prot · FU09148 · 1971-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokoUet för den 7 innevarande månad. § 2Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan; Härmed får jag anhålla omtjänstledighet från riksdagsarbetet fördeltagande i 1 O-gruppens möte i . Kammaren biföU denna ansökan. § 3 Föredrogs, men bordladesåter socialutskottets betänkande nr 45. § 4 Affärstidslagstiftning (forts.) Fortsattes överläggningen angåendenäringsutskottets betänkande nr 53. i (fp): Under gårdagens diskussion angåendeaffärstidslagen lades ett yrkande av i . Det blev migförelagt mider ett anförande, och då läste jag hastigt igenom det. Jag tycktede första raderna i yrkandet överensstämde med mitt eget, men de sista radernai yrkandet kan jag inte biträda. Därför står jag fast vid den reservation somvi fogat tUl näringsutskottets betänkande. Den skärpning som ligger i förslagstrider mot det som vi har anfört i reservationen. Vi anser att det inte ärrimligt att slopa aUa möjligheter tiU försäljning på andra tider än detraditioneUa, och vi fmner det vara en alltför drastisk åtgärd. Det skulleinnebära en onödig serviceförsämring för konsumenterna. Vi tror att Kungl. skaU kunna utfärda tillämpningsföreskrifter som ger ett Ukformigt system somkan accepteras av både handelns folk och konsumenterna. Med den debattordning som vi har gavs det miginte möjhghet i går att i rephk bemöta utskottets ordförande, varför jag ber om tUlgiftom jag kommer att använda extra. När nu regeringen föreslår att affärstidsreglermgen skaUupphöra fr. o. m. , finns det anledning att fråga sig om detbehövs fria affärstider. Enhgt mitt förmenande finns inte ett sådant behov sålänge den nuvarande tiden, meUan kl. 8.00 och kl. 8.00 på kväUen,inte utnyttjas av framför aUt handeln. Om det ändå skuUe anses föreligga ett sådant behov, resersig följaktligen nästa fråga; Vem kräver ett slopande av regleringen? Är detkonsumenterna som entydigt och klart har dokumenterat att man vill ha möjhghetatt handla efter om vardagarna men framför allt om ? Såvitt man kan döma av det material,affärstidsutredningen, som finns som underlag för vårt stäUningstagande,föreUgger inga uttalade konsumentönskemål om fria affärstider. En klarmajoritet var nöjd med det öppethållande som tillämpas, och flera var klartnegativa tiU ett vidgat ÖppethåUande. Är det de affärsanstäUda som önskar ett frittöppethållande? Är det de mindre företagen, närhetsbutikerna, somönskar ett fritt ÖppethåUande efter vardagar och för att,som det antyds på något stäUe, kunna konkurrera med service? Inte såvitt mankan bedöma av remissyttrandena. Man är i stället från deras sida djupt oroligmed anledning av den ytterligare förstärkning som ges de redan starkaföretagen, varuhus, stora enheter, externvaruhus. Enhgt utredningen är det framför aUt storföretagarna somär förespråkare för ett fritt system. I pressen är det såvitt jag vet endasttidningen som av något slags Uberal marknadsideologi envetet år efterår har drivit kravet om fria affärstider. Innan jag går in på motiven ytterligare, vill jag göra ettklarläggande om de socialdemokratiska motionerna. I den motion som i m. fl. står för, nr 1573, tar man upp samma argument som vigör i motion nr 1574, alltså strukturomvandlingens negativa konsekvenser,prishöjningarna, ökade krav på den kommunala servicen, konsekvenserna för dehandelsanstäUda och frånhändandet av styrmöjhg-heter för samhäUet. I motionen 1573 menar motionärerna att den gäUandeaffärstidslagen fungerar tiUfredsställande med undantag av de kommunaladispenserna och det är en uppfattning som delas i de övriga motionerna. Detsom skiljer de socialdemokratiska motionärema i motionerna 1573 och 1574 ärföljande. Medan i sin motion menar att aU dispensgivning skallutgå ur lagen anser de 14 motionärerna bakom motionen 1574 och reservanterna,bakom vilka står de övriga motionärerna, att man måste skärpa dispensgivningenoch göra den hkformig. Vi kan således inte stödja det alternativförslag somherr i går förde fram. Med