prop · FU03162 · 1971-12-31 00:00:00 — Defonder som befriades vid taxering var emellertid temporära vilketmotiverade lagstiftning i specialförfattning. Så är inte fallet nu och de nyabestämmelserna om skattefrihet bör därför införas i KL. Kammarrättentillstyrker att sådana nya bestämmelser görs tUlämpliga fr. o. m. Försäkringsinspektionenoch länsstyrelserna i , , och samt Västernorrlandslän förordar också att nya bestämmelser om begränsad skattskyldighet förstiftelser av ifrågavarande slag införs i 53 § 1 mom. första stycket d) KL. TCO pekarpå att fondalternativet föredragits framför ett försäkringsalternativ för attstörsta möjliga hänsyn skaU kunna tas till förhållandena i det enskUda fallet.Vidare framhålls att.en personalstiftelse enligt tryggandelagen kan befriasfrån skatt på inkomst och förmögenhet enligt nuvarande lagstiftning, om den hartUl ändamål att lämna understöd vid arbetslöshet. som ilikhet med de nu aktueUa ÄGE-fonderna är gemensamma för flera företag äremellertid inte förutsedd i tryggandelagen. Några principiella skUlnadermellan de båda formerna av stiftelser finns dock inte. Härtill kommer att enbeskattning av ÄGE-fonderna medför att arbetsgivaravgifterna måste höjas elleratt utbetalningarna måste minskas, vilket skulle få negativa följdverkningar ibåda fallen. understryker också att de nu aktuellafonderna av formella skäl inte kan jämstäUas med begränsat skattskyldigapersonalstiftelser enligt tryggandelagen. I övrigt synes fondema i alltväsentligt överensstämma med dessa personalstiftelser. Verket ser därför ingaprincipiella hinder möta mot en lagstiftning som omfattas av framstäU-ningarna. EnUgt överenskommelser mellan de centrala organisationernapå arbetsmarknaden utnyttjar man ett särskilt försäkringssystem,AGB-försäkringen, i sjrfte att begr'änsa de ekonomiska svårig- hetersom uppstår för arbetstagare vid driftsinskränkningar och företagsnedläggningar.Ersättning på grand av sådan försäkring utgår till försäkrad arbetstagare somutan egen förskyllan avskedas i samband med betydande driftsändringar i denverksamhet där han är anstäUd. Försäkringsskyddet har jag tidigare redovisat tärrUigeningående, bl. a. i prop. 1967: 39. Jag skall därför här endast nämna attersättningen på grund av AGB-försäkring i princip är knuten till den avskedadesålder och anställningstid på sådant sätt att dessa båda faktorer i huvudsakblir bestämmande för ersättningens storlek. AGB-försäkringen finansieras genomatt arbetsgivaren tecknar försäkringen tUl förmån för de anställda och erläggerpremiema till försäkringsgivaren. Ettförsäkringssystem av AGB-typ anses emellertid vara mindre lämpat för användninginom de områden av arbetsmarknaden som företräds av olika organisationer påtjänstemannasidan. Man önskar här att systemet för avgångsersättning tilltjänstemän och arbetsledare skall möjliggöra en smidigare anpassning tillförhållandena i det enskilda fallet än som bedöms möjlig genom AGB-försäkring.I sådant syfte har man valt att i stället införa ett system med särskildafonder för avgångsersättning, AGE-fonder. IndustrinsAGE-fond, som blivit förebild för flera andra, har erhållit formen av ensjälvständig stiftelse. Stiftelsen har avskUda egna tillgångar som enligtändamålsbestämmelse i antagna stadgar skall användas för ÄGE till tjänstemänoch arbetsledare. Stiftelsen har vidare egen styrelse och står under tUlsynenligt lagen (1929: 116) om tiUsyn över stiftelser. Utmärkandeför industrins AGE-stiftdse är vidare att den bildats på grund avöverenskommelse mellan organisationer av arbetsgivare och arbetstagare, i dettafall mellan SAF å ena sidan samt SIF, SALF och CF å andra sidan. Stiftelsen för flera företag och skiljer sig bl. a. därigenom från sådanpersonalstiftelse med ändamål att uteslutande lämna understöd vid arbetslöshetsom avses i lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. Liksomi fråga om AGB gäller som grandförutsättning för rätt tUl att den avskedadeskall ha varit ansfälld visst antal år i följd hos företaget föreuppsägningstillfället. Den avskedade skall vidare också i AGE-systemet ha upppnåttviss ålder och vara anställd vid företag som är anslutet till systemet.Avskedandet skall dessutom