prop · FU03114 · 1971-12-31 00:00:00 — Hovrättenantar också alt del kommer all bli endasl få mål av det här slaget som avserbrott begångna utanför . Del ganska omständliga förfarandet liksomkravet på översättning och utredning om gärningslandets rättsregler på områdettorde enligl hovrätten i regel inle slå i rimligt förhållande lill den påföljdsom kan tänkas bli ådömd. överträdelseav utländsk trafikföreskrift som saknar motsvarighet i svensk trafikrält skallenligl promemorian bestraffas med böter högst (3 och 4 §§lagförslaget). Förslagel har i denna del tiUslyrkts av praktiskt tagetsamtliga remissinstanser. , som anser alt 2 § bör utgå urlagförslaget, föreslår atl de nu aktuella bestämmelserna jämte bestämmelsen omutvidgning av TL:s tillämpningsområde tas in i TL. Trafiksäkerhetsverketifrågasätter om reaktionen kan begränsas lill böter högst när detgäller förseelser som tas upp i 3 § 7 (skyldighet alt följa anvisning som gesgenom anslag, vägmärke eller signal). Denna punkt avser förseelser, bl. a.körning mot rött ljus och ulkörning på korsande väg ulan atl stanna, som enliglirafiksäkerhetsverkel är allvarliga från trafiksäkerhelssynpunkt. Specialstraffrättsutredningenhar gjort vissa mera aUmänna uttalanden om den del av förslagel som gällerbeivrande av trafikförseelser som i regleras i andra författningar änTL. Utredningen anser det vara elt tekniskt svårt problem all skapa eltfunktionsdugligt syslem för beivrande av utomlands begångna trafikförseelser avden typ som behandlas i VTF utan att ge avkall på de krav som densttaffrätlsliga lega-litelsprLncipen ställer på enhetlighet i bedömningen avsamma slags brolt och möjUghet för den enskUde medborgaren att föratse destraffrättsliga konsekvensema av sitt handlande. Lösningen i promemorieförsiagetär enUgt utredningen fullt funktionsduglig men anses dock vara i viss månobestämd i fråga om avgränsningen av det straffbara området för förseelser sombestraffas olika strängt. Utredningen syftar på molsvarighelskriteriet i 2 §lagförslaget. Det torde inte sällan bli svårt atl avgöra om en vissöverträdelse av trafikregler i utlandet skall förskylla dagsböter ellerpenningböter, om den beivras i . Denna svårighet att förutse påföljdensart markeras särskilt genom reservstadgandet i 3 § lagförslaget. Frågan ommolsvarighelskriteriets och reservsladgandels praktiska betydelse med hänsyntill legaliletsprincipens krav skulle enUgt utredningen ha varit lättare attbedöma, om man i promemorian hade försökt alt jämföra brottsbeskrivningama iVTF med bestämmelser om straff för trafikförseelser i de länder som har denstörsta frekvensen av svenska väglrafikanler, t. ex. , , Norgeoch . I avsaknad av en sådan undersökning känner utredningen en vissosäkerhet rörande konsekvenserna av den föreslagna lagstiftningen. Då det rörsig om lagöverträdelser som inle kan förskylla sttängare straff än böter,finner utredningen dock olägenheterna av denna osäkerhet inle vara större änatt den föreslagna lagstiftningen kan accepteras. Specialstraffrättsutredningenlar också upp en fråga som inle berörs i promemorian, nämligen vilken betydelsesom bör tillerkännas gärningsmannens okunnighet om den trafikregel som han haröverträtt i gärningslandet. En utlännings okunnighet om rättsregler i eltland, där han vistastUlfälligt, brukar ofta anses ursäktlig och fria från ansvar på gmnd avrätlsvillfarelse. Ofta lär hänsyn lill sådan okunnighet tas i gärningslandet pådel sättet all en lindrig trafikförseelse av en utlänning inte rapporteraseller, om den rapporteras, atl man underlåter både åtal på gämingsorten ochbegäran om åtal i hemlandet. Om åtal begärs i hemlandet, bör derättstillämpande myndigheterna beakta ursäktlig rätts-villfarelse rörande deöverträdda trafikreglerna genom åtalsunderlåtelse, frikännande ellerpåföljdseftergift. Är villfarelsen inle klart ursäktlig, kan det dock varamotiverat all la hänsyn lill den vid straffmätningen. Förslagel alt beivrandeav trafikbrott som har begåtts i annat nordiskt land bör bygga på