prop · FU0360 · 1971-12-31 00:00:00 — Den jävsgrund bland domarjävsreglema, tillvilken instruktion bestämmelsen hänvisar och som närraast aktualiseras, är detförut beskrivna grannlagenhelsjävel. JOpåpekar alt del förhållandel alt en tjänsleraan i taxeringsintendents ställningi egenskap av taxeringsnämndsordförande haft alt göra raed annan taxering avden skaltskyldige generellt sett inte torde kunna anses grunda jäv för honom.Sistnämnda taxering kan ju ha varit helt okonlro-versiell och inle föranlettnågon skriftväxling eller diskussion med den skallskyldige och därför inle halämnat något spår i någonderas minne. Det lorde därmed förhålla sig så allbefallningen med annat laxeringsärende rörande samma skattskyldig kan men intebehöver rubba förtroendet lill en taxeringsinlendent på del sättet att den skaltskyldigebefarar en förutfattad eller eljest partisk raening från tjänsleraannens sida. Departementschefen.Jävsreglema i 4 § förslaget lill förvaltningslag är i flera avseenden raeralångtgående än motsvarande regler i 62 § 1 mora. Ä andra sidan är några avde i TF angivna jävsfallen inte uttryckligen nämnda i förvaltningslagen. Släklskapsjävenavser i förvaltningslagen inle bara de fall då saken angår eget jäv eller jävför make, föräldrar, bam eller syskon ulan också, i motsats till regeln i TF,annan närstående. 1971: 30 anför föredragande departeraentschefen alt bedöraningenav ora en person skall räknas som "närstående" eller ej kan ulfalla olikai olika fall allt efler omständighelema. Del påpekas att uttrycket"närstående" formellt läcker såväl situationer då släktskap ellersvågerlag föreligger som fall då någon av annan anledning är all karakteriserasom närstående, t. ex. en person sora stadigvarande sammanbor med den som haralt handlägga ett ärende. TF anger däremot jäv för delägare i oskift dödsbo. Detlajävsfall nämns ej i förvaltningslagen, men innefattas i lagens mer allmänthållna jävslyper, slällföreträdarjävet i 4 § 2 eller grannlagenhelsjävel i 4 §5. Jäv föreligger också enligt 4 § 1, om ärendets utgång kan väntas medförasynnerlig nytta eller skada för den sora har all handlägga ell ärende ellerhonom närstående. Prop.1971: 60 80 Denandra jävspunkten i 62 § 1 mom. TF gäller vid taxering av bolag, förening ellerstiftelse, vars styrelse eller förvallning laxeringsnärandsle-daraolen tillhör.Den närraasle raolsvarighelen lill della jäv i förslagel till förvaltningslagär slällföreträdarjävet, sora dock har en delvis annan innebörd. Det gäller näraligenden som är ställföreträdare för den sora saken angår eller för någon som kanvänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång. Jävet gäller också närsådan ställförelrädarsitualion föreligger för närslående till den som har allhandlägga ärendet. Såtillvida föreligger en utvidgning jämfört raed TF. Däreraotgäller slällföreträdarjävet till skiUnad från regeln i TF inle styrelseledaraot.Enligt raotiven liU 4 § förvaltningslagen har det inte ansetts behövligt mednågon särskild jävsregel för det fallet all handläggaren av ett ärende ärledamot av styrelsen för ett samfund eller en inrättning. I den raån sådanasituationer inle faller under 4 § 2 förvaltningslagen, vilket är fallet oravederbörande tillika är behörig att företräda sarafundet eller inrättningen,får situationerna bedöraas enligt den allraänna jävsbestäraraelsen i 4 § 5. Föregen del får jag tillfoga att styrelseledamot i aktiebolag eller ekonomiskförening regelmässigt bör anses jävig vid behandling av fråga ora laxering avbolaget eller föreningen. DenIredje