prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — Deltillslåndslvångel är grundat på rent näringsrätlsliga skäl raen gäller inletillfällig handel med livsraedel. SomLSK anfört behövs del vissa undanlag från den lUlslåndsplikt jag förordat.Huvudprincipen bör vara att inle onödigtvis häm-raa de olika former förlivsmedelshandel, sora för konsuraenterna fyller elt praktiskt behov och ärvärdefulla alternativ till den raera reguljära försäljningen i godkändaUvsraedelslokaler. Undantag bör sålunda göras för den traditionella handelnmed bär, frukt, grönsaker, rotfrukter, svarap och ägg saral färdigförpackadeglassvaror, konfektyrer och läskedrycker på salutorg och andra släUen, somupplåtits till allraän försäljningsplats enligt allraänna ordningsstadgan.Vidare bör inle fordras atl lantbrukare, Irädgårdsraästare och fiskare skallbehöva söka tillstånd alt sälja varor från deras egen verksarahet.Försäljningen bör dock ske på eller i närheten av platsen för dessa företagaresrörelser. 1971: 61 214 Imotsats tUl vad LSK föreslagit bör vidare renskötande samer vara befriade frånhär ifrågavarande lUlslåndsplikt, när de säljer renkötl utomhus eller genomkringföring. Ytterligare undantag från tillstånds-bestämmelserna än dem sorajag nu närant kan eraeUertid visa sig behövliga. Tillståndsrayndighetbör vara hälsovårdsnäranden i den koramun, där saluhållandel skall ske. Densora vill utöva exempelvis kringföringshandel i flera kommuner raåste såledesha tillstånd från hälsovårdsnämnd i varje koraraun som berörs av verksamheten. Allraänlsett bör hälsovårdsnäranderna vara restriktiva i fråga om liUståndsgivning.Sålunda får del anses från hygienisk synpunkt olärapligl all ge tillstånd förhandel ulorahus raed kött, rajölk och andra raejeriprodukter, fjäderfä ochliknande ömtåliga livsmedel. LSK:sförslag lill olika villkor för tillståndsgivningen kan jag i allt väsentligtansluta raig lill. Särskilt betydelsefullt är det atl tillstånden förenas raedvillkor, atl tillståndshavaren har en tUlfredsstäUande lokal eller annatulryrarae, där han skall förvara de livsraedel han saluhåller. Vidare bör förhandhygienens skull finnas tillgång lill vatten. I övrigt bör fordras, attrörelseidkaren förfogar över den utrustning och de anordningar, sora behövs föralt livsraedlen skall kunna hanleras på elt hygieniskt tillfredsställande sätt.Bl. a. lorde i raånga fall kyl- eller frysanordningar vara nödvändiga. 4.12Vissa förbud mot saluhåUande av livsmedel Enligt1951 års livsmedelssladga får en vara inte saluhållas eller överlämnas lillannan som livsmedel, ora varan kan antas vara skadlig alt förtära eller eljestotjänlig lill människoföda. Sararaa saluförbud gäller för livsraedel, sora kanantas orsaka sjukdora eller överföra srailta eller innehåller viss raängd blyeller är förpackat i raaterial raed hälsovådliga äranen. Dessutora har Kungl.Maj:l befogenhet alt vid uloraordenlliga förhållanden förbjuda saluhållande avvissa livsraedel. Vidare kan hälsovårdsnärand raeddela saluförbud av sanitäraskäl. Stadgan innehåller hämtöver ell flertal särskilda förbud sora rör bl. a.handeln raed livsraedelslUlsatser, ersättningsprodukter och skilda slag avlivsraedel. LSK:sförslag lUl saluförbud sträcker sig betydligt längre än de nuvarandebestäraraelserna. a. utvidgas förbudsreglerna att gälla livsmedel sora,även ora de inle kan anses otjänliga, innehåller tillsatser som inle ärgodkända eller bekärapningsmedel, kvicksilver