prop · FU0377 · 1971-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj-.ts proposition nr 1971 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om vissa internationella sanktioner, m.m.; given . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av slalsrådsprolokolletöver justitieärenden och lagrådels protokoll, föreslå atl bifalla deförslag ora vars avlåtande tiil föredraganden hemställt. Ipropositionen läggs frara förslag till lag om vissa internationella sanktioner.Den föreslagna lagen är avsedd all utgöra grundvalen för en tillämpning frånsvensk sida av resolutioner om icke-militära sanktioner sora antas av FörentaNationernas säkerhetsråd. Lagen, som är av full-maklskaraklär, ger Kungl. Maj:lbefogenhet atl raeddela förbud i vissa i lagen angivna hänseenden i den raåndel påkaUas av ell bindande beslut eller en rekoraraendation avsäkerhetsrådet. Maj:ls förordnande ora tillärapning av lagen skall inoraviss tid underställas prövning. Deförfaranden sora skall kunna förbjudas raed slöd av den föreslagna lagen är istort sett av samma slag som dem som omfattas av den nuvarande lagen ora vissasanktioner raot . En nyhet i förhållande lUl vad sora gäller enligtRhodesialagen är all Kungl. Maj:t enligt den föreslagna lagen får raöjlighetatt för särskilda fall raedge dispens från sanktionsförbud. Denföreslagna lagen avses träda i kraft . I propositionen hemställer Kungl. Maj:t vidare, all riksdagengodkänner tillämpning av fullraaklslagen för genomförande av de resolutioner omsanktioner mot som säkerhetsrådet hillills har antagit. 1 1971.1 saml. Lagom vissa internationella sanktioner Härigenomförordnas som följer. 1 §I den raån det påkallas raed anledning av beslut som fattats eller rekoraraendation sora antagits av säkerhetsråd i överensstämmelse med stadga kan Konungen för ordna atl 38 och 15 §§ skall tUlämpas. Förordnandeförfaller, ora det ej inora en raånad eller, ora riksdagssession ej pågår,inora en raänad från början av näslkoraraande session undersläUes förprövning av frågan humvida det skall beslå och om det ej fråndet underställningen skedde gillas av . beslut eller rekoraraendation helt eUer delvis återkallaseller förfaller, skall Konungen så snart del kan ske i raotsvarande raånupphäva meddelat förordnande eller med stöd därav raeddelad föreskrift. 2 §Med blockerad stat förstås i denna lag stat eller oraråde sora är föremål för sanktioner enligt beslut eller rekoraraendation sora avses i 1 § första stycket. Medvara förstås i denna lag materiellt ting av lös egendoms natur. Som vara ansesäven elektrisk kraft. Vadsom nedan föreskrives om vara gäller dock ej egendom som är avsedd endasl förinnehavarens personliga bruk. 3 § Konungen får meddela förbudatl från riket utföra vara avsedd atl införas till blockerad stal och förbudalt till riket införa vara sora härrör från blockerad stat. 4 § Konungen får meddelaförbud att 1. tUl blockerad stal införa vara, 2. inora blockerad staltillhandahålla vara i verksarahet av ekonomisk art, 3. utanför blockerad staltillhandahålla vara avsedd för verksarahet av ekonoraisk art sora drives fränden blockerade staten, 4. från blockerad stal ulföravara. 5 §Konungen får raeddela förbud alt vidtaga åtgärd sora är ägnad all främja enligt 3 eller 4 § förbjudet förfarande och som innebär 1. tillverkning, bearbetning,sararaansättning, installering, underhåll eller reparation av vara ellerläranande av tekniskt bistånd till sådan åtgärd, 2. lastning, lossning, transporteller raottagande lill förvaring av vara eller tillhandahållande avtransportraedel eller av utrustning eller förnödenhet för transport, 3. överlåtelse eller förvärv avvara, upplålelse eller förvärv av särskUd räll därtill eller raeddelande avförsäkring därå eller rättshandling som avser i 1 eller 2 nämnd åtgärdbeträffande vara, Prop.1971: 77 3 4. överlåtelse eller förvärv avuppfinning eller upplålelse eller förvärv av särskild räll därtill, eller 5. läranande eller förraedlande avuppdrag för åtgärd som anges i 1- 6 § Konungen får förbjuda åtgärdsom anges i 5 § 13 och lämnande eller förmedlande av uppdrag för sådan åtgärdi fråga om vara som utförts från blockerad stat efler del alt förbud soraraeddelals raed stöd av 4 § 4 trätt i krafl. 