prop · FU0386 · 1971-12-31 00:00:00 — Hemförsäljningsker vanligtvis i form av avbetalningsköp. Härmed förslås enligtavbelalningsköplagen ell avlal varigenom lösöre säljs mol betalning i särskildaposter, av vUka en eller flera skall erläggas efler del all godset utgivitstill köparen, och under villkor alt säljaren skall ha rätt all återta godset omköparen åsidosätter vad som åligger honom, eller all äganderätten till godsetskall förbli hos säljaren till dess betalningen eller viss del av denna harblivit erlagd. Avbelalningsköplagen innehåller ett antal skyddsregler tillköparens förmån, vilka är tvingande och aUlså inle kan åsidosättas genom avlalmellan parterna. 3.Rättsläget i vissa främmande länder näringsrätlsliga lagstiftningen i övriga nordiska länder finns särskildabestämmelser om hemförsäljning i . Enligt vissa bestämmelser i 1966 årsNaeringslov är hemförsäljning i princip förbjuden. Undanlag från della förbudgäller i fråga om försäljning av böcker, vissa livsmedel, tidningar ochtidskrifter saml hantverksmässiga tjänster som endast kan utföras på platsen.Förbudsbeslämmelserna gäller inle heller beträffande s. k. abonnemangsavtal.Någon motsvarande näringsrätlslig reglering av hemförsäljning finns inte iFinland eUer . Denavtals- och köprällsliga regleringen är i och i stort settdensamma som i . I saknas motsvarighet lill köplagarna i deövriga länderna, men den sedvanerättsliga regleringen lorde i de hänseenden somnu är av betydelse i aUt väsentligt stämma överens med vad som gäller där.Någon förmögenhetsrättslig speciallagstiftning om hemförsäljnings- ellerabonnemangsavlal finns inle f. n. i något nordiskt land. Fråganom atl införa särskilda regler lill köparnas skydd vid hemförsäljning harvarit och är f. n. föremål för överväganden i många främmande länder.Diskussionen har företrädesvis avsett direklförsäljning i köparens hem("door-to-door sales"). I utredningens belänkande finns vissaupplysningar om innehållet i utiändsk rält av vilka jag anser mig böra återgeföljande. IEngland finns regler om hemförsäljning Hire-Purchase Act.Bestämmelserna avser avbelalningsköp och liknande transaktioner. Skyddsreglernaär tillämpliga endast i fall då köparen undertecknat köpekontraktet på annanplats än i säljarens butik eller annat fast försäljningsställe. Under dessaförutsättningar har köparen rält all skriftligen frånträda avtalet under en tidav , räknat från den dag han mottog en orderbekräftelse av säljaren.För att lagen skall tillämpas 1971: 86 13 krävsi vissa faU alt värdet av godset överstiger . Om värdet överstiger 2 000pund, är lagen inle tUlämplig. Säljaren är skyldig all upplysa köparen omdennes räll genom anmärkning på kontraktet i rött tryck med röd inramning. Omköparen frånträder avtalet är han skyldig atl håUa godset lill säljarens disposition.Han är vårdnadsplik-lig . Låter sig säljaren företrädas av enrepresentant (ombud). Svarar säljaren för de uppgifter ombudet lämnat omgodset, oavsett om de lämnats muntligen eller skriftligen. IUSA har förekommit en omfattande diskussion rörande behovet av lagstiftningangående hemförsäljning. I en färsk modellag, "Uniform Consumer CreditCode" av (UCCC), finns bestämmelser om sådankredilförsäljning lill konsumenter vid vUken säljaren oombedd uppsöker köpareni dennes hem och avlal ingås där. Avtalet kan även gälla tjänster. a. för köp beträffande vilka parterna har fört förhandlingari säljarens affär. Likaså undantas avlal som komniil till slånd lill följd avall köparen har trängande behov av all genast få säljarens prestation utförd(reparation av skadad vattenledning eller värmepanna o. Köparen har enligtlagen räll all häva avtalet , räknai från del köparen skriverunder köpekontraktet eller lämnar sill anbud. Hävningen måste ske skriftligen.Säljaren måste skriftiigen och på ett tydligt sätt upplysa köparen om hans rättför alt den nämnda "ångerfrislen" skaU börja. Sedan köparen hävtavtalet, skall säljaren återbetala vad han har mottagit. Köparen är skyldig althälla säljaren