ha sin grand i personalinskränkning och inte kunnahänföras till den avskedades person. Närdessa förutsättningar är för handen sker en prövning från fall till fall avbehovet av ekonomiskt stöd. Bland faktorer som inverkar på behovsprövningenmärks sålunda den avskedades teoretiska utbildning och praktiska tjänstgöring.Vidare tas hänsyn till hans bostads-och famUjeförhållanden, särskildförsörjningsbörda, hans hälsotillstånd, återstående antal år till hanspensionering och andra speciella omstän- ÄGE avses slutligen stå i viss relation tilllönen i den förlorade anställningen. AGE-fonden uppbyggs genom särskUda arbetsgivaravgifter somf. n. motsvarar 0,25 "to av lönesumman i de anslutna företagen. av detta slag är enligt gällande rättoinskränkt skattskyldig. De organisationer som träffat överenskommelser ominrättande av stiftelser för ÄGE har hemsfäUt att dessa medges samma behandlingi beskattningshänseende som personalstiftelser med uteslutande ändamål attlämna arbetslöshetsunderstöd. Sådana personalstiftelser åtnjuter en tämligenvidsträckt skattefrihet. Man har åberopat att den juridiska konstraktion medkollektiv ansvarighet, som valts för AGE-stiftdsema, inte bör vara ett hinderför en likabehandling. Uppenbarligen finns stora likheter mellan AGE-fondernasändamål och de syften som fullföljs av nämnda personalstiftelser. I fråga ominriktning och uppläggning av de nyinrättade AGE-systemen föreUggei en näraöverensstämmelse även med AGB-försäkringen. För denna försäkringsrörelsegäller särskilt förmånliga regler vid beskattningen. Det synes därför enligtmin mening naturligt att ÄGE-stiftelsers verksamhet underlättas genom attstiftelser av detta slag erhåller en lika gynnsam behandling. Jag erinrar idetta sammanhang om den skattebefrielse som genom beslut av riksdagmedgavs de numera upplösta SAF-LO- och KFO-LO-fonderna för AGB. Jag anser mig sålunda kunna tillstyrka att bestämmelser omskattelättnad meddelas för stiftelser med ändamål att utge avgångsersättningtill friställd arbetstagare. Stiftelser för , som bUdats genom avtal mellanorganisationer av arbetsgivare och arbetstagare, synes därvid böra jämställasmed de personalstiftelser som avses i lagen om tryggande av pensionsutfästelsem. m. med ändamål uteslutande att lämna arbetslöshetsunderstöd m. m. och somenligt 53 § 1 mom. d) KL och 7 § första stycket e) SI är fritagna fråninkomstbeskattning utom i fråga om taxering för inkomst av fastighet.Jag förordar att 53 § 1 mom. KL ändras i enlighet härmed. En sådan ändring i KLinnebär undantag från skattskyldighet till statUg inkomstskatt och statligförmögenhetsskatt. De bidrag som arbetsgivare erlägger till AGE-stiftelsetorde vara avdragsgUla vid inkomsttaxeringen som personalkostnad i rörelse enligt29 § 1 mom. KL. Någon särskild bestämmelse härom finner jag inte behövUg.Stiftelsens tiUgångar är i alla hänseenden avskUd från arbetsgivarens på sättsom är likvärdigt med exempelvis AGB-försäk-ringens. Jag vill vidare erinra om att arbetsgivare som är anslutentill AGE-systemet i vissa fall kan erhålla gottgörelse därifrån. Som nämnts iden föregående redogörelsen är det fråga om kostnadsbidrag för förtidspensionering av AGE-berättigad arbetstagare. utgörskattepliktig intäkt i arbetsgivarens rörelse. Detta följer enligt min meningav de allmänna bestämmelserna om vad som är att h'änföra till inkomst avrörelse i 28 § 1 mom. KL och punkt 1 av anvisningarna tUl samma paragraf.Självfallet får arbetsgivaren göra avdrag för förtidspensionen när dennautbetalas direkt tiU arbetstagaren eller inbetalning sker tillpensionsstiftelse eller försäkringsanstalt. Förundvikande av oklarhet vUl jag även erinra om att ersättning som utbetalas avstiftelse för utgör skattepliktig inkomst för mottagaren. Ersättningenutgår på grand av förutvarande tjänst och avser att kompensera bortfall av löni tjänsten. AGE-systemet medger ej heller som AGB-systemet någon uppdelning aversättningen i en skattepliktig del, det s. k. A-beloppet, och en delvisskattefri del, det s. k. B-bdoppet (32 § KL punkt 11 av anvisningarna). Denlagändring som jag föreslår bör träda i kraft . Ingen avremissinstanserna har något att erinra mot att de nya bestämmelserna