prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Emellertidbör man i större utsträckning än som skett i lagförslaget begränsahänvisningarna till att gälla frågor, som är av mera perifert intresse för deenskilda rättssökandena, och på så sätt göra de från deras synpunkt centralareglerna mera lättillgängliga. Slutligenvill jag föreslå att ett par bestämraelser, som har tagits in i det lilllagrådet redan remitterade förslagel till lag om allmänna förvaltningsdomstolar,flyttas över lill den lag som skall reglera förfarandet i för- Maj:ts proposition nr 19-71 293 Jag avser här i första handbestämmelserna om prövningstillstånd. Härigenom tillgodoser man kritiken i ettremissyttrande mot att huvudbestämmelserna i ämnet får sin plats i lagen omallraänna förvaltningsdomstolar, medan vissa därtill anslutande bestämmelsertas in i förfarandelagen. Vidare anser jag lämpligt att regleringen av jäv motdomare ges i förfarandelagen. Vad jag nu sagt föranleder vissa ändringar iförslaget till lag om allmänna förvaltningsdomstolar, vilka kan beakias påproposilionsstadiet. Om den föreslagna lagen om förfarandet iförvaltningsdomstol kompletteras i de hänseenden jag nu har angett, kan manuppnå den enligt min raening fördelaktiga lagtekniska lösningen alt allabestämmelser, som är av någon större betydelse för enskild som för talan iförvaltningsdomstol, samlas i en lag. Den föreslagna lagen om allmännaförvaltningsdomstolar kommer då, liksom den föreslagna lagen om skatterätt ocblänsrätt, atl innehålla regler som i försia hand har betydelse för domstolensjälv och endasl är av mera periferi intresse från partemas synpunkl. Den i departementsproraeraorian föreslagna benämningen pålagen »Lag ora förfarandet i förvaltningsdomstol» har kritiserats mot bakgrundav att lagen inte har gjorts tillämplig hos försäkringsdomstolen. Jag anserdenna kritik befogad. Med hänsyn härtill bör man enligt min mening försökafinna en benämning sora inte ger intryck för att lagen gäller hos samtligaförvaltningsdorastolar. Även ora ordel »process» i olika sammanställningarhittills inte har ansetts tillhöra gängse lagspråk, anser jag att raan inte börväja för en lagrubrik, vari delta ord ingår, om man därigenom kan beaktakritiken och dessutom skapa en kort men ändå uttrycksfull beteckning. Ordel»process» torde också ha en mera neutral, och därför för förvallningsrättskipningensdel lämpligare klang än t. ex. »rättegång». En beteckning innehållande ordet»förfarande» torde vid användning av förkortning i praktiskt bruk innebära riskför förväxling med förvaltningslagen, som ju också är en förfarandelag. Jagföreslår därför att lagen ges namnet »Förvaltningsprocesslag», Jag vill också något beröra den i en del remissyttrandenframkastade tanken atl man åtminstone bör föra samman en lag omförfarandet i förvaltningsdomstol med annan lagstiftning rörandeförvaltningsdomstolarna, då i första hand lagen om allmännaförvaltningsdomstolar och lagen om skatterätt och länsrätt. En sådan åtgärdskulle emellertid kunna leda tiU all lagreglerna blev raindre lättillgängligaför de rättssökande. Jag anser därför att frågan härom bör anstå åtminstonetill dess viss erfarenhet vunnits av den nya lagstiftningens tillärapning. Maj:ts proposition nr 1971 Isamband med utarbetandet av förvaltningslagen bar inom jusliliedepartemenlel isamverkan med övriga departement förelagils en genomgång av ett antalförfattningar som berör olika förvaltningsområden. Syftet med denna genomgånghar varit flerfaldigt. Etlhuvudsyfte har varit all få en samlad bild av den nuvarande lagstiftningen påett antal belydelsefulla förvaltningsområden av starkt skiftande karaktär. Vidutarbetandet av en förvaltningslag är det nämligen nödvändigt all på varjepunkt övertyga sig om att de bestämmelser som avses inflyta i lagen intepassar bara på något eller några få huvudområden, som kanske har domineratdiskussionen under lagstiftningsarbetets fortgång, utan är i huvudsak vällämpade för de allra flesta av de många områden på vilkaförvaltningsmyndigheterna