eller andra främmande äranen istörre raängd än sora tUlålils. Närjag i del följande talar ora saluhåUande avses också försäljning, serveringeller annat överlämnande av livsraedel för förtäring. I likhet raed vad soragäller enligt stadga har LSK föreslagit alt en vara inle fårsaluhållas sora livsraedel, ora den kan antas vara skadlig 1971: 61 215 altförtära eller eljest otjänlig som raänniskoföda. Jag biträder försle get. Genombeslut av tillsynsmyndighet kan snabbi åstadkoraraas el; saluförbud i fråga omvaror, sora visat sig kunna vara otjänliga soir. livsraedel, t. ex. fisk frånvatlenoraråden med alltför hög kvicksilverhalt. Sådani förbud kan ocksåbehövas i fall då man kan misstänka atl visst livsmedel utsatts för radioaklivbestrålning i för hög grad eller påverkals av kemiska eller biologiskastridsmedel. LSK:sförslag att saluförbud skall gälla livsmedel, som innehåller liUsats ellerberikningsraedel, som inle är godkänt, är nytt i förhållande till 1951 årsstadga. Jag biträder förslaget och förordar atl livsmedel inle får saluhållasora del tillförts livsraedelslillsals som inte är godkänd eller i strid raedvad sora bestämls vid godkännandet av tillsatsen. Saluförbudet bör gälla, ävenom livsmedlet inle kan antas vara otjänligt lill människoföda. Jag hartidigare, i enlighet raed LSK:s förslag, förordai all hanleringsförbud skallkunna meddelas för livsmedel som innehåUer främmande ärane. Ävenell förslag av LSK all en vara, som är förpackad i förbjudet material, inteskall få saluhållas som livsmedel är behandlat tidigare i samband med fråganora föreskrifter ora användning av viss vara ra. vid hantering avlivsraedel. LSKhar ytterligare föreslagit saluförbud för livsmedel som inte blivit rällmärkta och jag ansluter mig lUl detta förslag. ell livsraedel raärkts meduppenbart felaktiga uppgifter, bör det anses som ora del inte är raärkt och ärdärraed förbjudet alt saluhålla. LSKhar också föreslagit saluförbud för livsraedel sora inle uppfyller denlivsraedelsslandard sora kan ha fastställts för del varuslag livsraedleltillhör. Flera reraissinstanser har kritiserat förslagel. De anser sålunda attsaluförbudet går för långt, eflersora det bl. a. kan hindra försäljning avvaror sora visserligen inle raotsvarar den föreskrivna standarden raen soraändå raåste anses tjänliga sora livsraedel. Jag delar dessa synpunkter.Saluförbudet bör avse endasl del fall atl livsmedlet uppges raotsvara enlivsraedelsslandard, trots all så inle är fallet. Jagansluter raig till LSK:s förslag all års stadga överföra förbudet motall saluhålla en vara sora livsraedelstUlsats, om den inle blivit godkänd. LSKhar framhållit, atl vissa typer av keramik- och porslinskärl ibland visar siginnehålla giftiga raetallföreningar i sin glasyr, och föreslår raöjlighet allraeddela förbud raot saluhållandel av sådana varor, ora de är avsedda förenskilt hushåll. Denna fråga bör enligt rain raening inle regleras ilivsmedelslagsliftningen. Inle heller bör frågan ora saluförbud motlivsmedelsirailalioner av bl. a. plast eUer Uknande material las upp i dellasararaanhang. LSKföreslår viss reglering av reklam ora offentlig kontroll. Med anledning däravvill jag frarahålla all, ora sådan reklara av någon an- Prop.1971: 61 216 ledningskulle anses otillbörlig, den kan beivras raed tillämpning av lagen oraotillbörlig raarknadsföring. Vidare föreslår LSK all de förbud sora införs motsaluhållande av livsraedel också bör tUlärapas i