7 § Konungen får raeddela förbudalt utifrån verkställa betalning eller lämna kredit till mottagare i blockeradstat eller alt verkställa betalning eller lämna kredit lill någon utanförblockerad stal, ora betalningen eller krediten är avsedd för raotlagare i denblockerade staten eller för verksarahet av ekonoraisk art sora idkas där ellerdrives därifrån. Konungenfår även meddela förbud alt lämna eller förmedla uppdrag för åtgärd soraförbjudits enligt första stycket. 8 §Konungen får raeddela förbud atl utöva trafik till lands saral sjö dier luftfart till eller från blockerad stal eller all i fråga ora sådan verksamhet samarbeta med trafikföretag, som drives i eller från nämn da stat, eller raed ägare eller brakare av transportmedel sora är re gistrerat där. Förbudenligt första stycket får riktas mot ägare och brakare av transportmedel saralraot befälhavare och besällningsraan på transportmedel. Konungenfår även raeddela förbud all lärana eller förraedla uppdrag all utövaverksarahet sora förbjudils enligt första stycket. 9 §Konungen kan för visst fall raedge undanlag från förbud sora raeddelals raed stöd av 38 §. 10 § Förbud sora meddelats medslöd av 38 § gäller även ora avtal ora förfarande eller åtgärd sora avses inäranda lagrara slutits innan sådant förbud trätt i krafl, såvida ej Konungenförordnal annat. 11 § Den sora bryter raot förbudsora raeddelals raed slöd av 38 § döraes, ora gärningen skell uppsåtligen,lill böter eller fängelse i högst eller, ora gärningen skell av grovoaklsarahel, lill böter eller fängelse i högst sex raånader. I ringa fall skallej döraas lill ansvar. Föranstiftan av eller raedhjälp lUl gäming sora avses i första styckel döraes ejtill ansvar. 12 § Utbyte av brott enligt dennalag skall förklaras förverkat, om del ej är uppenbart obilligt. 13 § Egendom sora använts såsomhjälpmedel vid brott enligt denna lag eller som frambragls genom sådant brottkan förklaras förverkad, om del är påkallat lill förebyggande av brott ellereljest särskilda skäl föreligger. Detsamraa gäller egendora raed vilken tagits befattningsora utgör brott enligt denna lag. Istället för egendoraen kan dess värde förklaras förverkat. 1971: 77 4 14 § Åtal för brott enligt dennalag får väckas endasl efter förordnande av Konungen eller den Konungenbemyndigar. 15 § Konungen fär förordna allutiänning sora skäligen kan antagas ha heravist i blockerad stal och ha begåtteller avse atl begå sådan handling sora slår i strid raot förbud enligt 38 §kan avvisas i den ordning sora föreskrives i utlänningslagen (1954: 193). Denna lag träder i krafl den 1juli 1971. Genom lagen upphäves lagen(1969: 232) ora vissa sanktioner mot . I fråga ora vara som vid dennya lagens ikraftträdande är omfattad av ulförselförbud enligt 2 § lagen oravissa sanktioner mot får Konungen, ulan hinder av alt varan ulförtsfrän innan förbud som raeddelals raed slöd av 4 § 4 nya lagen trätt ikraft, meddela förbud enligt 6 § nya lagen. Konungen får även föreskriva allförordnande enligt 15 § nya lagen får avse också utlänning sora skäligen kanantagas ha heravist i och /öre lagens ikraftträdande ha begällhandling sora står i strid raot 26 § lagen ora vissa sanktioner raot . Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:tKonungen i statsrådet på . StatsministernPalme, ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ,, , , , , , ,, , , , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaom lagstiftning för att genomföra säkerhetsråds beslut ochrekommendationer m. m. samt anför. EnligtFörenta Nationernas stadga (prop. 1946: 196) kan under vissaförhållanden antaga resolutioner om sanktioner av icke-mili-tär art förupprätthållande av inlernalionell fred och säkerhet. I praxis har resolutionernafått form ibland av beslut, ibland av rekommendation. Stat som är medlem i FNär enligt FN:s stadga skyldig att godta och verkställa säkerhetsrådets beslutom sådana sanktioner. Däremot saknas bestämmelser som förpliktar medlemsstatatl efterkomma rådets rekommendationer om sanktioner. Iresolutioner den 12 och rekommenderade säkerhetsrådetFN:s medlemmar alt vidta vissa kollektiva åtgärder mot den dåvarande brittiskakolonien (i det följande kallad ) med anledning av attRhodesias regering hade avgetl en ensidigsjälvständighetsförklaring. I anslutning därtill aktualiserades frågan om delborde införas särskild lagstiftning som för vårt lands vidkommande germöjlighet atl på del nationella planet genomföra säkerhetsrådets beslut ochrekommendationer om sanktioner av icke-militär natur. Den 25 februari 1966bemyndigade Kungl. Maj:t chefen för att tillkallasakkunniga för utredning om sådan lagstiftning. Med stöd av bemyndigandettillkallade dåvarande departementschefen tre sak-kunnigai, som antog namnetFN-lagkommittén. Medanledning av att säkerhetsrådet antog en förmedlemsstaterna bindande resolution om ytterligare sanktioner mot Rho- ' Expeditionschefen , ordförande, samtriksdagsmännen .Vlöller. Maj:ts proposition nr 1971 Maj:t åt kommittén atl med förtur utredafrågan om särskild lagstiftning av provisorisk karaktär för att göra detmöjligt för alt till alla delar uppfylla sina förpliktelser enligtresolutionen. Kommittén överlämnade en promemoria med förslag tilllag om genomförande av vissa sanktioner mot . Promemorian låg lillgrund för prop. 1969: 78 med förslag lill lag om vissa sanktioner raotRhodesia. biföll propositionen (UlLU 1969: 1 och rskr 1969:289).Lagen (i det följande kallad Rhodesialagen) utfärdades ochträdde i kraft (SFS 1969: 232). Kommitténslutförde sitt uppdrag enligt direktiv genom atl i april 1970överlämna etl betänkande, kallat Svensk FN-lag, Sanktioner och derasgenomförande (SOU 1970: 19). Betänkandet innehåller förslag lill en permanentoch allmän lag om vissa internationella sanktioner (FN-lag). Förslaget torde fåfogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Efler remiss har yttrandenöver betänkandet avgetts av riksåklagaren (), , postverket,, (), , luftfartsverket,transporlnämnden, generaltuUstyrelsen, kommerskollegium, utredningen omförfattningspublicering m. m., riksbank, handelskammare.Svenska utlandshandelskamrarnas förening. , , allmänna exportförening,, , . ,, akademikers centralorganisation.Svenska arbetsgivareföreningen, . , Sverigestrafikbilägares riksorganisation. ochInternationella och frihet. RÄ har överlämnatyttranden av överåklagarna i och i . har bifogat yttrandenav tulldirektionerna i , och samt lullkamrarna iHelsingborg och . har avlämnat yttranden avhandelskamrarna i , och- samt och Skåneshandelskamrar. Gemensamt yttrande har avgetts av ,utlandshandelskamrarnas förening, exportföreningen, grossislförbundet,industriförbundet och bankföreningen. Till detta yttrande hararbetsgivareföreningen och redareföreningen anslutit sig. De organisationersom sålunda har avgett samstämmiga yttranden benämns i fortsättningen"exportföreningen m. fl.". har därjämte i ettsärskilt yttrande framlagt ytterligare synpunkter. 1samband med all jag nu tar upp frågan om lagstiftning för genomförande avsäkerhetsrådets beslut och rekommendationer i allmänhet kominer jag också attberöra frågan om tillämpning av en sådan lagstiftning i anledning avsäkerhetsrådets resolutioner om sanktioner mot . Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 7 FN:sfrämsta syfte är att upprätthålla inlernalionell fred och säkerhet. För attmöjliggöra elt snabbt och effektivt inskridande från FN:s sida har medlemmarnaenligt artikel 24 i FN:s stadga överlåtit huvudansvaret för fredens och säkerhetenstryggande på säkerhetsrådet, som därvid har rätt att handla på medlemmarnasvägnar. Rådetsresolutioner i frågor om freden och säkerheten har i praxis formen av besluteller rekommendation. Avartikel 25 i stadgan framgår att statsom är medlem i FN är skyldig alt godta och verkställa säkerhetsrådets beslut iöverensstämmelse med stadgan. I artikel 48 sägs atl åtgärd som fordras för attverkställa säkerhetsrådets beslut för upprätthållande av inlernalionell fredoch säkerhet skall vidtas av samtliga medlemmar av FN eller av vissa bland dem,allt efter säkerhetsrådets bestämmande. Stadgan saknar däremot bestämmelser somjuridiskt förpliktar organisationens medlemmar att efterkomma rekommendation,som utfärdas av rådet. Det ankommer således på medlemsstaterna själva attavgöra om eller i vilken utsträckning en rekommendation skall följas. Enligtartikel 39 ankommer det på rådet att bedöma om det föreligger en situation sominnebär hot mol freden, fredsbrott eller angreppshandling samt alt föreslå ellerbesluta om vilka åtgärder som skall vidtas i överensstämmelse med artiklarna41 och 42 för att upprätthålla eller återställa internationell fred ochsäkerhet. I artikel 41 talas om avbrytande av ekonomiska eller diplomatiskaförbindelser eller av kommunikationer. Enligt artikel 42 kan inskridande skemed militära styrkor, om säkerhetsrådet finner att åtgärder av icke-militärnatur skulle vara otillräckliga. Enförutsättning för att rådet skall äga fatta ett för medlemsstaterna bindandebeslut om sanktioner är således enligt arlikel 39, att rådet först harfastställt att elt hot mot freden, ett fredsbrott eller en angreppshandlingföreligger. När det gäller rekommendationer om sanklionsåtgärder har rådet iRhodesiafallet inte ansett nödvändigt att före antagandet av sådan rekommendationkonstatera förevaron av hot mot freden, fredsbrott eller angreppshandling. Dethar ansetts tillräckligt för utfärdande av rekommendation att det föreliggeren situation som innebär betydande fara för internationell fred och säkerhet. Ifråga om ekonomiska och andra sanktioner av icke-militär natur sägs i artikel41, all rådet äger dels besluta vilka åtgärder som utan att innebära bruk avvapenmakt skall användas för alt ge verkan åt dess beslut, dels uppfordra FN:smedlemmar att vidta sådana åtgärder. 1 artikeln heter det vidare, attåtgärderna kan innefatta fullständigt eller partiellt avbrytande av ekonomiskaförbindelser, järnvägs-, sjö-, luft-, post-, telegraf- och radio- Maj:ts proposition nr 1971 förbindelsereller annan samfärdsel ävensom avbrytande av de diplomatiska förbindelserna.Artikelns uppräkning av åtgärder som kan komma i fråga är inte uttömmande utanfår ses som en exemplifiering. Alla slags sanktioner, som inte innefattar brukav vapenmakt, faller .under artikeln. Militärasanktioner av bindande natur för alla medlemsstater kan inle komma till ståndförrän medlemsstaterna har ingått avtal med rådet om att ställa väpnade styrkortill rådets förfogande eller all ge bistånd av olika slag (artikel 43). Någotsådani avtal har ännu inte slutits. Anordningen med avtal möjliggör förmedlemsstaterna att avgöra i vilken omfattning och på vad sätt de skall della imilitära sanktioner. Medanledning av ensidiga självsländighetsförklaring har säkerhetsrådetantagit resolutioner , och den 16december 1966, samt . Resolutionernainnefattar beslut eller rekommendation om sanktioner av ickemilitär natur motRhodesia. Beträffande innehållet i de fem först nämnda resolutionerna kanhänvisas till prop. 1969: 78 med förslag till lag om vissa sanktioner motRhodesia m.m. (s. 711). I belänkande Svensk FN-lag (s. 2730)lämnas en redogörelse för de åtgärder som och vissa andra stater harvidtagit i anledning av dessa resolutioner. Jag hänvisar till den redogörelsen. Resolutionenden lorde i sin engelska version jämte svensk översättning fåfogas till stalsrådsprotokollel i delta ärende som bilaga 2. Iresolutionen uttalar rådet inledningsvis sitt allvarliga bekymmer över altdittills vidtagna åtgärder inle har medfört elt slut på upproret i Rhodesia.Vidare hänvisar rådet lill bl. a. alt vissa stater i strid med resolutionernaden och har underlåtit alt hindra handel medden olagliga regeringen i . Paragraf9 i resolutionen innehåller beslut om att medlemsstaterna skallbryta