är verksamma. Under arbetets gång har därföroupphörligt jämförelser gjorts mellan de tilltänkta beslämraelserna iförvaltningslagen och de förfaranderegler som finns i specialförfattningar påskilda områden. Genom denna arbetsmetod har så goda garanlier som möjligterhållits för alt den förvaltningslag som läggs fram inte blott teoretisktulan också i praktiken kan fylla uppgiften att med vissa undantag vara enförfarandelag för hela den offentliga förvaltningen. Författningsgenomgångenhar haft också ett annat syfte. Som jag närmare skall beröra i det följande ärförvaltningslagen konstruerad på det sättet atl, om en lag eller en författningsora beslutals av Kungl. Maj:t eller innehåller en bestäraraelsesora avviker från föreskrifterna i förvaltningslagen, den avvikandebestämmelsen skall gälla. Redan i det föregående har jag nämnt all deförfaranderegler, som finns i spridda förvallningsrättsliga författningar,inte har någon enhetlig prägel utan till både omfattning och innehåll företerbelydande olikheter. I en del fall beror skiljaktigheterna på att deförhållanden som regleras är av högst olika art och av skiftande betydelse förmedborgarna. 1 andra fall är det myckel svårt att finna en rationell grund föralt olika förfaranderegler uppställts. Från såväl rättssäkerhets- someffektivitetssynpunkter är del önskvärt alt förfarandebestämmelserna inora denoffentliga förvaltningen i vidast möjliga utsträckning är enhetliga. Debestämmelser, som efter grundliga förarbeten nu tas in i förvaltningslagen, bördärför så snart det är praktiskt raöjligt få slå igenom inom i princip hela denoffenlliga förvaltningen. Målet synes böra vara alt en reglering som avvikerfrån den i förvaltningslagen föreskrivna bör godtas bara i den mån särskildaförhållanden skapar behov av en avvikande ordning. En sådan harmonisering avförfarandebestämmelserna på det förvaltningsrättsliga området kan inteåstadkommas utan att ändringar sker i slort antal författningar. Denförfattningsgenomgång som har gjorts har även haft syftet alt vara ett led idenna harmonisering. Harmoniseringen kan ske på olika sätt. Kungl.Maj:ts proposition nr 30 är 197i 295 föreskrifteri etl ämne som är reglerat i förvaltningslagen och finns det inte behov av eninnehållsmässigt sett annan reglering än den som ges i förvaltningslagen, kanharmoniseringen genomföras antingen på det sättet alt beslämmelserna ispecialförfattningen upphävs eller på del sättet att i specialförfattningenmeddelas samma regler som i förvaltningslagen. Man kan också tänka sigkonstruktionen att en erinran ora alt bestämmelser i ämnet finns iförvaltningslagen tas in i specialförfattningen. Avsiktenär atl förvaltningslagen i fortsättningen skall vara det grundläggandelagverket i fråga om förfarandet i ärenden hos offentlig förvaltningsmyndighet.Såväl enskilda som myndigheter skall bibringas insikt om att så ärförhållandel. Mol denna bakgrund bör del i allmänhet inte koraraa i fråga altgöra barmoniseringen på det sättet alt förvaltningslagens regler upprepas i enspecialförfattning. En sådan metod skulle f. ö. medföra myckel onödigt arbete,om man i framliden vill jämka någon av förvaltningslagens regler. Åsyftas inteen annan reglering än den som förvaltningslagen innehåller, börharmoniseringen normalt genomföras på del sättet atl man upphäver de bestämmelseri ämnet, som finns i specialförfattningar. Är det fråga om en nyförfattning, bör i den inte las in några bestämmelser av ifrågavarandeinnehåll. Detla är den metod som har kommit lill användning vid annanlagstiftning av denna typ, såsom besvärstidslagen och delgivningslagen. Vad jagnu bar sagt innebär alltså att jag inte delar den uppfattning som har kommiltill uttryck i etl par remissyttranden, att man i vissa fall bör ba identiskaregler i förvaltningslagen och i specialförfattning. Dennu angivna barmoniseringsmetoden kan emellertid inte tillämpas undantagslöst.En specialförfaltning kan vara utformad på sådant sätl att det mötersvårigheter all stryka en förfarandebestämmelsc