fråga ora annonsering ochannan reklara beträffande dessa varor. LSK syftar här på de ibland överdrivnaeller rent vilseledande uppgifter sora lämnas om livsmedel genora bl. a.annonser i dags- och veckopress och på biografer saral i olika broschyrer. Ävende problera som samraanhänger raed denna förra för upplysning lorde nuraera påell tUlfredsstäUande sätt vara reglerade genom lagen om otillbörligraarknadsföring. LSK har slutligenföreslagit raöjlighet att raeddela importförbud för sådana livsmedel som inlefår saluhållas. GeneraltuUstyrelsen och lull-lagstiflningskoraraitlén harpåpekat atl elt genoraförande av delta förslag skulle i hög grad försvåratullproceduren. Jag anser också atl ett så vidsträckt importförbud inte börkunna meddelas. Däremot bör, såsom jag tidigare anfört, elt sådantimportförbud kunna meddelas i samband med alt hantering förbjuds av visst slagslivsmedel, ora della är påkallat från hälso- eUer näringssynpunkt. Desaluförbud sora jag förordai i det föregående bör införas i livsraedelslagen. I1951 års livsmedelsstadga finns föreskrifter ora personalens hygien i 25 och 26§§. sora sysslar raed fraraslällning eller beredning av livsmedel ellereljest hanterar oförpackade livsraedel skall under arbetet iaktta noggrannrenlighet. Om någon som sysslar med sådani arbete misslänks vara sjuk ellersmittbärare eller har sår eller skada sora kan medföra att livsmedel sora hanhanterar blir skadligt att förtära eller eljest otjänligt liU raänniskoföda,är han skyldig all undergå läkarundersökning. För personal vid raejerier finnssärskilda besläramelser i raejerisladgan. Del är förbjudet atl i mejerisysselsätta någon som har sjukdom eller sraitla sora genora raejeriprodukterkan överföras till människor. Den som skall anställas måste förete läkarintyg,och personalen skall på mejeriets bekostnad gå igenora läkarunder-söknmg minstvartannat år. Bestäraraelser som anraälningsplikl vid sraittsamraa sjukdoraarfinns i sraillskyddslagen (1968: 231) och sraitlskyddskungörelsen (1968: 234).I norraaUivsraedelsordningen finns föreskrifter om hygien och om skyddskläderför personal inom livsraedelshanteringen. LSKfrarahåller alt livsraedelspersonalen spelar en avgörande roll i fråga omspridning av sraittsamraa sjukdoraar genom livsmedlen. Sora exempel på sådanasjukdoraar närans salmonelladiarré, paralyfoid och tuberkulos. LSK anser atlhälsokontroll av personal sora sysslar raed livsraedelshantering är en avhörnstenarna inora livsraedelshygienen. Därför föreslår LSK skyldighet förinnehavare av verksarahet, där livs- 1971: 61 217 raedelhanteras, alt föranstalta ora läkarundersökning och annan hälsokontroll avarbetstagarna i den orafallning sora betingas av verksarahetens art och andraförhållanden av hygienisk betydelse för utrönande av förekoraslen av tuberkuloseller salraonella. LSK föreslår atl kostnaderna för hälsokontrollen skallbestridas av företagama. De bör också ersätta arbetslagarna för den inkorast deförlorar vid avstängning från arbetet i avvaktan på resultat av provlagning.LSK föreslår vidare all den som ansvarar för verksamhet med livsraedelshanteringskall vara skyldig att se till att anvisningar Väranas till arbetstagarna omhälsovård, personlig hygien och renlighet. Arbetsgivaren skall enligt förslagelförse arbetstagaren med skyddskläder. Remissinstansernabiträder i princip förslagel ora hälsokontroll, men det råder delade raeningarom vera som skall bekosta hälsokontrollen