enhetliglagstiftning och inte på konventionen har lämnats ulan erinran. Remissinstansernahar i regel godtagit förslaget all det geografiska tiUämpningsområdet för TLoch de trafikförfatlningar som anges i 2 § lagförslaget vidgas alt omfattaförseelser som begåtts utomlands ulan begränsning till konventionsslater.Delsamma gäller förslaget atl 3 § den föreslagna lagen skall efleröverenskommelse kunna bli tUlämplig också på annan utomnordisk stal änkonventionsslat. Hovrätten för har dock salt i fråga om Kungl.Maj:ts behörighet i denna del bör avse annan stal än konventionsslat. Promemoriansförslag att vidga Irafikslraffrätlens geografiska tillämpningsområde ulan altsamtidigt begränsa det genom en regel om krav på dubbel straffbarhet hartillstyrkts av trafiksäkerhetsverket, i ,överåklagaren i , länsåklagarmyndigheterna i ochNorrbottens län saml polismyndigheten i . Detövervägande antalet remissinstanser har dock avstyrkt promemorieförslaget idenna del och förordat all en bestämmelse om krav på dubbel straffbarhetinförs i den föreslagna lagen om straff för trafikbrott som har begåtts utomriket. RÅ anför alt förslaget tUl ny lagstiftning iimebär att svensk medborgareeller utlänning med hemvist i kan dömas tiU ansvar för brott mol TL,även när brottet har begåtts i land som i sin lagstiftning saknar motsvarighettill vederbörande bestämmelse i TL. Enligt RÄ:s uppfattning är del tveksamt omdet finns tillräckliga skäl alt utvidga TL:s tillämpningsområde så långt. Ensådan utvidgning fyller inle något praktiskt behov utan skulle i ställetmedföra flera olägenheter. Allmänheten skulle finna det svårförståeligt alt hemlandelsregler om t. ex. rattonykterhet skulle gälla även i de fall då gärningslandetlämnar förfarandet slraffritt. Man kan knappast påräkna slöd i allmänhetensrättsmedvetande för en sådan lagreglering. RÅ anser inte den särskUdaåtalsprövningen vara ell helt tillfredsställande medel att lösa de problem somkan uppkomma genom förslaget. Som elt negativt drag betecknar RÅ också delförhållandel alt svenska rätlsorgan endasl undanlagsvis kommer atl få kännedomom gämingar som är straff- barahär i landet trots att de är straffria på gärningsorten. Tillfälligheter kommerdärför alt avgöra i vilka fall gärningen tas upp till prövning. Deallvarligaste ölägenheterna kommer enligt RÅ atl uppstå när brollel harbegåtts i annat nordiskt land. Promemorieförslaget all upphäva kravet påsärskild åtaisprövning för brott som har begåtts i sådant land innebär atlsvensk åklagare i princip blir skyldig atl föra talan om ansvar i sådana fall.Della kommer all medföra problem främst beträffande Irafiknykterhetsbroltel,eftersom lagstiftningen på della område i väsentliga hänseenden är olika i denordiska länderna. I t. ex. finns ingen fast promillegräns. De danskabestämmelserna är under omarbetning, men kan komma atl stanna för enannan och högre gräns än vad har. Om man införde en regel om dubbelstraffbarhet, skulle man undanröja de olägenheter som förslagel innebär i frågaom rattonykterhet. För övriga brott mol TL torde en bestämmelse om krav pådubbel straffbarhel i praktiken inte innebära någon inskränkning i lagens tillämpningi förhållande till vad resultatet skulle bli enligt förslaget i promemorian.Möjligen bör körning ulan gUligt körkort tas upp bland de trafikbrott somräknas upp i 3 § lagförslaget. I huvudsak sammasynpunkter konimer lill ullryck i remissvaren från de båda hörda hovrätterna,, i , polismyndigheten iHelsingborg, länsåklagarmyndigheten i , trafikmålskommittén,specialstraffrättsutredningen, svenska ledamöterna av nordiskväglrafikkommitté och MSD. Hovrätten för understryker, atl omåklagaren inte uttryckligen har begränsat sin lalan lill rattfylleri domstolenpå grund av förslaget kan komma i det lägel alt man tvingas döma förrattonykterhet, begången i etl land där sådan gärning är straffri. En sådansituation uppslår, om åtal väcks för rattfylleri under påstående all dentilltalade har haft en alkoholkoncentration i blodet av mendet inte går all