som i sak överensstämmer medförvaltningslagens regler, därför alt bestämmelsen är sammanlänkad medavvikande eller kompletterande regler som behövs på del ifrågavarande områdel.Om harmoniseringen genomfördes fullt ut enligt nyssnämnda metod, skulle del isådana fall bli nödvändigl med en grundlig omarbetning av specialförfaltningen.Det finns därför i vissa fall av denna typ anledning att inte göra alltfördjupgående ingrepp i existerande författningar. Tillförmån för metoden alt ta bort förfarandebestämmelser i en specialförfaltningoch ersätta dem med en erinran om förvaltningslagens regler i ämnet kanåberopas att läsaren av specialförfattningen härigenom får en påminnelse omförvaltningslagens existens. efter förvaltningslagensinförande kan kanske en sådan påminnelse vara av värde. bör manemellertid kunna förutsätta all förvaltningslagen blir så känd av enskilda ochmyndigheter att en erinran om lagens förhandenvaro framstår som helt onödig.Vill man inte godta denna uppfattning, blir konsekvensen att en erinran ora förvaltningslagenbör tas in i varje författ- 296 Kungl Maj.-ts proposition nr 30 är1971 ning som reglerar ärenden i vilka en tillämpning avförvaltningslagen kan komma i fråga. Detta skulle vara etl oerhört omfattandelagstiftningsprogram. Vidtas lämpliga åtgärder för alt informera myndigheteroch allmänhet om förvaltningslagens syfle och innehåll, lorde i regelanledning inte finnas alt belasta specialförfatlningarna i olika ämnen mederinringar om att tillämpliga förfarandebestämmelser finns i förvaltningslagen. Vad jag nu har sagt innebär inte atl det enligt min meningaldrig är lärapligt alt i en specialförfaltning ta in en erinran omförvaltningslagens bestämmelser. Om en författning inom ett visst område pånågon punkt innehåller en beslämmelse, som antingen avviker frånför\'altningslagens regler eller bibehållits på grund av silt sakliga sambandmed andra föreskrifter i specialförfaltningen, kan det ibland framstå somoklart, huruvida regleringen i specialförfaltningen är uttömmande eller supplerasav förvaltningslagens bestämmelser. För alt undanröja en sådan oklarhet kandet vara ändamålsenligt all i specialförfaltningen rycka in en erinran om att iangivet hänseende föreskrift finns i förvaltningslagen. Denförfattningsge-nomgång som har företagits har också haft till syfle alt genomsådana förtydliganden undanröja oklarheter av nyssnämnda typ. Jag villemellertid framhålla alt det inte är möjligt all på förhand förutse allatolkningsproblem som kan uppstå. Det är därför ej osannolikt all sedanerfarenhet vunnits av den nya lagstiftningen ytterligare förtydliganden ispecialförfatlningarna kan visa sig önskvärda. Förvaltningslagen nödvändiggör också ändringar av annantyp i författningar på olika oraråden. Om en författning inte regleraren viss förfarandefråga men förvaltningslagen innehåller tillämpligabestämmelser i ämnet, kommer efter ell antagande av förvaltningslagen dennasregler att gälla, om inte någon undanlagsföreskrift meddelas.Förvaltningslagens regler kan emellertid inte passa för alla rättsområden. Påvissa områden är undantag i skärpande eller mildrande riktning av behovetpåkallade. Det i förvaltningslagen angivna tillämpningsområdet för lagenscenlrala bestämmelser om kommunikation, beslutsmotivering m. m. passar inteheller im-dantagslöst utan kan i vissa fall behöva förskjutas genorabestämmelse i specialförfattning. Den företagna förfatlningsgenomgången bar bl.a. haft till syfte atl klarlägga i vilken utsträckning ändringar av detta slagbehövs i författningar på skilda oraråden. Jag vill tillägga all behovet häravhar visat sig vara täraligen begränsat. Av detla framgår att förvaltningslagenlorde mycket väl motsvara målsättningen att den skall utgöra den grundlägganderegleringen av förfarandet hos förvaltningsmyndigheterna. Genomgången har visat att i vissa fall tillkomsten avförvaltningslagen medför behov av ändringar och klarlägganden även i andraavseenden än som antytts i det föregående. Som exempel vill jag nämna att