all förståelse för HandelsanstäUdas förbunds agerandeför sitt intresse anser jag att det i första hand måste vara i dehandelsanstäUdas intresse att affärstidslagen bibehålles och att en skärpningav dispenserna kommer till stånd. Därmed bibehåUes också en möjhghet att styrautveckhngen. Att helt frånhända sig dessa möjhgheter och slopaaffärstidsregleringen måste för de handelsanstäUda vara det absolut I går togutskottets ordförande upp frågan om ob-tilläggen, och det r\ j j finnsanledning att tala om vad de nya ob-tilläggen de facto kommer att . r j , l igyi innebäraför de handelsanstäUda inom detaljhandeln. Jag har via Handels------- fåttuppgifter om de tarifflöner varpå man inom detaljhandeln beräknar Affärstidslag- sina ob-tillägg. De facto innebär de nya ob-tillägg som man nu anser varaså väsentliga - och mot det har jag ingenting att erinra - och som har knutitstUl ett slopande av affärstidslagen i kronor summa summarum följande för deanställda; vardagar4:60 per dag, lördagar3:45 per dag och Jag skallgärna klargöra hur jag kommit fram tUl dessa siffror. I vad gäller har man 100 procentsob-tiUägg inom handeln. Det blir ingen ökning, utan det kommer fortfarande attutgå 100 procents ob-tiUägg. När det gäller har man för närvarandeefter 100 procents ob-tillägg. MeUan och utgår 70procents ob-tUlägg. har förhandlat sig tUl enhöjning av ob-tillägget tUl meUan och , alltså en ökning . Den tarifflön som man genomsnittligthar inom handeln är 10:50 och kommer fr. o. m. den 1 januariatt vara 11 ;50. 30 procents höjning av lönen för timmen mellan ochkl. 13.00 betyder en förbättring med 3:45 räknat på tarifflönen 11;50. På vardagar har man efter 50 procentsob-tillägg, och man skulle efter ett genomförande av de nya ob-tUläggen få 70procents ob-tiUägg efter , aUtså en höjning efter . I min beräkning har jag utgått från att man inom detaljhandeln påvardagar knappast kommer att ha öppet längre än till , och höjningenav ob-tiUäggen skulle då på en vardag ge summa 4:60. För den stora delen av de handelsanstäUda mnebär ettslopande av affärstidslagen och ett vidgat söndagsöppethållande, som vi aUavarnar för, ingen större förändring genom ökningen av ob-tiUäggen. Det finnsanledning att påpeka detta, eftersom utskottets ordförande i går tog upp fråganom ob-tilläggen. Frågan om fria affärstider är inte längre enbart enarbetstidsfråga för de handelsanstäUda. Något som tas upp i samtliga motionerpå ett eller annat sätt är de totala samhäUsekonomiska konsekvenserna av ettfrisläppande av affärstiderna. Jag skaU strax återkomma till dessa men villpåpeka att utskottsmajoriteten inte på en enda punkt kunnat vederlägga att dekonsekvenser som vi påtalat i motionen 1 574 kan bli följden av att låtasamhäUsutvecklingen fritt styras av de företagsekonomiska skälen. T. o. m.affärstidsutredningen vidgår att det är tänkbart att fler närbutiker snabbarekommer att slås ut vid ett frisläppande av affärstiderna. Så tUl konsekvenserna. StrukturrationaUseringen har pågåttunder en följd av år och har haft uppenbart ogynnsamma verkningar för de enskilda hushåUen. Fler och fler närbutiker läggs ned. Större och större underlag anser handeln sig behöva för att kunna etablera sig. omsättningpå ca bedöms på sina håll nödvändig för en s. k.närhetsbutik för att den skall vara lönsam och bära sina kostnader. Det betyderett stort kundunderlag och i regel rätt stora avstånd. De större enheterna harmycket sällan kompenserats med andra distributionsformer som telefonbeställningoch hemsändning, varför allt större anspråk ställs på insatser från hushållenssida. Detta var bl. a. anledningen tUl att regeringen tiUkalladeden s. k. distributionsutredningen. I direktiven sägs också klart;"Handelns rationalisering innebär alltså i stor utsträcknmg enövervältring av varudistri-butionsarbete på konsumenterna och på samhäUet.Konsumenterna har begränsade möjhgheter att på ett rationellt sätt anpassa sigtill den ändrade situationen. För vissa konsumentgrupper, främst åldringar ochhandikappade