styrka annat än all promUlehallen uppgick lill ,dvs. den svenska minimigränsen för straffbarhel. Enligl hovrätten skulle domstolenkunna meddela påföljdseflergift i sådani fall, men delta anses vara en fögatilltalande nödlösning. och polismyndigheten i Helsingborganser del angelägel all krav på dubbel straffbarhel införs förutom vidrallonyklerhelsbrotlel även vid s. k. smilning från Irafikolycksplals. Densvenska lagstiftningen uppges gå betydligt längre i kriminalisering av smilningän lagstiftningen i flertalet andra europeiska länder. MSD hänvisar till sinerfarenhet från ärenden rörande medlemmar som vid tillfällig vistelseutomlands har gjort sig skyldiga till trafikbrott. Erfarenheten har visat allmänna inställningen hos svenska turister är, all man bortser från desvenska bestämmelserna utomlands och rättar sig efler de utländska. Eltpar remissinstanser har uttalat sig särskilt om beaktande av ul- ländskstraffmätningspraxis i mål om ansvar för brott som har begåtts utomlands.Trafikmålskommittén ställer sig tveksam lUl svensk domstols möjligheter attmera allmänt beakta sådan praxis. Det torde ofta vara svårt för domstolarna allfå kännedom om straffmätningspraxis i andra länder. Enligt kommittén framgårdel av praxis i rattfyllerimål att svensk domstol inte tar hänsyn lillstraffmätningen i annat nordiskt land. Det kan enligl kommittén också varasvårt alt jämföra utländsk och svensk slraffmälning, därför all körkortsfråganutomlands nästan genomgående avgörs i brottmålet medan så inle sker här ilandet. Om hänsyn skall las tUl utiändsk straffmätningspraxis, måste det enligtkommilléns uppfattning övervägas närmare vilken utredning som skall krävas ochi vilken utsträckning den skall beaktas. MSD framhåller däremot att svenskdomstol, som ådömer straff för trafikbrott begångna utomlands, skall beakta allpåföljden inte blir svårare än den skulle ha blivit, om ansvar hade ådömts igärningslandel. Förslagelom skyldighet all underrätta körkortsregislrel, när körkorlsinnehavare hardömts för vägtrafikbroll utomlands, har berörts av i Kronobergslän. Promemorieförslaget all underrättdseplikl skall föreligga när någon dömsjämlikt 1 eller 2 § lagförslaget bör enligt vidgas att omfattaäven de fall då körkorlsinnehavare enligl 3 § förslaget har funnits skyldiglill överträdelse av utländsk trafikföreskrift som saknar motsvarighet här ilandet. Närdel gäller övergångsbestämmelser till den föreslagna lagen om straff förtrafikbrott som begåtts utom riket framhåller specialstraffrättsutredningen,alt frågan huruvida den nya lagstiftningen kan tillämpas på trafikförseelser,som är förövade före lagens ikraftträdande, inte berörs i promemorian. I denmån lagen innebär en utvidgning av tillämpningsområdet för svenskastraffbestämmelser, vilket gäller t. ex. 4 § 2 mom. TL samt VTF ochmopedförordningen, blir enligl utredningen 5 § lagen om införande avbrollsbalken (BrB) till-lämplig. skulle innebära all lagen inle kantillämpas på utomlands förövade trafikförseelser som har varit friafrån ansvar enligt svensk rätt. Enliglpromemorian kräver svenskt tillträde till konventionen inle någon ändring i densvenska processlagstiflningen. Elt par remissmslanser anser alt åklagarensskyldigheter och befogenheter i samband med överföring av åtal uttryckligen börregleras i lag. finner all antalet fall av överföring av åtal frånSverige lUl annat land kan beräknas öka, om den föreslagna lagstiftningengenomförs. Man bör därför i rältegångsbalken föra in bestämmelser som regleraråklagarens befogenheter atl väcka åtal i i de fall då överföring avåtal har skell eller åtal har väckts i annat land. förVästra anser atl rällegångshinder bör föreligga, när man från svensksida har gjorl framställning om åtal i annat land. Rällegångshinder bör enliglhovrätten föreligga även sedan dom har meddelats vid utländsk domstol. Ensådan reglering kräver enligl hovrättens uppfattning uttryckligt lagstöd. MSDförordar en bestämmelse som utesluter möjligheten att bestraffa gärningsmannenför trafikbrott både i gärningslandet och i hemlandet. 