alla diplomatiska, konsulära, kommersiella, militära och andraförbindelser med den olagliga regeringen i samt bryta allaförekommande transportförbindelser lill eller från . Resolutionen har idenna del karaktären av etl för medlemsstaterna bindande beslut. Resolutioneninnehåller även rekommendationer om genomförande av vissa åtgärder.Medlemsstaterna uppmanas sålunda i paragraf 3 att vidta lämpliga åtgärder pådet nationella planet för all tillse att ingen handling som utförs avrepresentanter för eller institutioner under den olagliga regeringen i Rhodesiaskall ges något erkännande, vare sig officiellt eller på annat sätt, av berördamyndigheter i medlemsstaterna. I paragraf 11 anmodas medlemsstaterna atl vidtaalla ytterligare åtgärder som är möjliga enligt artikel 41 i för atlkomma lill rätta med situationen i . KungLMaj:ts proposition nr 1971 9 Föratt komma till rätta med den sydafrikanska regeringens apartheidpolitik harsäkerhetsrådet i olika resolutioner uppmanat alla stater att hindravapenleveranser o. d. till . Resolutionerna är samthga av rekommenderandenatur. Sålundauppmanade rådet alla stater att upphöra med försäljning ochtransport av vapen, ammunition och alla slags militära fordon lill Sydafrika.I en resolution uppmanades alla stater vidare att upphöramed försäljning och transport av utrustning och materiel för tillverkning ochunderhåll av vapen och ammunition i . Uppmaningarna i de bådaresolutionerna bekräftades av säkerhetsrådet i en resolution den 18 juni 1964.I de tre nu nämnda resolutionerna framhöll rådet, all situationen i Sydafrikaallvarligt stör internationell fred och säkerhet. När rådet den 23 juli 1970antog en ny resolution om vapenembargo mot , uttalade rådet atlsituationen i landet utgör etl potentiellt hot mot internationell fred ochsäkerhet. 1 resolutionen bekräftas 1963 och rekommendationer ochuppmanas alla stater att stärka vapenembargot genoin vissa åtgärder. Staternarekommenderas att inte leverera fordon och utrustning att användas avSydafrikas krigsmakt eller paramilitära organisationer, att upphöra medleveranser av reservdelar till sådana fordon och sådan utrustning samt attåterkalla alla licenser och militära patent som bcAåljats den sydafrikanskaregeringen eller sydafrikanska bolag för tillverkning av vapen och ammunition,luftfartyg och örlogsfartyg eller andra militära fordon och att avhålla sigfrån atl vidare bevilja sådana licenser och patent. Vidare rekommenderasstaterna all hindra investeringar eller tekniskt bistånd för tillverkning avvapen och ammunition, luftfartyg och örlogsfartyg eller andra militära fordon. Sominledningsvis har framhållits är stat som är medlem i FN folkrättsligt skyldigatl efterkomma säkerhetsrådets beslut om sanktioner av ickemilitär natur.Enskilda rättssubjekt är däremot inte bundna av säkerhetsrådetsresolutioner, vare sig dessa har formen av beslut eller rekommendationer. Försvensk del införlivas resolutioner av delta slag med svensk räll genomutfärdande av särskild lag eller annan författning i ämnet. Fråganom atl införa lagstiftning för genomförande av sanktioner av icke-militär naturmot annat land togs upp till behandling . Anledningen var altNationernas förbunds församling hade antagit en resolution, enligtvilken förbundsmedlemmarnas regeringar borde vidta de förberedande åtgärder,särskilt i lagsliflningshänseende, som kunde behövas för all varje stat skullefå möjligheter att på det nationella planet genomföra Maj:ts proposition nr 1971 sanktioneri överensstämmelse med förbundsakten. Maj ;ttill lagrådet ett förslag till lag om meddelande av bestämmelser i fråga omavbrytande i visst fall av förbindelser med främmande stat och dessinnebyggare. Mot förslaget anförde lagrådet vissa betänkligheter frånkonstitutionell synpunkt. a. framhölls att lagförslaget, som hadekonstruerats som ett allmänt bemyndigande för Kungl. Maj :t att meddela deföreskrifter som var nödvändiga för ändamålet, syntes innefatta befogenhet förKungl. Maj:t att meddela föreskrifter