och huruvida tillgången på läkare ärtillräcklig för den föreslagna kontrollen. Jagdelar LSK:s uppfattning om betydelsen av god hygien bland dem som arbetar raedlivsraedel. Minst lika viktigt sora atl livsmedlen i sig själva är av godhygienisk beskaffenhet är del, all den personal som hanterar dera håller en höghygienisk standard. Vissa livsmedel är särskilt öralåliga och kan lättöverföra srailta. Jag vUl också erinra ora de salraonellaepideraier sora då ochdå inträffat. Hälsokontroller av denomfattning LSK föreslår blir omfattande och kräver stora resurser. Flänsynmåste las liU all vad som krävs blir rimligt, så atl inte andra vikligaområden eftersatts. frarahåller eraeUertid i sittreraissyttrande atl frågan ora hälsokontroll av livsmedelspersonal är såangelägen atl den kräver prioritering. Jag delar denna uppfattning. Jag anser att det finnsfog för all, sora LSK föreslagit, kräva särskilt två typer av undersökningar,en för utrönande av förekomsten av tuberkulos och en för utrönande avförekomsten av salmonella. Däremot anser jag det vore all gå för långt attgenerellt kräva atl var och en som är anställd inora vissa livsmedelsförelagoch som gjort en semesterresa utom skall behöva vänla på undersökningav prov innan han får börja arbeta igen. 1 livsmedelslagen bör las in engrundläggande bestämmelse om personalhygien och om befogenhet för Kungl. Maj:leller den centrala livsraedelsrayndigheten all raeddela närmare föreskrifterom läkarundersökning och annan hälsokontroll saml om personalhygienen iövrigl. Vad beträffar kostnadernaför hälsokontrollen delar jag LSK:s åsikt atl den bör bestridas avarbetsgivaren. Fråga ora eventuell kompensation till arbetstagare hör ej tilllivsmedelslagstiflningen. Vad slutligen angårföreskrifter till personalen om hygien och renlighet ansluter jag raig ihuvudsak lUl vad LSK anfört. Det bör åligga arbetsgivaren all svara förpersonalutbildning. 1971: 61 218 4.14Offentlig kontroll och annan tillsyn Livsraedelskonlrolldefinieras livsraedelsstadga sora tillsyn över efterlevnaden avstadgan och de föreskrifter sora raeddelals med stöd av densamraa. På del centrala planetankoramer livsmedelskontroll huvudsakligen på veterinärslyrelsen. Konttollen avpersonal inom livsmedelshanteringen leds emellertid av socialstyrelsen.Dessutom sker viss central lUlsyn genom statens jordbruksnämnd beträffandecharkuterivaror och genom kommerskollegium i fråga om tillsatser, vitaminer ochbekärapningsraedelsresler i livsraedel. ärcentralt undersökningsorgan för livsraedelskonlrollen. Lokall utövas livsraedelskonlrollenav hälsovårdsnäranderna. Vidare medverkar i kontrollen läkare och veterinäreri allmän tjänst. Också polis- och luUrayndigheler har vissa skyldigheter inom livsraedelskonlrollen.På del regionala planet har all vaka över alt korarauner, hälsovårdsnäranderoch nyssnäranda läkare och veterinärer fullgör sina åligganden i fråga oralivsmedelskontrollen. biträds i denna övervakning av länsläkarorganisationenoch länsveterinärerna. I livsmedelsstadganpreciseras närraare hälsovårdsnärands befogenheter inora livsraedelskonlrollen.Bl. a. har näranden rält all få tillträde i Uvsraedelslokaler och alt få laprov och göra undersökningar. Nämnden kan också omhänderta otjänliga livsmedeloch meddela de förelägganden eller förbud sora fordras för efterlevnaden avstadgan. Vid sidan av den allraännalivsmedelskontrollen finns också en särskild offentlig och obligatoriskkontroll