komma tUl rätta med den avallt att döma ytterligt allvarliga situationen. Jag viU gärna ansluta mig tUl statsrådetsförhoppning att sjukvårdshuvudmännen vid den lokala sjukvårdsplaneringen tartUl vara aUa möjligheter för att effektivisera ögonsjukvården. Men i förstahand ankommer det dock på att genom en översyn av tUldelnlngenav läkartiänster i största möhiga utsträckning tiUmötesgå de önskemål somframförts från läkarhåU för att så långt som möjligt underlätta rekryteringen.Därvid bör också uppmärksamheten ägnas åt den viktiga förebyggande vården. Allaåtgärder måste vidtas för att den vårdsökande allmänheten skall få den vård denhar rätt att kräva. Hen (): Jag skall vidga den här debatten litet grand.Jag gör det med anledning av de sista raderna i socialministerns svar som ocksåciterades av i : "Slutilgen vill jag också nämna, attsocialdepartementets sjukvårdsdelegation har uppdragit åtsocialstyrelsen att göra en aUsidig översyn av det nuvarande programmet förtlUdelning av läkartiänster." Det är väl ganska klart att interpeUanten har rätt när hansäger att vi då det gäller ögonläkarna har en bristsituation, som det är ganskabesvärhgt för huvudmännen att klara och som det inte är svårt, vare sig förläkare eUer för allmänheten, att kritisera. Värre är det för huvudmännen attklara situationen. Då kanske jag Inledningsvis skall påminna om att det ärläkarbristen det hänger på. Det kanske inte hade varit så att vi först år 1975kommer att få en balans meUan tUlgång och efterfrågan på läkare, för denhändelse regeringen på ett tidigare stadium hade satt i gång med utbUdning avläkare I den utsträckning som erfordras. Det saknades Inte påstötningar om densaken Innan utbUdningen utökades. Nåväl, nu får vi en totalbalans då det gäller läkare år1975 - hoppas vi! Men därmed är inte sagt att vi utan vidare är på det klaramed hur denna personal skaU insättas. Socialministern påpekar I början av sittsvar att den sjukvårdspolitiska målsättningen hittiUs varit inriktad på enutbyggnad av den öppna sjukvården, psykiatrin och långtidssjukvården. Jag harkanske Inte så mycket att invända mot det och inte heller mot resultaten - jagtror att detta var riktigt och lämpligt. Men jag tror att vi i fortsättningenstår inför helt andra problem. Detta är alltså ett bristområde. nämnde en uppgift, tydligen från läkarhåll, att det behövs 400läkare - om jag nu uppfattade riktigt. Det kansäkerligen från många andra områden anges ett lika stort behov av utökning avantalet läkare. Då frågar man sig: Vem är det nu som skall prioritera? VI hade alltså en debatt om dessa frågor för litet sedanmed anledning av ett betänkande från socialutskottet. Tyvärr var det sent pånatten, och i vatie fall tror jag inte socialministern ännu hunnit ta del avdebatten, och det är några av de då framförda tankarna som jag på nytt vUle taupp nu när socialministern är närvarande. Vem är det som i fortsättningen skallprioritera bland alla de behov som dyker upp på detta område? Jo, säger socialministern, det pågår en aUsidig översyninom rörande läkartllldelningen. Det är ändå läkartUldelnlngensom blir avgörande för den sjukvårdspoUtiska målsättningen. Jag tror det är felaktigt att lägga detta påsocialstyrelsen. Det är ett för stort ansvar där tar på sigutan den kontakt med pohtikerna som man måste ha i detta fall. Den kritik somkommer Ifrån läkare och allmänhet då det gäller bristsituationen inom hälso-och sjukvården riktar sig tlU politikerna. Litet tiUspetsat brukar man säga attdet är politikerna som skall avgöra vem som skall leva och vem som skall dö,och jag tror för min del att detta är