godset tUlhanda. Hämtar inle säljaren godset ,tillfaller godset köparen ulan kostnad. Köparen har värdnadsplikl beträffandegodset intill utgången av . Säljaren synes däremot stå faran förvådahändelser. UCCC innehåller också en rad särskilda bestämmelser lUl skyddför kredilköpare. Lagar som i allt väsentligt bygger på de återgivnahemförsäljningsreglerna i UCCC har antagits i sju delstater i . Lagarmed liknande itmehåll som UCCC har även genomförts i och i sexprovinser i . Fråganom alt tillerkänna köpare vid hemförsäljning en generell räll att frånträdaavlal har redan tidigare varit föremål för uppmärksamhet hos oss. Frägan hardärvid kopplats samman med de problem som rör finansieringen avkonsumlionsvaruköp. Konsumtionskredilutredningenavgav belänkandet Konsumtionskrediter i (SOU 1966: 42). Ibetänkandet framhöll utredningen, alt bedömningen av konsumtionskredilernatidigare hade skett närmast från sociala synpunkter. Den skuldsättning somdenna finansieringsform innebar för den enskilde köparen hade ansetts ställahonom 1971: 86 14 ietl inle önskvärt ekonomiskt beroendeförhållande lill kreditgivaren. På grundhärav hade den enskilde ansetts vara i behov av skydd på olika sätt.Utredningen konstaterade, att de sociala skälen mot konsumtionskrediter numeraskjulils i bakgranden eller åtminstone ändrat karaktär. Krediterna gälldenämligen numera till övervägande del varaktiga konsumtionsvaror, såsom bUar,kylskåp m. m. Samhället hade enligt utredningen inle anledning all längrereagera mot denna företeelse, lagen i storl. Emellertid ansågs konsumenternavara i behov av vissa åtgärder från samhällets sida. Mot bakgrund härav ansågutredningen bl. a., att konsumenterna borde i största möjliga utsträckningerhålla skydd mot sådan otillbörlig påtryckning som visat sig förekommaframförallt vid agenlförsäljning i hemmen. Detla skydd borde bestå i en rällför köpare alt under viss få frånträda avlal om avbelalningsköpsom ingåtts i hemmen (betänkandet s. 174). Ienlighet med dessa synpunkter lade utredningen fram etl förslag lill lag omrält atl frånträda avtal i vissa fall. Denföreslagna lagen avsågs gälla lill förmän för konsument som ingått avlal omköp av gods eller om tillhandahållande av tjänst, under föratsättning attavtalet tUlkommit på grund av anbud som gjorts vid "tillhandahällarenseller någon dennes företrädares" personliga besök i konsumentens bostadeller därmed jämförlig vistelseort och atl avtalet inle helt fullgjorts vidbesöket. Önskade konsumenten frånträda avtalet, skulle han enligt förslagelmeddela motparten della senast inom från det han insett eller bortinse all avlal kommit till stånd. Vidremissbehandlingen av konsumtionskreditut-redningensbelänkande uttalade remissinstanserna i denna del sin anslutning till tankenatl man borde försöka komma lill rätta med avarterna av direktförsäljning ihemmen. En invändning av principiell natur, som med eftertryck fördes fram fränvissa häll, gick ut på all de föreslagna reglerna med hänsyn lill suiutformning kunde avlmbba respekten för grundsatsen atl avtal skall hållas ochdärigenom kunde få negativa och farliga verkningar inom andra rättsområden. Detinvändes också atl reglerna innebar en helt oförtjänt diskriminering avhemförsäljningen som sådan, en försäljningsform som ofta var praktisk förkonsumenten. Vidare framhölls all det inle var rimligt alt köparen skulle fårygga etl avlal även i fall då säljaren inle alls hade betett sig klandervärt.Också rättsliga betänkligheter i andra avseenden framfördes. Förslageltillstyrktes å andra sidan av flera remissorgan under hänvisning till behovetav särskilda skyddsregler vid hemförsäljning. Lagförslagethar inte föranlett några lagstiftningsåtgärder. VidNordiska rådets 15:e session behandlades etl medlemsförslag ominförande av en regel om betänketid i avtalslagen (Sak A 113/j). Som motiveringför förslaget åberopades de missförhållanden som ansågs råda viddireklförsäljning i hemmen. 