6.2Särskild åtalsprövning vid brott som begåtts utomlands Förslagelall åtal för brott som har förövats i annat nordiskt land skall få väckas ulansärskUl förordnande har tiUslyrkts av praktiskt tagel samtliga remissinstansersom har yttrat sig i frågan. betonar dock all förslageltillstyrks under förutsättning alt krav på dubbel straffbarhet införs förtrafikbrott utomlands. ansluter sig i princip lUl tankenatl brott begånget i annat nordiskt land skall kunna åtalas utan särskUtförordnande. Förslagel har dock enligl kommillén utformats så atl mansamtidigt har infört absolut åtalsplikt i dessa fall. Kommittén erinrar om allen av anledningarna till all BrB inle ställer krav på dubbel straffbarhet äratl särskUd åtaisprövning skaU ske vid brott som har begåtts utomlands. Delfinns enligl kommillén fortfarande stora olikheter i i fråga om t. ex.trafiknyklerhetsbrotten, vårdslöshet i trafik och vållande lill annans död.Kommittén föreslår därför, atl det i 2 kap. BrB förs in en regel som geråklagare räll alt underlåta åtal för brott utomlands, om särskilda skäl lalarmol åtal, t. ex. all gämingen inle är straffbar utomlands. Del framhålls altsamma resultat kan nås om man inför en allmän regel om relativ åtalsplikt elleruppställer generellt krav på dubbel straffbarhel. Hovrätten för ,som också tillstyrker förslaget i denna del, efterlyser en förklaring lill föreslagna bestämmelsen om undantag från kravet på särskUd åtalsprövninginle läcker brott, som har förövats på fartyg eller luflfartyg i reguljärtrafik mellan och någon av de nordiska staterna eller i sådan trafiköver internalionelll område mellan delar av en och samma nordiska stal. Förslagelhar avstyrkts av MSD under hänvisning till delegationens fömt redovisadenegativa inställning lill förslagel i fråga om dubbel straffbarhel. Förslageli promemorian att upphäva bestämmelsen i 35 kap, 5 § BrB om förlängning avpreskriptionstiden vid upp- repad grövre brottslighet har fått etl positivt mottagandeav de flesta remissinstanserna. Föreningen är dock tveksam lillförslagel och menar, att bestämmelsen visserligen inte har kommit tiUanvändning i någon större utsträckning men all del dock har förekommit fall avgrov och mycket uppmärksammad brottslighet då del har varit värdefullt all kunnaväcka åtal för brott som enligl allmänna regler skulle ha varit preskriberat. Länsåklagarmyndighelen i har avstyrktförslagel i denna del med motiveringen alt bestämmelsen har praktisk betydelseinle minst för mera kvalificerad brottslighet av seriekaraklär som på grund avden misstänktes tillvägagångssätt inte kan avslöjas förrän . Förslagel om ändrade preskriptionslider för ådömtfängelsestraff har tillstyrkts av praktiskt taget samtliga remissinstanser.Kriminalvårdsstyrelsen, som tillstyrker förslagel, bifogar statistik överantalet ärenden som har inkommit lill styrelsens verkställig-helsseklion underåren 19601970 och som har preskriberats före straffverkställighet. Av destatistiska uppgifterna framgår, all det ådömda fängelsestraffetpreskriberades i 7 ärenden , i 17 ärenden , i 15 ärenden , i 11ärenden , i 7 ärenden och i 8 ärenden . De preskriberade straffenvarierar mellan (förvandlings-straff för böter) och 5 månader.Kriminalvårdsstyrelsen anser all reglerna om preskription av ådömt straff inlehar någon större praktisk betydelse. Efter tillkomsten av nordiskaverkställighetslagen har antalet sådana preskriptioner minskal. I de få fallsom förekommer numera är det till stor del fråga om korta straff, ådömda ickenordiska medborgare som efler lagföring har undandragit sig verkställighetgenom atl lämna landet. Endast länsåklagarmyndigheten i har avstyrktförslaget under hänvisning lill den väntade lagstiftningen om skattebrotten ochmenar, all ell icke ringa anlal falskdeklaranler kommer atl ådömas straff inomde latituder som berörs av ändringsförslaget. Elt par remissinstanser har tagit upp frågan om enhetiignordisk lagstiftning rörande preskriptionsavbrolt. iMalmöhus län