samt glesbygdernas befolkning, kan stora svårigheter uppstå." Det är således inte bara motionärerna i motionen 1574 sompåpekar att svaga grupper drabbas av att närbutikerna läggs ner. Regeringen harsjälv påpekat detta i distributionsutredningens direktiv. Även vid ett totalt bUinnehav, vilket vi tack och lov intehar ännu, kommer enUgt olika uppfattningar inte mindre än en femtedel tiU entredjedel av alla hushåll, alltså väsentliga grupper av samhällsmedlemmar,, attvara förhindrade att inneha eller köra bil. En ytterligare accentuering avnedläggandet av närhetsbutiker bhr otvetydigt fallet, när de stora och starkaenheternas stäUning inom handeln ytterligare förstärks. Detta betyderförsämrade inköpsmöjligheter för alla icke bUburna som jag sade tidigare enväsentUg grupp. Ansvaret för att upprätthålla en god servicenivå för desvaga konsumenterna i fråga om dagligvaror anser vi bör åligga statlig ochkommunal planering, och lagstiftningen bör användas som ett styrmedel för enbättre serviceförsörjning, inte som motsatsen. Prisutveckhngen har påtalats såväl i utredningen, ihandelsministerns skrivelse som i vår motion. Handelsministern påtalar att detfinns tre vägar att kompensera sig för de s. k. ob-tiUäggen; genereUaprishöjningar, särskilda prishöjningar och sena kvällstider samt ökadomsättning. I motionen 1574 påpekar vi att särskilda prishöjningar ärmindre troUga. Det skuUe innebära att samtliga varor prismärktes på två sättoch kunderna finge betala ett pris före ett visst klockslag och ett annat prisefter. Handelsmmistern påtalar i sin skrivelse att ett sådant förfarande ärföga troligt, åtmmstone när det gäller kapitalvaror, utan där kommer deförhöjda kostnaderna att finansieras genom genereUa prishöjningar. Med andraord får de konsumenter som inte utnyttjar servicen vara med och betala för denminoritet som använder sin och tiU inköp. Det tredje sättet att kompensera kostnaderna är ökadomsättning. Kundernas totala köpkraft är i stort given, och en ökad omsättningför en del företag innebär i realiteten en mmskning för andra. Att det då bhrde stora företagen med stort köpunderlag som har ekonomiska möjligheter attanvända detta konkurrensmedel är givet. En liten närhetsbutik med sviktandeunderlag har stora svårigheter. Att tro att mindre företagmed högre lönekostnader skaU ha möjlighet att konkurrera med sådan service somsöndagsöppet framstår som uppenbart naivt. Det finns anledning att påpeka den ologik somutskottets ordförande gjorde sig skyldig till i gårdagens debatt, när hanmenade att farhågorna för prishöjningar var överdrivna och påstodatt söndagsöppet inte skuUe användas särskUt mycket på grund av att det blevett "dyrt kalas". vände sig i går mot de hypotetiskaantaganden om prishöjningar som motionärerna fört fram, antaganden som förövrigt också gjorts av pris- och kartellnämnden m. fl. Det kan då vara av intresse att med den erfarenhet man hari dag presentera några faktiska siffror om prisförändringar. I går fick jagredovisat en undersökning som gjorts i en av nyare förortsstadsdelarsom visade att ett kvartalsköp för en fyrapersoners-famUj i inköpskostnaderskUde sig endast med 0,2-0,, oräknat vad återbäringen ger, mellanKonsum och ICA-affärerna. Den hUa servicebutiken däremot med väsenthgt mindresortiment men vidgat öppethållande om vardagarna och söndagsöppet låg 4,5procent högre för samma inköp. Det finns kanske också anledning att säga något omerfarenheterna prismässigt och i övrigt från . USA-systemet med småservicebutiker är vad jag skuUe vilja kalla ett torparsystem, med andra ord ettarrendesystem som knappast kan vara önskvärt att införa i . Särskildainvestmentbolag gör marknadsundersökningar, skaffar mark och utbjuder arrendettill hugade spekulanter, som sätter ett htet startkapital i företaget och fåren månads utbUdning. Man skriver kontrakt, och företagaren ofta arbetare och hans famUj sätter till all sin tid. Man har ju inte sammaarbetstidslagstiftning i som i . Därefter tar man ut de priser mankan få på