1971: 86 15 höllall den skicklige försäljaren ofta utnyttjade sitt övertag gentemot denoerfarne konsumenten. I många fall kom köparen genom avtalets formulering attintaga ställning av anbudsgivare, medan säljaren blev anbudstagare. Dellamedförde enligt medlemsförslaget atl köparen blev bunden genast under det attbundenhet för säljaren uppkom först då denne accepterade köparens anbud.Säljaren fick därigenom en frist, som inte tiUkom köparen. Remissyttrandenaöver medlemsförslagel speglade i stort sett samma synpunkter som dem vUka komtill ullryck vid remissbehandlingen av konsumlionskredilulredningensbetänkande. Medlemsförslagelföranledde en rekommendation (1967: 15) från lill regeringarnai de nordiska länderna, varigenom rådel hemställde lill regeringarna allundersöka behovet av och innehållet i en skyddsregel särskilt för sådana falldå avtal ingås eller beställning sker vid den ena partens besök ulan anmodan iden andra partens bostad eller på därmed jämförlig plats. Beträffandebehovet och lämpligheten av en lagstiftning framhåller de sakkunniga till enbörjan alt åtskilliga faktorer göi; alt konsumenternas behov av skydd ärsärskUt framträdande i det moderna samhället. Dagens marknad karakteriseras avelt mycket omfattande utbud av varor och tjänster. Stigande levnadsstandard medförväxande köpkraft hos konsumenterna. Hårdnande konkurrens har skapat behov förförelagen all finna ständigt nya vägar atl påverka konsumenternas handlande. Eltviktigt led i samhällets konsumentpolitik är enligt de sakkunniga atl riktakonsumenternas uppmärksamhet på de faktorer som i första hand bör påverkakonsumtionsvalel och öka deras motståndskraft mol irrationeUa säljargumenl. Vidsidan av konsumentupplysning och annan verksamhet som syftar till alltillhandahålla etl objektivt underlag för konsumenternas handlande krävsemellertid enligt de sakkunniga också rättsregler, som direkt skyddarkonsumenterna mot sådana marknadsförings- eller försäljningsmetoder somframstår som skadliga eller olämpliga eller som utsätter konsumenterna för enstark psykologisk påverkan. gällande näringsrätlslig och civUrättsliglagstiftning har visat sig vara otiUräcklig för att tillgodose konsumenternasskyddsbehov i etl modernt marknadssamhälle. Frän statsmakternas sida harvisserligen enligt de sakkunniga under senare är vidtagits betydelsefullalagstiftningsåtgärder för att förslärka konsumenternas rättsskydd. De är dockav mera generell natur och måste kompletteras med punktvisa insatser 1971: 86 16 avlagstiftaren på avgränsade områden av näringslivet där särskilda skyddsbehovfinns all tillgodose. Idetta sammanhang bör enligt de sakkunniga särskild uppmärksamhet ägnashemförsäljningen, dvs. sådan försäljning lill enskilda konsumenter avkonsumtions- eller kapitalvaror som sker genom alt en näringsidkare ellerrepresentant för denne söker upp den enskilde i hans bostad eller under andraliknande förhållanden och försöker förmå honom atl ingå avlal om förvärv avvara eller tjänst. Denna försäljnings-' metod är långt ifrån ovanlig.Försäljningen av t. ex. hushållsmaskiner och vissa bokverk sker i stor omfallninggenom hemförsäljning. Frånkonsumentskyddssynpunkt erbjuder enligt de sakkunniga hemförsäljningenspeciella problem. Vid försäljning i butik eller varahus eller från annat fastinrättat försäljningsställe förutsätts en viss aktivitet från köparens sida:han måste själv la elt initiativ genom all söka upp säljaren och kan därförnormalt antas ha en viss beredskap atl möta den psykologiska påverkan somsäljaren kan utsätta honom för. En person som besöker en butik eller eltvaruhus fär förutsättas vara inställd pä all eller senare köpa envara som han anser sig ha behov av. Han har pä förhand gjort vissabehovsbedömningar och ekonomiska beräkningar. Han har sålunda byggt upp etlpsykologiskt skydd mol all överrumplas av säljfrämjande argument. F. ö. har hanalltid möjlighet att avlägsna sig från butiken och därigenom dra sig ur delhela. Idessa hänseenden är situationen en annan vid hemförsäljning. SärskUt i devanliga fall då säljaren eller en representant