anser, all det nuvarande systemet med preskriptionsavbrolt genomhäktning eller delgivning av åtal leder liU resultat som är slötande för delallmänna rättsmedvetandet genom all de misstänkta med nuvarande ordning i inle ringaomfattning kan undandra sig lagföring. förordar, atlpreskription skall avbrytas redan under förundersökningen genom atl denmisstänkte delges misstanken om brolt. Man bör därför i snarasttillskapa regler om preskriptionsavbrolt, som överensstämmer med reglema i ,och . straffrättskommitténinte har kunnat enas i fråga om reglerna om preskriptionsavbrolt. Kommillénanser det vara elt starkt intresse för del internationella samarbetet inomstraffrätten alt uppnå åtminstone nordisk enhetlighet i denna fråga ochföreslår därför all nordiska straffrättskommittén får förnyat uppdrag i detlaavseende. Tidsfristen för enskiltåtal har berörts av trafikmålskommittén. Även i denna fråga föreslås attnordiska straffrättskommittén skall få förnyat uppdrag alt lägga fram förslagtill enhetliga regler. Trafikmålskommilténsförslag att sänka den absoluta preskriptionstiden från nuvarande 15 lill femår för brott vara endast kan följa böter lämnas genomgående utan erinran av deremissinstanser som har yttrat sig i denna del. Några remissorgan förordarlängre gående ändringar. erinrar om all trafikmålskommitténäven har diskuterat all bestämma den absoluta preskriptionstiden i förevarandefall till men inle velat gå så långt. Styrelsen anser, all de skäl somhar anförts mot en treårig preskriptionslid inle kan anses vägande. Det lordebara vara i undanlagsfall som dom i ell bötesmål inte kan meddelas inom ett årefter del all stämning har delgetts den misstänkte. Samhällsintresset av altlagföring sker efler än lorde vid brott av della slag ävenvara ganska ringa. Ölägenheterna för åklagare och domstolar av alt mål skallbalanseras och bevakas under en följd av år måste bdömas som mera vägande än deav kommittén anförda skälen mot en treårsgräns. Rikspolisslyrelsen föreslårdärför, alt den absoluta preskriptionstiden i bötesmål begränsas lill . Styrelsensätter också i fråga, om inle skäl föreligger att sänka den absolutapreskriptionstiden beträffande övriga brott som omfattas av preskriptionstiden15 år till . Även domareföreningen förordar, alt den absolutapreskriptions-liden vid bötesmål sänks lill . Föreningen anser vidare,all också övriga absoluta preskriptionstider bör ses över. Ett förslag av annaninnebörd förs fram av överåklagaren i . Denne ifrågasätter, om inte denuvarande bestämmelserna i ämnet bör ersättas av ett annat syslem, där en nypreskriptionstid av samma längd som har angetts för brolt av olika slag i 35kap. 1 § BrB börjar räknas från den dag då delgivning har skell av stämningen imålet. Löper lill ända ulan alt rättegången har kunnat påbörjas, skallpreskription inträda. Om reglerna utformas på delta sätt, skulle de bli merdifferentierade och medge, atl äldre akter hos domstolarna kunde arkiveras ochall hos åklagarna arkivalier i många fall lUl och med kunde förstöras. Isill yttrande över departementspromemorian föreslår Föreningen , all det utöver de båda nuvarande absoluta preskriptionstidernainförs en lidsgräns som är väsentligt kortare än . 7.1.1 Tillträde till konventionen Deninlernalionella vägtrafiken har ansenlig omfattning. I allt högregrad utnyttjas vägnätet för godstransporter mellan länderna och i ökandeutsträckning används bil för semesterresor utomlands. Denna utveckling harlett till all en inle obetydlig del av vägtiafikanterna i olika länder utgörsav personer som vistas tillfälligt i landet. Del stigande antalet utländskatrafikanter har i åtskUliga stater aktualiserat frågan huravida de möjlighetersom nu finns att ingripa med rättsliga medel, när sådan trafikant gör sigskyldig tiU trafikförseelse i det land han besöker, är tillräckliga. Äveni har vi ett avsevärt antal trafikanter som är på tillfälligt besökhär. Dessa är givelvis lill största delen utländska medborgare men det kanockså vara fråga om svenska medborgare