marknaden. GenereUt kan sägas att priserna Ugger högre isådana servicebutiker i , enligt uppgift jag i går fått från sakkunnigt håU. Regeringen hyser själv farhågor för en utveckhng mot högrepriser och snabbare nedläggande av närhetsbutiker, då man ansett sig behövasläppa lagen på prov och införa en särskUd övervakningsnämnd som skaU ha tihuppgift att följa utveckhngen. Frågan reser sig onekhgen, hur det skaU blimöjhgt för denna nämnd att urskilja vad som är orsak och verkan, alldenstundprisstoppet också kommer att upphöra . Om så ändå skulle visasig möjligt är det enUgt mitt förmenande vanskhgt att om än på prov slopalagen. Som också reservationen påpekat kommer nämnden att ge mycket ringa skyddmot de negativa effekterna. hunnit göra sina rön och påkallatnödvändiga åtgärder från statsmakternas sida hinner flera faser i vad det gäUerbåde prishöjningar och nedläggningar av butiker att passera. Vem ger ossnedlagda närhetsbutiker tiUbaka om experimentet går dåligt? Det har i utredningen från de stora enheternas sidapåtalats att det inte varit svårigheter att få deltidsanstäUda tUl kväUs- ochsöndagstjänstgöring. I motionen 1574 har vi påtalat att det är troUgt att ettökat utnyttjande av tUlfälUgt deltidsanstäUda kommer att bU följden, något somockså bekräftades av anförande i går. Tyvärr ärorganisationsprocenten bland de handelsanstäUda enhgt uppgifter Nr 148 jag fått från Handels endast och bland de Onsdagenden deltidsanstäUda väsentUgt lägre.MeUan av företagen är 15december 1971 avtalsbundna. Detta gäller framför aUt små företag med fåanställda. -------------------- andra ord, mellan av arbetsgivarna är icke bundna av TillfäUigt deltidsanstäUda inomhandeln utgörs tUl allt övervägande stijtning delen av kvinnor. Det är troligt att med ett slopande avaffärstidslagen kommerdenna grupp, som saknar sociala förmåner och avtalstrygghet, att öka, vilketockså bekräftades av i uppgifter i går om attgenomsnittsarbetstiden var för de deltidsanstäUda, alltsåklart under gränsen för sociala förmåner. Denna grupp kommer att öka då denutgör den billigaste arbetskraften. Det kan knappast vara ett mål för samhäUetatt låta kvinnorna utnyttjas på de sämsta tiderna med de sämsta förmånerna.Motiven som skymtar i utredningens slutsatser att låta den personal som önskararbeta göra det är oacceptabla enligt min mening.HandelsanstäUda är en låglönegrupp i samhället med omkring 10:50/timme itariff lön och fr. o. m. den 1 januari 11:50. En höjning av deras standard börrimhgen inte ske mot arbete på obekväm arbetstid. Det som saknas bakom utredningens förslag och därmed ocksåbakom förslaget om ett slopande av affärstidsregleringen är en uttalad målsättningoch klara, dokumenterade behov. Frågan om affärstiderna kan mte ses isoleradutan bör inordnas i ett system av faktorer. För att rationalitet ochbekvämlighet skaU uppfyUas för konsumenten krävs att en rad villkor uppfyllssom butikslokalisering och planering av kommunikationer, tUlhandahåUandet avoUka butikstyper, automathandel, varusortiment och distributionsformer somtelefonbestäUning och hemsändning. Så länge detta inte är gjort vinner intekonsumenterna på fria affärstider. Man kan snarare se diskussionen om ökatöppethållande som ett symtom på brister i planeringen. Det kan knappast vara rimligt att samhället på områdeefter område får sopa upp efter de fria marknadskrafternas spel, antingen detgälUer sysselsättningen eUer planeringen av samhället i stort för atttillgodose medborgarnas behov. EnUgt min och mina medmotionärers uppfattnmg är det interimUgt att vi frånhänder oss det styrmedel som affärstidslagen innebär, så länge de negativa konsekvenserna inte bevisligen är eliminerade. ' har enligtvårt förmenande fått klara direktiv att följaoch föreslå åtgärder i syfte att motverka den handelns strukturomvandling somredan pågår. Det finns anledning att här citera ytterligare ur direktiven; "Vidare är det uppenbart, att den starkaföretagskoncentrationen inom varuhandeln, i synnerhet dagligvarudistributionen, medfört