för honom oombedd söker upp en presumtivkund i dennes bostad befinner sig konsumenten i etl psykologiskt underläge.Han blir lätt offer för försäljarens övertalningsförmåga och känner sig"utlämnad" lill försäljaren. I della läge blir hans förmåga altkritiskt bedöma försäljarens uppgifter och argument lätt nedsatt. Ofta är hanensam med försäljaren och kan inle rådgöra med personer i sin omgivning. Depersoner som anlitas för hemförsäljning är ofta väl utbildade i modernförsäljningsleknik. Karakteristiskt för hemförsäljningssilualionen är ocksåall konsumenten av praktiska skäl har svårt atl dra sig ur det hela. Har hanen gång släppt in försäljaren i sill hem måste han "köra ul" denne omhan inle vill köpa den erbjudna varan. En faktor av betydelse är slutligen althemförsäljning så gott som undantagslöst sker på kredit i- form avavbelalningsköp. Konsumenten kan sålunda förvärva den erbjudna varan ulan atlomedelbart göra någon kännbar ekonomisk uppoffring. Desakkunniga påpekar all de speciella förhållanden som sålunda karakteriserarhemförsäljningsverksamheten har föranlett speciallagstifl-rung i flera länderför atl skydda konsumenterna. Enligt de sakkunniga talar starka skäl för atldel också i vårt land skapas rättsregler som ger konsumenterna bättre skydd motall de i elt praktiskt och psykologiskt underläge förmås tUl rättshandlingarsom strider mot deras egentiiga in- 1971: 86 17 tressen.Del kan med fog antas atl de fall då en köpare i efterhand ångrar sig ärbetydUgt vanligare vid hemförsäljning än vid annan försäljning. Under senareår har del också förts fram krav på en särskUd lagstiftning i ämnet både fränkonsumenlhåll och i politiska instanser. Eltingripande från lagstiftarens sida till konsumenternas skydd på della områdeligger enligt de sakkunniga också i linje med den alltmer aktivakonsumentpolitik som slalsmaklema bedriver. Del kunde visserligen te signaturligt all se hemförsäljningsproblemen i etl vidare perspektiv och somendast en del av del större problemkomplex som gäller konsumenlköp över huvudlaget. Reformbehovet är emellertid enligt de sakkunniga särskilt stort när delgäller hemförsäljning. Del erbjuder enligt deras mening inle heller någrasvårigheter och inger inle några principiella betänkligheter atl bi7la utfrågan om hemförsäljning tUl en särbehandling. En lagstiftning i ämnet kanavgränsas pä sådant sätt att man inle föregriper resultatet av del arbete sompågår på del allmänna köprällsliga och avtalsrältsliga området med stkle påall stärka konsumenternas rättsskydd i allmänhet. Desakkunniga framhåller all frågan om elt starkare skydd för konsumenten vidhemförsäljning i princip kan lösas på två olika sätt. Man kan antingen införaen näringsrältslig lagstiftning, som helt eller delvis förbjuderhemförsäljning eller i varje fall uppställer sädana villkor för näringsidkarnasräll all idka hemförsäljningsverksamhet alt del skapas garantier för atlkonsumenternas intressen tillvaratas. Den vägen har man gått på sina häll iutiandet, bl. a. i . Men man kan också välja en rent civilrällsliglagstiftning, som med viss avvikelse från allmänna obligationsrättsliga reglergör inträdet av de avtalsrätlsliga verkningarna av hemförsäljningsavtalberoende av särskilda vUlkor uppställda i konsumentens intresse. Den metodenhar valts i flertalet av de främmande länder där hemförsäljningsverksamhetenöver huvud laget har uppmärksammals i lagstiftningen. Enligtde sakkunniga kan man genom en näringsrältslig lagstiftning åstadkomma ellmyckel effektivt skydd för konsumenterna, t. ex. genom all införa ell totalteller partiellt förbud mot hemförsäljning. Vissa resultat skulle man sannoliktockså kunna nå genom all uppställa krav på auktorisalion av företagsn ellerderas agenter och försäljare. De sakkunniga finner dock alt en näringsrältsligreglering inger både principiella och näringspolitiska betänkligheter och ävenhar andra nackdelar som väger betydligt tyngre än de fördelar som kan vinnas.Ell förbud mol hemförsäljning skulle innebära ett