görstillämpliga fr. o. m. Jag finner ej heller skäl att motsättamig detta. som redan taxerats för med tillämpning avnuvarande bestämmelser bör därför enligt min mening ges rätt att anföra besväri särskild ordning. Dispensärendenangående utländsk pensionsförsäkring Nuvarande ordning Livförsäkringräknas i beskattningshänseende antingen som pensionsförsäkring (P-försäkring)eller som kapitalförsäkring (K-försäk-ring). Skilda beskattningsregler gällerför dessa båda försäkringskategorier. I fråga om P-försäkring harförsäkringstagaren rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen förförsäkringspremien men beskattning sker av den utfallandeförsäkringsersättningen. Beträffande K-försäkring saknas däremot motsvarandeavdragsrätt för erlagda , medan utfallande försäkringsersättning är frifrån inkomstskatt. Genomlagstiftning infördes som villkor för att en livförsäkring skall ansessom P-försäkring att försäkringen meddelats i här i landet bedrivenförsäkringsrörelse (punkt 1 av anvisningarna till 31 § KL). Detta innebär attförsäkring som tecknas utomlands och som enligt äldre bestämmelser varit attanse som P-försäkring i stället hänförs till K-försäkring. De nyabestämmelserna tUlämpas fr. o. m. taxering (prop. 1969: 162, BeU 1969:75, rskr 1969: 429, SFS 1969: 754). bemyndigades attmeddela dispens från de nya bestämmelserna i vissa fall. Verket kan såledesefter ansökan förklara att livförsäkring som meddelats i utomlands bedrivenförsäkringsrörelse och som enligt äldre bestämmelser varit att anse som P-försäkringäven i fortsättningen skall behålla denna karaktär. säkringsom förklarats vara P-försäkring kan därefter inte övergå tUl K-försäkring(punkt 3 övergångsbestämmelserna). Ansökanom dispens kan göras av här i landet bosatt utländsk medborgare som tecknatutländsk pensionsförsäkring före eller under sin bosättning här i landet. Ocksåen svensk medborgare kan söka dispens i det fall han tecknat försäkringen undervistelse utomlands som varat och han därefter tar bos'ättning iSverige. Ifråga om försäkring som tecknats innan försäkringstagaren bosatt sig här ilandet gäller att dispensansökan skall göras året efterdet år bosättning sker här. Har försäkringstagaren bosatt sig här före utgångenav dvs. innan de nya skattereglerna om utländsk pensionsförsäkringbörjat tillämpas skall ansökan om dispens ha gjorts senast den 31 december1970. Tecknas försäkring först sedan försäkringstagaren bosatt sig här ilandet, skall dispensansökan göras året ,under vilket försäkringen tecknats. Riksskatteverketframhåller i skrivelsen att dispensansökan i ett inte obetydligt antal fallkommit för sent för att kunna tas upp till prövning. Ansökan har i dessa fallvanligen gjorts av utländska medborgare som flyttat tUl före år 1970och som tecknat försäkringarna före inflyttningen hit. Dröjsmålet med att ingeansökan anges i flertalet fall bero på att försäkringstagaren inte fåttupplysning om dispens-bestämmelserna förrän ansökningstiden har gått ut. Dethar visat sig att taxeringsnämnden i meddelande om avvikelse från självdeklarationinte har underrättat försäkringstagaren om hans möjlighet att få dispens ochdärmed avdrag för försäkringspremien. framhåller vidare attfall har förekommit då försäkringstagare i besvärsmål om rätt tillpremieavdrag ej heller har fått reda på dispensbestämmelserna genomtaxeringsintendenten. Det har också hänt att försäkringstagare bosatt sig häri landet så sent att han har blivit taxerad i först vid1971 års taxering. I detta senare faU måste försäkringstagaren själv skaffa sigkännedom om dispensbestämmelserna för att inte försitta ansökningstiden. mening kan det inte anses tillfredsställande attförsäkringstagaren i sådana fall som de nu redovisade gårmiste om dispensmöjligheten. Att försäkringen, om dispens ej meddelas, fårkaraktär av K-försäkring och utfallande försäkringsersättning därför blirskattefri i är ingen lämplig lösning i dessa fall. Verket framhålleratt försäkringen blir dyr att vidmakthålla för försäkringstagaren. Denne fårantas ha grundat sina ekonomiska beräkningar på förutsättningen att rätt tillpremieavdrag föreligger och attutfallande ersättning kommer att underkastas beskattning även om detta