detframstår som oklart, huruvida försäkringsrådet och skallbetraktas som offentliga förvaltningsmyndigheter, på vilka förvaltnings Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 297 lagenär tiUämplig, eller som förvaltningsdomstolar, vilkas huvudsakliga verksarahetfaller utanför förvaltningslagens tillämpningsområde. Skäl kan anföras försåväl den ena som den andra uppfattningen. Jag vill för min del fästa särskiltavseende vid alt i lagen (1955: 261) om avstängning av domare försäkringsrådetoch hyresrådet likställs med regeringsrätten och kammarrätten och betecknassora särskilda dorastolar. Med hänsyn härtill har jag intagit den ståndpunktenall både försäkringsrådet och hyresrådet vid utövningen av sin huvudsakligaverksarahet faller utanför förvaltningslagens tiUämpningsoraråde. Anledningkan emellertid finnas att överväga atl för dessa myndigheters del föreskrivaatt de aUmänna förfarandereglema helt eller delvis skall äga motsvarandelillämpning. Till frågan huruvida sådan föreskrift bör meddelas beträffande försäkringsrådetåterkommer jag i det följande. Idet föregående har jag behandlat samordningen mellan förvaltningslagen ochspecialförfattningar på olika områden. Detta är eraellertid inte den endasamordning sora är aktuell i samraanhanget. Denföretagna författningsgenomgången har även haft till syfte att ge vissvägledning för utformningen av förvaltningsprocesslagen och att klarläggavilka harraoniserings- och andra samordningsfrågor som måste lösas på grund avden lagens tillkomst. 1 linje med vad som föreslagits beträffandeförvaltningslagen skall förvaltningsprocesslagen tUlärapas bara om annat ejföreskrivits i lag eller i författning som beslutals av Kungl. Maj:t. Dennakonstruktion gör atl de samordningsfrågor, sora uppstår vid ett antagande av förvaltningsprocesslagen,till största delen är av samraa natur som de i det föregående berörda frågor,vilka möter vid en samordning av förvaltningslagen och specialförfattningarna.Samordningsproblemen med anledning av förvaltningsprocesslagen är emellertidinte lika vittomfattande, därför att elt mindre anlal författningar berörs avdenna samordning än av samordningen mellan specialförfatlningarna ochförvaltningslagen. Härtill kommer att i vissa avseenden processlagen i mindreutsträckning än förvaltningslagen för med sig ett behov av klarlägganden ispecialförfatlningarna. Detla beror på att förvallningsprocesslagenstillämpningsområde är exakt bestämt, medan tillämpningsområdet förförvaltningslagen måste anges i mer allmänna ordalag. författningar från olika förvaltningsområden som genomgåtts har i förstahand sådana ändringar gjorts som behövs på gnmd av förvaltningslagens ochförvallningsprocesslagens tillkomst. Det har emellertid synts praktiskt attsamtidigt göra de ändringar i författningama som krävs på grund av denlänsstyrelsereform, som enligt principbeslut av är avsedd alt träda ikraft och som innebär bl. a. att i anslutning tilllänsslyrelsema inrättas länsrätter och länsskatterätter. Också vissa ändringarav i huvudsak redaktionell natur har gjorts i en del av författningarna ifråga. Maj:ts proposition nr 30 år1971 har inemot 50 specialförfattningar gåtts igenom.Härvid har valts ut författningar från mycket skiftande områden för att en godvägledning för förvaltningslagens och förvallningsprocesslagens utformning ochen allsidig belysning av samordningsproblemen skall erhållas. Jag har sett detsom särskilt angeläget att la med en rik provkarta av författningar, vilkastillämpning i första instans väsentligen ankomraer på personer utan juridiskutbildning. Den gjorda förfatlningsgenomgången har varit så orafattande atlden enligt min mening utgör en säker grund för ställningstagandet tillförslagen till förvaltningslag och förvaltningsprocesslag. De ändringar iförfattningar på olika områden, som jag nu föreslår, kräver saratligariksdagens medverkan. Förfatlningsgenomgången inom är inteavslutad i och med detta. Jag räknar med atl kunna anmäla förslagtill ändringar i ytterligare ell antal författningar med förvaltningsrättsligtinnehåll, vilka har tillkoramil under medverkan. Förvaltningslagenoch förvaltningsprocesslagen aktualiserar emellertid även vissa författningsändringarpå andra områden än förvaltningsområdet. a. finns anledning att övervägahuruvida inte i anslutning lill den lagstiftning, som föreslås, vissaändringar bör göras i RB. Härtill avser jag atl återkomma i ett senaresammanhang. De författningsförslag, som sålunda utarbetats ellerförbereds inom , är inte de enda som behöver komma tillstånd, ora förslagen till förvaltningslag och förvaltningsprocesslag antas.