markant avsleg frångrundsatserna i vår traditionellt liberala näringsfrihelslagstlflning och bördärför tillgripas bara om lagstiftaren inle kan söka sig fram på andra vägar.En förbudslagsliftning skulle dessutom kunna få myckel ogynnsamma verkningarför konsumenterna, då hemförsäljningsverksamheten som marknadsförings- ochdistribulionsmelod i och för sig fyller en vik- 2 1971.1 saml. 1971: 86 18 Etl förbud skulle dessutom inle kunna träffa den vikliga sektor somavser hemförsäljning av böcker, eftersom en sådan lagstiftning skulle komma istrid med tryckfrihetsförordningens bestämmelser om rätten att fritt spridatryckt skrift. Samma näringsrätlsliga ochIryckfrihelsrällsliga synpunkter kan enligt de sakkunniga åberopas också molell auklorisalionslvång för hemförsäljningsverksamheten. sådani syslemskulle också ha andra nackdelar. a. är det inle troligt atl man verkligendärigenom skulle komma till rätta med de ölägenheter som frånkonsumenlskyddssynpunkl är förenade med hemförsäljning. Behovet av etlkonsumentskydd är betingat främst av försäljningsmeloden som sådan och kaninle tillgodoses genom en auklorisation av säljarföretagen eller derasrepresentanter. På de anförda skälenkommer de sakkunniga lill slutsatsen atl en lösning avhemförsäljningsproblemet inle kan ske på näringsrätlslig väg utan bör sökasgenom en civilrällslig reglering. Lagstiftningen bör syfta liU all inskränkaköparens bundenhet av de rättshandlingar han företar genom all ge honom enbetänketid under vilken han kan överväga om han vill fullfölja rättshandlingen.Enligt de sakkunnigas mening bör med andra ord sådan balans skapas mellanparterna som typiskt sett inle föreligger vid hemförsäljning på grund avkonsumentens psykologiska underläge. De sakkunniga har, bl. a. av utländskaförebilder, funnit alt det är möjligt att utforma etl civUrättsligtregelsystem på sådani sätt all man tillgodoser del angivna önskemålet ulan atlbehöva göra långtgående avvikelser från avtalsrätlsliga principer och utan atlbesvärande störningar i del kommersiella livet behöver uppkomma förkonsumenterna själva eller de berörda näringsidkarna. Desakkunniga diskuterar frågan om den nya lagstiftningens tiUämpningsområde itre hänseenden. Enligtde sakkunniga måste för del första en avgränsning ske såvitt gäller avtalstypeni mera vidsträckt mening (köpeavtal, uppdragsavtal, försäkringsavtal etc.) ochi fråga om karaktären av de prestationer som skall tillkomma konsumentenenligt avtalet (leverans av lös egendom, tillhandahållande av tjänster osv. I detta hänseende pekar desakkunniga på alt den allmänna diskussionen praktiskt laget bara gällt behovetav en lagstiftning i fråga om köp av lös egendom, främst kapitalvaror avseddaför den dagliga hushållningen eller i övrigt för privat bruk. Enligt desakkunniga bör också en lagstiftning i första hand la sikte på sädana varor. Desakkunniga diskuterar möjligheten atl undanta naturaprodukler, främstlivsmedel, men 1971: 86 19 anseratt några olägenheter inte behöver befaras av atl lagen formellt gäller ävensådana varor. Emellerlidförekommer del också atl förelag, som tillhandahåller tjänster av olika slag,bedriver sin ackvisitionsverksamhel i form av ell slags hemförsäljning. a. försäkringsbolagen. Men hit hör också andra förelag somliUhandagår allmänheten med tillsyn eller service av olika slag. I dennaverksamhet ingår ell slags abonnemangsavlal varigenom företagen åtar sig attunder eller tills vidare vid återkommande tUlfällen ulföra sinatjänster. Samma synpunkter som motiverar en särskild lagstiftning beträffandehemförsäljningsavtal i egentiig mening gör sig enligt de sakkunniga gällande ifråga om sådana abonnemangsavlal. De bör därför också omfattas av den nyalagstiftningen. Enligt de sakkunniga intar däremot försäkringsavtal ensärställning. Det gäller inle bara med avseende på den speciella karaktären avförsäkringsåtagandel. Försäkringsbolagens verksamhet är redan nu kringgärdad avdetaljerade föreskrifter i lagen om försäkringsrörelse, ochförsäkringsavtalslagen (1927: 77) innehåller också etl flertal bestämmelserägnade alt skydda försäkringstagarna. Här erinras särskilt om de tidigareåtergivna bestämmelserna i 302 § lagen om försäkringsrörelse. Hittillsvarandeerfarenheter av den ackvisitionsverksamhel som försäkringsbolagen bedrivergenom sina försäkringsombud ger enligt de sakkunniga inte heller vid handenalt del från de synpunkter som här är aktuella skulle föreligga något behov avytterligare regler lUl konsumenternas skydd. De sakkunniga föreslår därför altden nya lagstiftningen inle skall gäUa försäkringsavtal. Enannan avgränsningsfråga har avseende på parternas ställning. Enligt desakkunniga bör den nya lagstiftningen i princip träffa bara sådan försäljningsom sker yrkesmässigt. Men i de fall då köparen själv är näringsidkare ochavtalet ingås för hans näringsverksamhet finns del knappast någon rätlspoliliskmotivering för ell särskilt skydd. De sakkunniga anser därför all den nyalagstiftningen i princip bör gäUa bara när de varor som köpeavtalet avser resp.de tjänster som enligt abonnemangsavlalel skall tillhandahållas är avseddahuvudsakligen för privat bruk. Entredje avgränsning av tillämpningsområdet avser de förhållanden under vilkakonsumenten företar rättshandlingen. Enligt de sakkunniga är del framför alltvid hemförsäljning i trängre mening, dvs. då rättshandlingen företas ikonsumentens egen bostad, som behovet av etl särskilt skydd framträder. Delkan dock anföras skäl för att låta skyddet gälla också i vissa fall dä rättshandlingen företas under likartade förhållanden. Enligt de sakkunnigaförekommer i viss omfattning uppsökande försäljningsverksamhel också på andrastäUen än i hemmen, t. ex. på arbetsplatser eller i sjukhus, sko- lor,universitet, militärförläggningar o. d. 1971: 86 20 skalltillgodoses genom en särskUd lagstiftning kan synas tala för alt man inbegriperockså sådana fall eller över huvud laget alla fall dä försäljning skerannorstädes än från etl av säljaren inrättat fast försäljningsställe. Desakkunniga har tagit som principiell utgångspunkt all en speciallagstiftningsom avviker frän annars gällande avtalsrältsliga principer inte bör gesvidsträcktare tillämpningsområde än som är oundgängligen påkallat. De anser detdärför vara tveksamt om man bör gå utanför området för hemförsäljning i merainskränkt mening. Två faktorer bör härvid enligt deras mening särskilt beaktas. Fördet första synes hittillsvarande erfarenheter inte ge belägg för allförsäljning pä arbetsplatser o. d. har gett upphov lill ölägenheter förkonsumenterna i lUlnärmelsevis samma utsträckning som den egentligahemförsäljningen. Skyddsbehovel är därför inte lika framträdande som i dellasenare fall. För del andra är del ovisst om en särskild lagstiftning ärbehövlig för atl tillgodose del skyddsbehov som trots allt kan finnas.Arbetsgivare och andra huvudmän för sådana anläggningar som avses har uppenbarligenetl starkt intresse av all försäljningsverksamhel inom anläggningen inte skerpä ell sätt som innebär all konsumentskyddsin-Iressel åsidosätts. De sakkunnigaräknar därför med atl arbetsgivare och andra huvudmän i den egna verksamhetensintresse kommer alt ingripa med totala eller partiella förbud mot sådanförsäljningsverksamhet. Deanförda omständigheterna utgör enligt de sakkunniga tillräckliga skäl för atttills vidare begränsa den nya lagstiftningens tUlämpningsområde tUl deegentliga hemförsäljningarna. Men också laglekniska hänsyn talar mot all manutan tvingande skäl går längre. Om man vill fånga in sådan försäljning som skerpä arbetsplatser eller liknande torde tillämpningsområdet bara kunna avgränsasgenom atl lagstiftningen omfattar all försäljning som inte sker från ell avsäljaren inrättat fast försäljningsställe. Innebörden av detla uttryck skulledock bli oklar och man måste räkna med elt stort antal svårbedömda gränsfall. Desakkunniga förklarar dock all deras ställningstagande i denna fråga sakligtsett bygger på osäkra premisser och på antaganden som kan visa sigvara orikliga.