nya betingelser för konkurrensen meUan handelsföretagen och ändrade styrkeförhållanden inom näringslivet. och frivUhga block- bUdningar har fått en mycket stark ställning. En följd av den nya konkurrenssituationen kan vara att rationaliseringsvinstens fördelning blir en annan än den som jag förutsatte och som från samhällets synpunkt är önskvärd. Med hänsyn tiU vad som ovan sagts i det 8 föregående bör en utredning omvarudistributionen och därmed förknip- padeproblem komma tiU stånd. Den bör inriktas särskilt på de frågor somaktualiserats av handelns strukturutveckhng och som har betydelse förkonsumenterna från de synpunkter som berörts." Vidare: "Tyngdpunkten i utredningsarbetet bör läggaspå de konsii-mentekonomiska och samhäUsekonomiska följderna av koncentrationeninom detaljhandeln, i första hand dagligvaruhandeln. Förändringar inom andradelar av distributionssektorn bör kunna innefattas i utredningen i den mån demedför påtaghga problem för konsumenterna." Och vidare; "En viktig uppgift bhr att göra entotalbedömning, där inte bara de företagsekonomiska synpunkterna utan ävenhushållens insatser och uppoffringar och pengar beaktas. Mot bakgrundenav en sådan totalanalys finns det anledning att överväga behovet av ochformerna för samhälleliga åtgärder för att påverka handelns strukturomvandlingi sådan rikting att övervältringseffekterna motverkas och att rimhgakonsumentönskemål om bl. a. ohka former av närhetsservice kan tUlgodoses.Härvid bör särskUt beaktas sådana krav som kan ställas med hänsyn tiU de gamlasoch de handikappades svårigheter." Att distributionsutredningen med sådana dhektiv skullekunna frånhända sig frågan om affärstidslagen synes underUgt. Ävenaffärstidsutred-rungen har ju påpekat att en snabbare nerläggning av närhetsbutikerblir en följd. har långtgående direktiv och besvärligaarbetsuppgifter det skall jag gärna vidgå. Det synes helt omotiverat attinnan den slutfört sitt arbete fatta vittgående beslut, som ytterligareförstärker strukturomvandlingen i negativ riktning. I motionen 1574 har vi påtalat att nuvarande dispensreglerinte har visat sig tiUräckUga, framför aUt beroende på att de har tiUämpatsoUka i ohka kommuner. Vi anser att en avsevärt skärpt och hkformig dispensgivningbör utformas av departementet. En hkformig dispensrätt bör kunna användas somett styrmedel för en bättre serviceförsörjning inom kommunen, exempelvis i formav ett joursystem som inordnas i en serviceförsörjningsplan. DärmedskuUe affärstidslagen kunna nyttjas positivt för konsumenterna urserviceförsörjningssynpunkt och inte som ett konkurrensmedel inomdetaljhandeln. Det finns anledning att påpeka att motionärerna inte är ensammaom dessa tankar. a. har , kommun.Landsorganisationen, servicekommittén och konsumentrådet förordat ettjoursystem i sina yttranden. EnUgt mitt förmenande bör affärstidslagen behållas,kompletterad med skärpta och hkformiga dispensregler. Om dispensgivningen intehar fungerat som avsett var när lagen infördes, finns det snarare anledning attse över hur man skärper och förenhetligar rätten tiU dispensgivning genomstyrning från departementet än att helt släppa aUa styrmöjligheter och hoppaspå att inga negativa konsekvenser skaU uppstå. I reservationen har påtalats de negativa konsekvenser vitalat om i motionen 1574. Jag finner att reservationen till aUa delar stödermotionen 1 574 och yrkar därför, herr talman, bifaU tiU reservationen inäringsutskottets betänkande nr 53. I detta anförande instämde frökenBergegren, och (samtUga s). \* protokoll 1971. Nr 148 , - Herr förste vice talmannen (); jQnsdaaenden Herr talman! Den gyUene regeln föraU lagstiftning som gällt under 15december 1971 århundraden, ja, man kan säga under årtusenden om allasUkhet inför -------- _--------- lagen kan man inte säga gäller ifråga om den nuvarande affärstidslagen. Affarstiaslag- pgj gj. jispenssystemet som har luckrat upp begreppen aUdeles för Det har ju aUtid, medrätta, rått obenägenhet, ja, rent av ovilja niot atttillåta dispenser