Ändringar bör också göras i ell antal andra författningar. Detta gäller bådeförfattningar som har beslutals av Kungl. Maj:t och författningar somtillkommit under medverkan av . Vid utarbetande av dessaförfattningsförslag bör de författningsförslag, som jag nu lägger fram, kunnatjäna som vägledning. I enlighet härmed kommer bl. a. förslag till behövligaändringar i taxerings-förordningen och andra författningar på skatteväsendetsområde att senare anmälas av chefen för . Man kan sålunda räkna med att när förvaltningslagen ochförvaltningsprocesslagen träder i kraft, en genomgång har skell av samtligaviktigare specialförfattningar som berörs av den nya förfarandelagstiftningen.Såvitt angår övriga författningar torde det vara tillräckligt att de isamordningssyfte ses över när i annat sammanhang ändring av författningarnaaktualiseras. Med anledning av påpekanden från ÖB och försvaretscivilförvaltning vill jag framhålla, att behovet av avvikande regler som skallgälla under krig och därmed jämförbara förhållanden bör tillgodoses i andraförfattningar än förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen. I den månsådana regler inte redan har meddelals torde frågan därom få las upp särskilt. Kungl.Maj.-ts proposition nr 1971 299 Ienlighel raed det anförda har inom justitiedeparteraentel upprättals förslagtill 1) förvaltningslag, 2) förvaltningsprocesslag, 3) lag ora ändring i , 4) lag ora ändring i jordförvärvslagen (1965:290), 5) lag ora ändring i lagen (1970: 998) omarrendenämnder och hyresnämnder, 6) lag om ändring i , 7) lag ora ändring i lagen (1964:541) om behandling ifångvårdsanstall, 8) lag om ändring i lagen (1963: 193) om samarbeteraed , , och angående verkställighet av straff m.m., 9) lag om ändring i lagen (1953: 603) om motverkani vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet, 10) lag om ändring i lagen (1944: 705) om aktiebolag, 11) lag ora ändring i byggnadslagen (1947:385), 12) lag ora ändring i lagen (1947:529) om allmännabarnbidrag, 13) lag ora ändring i skollagen (1962:319), 14) lag ora ändring i lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar, 15) lag ora ändring i lagen (1954: 243) omyrkesskadeförsäkring, 16) lag om ändring i lagen (1961:257) om besvär överförsäkringsrådels beslul, 17) lag om ändring i allmänna förfogandelagen (1954:279), 18) lag om ändring i rekvisitionslagen (1942:583), 19) lag om ändring i allmänna ransoneringslagen (1954:280), 20) lag om ändring i lagen (1954: 579) omnykterhetsvård, 21) lag om ändring i lagen (1956: 618) om allmänna sammankomster, 22) lag om ändring i barnavårdslagen (1960:97), 23) lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmänförsäkring, 24) lag om ändring i namnlagen (1963:521), 25) lag om ändring i statstjänstemannalagen (1965:274), 26) lag om ändring i lagen (1966: 293) om beredande avsluten psykiatrisk vård i vissa fall, 27) lag om ändring i lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, 28) lag om ändring i patentlagen (1967:837), 29) lag om ändring i mönslerskyddslagen (1970:485), 30) lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387), 31) lag om ändring i lagen (1970:375) om utlämning tiUDanmark, , eller för verkställighet av beslut om vård eUerbehandling, 32) lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), Maj.