riktigt. Ang. väntetidema vid ögonklinikerna Ang. väntetiderna vid ögonklinikerna Jag har uttryckt mig förut så att det inte enbart skallvara arbetsgrappen Inom en delegation som är tillsatt av socialdepartementetsom skall syssla med dessa frågor. Den sjukvårdspoUtiska målsättningen förframtiden tror jag det är nödvändigt att man tar upp i ett betydligt större sammanhang. Det är inte bara ögonsjukdomarna som hör av sig. Vi hadeför uppe den perifera kärlkirurgin, neurologin. Jag kan ocksåpåminna om reumatikervården, alkoholist- och narkotikavården ochnjursjukdomarna. Man kan ahtså bara konstatera att en hel rad områden fordraratt man gör en prioritering emeUan de ohka sjukvårdsområdena, om man intetänker sig att vi får betydligt ökade ekonomiska och personeUa resurser iframtiden. Vi skall nog vara htet försiktiga med att hoppas på en sådan ökning.Om kostnadsfördelningen skall vara som den är, måste vi tänka på de utgiftersom sjukvårdens huvudmän redan nu har och svårigheterna att få ytterligareekonomiska resurser tiUgängliga. Mitt inlägg i denna debatt, herr talman, har alltsåföranletts av vad socialministern säger i slutet av sitt svar. DenläkartUldelnlng som där läggs på , har i allra högsta grad attgöra med den framtida målsättningen för vår hälso- och sjukvård, integrerad medsocialvården. Detta gör att det nog inte enbart bör vara sombehandlar detta. FruERIKSSON i (s): Det senaste inlägget vidgar debatten, och påsätt och vis är det riktigt att göra det. Om man kräver en ökad tlUdelning avläkare på en sektor, måste man faktiskt i dagens situation fråga: VUken sektorskaU minska? Vi har sett att den stimulans som getts vissa områdenvarit riktig. Vi var alla överens om att mentalvården, den öppna vården ochlångtidsvärden behövde fä fler läkare. På den punkten har ingen egentligenhaft något att invända. Det som i tog upp omögonsjukvården, har jag själv haft anledning påtala . Jag har gjortdet genom uppvaktningar tiU , jag har skrivit om det på ohkahåll och jag har även tagit upp det som ledamot direkt med . Det är naturligtvis en riktig skildring att det sker enplanering av ögonsjukvården och en ökad tilldelning av tiänster som på längresikt skaU ge fler läkare för ögonsjukvården. Att statsrådet skulle vara okunnigom hur allvarligt läget är, tror jag inte. Det kan han Inte vara efter de mångasamtal han haft med och med andra intresserade. Han vet att detär aUvarliga brister Inom ögonsjukvården. När det gäller ögonen är det också särskilt dramatiskt.Helt nyligen hade en ledamot här i kammaren en släkting, som skulle genomgå enögonoperation. Det var fråga om att han skulle mista synen. Han väntadeförgäves på plats , sedan gjorde släktingar och vänner en Insamhng såatt han kunde komma utomlands och opereras, varigenom synen räddades. Det är endramatik som man knappast upplever på andra sjukdomsområden. Därför blir manupphetsad när förtvivlade människor vänder sig tUl sjukvårdsmyndigheterna räddaatt förlora synen och inte Den som skall prioritera läkare är jusocialstyrelsen där det sitter stark representation för ,representanter för och för storstädernas sjukvård. Det är inteen grupp fjärran från sjukvårdspolitiken utan det är dem det allra närmastangår. Ingen står närmare avgörandena ute på fältet än vad de gör som sitter isocialstyrelsen. Det är möjligt att det ändå skulle behövas en speciell grappsom bara var inriktad på prioriteringen. När jag tar till orda är jag naturUgtvis till freds medvad statsrådet har sagt men jag vUl trycka på någonting som inte kom fram ihans svar. Trots den utvidgning av ögonsjukvården, som socialministern