av vissa hygieniskt vikliga livsmedel, t. ex. kontrollen enligt köttbesiklningslagen,författningar ora in- och utförsel av köttvaror ra. ra., raejerisladgan, paslöriseringsförfallningarnaoch margarinförordningen. Dessutom förekomraer en särskild offentlig menfrivillig kontroll enligt fjäderfäkontrollkungörelsen och vissa föreskrifter,som veterinärslyrelsen meddelat för tUlverkning av charkuterivaror vid s. k. exporlkonlrollanläggningar. LSK framhåller atl dennuvarande kontrollen på livsmedelsområdet måste intensifieras och blieffektivare. Därför föreslås all kontrollmyndigheterna får bättre resurser ochstörre befogenheter. Den centrala kontrollen bör koncentreras lUl huvudsakUgenen central myndighet. föreslås bli regional kontrollmyndighet.Hälsovårdsnämnden föreslås fortfarande vara lokal kontrollmyndighet. Även jag anser atltillsynen av livsmedelshanteringen bör förslärkas. Därför komraer jag senaredenna dag att vid min anm'älan av fråga om inrättande av en central Uvsraedelsrayndighel,kallad , föreslå en i olika hänseenden ny offentlig adrainistrationför livsmedelsfrågor. Detta förslag inneb'är all livsmedelsverket skall ha dencentrala tillsynen över efterlevnaden av Uvsmedelslagen och de före- Prop.1971: 61 219 skriftersora meddelas raed slöd av lagen. Tillsynen inora varje län skall utövas avlänsstyrelsen. Den oraedelbara tiUsynen inom varje komraun skall fortfarandeutövas av hälsovårdsnäranden. Dessa grandläggande besläramelser ora tillsynensorganisation bör tas in i lagen. Närmare besläramelser ora lillsynsuppgifternasfördelning kan meddelas av Kungl. Ilikhet med vad som redan gäller enligt stadga bör läkare ochveterinärer i allmän tjänst samt tull- och polismyndigheter raedverka ilivsmedelskontrollen. Jag vUl i sammanhanget erinra ora all del i saraband raedlillkorasten av den nuvarande organisationen för hälsovård och öppen sjukvårdi landslingsorarådena (prop. 1961: 181, s. 154) uttalades, att provinsial- och stadsdisttiktsläkarei fråga ora bl. a. livsraedelshygienen enbart skall ha ell slags allraän observalionsljänsl.Sararaa princip bör enligt rain uppfattning tiUärapas beträffande distriktsveterinärerna.Dessa läkares och veterinärers raedverkan i livsraedelskonlrollen bör sålundavara begränsad lill en skyldighet all rapportera raissförhållanden, sora inleavhjälps i annan ordning, och all i övrigl raedverka i hälsovårdsnämndernasarbete. I fråga ora lillsynsrayndighetsbefogenheter kan jag i stort sett biträda LSK:s förslag. I likhet raed vad soraredan gäller enligt stadga bör rayndighelen ha rält alt vid vite raeddelaföreläggande eUer förbud, som uppenbart behövs för att livsmedelslagen ellerföreskrifter som meddelats enligt lagen skall efterlevas. I första hand bördock myndigheten söka vinna rättelse genom råd eller anvisningar. Om rättelse inlevidtas, skall tillsynsrayndighelen ha rält all låta verkställa förelagd åtgärdpå den försuraliges bekostnad. Beslut härora bör naturiigen raeddelas avvederbörande tUlsynsrayndighel. Föreläggande eller förbud bör allt efter orasländigheternakunna riktas raot ägare eller innehavare av berörd egendora eller verksaraheteller också raot bådadera. Tillfälle bör beredas byggnadsnärand all yttra sig,innan föreläggande eller förbud raeddelas ora raera orafaltande åtgärd av byggnadslekniskart, TUlsynsrayndighel bör vidare ha rätt all vinna tillträde liU oraråde,lokal eller annat ulryrarae saral alt där göra undersökning