-ts proposUion nr 30 år1971 33) lag om ändringi familjebidragsförordningen (1946:99), 34) lag om ändringi förordningen (1967:882) om studiemedelsavgifler, 35) lag oraändring i lagen (1964: 731) om trafiknämnder, 36) lag om ändringi kommunallagen (1953:753), 37) lag om ändringi kommunallagen (1957:50) för , 38) lag om ändringi lagen (1961:436) om församlingsslyrelse, 39) lag om ändringi landstingslagen (1954:319), 40) lag om ändringi militärersältningsförordningen (1950:261), 41) lag om ändringi lagen (1956: 2) om socialhjälp, 42) lag om ändringi sjukvårdslagen (1962:242), 43) lag om ändringi folkbokföringsförordningen (1967: 198), 44) lag om ändringi lagen (1970: 296) om social centralnämnd m. 45) kungörelse omändring i vägtrafikförordningen (1951:648), 46) kungörelse omändring i förordningen (1940: 910) angående yrkesraässig automobillrafikra. 47) kungörelse omändring i allmänna ordningsstadgan (1956: 617) och 48) kungörelse om ändring i hälsovårdsstadgan (1958:663). Förslagen fogas till statsrådsprotokollet i detla ärende som bilaga 3. Den nu föreslagna förvaltningslagens disposition stämmer istort sett överens med den indelning av lagen som förordas av arbetsgruppen.Vissa ändringar har emellertid gjorts. För att göra lagen så enkel och lättöverskådligsom möjligt har alla bestäraraelser om dess tillämpningsområde samlats i de treinledande paragraferna under . Paragrafernamotsvarar 13 och 13 §§ arbetsgruppens lagförslag. Lagens innehåll har i övrigtdelats upp i två avsnitt, I det försia med rubriken bestämmelser ingår regler om jäv (4 och 5 §§), ombud (6 §), den tidpunkt då handling skallanses ha kommit in till myndighet (7 §), vägledning av sökande (8 §), tolk (9§), remiss (10 §), besvär (11 och 12 §§) och inhibition (13 §), Paragrafernamotsvarar 5, 812, 14, 2023 och 25 §§ arbetsgruppens lagförslag, I ett andraavsnitt, rubricerat SärskUda bestämmelser, ingår de bestämmelser som är avseddaatt tillärapas bara i ärenden där det är fråga om myndighetsutövning motenskild. Till denna kategori hör reglema om parts rätt till insyn i detmaterial som har tillförts ett ärende (14 och 20 §§), kommunikation (15 §),rätt att muntligen lämna uppgift tiU myndighet (16 §), raotivering av beslut (17§), underrättelse om Maj:ts proposition nr 1971 301 beslut (18 §) och rättelse av förbiseendefel i beslut (19§), Paragraferna motsvarar 6, 7 och 1518 §§ arbetsgruppens förslag. Som harpåpekats har i det nu framlagda förslaget till förvaltningslag intelagits med några direkta motsvarigheter till följande bestämmelser iarbetsgruppens lagförslag, nämligen 4 § (definitioner av begreppen part ochslutligt beslut), 19 § (besluts överklagbarhet) och 24 § (besvärsärendesberedning). Orsakerna härtill kommer jag alt beröra i anslutning tUl 11, 12, 14och 15 §§ (jfr även 5 § fjärde siycket och 6 § tredje stycket). I fråga om de särskilda paragraferna i förvaltningslagenhar gjorts åtskilliga ändringar av både saklig och forn>ell natur iförhållande till arbetsgruppens lagförslag. I sina grunddrag bygger emellertidflertalet bestämmelser på del förslaget. 1 och 2 §§ I 1 § ges grundläggande bestämmelser om förvaltningslagenstillärap-ningsområde och dess förhållande till avvikande bestämmelser i specialförfattningar.I 2 § upptas undantagsregler beträffande vissa offentligaförvaltningsmyndigheter. Paragraferna motsvarar 13 och 13 §§ (13 § såvittavser lagens tillärapning i koraraunala självstyrelseärenden) arbetsgruppenslagförslag. Som har påpekats tidigare är del bara elt fåtal frågor påförvaltningsförfarandets område som har blivit föremål för reglering iförfattningar med räckvidd över hela den offenlliga förvaltningen. Enligt 1 §första stycket lag ora rätt att sända in handlingar raed posten skalllagen tillämpas när handling skall ges in till stats- eller kommunalrayndighet.Med slatsrayndighet förstås enligt andra stycket sararaa paragraf alla tillsiatens förvaltning hörande myndigheter och inrättningar, nämnder, kommissioneroch komraittéer. Från lagens tillämpning är dock undantagna ochallmänt kyrkomöte liksom deras avdelningar, utskott, nämnder, deputerade,revisorer, ombudsmän och verk (3 §).