skerförst efter försäkringstagarens utflyttning från . Motdenna bakgrund hemställer om sådan lagändring att gällandeansökningstider förlängs med förslagsvis . I prop.1969: 162 framhöll jag att det för bifall till ansökan om dispens bör fordrasatt särskUda skäl föreligger. Sådana skäl borde i fråga om här verksam utländskmedborgare anses föreligga, om bosättningen i kan bedömas bli av merabegränsad varaktighet. Vidare borde krävas att det framstår som naturligt attförsäkringen inte tecknas i en här i landet verksam försäkringsrörelse. I frågaom svensk medborgare borde, enligt vad jag då anförde, som en förutsättning fördispens gälla bl. a. att en försäkring i utländsk försäkringsrörelse framstårsom den naturliga lösningen av försäkringstagarens pensioneringsfråga. Denmateriella granden för bifall till en dispensansökan är sålunda förekomsten idet enskUda fallet av särskilda skäl. Att en tidsfrist dessutom måste finnas,inom vilken försäkringstagaren har att ge in sin dispensansökan till ,är en praktisk nödvändighet. De nuvarande bestämmelserna om ansökningstid harfått ett sådant innehåll att tillämpningen egentligen inte borde medföra någrasvårigheter. En förutsättning härför är emellertid att försäkringstagarna fårlämplig information från taxeringsmyndigheterna. påpekat har informationen till försäkringstagarna varitbristfällig med påföljd att föreskrivna frister för dispensansökan inte alltidkunnat iakttagas. I anledning av dessa erfarenheter från den hittillsvarandedispensprövningen vill jag inte motsätta mig en förlängning avansökningstiderna på sätt verket föreslagit. En förlängning med bör geberörda skattskyldiga betydligt förbättrade möjligheter att utnyttjadispensinstitutet när sakliga förutsättningar därtill föreligger. Så bör blifallet om de formella reglerna för dispensprövning lättas även i ett annathänseende. En sakprövning av dispensfrågan förutsätter f. n., när sökanden ärutländsk medborgare, att ansökningshandlingen är ingiven medan sökanden ännuär bosatt här i landet. EnUgt vad jag har inhämtat har det förekommit att enutlänning lämnat sin bosättning här yid sådan tidpunkt att han inte hunnit fåmeddelande om taxeringsmyndighetemas beslut i fråga om försäkring som hantecknat i utländsk anstalt. Han har då saknat anledning att före sin avresaskaffa sig kännedom om dispensreglerna och ansöka om dispens. Då en utländskförsäkringstagare synes böra bevaras vid en möjlighet att söka dispens oavsettsin aktuella bosättning, förordar jag att gällande viUkor om bosättning iSverige när ansökan inges får utgå. Vadjag här förordat föranleder 'ändring i punkt 3 av övergångsbestämmelserna tUllagen (1969: 754) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370). Denya bestämmelserna om vidgad möjlighet att ansöka om dispens bör träda i kraftomedelbart. Några särskilda övergångsbestämmelser är inte erforderliga. De nyabestämmelserna skall sålunda äga tiUämpning även på dispensansökningar somgjorts hos före ikraftträdandet. Beträffande sådana ärenden, ivilka verket meddelat beslut om anvisning på grund av att ansökningshandlingeninkommit för sent eller sökanden ej uppfyllt bosättningskravet, innebär de nyabestämmelserna att försäkringstagaren får möjlighet att inom den förlängdaansökningstiden inkomma med förnyad ansökan om dispens. Mittförslag om en förlängning av ansökningstiderna med innebär även att riksskatteverketkan komma att meddela beslut om dispens att denskattskyldige inte kan få till stånd en ändring av sin taxering genomordinarie besvär. Med hänsyn härtill bör en möjlighet öppnas för skattskyldigsom erhållit dispens att i särskUd ordning anföra besvär över inkomsttaxeringsom berörs av dispensbeslutet. Jag föreslår att en bestämmelse av dennainnebörd införs i anslutning till dispensreglerna. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. attantaga inom upprättade förslag till 1) lag om ändring ikommunalskattelagen (1928: 370), 2) lag om ändring i lagen(1969: 754) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370). Medbifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten att tillriksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bUaga till detta protokollutvisar.