med hemvist utomlands. För enkelhetensskull benämns i förevarande avsnitt varje sådan väglrafikant som är på endasltillfälligt besök i för utländsk trafikant eller utlänning. Omen utländsk trafikant gör sig skyldig lill trafikbrott i , försöker mani allmänhet lagfora honom medan han finns kvar i landet. För del storaflertalet trafikförseelser är straffet endast böter. I sådana fall använder manom möjligt strafföreläggande eller föreläggande om ordningsbot (48 kap. RB)eUer, vid parkeringsförseelse, anmaning att betala parkeringsbol (lagen (1960:683) om parkeringsbol). Om dessa summariska förfaranden inle kan användas,försöker man slutföra brottsutredningen snabbt och delge den misstänktestämning innan han lämnar landet. Saken kan då i många fall avgöras i rättegångutan hin der av hans frånvaro (46 kap. 15 § RB). Inle sällan är emellertid utredningeni Irafikmål tidskrävande. Det kan då av olika skäl vara svårt för denmisstänkte att stanna kvar i landet lill dess utredningen är slutförd. I vissafall uppmanas han all ställa ombud för sig, som kan la emot stämning och svarai saken för hans räkning. En annan möjlighet är atl delge stämning i hanshemland. Denu redovisade sätten för lagföring här i landet förutsätter i stor utsträckningutlänningens frivilliga medverkan. Olika tvångsåtgärder kan också vidtas föratl hålla honom kvar i landet för lagföring och straff. En misstänkt person kani princip häktas för varje slag av brott, om han saknar hemvist i ochdel skäligen kan befaras att han undandrar sig lagföring eller straff genom atllämna landet (24 kap. 2 § RB). Vid ringare brolt, liU vilka den stora mängdentrafikförseelser kan räknas, är emellertid häktning en alllför ingripandeåtgärd och kommer därför inte i fråga. I sådana fall kan i stället meddelasreseförbud (25 kap.1 § RB). Reseförbudel kan förenas med föreskrift för utlänningen atl lämna ulsitt pass eller med andra föreskrifter som syftar lill alt hindra honom altlämna landet. Reseförbud lUlgrips emellertid inle i alla fall då del formelltskuUe vara möjUgl. Kan brottet inte föranleda svårare straff än böter ochskulle del bereda den misstänkte utlänningen allvarlig olägenhet atl stannakvar i landet i avvaktan på rättegång, brukar reseförbud inle meddelas. Omen utlänning som tillfälligt vistas i döms lill frihetsstraff här ilandet, lorde han i allmänhet vara häktad eller ha reseförbud och i sådani faUkan straffet verkställas ulan praktisk svårighet. I fall då lagföring här ilandet resulterar i bötesstraff, som är den vanligaste påföljden förtrafikbrott, är det ofta svårt eller omöjligt alt verkställa straffet omböterna inte betalas frivUligl. Om del kan antas att utiänningen kommer alldömas till böter, kan verkstäUigheten visserligen i princip säkerstäUas genomall egendom tas i förvar för kvarstad (26 kap. RB). Man tar dock inte i förvarsådan egendom som en utländsk lagöverträdare har svårt att avvara, såsom fordonsom han färdas med eller hans reskassa. I första hand anmodas utlänningen atlfrivUligl deponera pengar lill del belopp som kan komma all utdömas. Straffverkställighetkan i allmänhet inle ske i gärningsmannens hemland. Inom är det dockmöjligt all verkställa dom på fängelse eller böter i annat land än domslandetenligl särskild lagstiftning som.är enhetUg för de nordiska länderna (i Sverigelagen (1963: 193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m. m.). Denna lag medger verkslällighet i annatnordiskt land också av godkänt strafföreläggande och föreläggande om ordningsbot. fall då lagföring inle kan genomföras här i landet kan svensk åklagareförsöka få målet överflyttat lill gärningsmannens hemland för åtal där. Dellaförfarande är inle reglerat i lag. Möjligheten atl på della sätt få till ståndlagföring i hemlandet utnyttjas ofta inom . De nordiskaåklagarmyndigheterna skriftväxlar då direkt med varandra. Överflyttning av åtallill land utanför förekommer men sker inte i någon större utsträckning.Framställning om åtal görs i sådana fall på diplomatisk väg.