av beskaffenhet alt enligt regeringsformenfordra beslut av Kungl. Maj :t och riksdag gemensamt. Förslaget ansågs därförförutsätta en grundlagsändring. Lagrådsremissen ledde inte till någonproposition till . När i samband medden italiensk-abessinska konflikten skulle tiUämpa Nationernas förbundssanktionssystem, saknades härför särskilt avsedd lagstiftning. Maj:t inom ramen för sin ekonomiska lagstiftningsmakt ulanriksdagens medverkan meddela bestämmelser, som i förening med frivilligaåtaganden från vissa organisationers sida tillgodosåg det huvudsakliga syftetmed de påbjudna sanktionerna mot . Sanktionerna gick närmast ut på atthindra viss varuinförsel lill och varuulförsel från samt kreditgivningtill förmån för detla land. Etl strikt genomförande av de sanktioner som gälldekreditspärr kunde emellertid inte ske utan lagstiftning med riksdagensmedverkan. För att göra det möjligt att fullständigt verkställa de anbefalldasanktionerna tillkom lagen (1936: 123) angående rätt för Konungen att i vissafall förordna om kredit-spärr. Enligt denna lag fick Kungl. Maj :t, i den måndet ansågs nödvändigt, förordna om kreditspärr när förbindelser av kommersielleller finansiell art med viss främmande stat borde avbrytas eller hindras pågrund av förbundsakten. Med stöd av lagen utfärdade Kungl. Maj:t därefter enkungörelse om kreditspärr mot . De kungörelser somutfärdades med anledning av de anbefallna sanktionerna mot upphävdessommaren 1936. Lagen om kreditspärr var i kraft lill utgången av . Vad angår möjligheternaatt enligt gällande rätt genomföra säkerhetsrådets resolutioner omicke-militära sanktioner kan till en början nämnas atl Kungl. Maj:t harmöjlighet att föranstalta om avbrytande av diplomatiska förbindelser. Vidarefinns visst utrymme för ekonomiska sanktioner genom all Kungl. Maj :t i kraftav sin ekonomiska lagstiftningsmakt kan reglera den svenska importen ochexporten av varor. Här aktuella författningar är kungörelsen (1947:82) angåendeallmänt importförbud, kungörelsen (1949:614) angående förbud mot utförsel frånriket av krigsmateriel och kungörelsen (1950: 324) angående allmäntexportförbud. Kungl.Maj:t kan i kraft av sin administrativa lagstiftningsmakt ingripa också i frågaom järnvägs-, post- och teleförbindelser, i den mån de hand- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 11 hasav statliga organ. Enligt 7 § utlänningslagen (1954: 193) kan Kungl. Maj :lförordna alt utlänning inte utan lillslånd får resa in i eller uppehålla sig iriket. Vidare kan anmärkas den på sjöfartsområdet gällande provisoriska lagen(1966: 158) angående utvidgad tillämpning av lagen (nr 299) omförbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. och avlagen (nr 176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenskafartyg. lag är utformad så all den kan vinna tillämpning i fråga omsanktioner mol vilket land som helst. Lagen gäller tills vidare till utgångenav (SFS 1970:107). Därjämte finns i utlänningslagen en bestämmelsesom direkt syftar lill ett genomförande av säkerhetsrådets sanktioner. Enligt19 § nämnda lag kan utlänning avvisas, om det i lag eller med slöd av lag harmeddelats bestämmelse därom med anledning av resolution som har antagits avsäkerhetsrådet. Denna bestämmelse, som kan tillämpas vid sanktioner mot vilketland som helst, infördes i samband med Rhodesialagens ikraftträdande (SFS 1969:233) och är f. n. den enda permanenta regeln i svensk rätt för genomförande avFN-sanktioner. Som förut nämntsmöjliggjorde den utfärdade Rhodesialagen etl genomförande i Sverigeav de delar av säkerhetsrådets ditintills antagna resolutioner om sanktionermot som inte hade kunnat genomföras. Lagen gjordesprovisorisk i avvaktan på en allmän lag för genomförande av säkerhetsrådetsresolutioner. Den gäller, efter förlängning (prop. 1970:202, ILU 1970:76, rskr1970:407, SFS 1970:750), så länge Kungl. Maj:t inte har förordnat annat, docklängst till utgången av . Innehållet i lagens olika paragrafer kommeratt beröras närmare i det följande.