nämnde,kan man med viss oro se därför att rekryteringen tUlögonsjukvården är dålig. Om inte rekryteringen ökar kommer man framöver få en brist på läkare inom ögonsjukvården. Jag tror inte attdetta, som hen påstod, beror på att det skuUe vara för fåöverläkartiänster. Inom ögonsjukvården är det en mycket god fördelning meUanöverläkartiänster och tjänster i lägre grader, fördelningen är inte skev. Meni dag är det så att om en ung läkare ger sig In på ett annat sjukvårdsområde,kan han snabbare få goda ekonomiska förmåner. Strömmen leds därför Inte tUldenna speciaUtet. Man skulle kunna - och jag tror att det är något somkommer -stimulera unga läkare att ge sig in på ögonsjukvård om I den nyavidareutbildningen gavs ökad valfrihet i öppen vård så att man valdeögonsjukvård. Om man sedan när vidareutbildningen är färdig efter 1973, hadevalfrihet att byta ut någon del av de som anslagits för kirurgi -det är ju tänkt att utbildningen i öppen vård skall omfatta 21 månader - motögonsjukvård, borde det bil fler läkare som slår sig på den här specialiteten.Jag tror att en förändring I vidareutbildningen skuUe kunna geeffekt. Den grapp som sysslar med planeringen kommer säkert att tänka även pådetta. Jag har vid ett tUlfälle när jag var som mest upprörd sagtatt man skuUe sätta sjukronorsreformen ur spel ett litet tag för ögonläkarna.Jag vet, att då reser sig håren på huvudet på aUa rättrogna så får man intetänka. Men när sjukhusen står tomma kanske och på lördagaroch beroende på atl läkarna har sin begränsade arbetstid, och man harväntande patienter skulle man då Inte kunna så att säga hoppa över principernasskaklar på ett visst avsnitt? Jag vet att man Invänder att det lika gärna kangälla alla avsnitt, men Just här skulle man kunde vinna mycket. Det fanns tidigare många privata ögonläkare - jag harstuderat det I några städer det var gamla läkare som tog många patienter, somnu har gått bort. Man rekryterar Inte nya privata ögonläkare . Där harskett en faktisk minskning. Principerna kan Inte vara heligare än patienterna, manskulle kunna hjälpa några ögonpatienter genom att under ett interregnum låtasjukhusläkarna få extra inkomster för jobb på övertid. Det är fräckt men jagmenar det faktiskt. Ang. väntetidema vid ÖgonkUnikema 7 protokoU 1971. Ang. väntetiderna vid ÖgonkUnikema Interpellanten anförande germig anledning att något närmare belysa läget Inom ögonsjukvården. Som framgick av mitt svar är jag I hög grad medveten omatt utveckhngen inom ögonsjukvården inte varit hka gynnsam som inom t. ex. denallmänna öppna sjukvården, psykiatrin och långtidssjukvården. Jag redovisadeockså vad som gjorts och vad som kan göras för att förbättra läget. Det är emeUertid Inte riktigt att påstå att en dramatiskförsämring inträtt på det här området. Antalet ögonläkare har nämligen ökatsuccessivt . Den I aprU 1968 fanns det vid lasarettens ögonkliniker 124legitimerade läkare och utländska läkare med tidsbegränsad behörighet.Motsvarande antal var respektive135, 142 och 144. DärtUl kommer att det inrättats ett 40-tal nyaspecialistläkartjänster i den öppna ögonsjukvården. Denna ökning av antalet verksamma läkare bör ha resulterati en ökad sjukvårdsproduktion på detta område. TillgängUg statistik visar attockså en -viss ökning skett både i fråga om antalet vårddagar i sluten vård ochbeträffande antalet besök I öppen vård. De väntetider som finns Inom ögonsjukvården beror framförallt på en ökad efterfrågan. När det gäller hur efterfrågan pä ögonsjukvårdskaU tUlgodoses är utfärdade anvisningar för utnyttiandeav personalresurser på detta område av stort Intresse. Innebörden