frän en lagstiftning. Har det förekommit dispensgivning hardet i regel varit under en övergångstid, och sedan har lagen gällt Uka föralla. I vissa fall har man önskat ge regeringen möjhgheter att beviljadispenser, men regeringen har oftast inte varit mtresserad av att få sådanabefogenheter, dels därför att de är svåra att tUlämpa, dels därför attdispenser medför ohkhet inför lagen. Får en affär eller en person dispens, sålyder vederbörande ju inte under exakt samma lagstiftning som andra. Det äralltså enhgt min uppfattning principiellt synnerligen betänkUgt att beviljadispenser från en lagstiftning. Om de är fåtaliga och temporära kan manmöjligen till nöds acceptera dem, men enligt de upplysningar vi fick inäringsutskottet har det gjorts 14 000 ansökningar om dispenser i fråga omaffärstidslagen, av vUka 12 000 beviljats. Vad har vi för sorts lagstiftningkvar då? Det bhr någonting av en ost med så stora hål i att hålen är det mestbetydande medan det inte är så mycket kvar av själva ostmassan. Som affärstidslagen nu verkar finner man de mestbesynnerliga uiadvertenser. Det är inte bara dispensgivningen som görlagstiftningen ologisk och inkonsekvent. Av någon obegriplig anledning har manplacerat en del små hus ofta fula och för omgivningen vanprydande och äventUl hinder för trafiken, när folk stannar i parker och på olika andraplatser. De där små husen kaUas kiosker, och för dem gäller helt andrabestämmelser om vilka varor som får säljas och vilken tid de får säljas. Detkan hända att man historiskt kan förstå hur de har kommit tUl. Det började medmannen som stod med en hten låda på magen och sålde korv eller någonting annat,så utvecklades det till något mindre skjul och så blev det dennabesynnerliga ordning att man skaU ha särskilda byggnader som skaU ha särskildabestämmelser. Jag har ingenting emot kioskhandeln, men varför kan intekioskerna hgga som andra affärslokaler och varför kan de inte drivas på sammaviUkor som andra affärer? Det är för mig obegriphgt att det är ordnat på dethär sättet. Jag vet ju väl att det är en sak att besluta om dessa småhus eller kiosker, men de har gynnats genom den, som jag menar, rätt egendomhgaaffärstidslagstiftning vi har . Med dispensgivningen och med kioskhandeln har man aUtså fåtten affärstidslagstiftning som nära nog kan sägas vara en parodi på lagstiftning.En vara får lov att säljas i en kiosk, men den får mte lov att säljas på andraställen, en affär får ha öppet vissa tider, men en annan affär som säljerprecis samma varor får inte ha öppet. Det är verkligen en anmärkningsvärdlagstiftning som vi har fått här. Jag viU taupp en del av de farhågor som man har i reservationen. tycker bör se på erfarenheterna på det området. om maninte skulle ha affärstidslagen skulle framför aUt företag av typen 10 stormarknad vara särskilt benägnaatt hålla öppet . självfalletatt inför en förändrad lagstiftning det är begripligt att en hel del isynnerhet mindre affärsinnehavare känner sig oroade. Det kan bU svårt för dematt hävda sig. Men det är bara det att erfarenheten från andra länder,som har helt fri affärstid, visar ju tvärtom att det inte bhvit så som det ståri reservationen och som de mindre affärsidkarna har förestäUt sig. Om man serpå länder med fri affärstid finner man att de som aUtid har stängt påsöndagarna är varuhusen. Jag har varit bra i en av världens störstahuvudstäder, strax före julen, då det skuUe vara mest gynnsamt att ha öppet påsöndagar. Inte i ett enda fall har jag funnit att varuhusen har öppet på ensöndag. Jag förstår det mycket väl. Ett så stort varuhus kan inte skilja bortnågon avdelning, utan de måste öppna juveleraravdel-ningen, avdelningarna förpälsar, möbler och trädgårdsredskap och aUtsammans. Hela varuhuset med dessoerhört dryga driftkostnader måste öppnas , och därför gör man detinte. Men om man går tUl de affärer, som säljer hvsmedel, finnerman inte heller att de har öppet, utan det är bestämt stängt kl. 6 pålördagskvällen och sedan öppnar man inte förrän rätt påmåndagen.