och la prov.Myndighet bör ha rält all efter anfordran få de upplysningar och handlingar sorabehövs för tillsynen. En sådan rätt innebär bl. a. atl lillsynsrayndighelerkan ålägga ägare eller innehavare av vara atl förete fakturor, handelsböcker,journaler och liknande handlingar saml all lämna de upplysningar i övrigt somfordras. Detta är av stor betydelse för den offentiiga livsmedelskontrollen, särskUlvid övervakningen av de företag som, enligt vad jag föreslår i det följande,åläggs egentillsyn. I lillärapningsbestäraraelser bör närraare reglerasformerna för tillsynens utövande. Maj:t eUer myndighet sora Kungl. Maj:tbestämmer bör bemyndigas alt förordna om skyldighet att ersättatillsynsmyndighet kostnader för provtagning och undersök- 1971: 61 220 Ersättningen bör täcka kostnaderna för provtagning och undersökning. TUlsynsrayndighelbör liksora f. n. ha rält all la hand om livsraedel sora inle får saluhåUas.Vidare bör en vara få las ora hand, ora föreläggande eller förbud inleefterföljs. Orahändertagna varor skall under lillsynsrayndighelens kontroll oraraöjligt göras dugliga lill livsraedel eller för annat ändaraål. Lyckas inle dellabör varan förstöras genora rayndighelens försorg. Övervakningen av livsraedelshanteringenfrån del allmännas sida kan aldrig göras så omfattande att den läcker allatyper av livsraedel och varje skede i hanteringen av dera. En sådan utvecklingär, sora LSK också framhåUit, inle tänkbar bl. a. av sarahällsekonoraiska skäl.LSK har därför föreslagit all raan, sora en korapletlering lUl den offentliga livsraedelskonlrollen,ålägger varje innehavare av verksarahet, där livsraedel hanteras, enskyldighet all själv anordna en tillsyn av sin verksamhet. Denna tUlsyn, sorakallas egentUlsyn, skall vara anpassad tUl livsraedelshanleringens art i del enskUdafallet och ske fortlöpande. Eflersora egentUlsynen föreslås bli obligatorisk, raåsteden tiUärapas vid all slags hantering av livsmedel. Etl stort antalremissinstanser har tillstyrkt detla förslag. Flera instanser är emellertid tveksararaaeller ställer sig kritiska lill förslaget. I några yttranden avstyrksuttryckligen införandet av etl systera med en obligatorisk egentillsyn. Avlivsmedels-författningarna följer skyldighet atl iaktta däri meddeladebestämmelser. Någon uttrycklig föreskrift därora anser jag inle behövas. Delkan eraeUertid i vissa fall vara befogat att ålägga företagarna all vidta särskildaåtgärder, som inle direkt kan anses följa av livsraedelslagstiftningensallmänna bestäraraelser. Därför bör Kungl. Maj:l eller livs-raedelsverket i livsraedelslagenges befogenhet all föreskriva, atl näringsidkare inora livsraedelshanleringskall utöva en efter verksamhetens art lämpad särskUd tillsyn av hanteringen. Föreskriftora egentillsyn bör vara raotiverad av all del av livsmedelshygieniska skälfinns elt klart behov alt genora företagens försorg koraplellera denoffentliga kontroll sora Uvsraedelsrayndigheterna utövar. Med hänsyn lUl deprishöjningar, som kan bli följden av företagens extra kostnader för egentillsyn,bör vid meddelande av sådan föreskrift beaktas atl förelagen inle därigenoraåläggs vidta åtgärder sora inle är uppenbart påkallade. Utöver de exerapel på egentillsynsora LSK anfört vUl jag nämna all del kan finnas skäl atl inora detaljhandelnutse särskUd person atl övervaka livsraedelshanteringen. En naturlig uppgiftför honom blir därjämte atl vara den som kunderna kan vända sig till