avanvisningarna är, att de starkt specialiserade tekniska och personeUaresurserna i första hand skall stå tUl förfogande för de patienter som harbehov av det, medan enklare sjukdomsfall skall behandlas på en därtlU anpassadnivå. Även enhgt min mening skulle mycket kunna vinnas genom en annanarbetsfördelning mellan ögonläkare och allmänläkare samt mellan läkare ochannan personal och legitimerade glasögonoptiker. anvisningar publicerades för endast någramånader sedan och kan därför självfallet Inte ha hunnit påverkaresursutnyttjandet och därmed Inte heller väntetiderna. Men jag är förvissadom att sjukvårdshuvudmännen nu på grundval av dessa anvisningar kommer att göravad som går för att avlasta ögonläkarna vid lasaretten. Därigenom kan störreresurser stäUas tiU förfogande för de mer krävande sjukdomsfaU som hör hemmapå denna kvalificerade nivå. Får jag till detta tillägga att man, när iFalköping tar upp bl. a. ögonläkarnas olika förslag tUl åtgärder och nämner atthär behövs ytterligare 200 ögonläkare, skaU komma ihåg att storleken av behovoch krav på det här området alltid är en avvägningsfråga, och det är bl. a.dessa frågor som nu har att pröva. SjälvfaUet måste det skeinom ramen för den totala tUlgång på läkarkrafter som vi har I vårt land, ochman skall inte glömma bort att vi - trots att vi på oUka sektioner Inomsjukvården har problem ändå är mitt uppe i en utveckhng som på litet sikt börkunna skapa bättre balans. Den sjukvårdspoUtiska målsättningen och detsjukvårdspolitiska handlandet har I hög grad varit Inriktadepå att åstadkomma enförändrad struktur på sjukvården, och det har skett Inte minst mot bakgrundenav sjukvårdens kostnadsutveckling. Den mindre kostnadskrävande sjukvården vidläkarstationer och vårdcentraler utanför sjukhusen har StäUts i förgrunden påett helt annat sätt . De nya sjukvårdsresurserna ställs i förstahand tUl förfogande för den av samhäUet bedrivna öppna, decentraliseradesjukvården. Låt mig tUlägga att sjukronorsreformen är ett led i dessa åtgärdergenom att den möjliggör en överföring av sjukvårdsefterfrågan från den slutnatUl den öppna vården. VI har också fått ett nytt läkarutbildnlngssystem, sommöjliggör en kanahsering av läkarresurserna tih den öppna vården. Enförstärkning av den öppna vården samt långtidsvården och psykiatrin har ocksåkommit tUl uttryck I den Investeringsram för sjukvården som regeringen fastställer.Och det är framför allt genom den kraftigt ökade läkarutbildningen som vi harskaffat oss de grundläggande föratsättningama för bättre vårdmöjligheter iframtiden. Jag skuUe viha säga tiU att ,när den nu har fått det uppdrag som jag har redovisat i mittinterpellationssvar - att göra en aUsidig översyn av det nuvarande programmetför tlUdelning av läkartjänster - självfallet skaU skaffa fram ett underlag förbeslut. Men här är det, som i har sagt, I hög grad frågaom beslut som senare fattas I politiska instanser, I sjukvårdsdelegation är ju sjukvårdshuvudmännenrepresenterade. Låg mig bara parentetiskt nämna att vid det senastesammanträdet, där alltså sjukvårdshuvudmännen själva har ord och stämma,behandlades bl. a. just frågan om situationen beträffande ögonläkarna och ävensituationen i fråga om röntgenläkarna. Man kan Inte säga att de poUtiska Instanserna är stäUdavid sidan om de seriösa besluten inom sjukvården. Tvärtom, polltikema har attta sitt ansvar och kommer också att ta det ansvaret. Låt mig sluta mitt anförande med att bara säga att även omvi på vissa områden aUtiämt har bekymmer så har ändå på andra områdenutvecklingen gått i en positiv och som jag menar mycket viktig riktning.