medklagomål i fråga om livsmedlen och att tUlhandagå kunderna medkonsumentupplysning. Avnaturliga skäl raåste ofta särskilda sakkunniga engageras för atl handha den egentUlsyn,som livsmedelsföretagen kan åläggas. Prop.1971: 61 221 raedLSK anser jag del vara viktigt, all Ijänsteraän sora är anställda inora denoffentliga livsraedelskontroUen inte får åtaga sig uppdrag för egentillsyn åtföretag, sora de är satta alt övervaka, eller åt företag sora kan konkurrera raeddessa. Genomden lösning sora jag föreslagit om egentUlsyn lorde LSK:s förslag alt upphävaden frivUliga offentliga kontrollen av fjäderfäslakterier och vissa charkuterianläggningarinle längre ha aktualitet. I samband härmed vill jag erinra ora atl köttbesiklningslagenår 1970 ändrats på sådani sätt all det nu är raöjligt alt införa slakleritvångi fråga ora fjäderfä. Medanledning av vad jag denna dag koraraer all föreslå i fråga ora denlokala kontrollen bör 9 och 14 §§ hälsovårdsstadgan ändras. Medanledning av den oraorganisation av den centrala adrainistra-tionen som jagsenare denna dag kommer all anmäla behöver ändring göras i ell stort antalförfattningar sora reglerar veterinärslyrelsens och statens instituts förfolkhälsan åligganden i olika avseenden. Jag avser all i ett senare sammanhang återkomraalUl Kungl. Maj:t raed förslag till proposilion ora erforderliga författningsändringar. I eiUighetraed vad jag tidigare anfört i de olika avsnitten har inomjordbruksdepartementet upprättats förslag till 1. livsmedelslag, 2. kungörelse ora ändring ihälsovårdsstadgan (1958: 663). 1och 2 §§ 1 § motsvarar 1 § i LSK:s förslag. 2 § motsvarar 2 § i LSK:s förslag.Motiven liU 1 § har redovisats i avsnitten 4.2, 4.3 och 4.5. Innebörden av hanleringsbegreppeli 2 § överensstämmer i huvudsak med det sora gäller enligt 2 och 12 §§ i 1951års stadga. 3§ Paragrafen har raotsvarighet i 6 och 23 §§ i LSK:s förslag. Den innebär inlenågon saklig ändring i förhållande till stadga. Liksora enligt 2 och12 §§ i den stadgan faller inora livsraedelslagens lUl-lämpning yrkesmässiglivsmedelshantering i restaurang, pensionat etc., vidare livsraedelshantering iskola, sjukhus eller annan anstalt eller i 1971: 61 222 personalmatsalhos industri, företag etc. Till enskilt hushåll bör hänföras även en heltsluten krets eUer annat helt privat konsurationsför-håUande. Paragrafenmotsvarar 8 § i LSK:s förslag. Den korapletteras med ell saluförbud i 16 § 1. Motivenlill paragrafen har i allt väsentligt redovisats i avsnittet 4.4. Denomständigheten atl bestämmelsen reglerar livsraedlels beskaffenhet vidtidpunkten för saluhållandet hindrar naturligtvis inte att tillsynsmyndighetdessförinnan kan ta hand ora vara enligt 27 §. Paragrafernaraotsvarar 10 § andra stycket, 11 § saral 9 § första och andra styckena i LSK:sförslag. Motivenlill dera har redovisats i avsnitten 4.3 och 4.4. Vidgodkännande av livsraedelstillsats bör också föreskrivas vilken raängd som fårtillsältas i det särskilda fallet. Paragrafernakompletteras med saluförbud i 16 § 2 och 3. Paragrafenmotsvarar 25 § i LSK:s förslag. Motiventill paragrafen har redovisats i avsnittet 4.9. Genom paragrafen regleras ävenhantering av livsmedel i saraband med transport (jfr 32 § i LSK:s förslag). 9 §har motsvarighet i 2732 §§ i LSK:s förslag. 10 § raotsvarar 12 § i LSK:sförslag. I viss raån har den också raotsvarighet i 8 § LSK:s förslag. Motiventill dessa paragrafer har redovisats i avsnitten 4.3, 4.4 och 4.9.