jävspunklen i 62 § 1 raora. TF gäller för taxeringsnämnds-ledamot vid laxeringav någon, för vilken han är förmyndare, god man eller orabud eller vilken han raotersättning biträtt med att upprätta deklaration lill ledning vid laxeringen.Situationen för förmyndare och god man faller under regeln om ställförelrädarjävi 4 § 2 förvaltningslagen. För övriga här berörda fall finns i lagen ensärskild jävsregel i 4 § 4. Där anges jäv för den som i saken fört lalan somombud eller raot ersättning biträtt någon. Soraredan antytts innehåUer förslaget till förvaltningslag också ett allraänt jäv,s. Enligt 4 § 5 är näraligen den sora har alt handlägga etlärende jävig ora särskild oraständighel föreligger som är agnad all rubbaförtroendet lUl hans opartiskhet i ärendet. I 4 § 3 förvaltningslagen finnsytterligare en jävsregel som saknar raotsvarighet i 62 § 1 raom. TF. Därregleras s. k. tvåinslansjäv, dvs. det fall då del blir aktuellt för någon althandlägga ett ärende, som han tidigare handlagt hos underordnad myndighet.Dessa bestämmelser reglerar de jävssilualioner, sora berörs i JO:s tidigareåtergivna uttalande. I de fall, då en tjänsleraan sora intagit eller intar partsställningi högre instans genteraot en skallskyldig fungerar sora ordförande hos taxeringsnärandsom skall bedöma den skallskyldiges taxering, blir 4 § 5 tillämplig. I denomvända situationen, dvs. då en tjänsteman som har handlagt elt laxeringsärende,t. ex. som ordförande hos taxeringsnämnd, ställs inför samma ärende, t. ex. somtaxeringsinlendent, är fallet atl bedöraa enligt Prop.1971: 60 81 regelnom tvåinslansjäv (4 § 3) eller enligt den allmänna regeln om grannlagenhelsjäv(4 § 5). Som JO framhåller kan docksituationen vara sådan all jäv inle kan anses föreligga. Taxeringsintendenteneller taxeringsnärandsordföranden kan sålunda ha glöral all han hafl med denskallskyldiges laxering alt skaffa, vilket kan vara förklarligt t. ex. om fleraår förflutit eller om den skaltskyldige flyttat lill annat taxeringsdislrikteller ora det tidigare ärendet varit helt okontroversiellt. Frågan koraraerdock givelvis i etl annat läge ora den skallskyldige anraäler atl han anser jävföreligga. Del bör i anslulning härtill frarahållas alt, i andra fall än de härberörda, jäv inle kan anses föreligga enbart på den grunden all en skatlskyldigullalar raisstro raot laxeringsnärandens ordförande eller hela nämnden. Genomgången av gällandejävsregler och de i förvaltningslagen föreslagna visar enligt min raening atlde senare reglerna bör ersätta TF:s. För denna ståndpunkt lalar inle enbart detförhållandel alt en särbehandling för taxeringsförfarandels del skulleförsvåra den enhetlighet i handläggning av förvaltningsärenden som lagförslagetsyftar lill. Reglerna i förvaltningslagen läcker också på vikliga punkterluckor i . Jag syftar härvid bl. a. på de fall som JO harbehandlat och på alt jäv enligt TF saknas för personer sora stadigvarande saramanbormed varandra. De jävsfall sora nu regleras i TF sora inte uttryckligen närans iförvaltningslagen omfattas saratiiga av raera allraänl hållna jävsregler ilagen. Enligt 62 § 1 raora. sistastyckel TF gäller jävsreglerna i tillämpliga delar taxeringsassistenl. Jävsbestämmelsernai 4 § förvaltningslagen anknyter till den sora har all handlägga ärende.Härmed avses både beslutande och annan handläggare. Med hänsyn till taxeringsassistenlensuppgifter enligt 10 § TF fordras inle någon särskild föreskrift om jäv för sådantjänsteman. 62§ 1 mora. TF innehåller en uttrycklig bestämraelse om atl ledamot avtaxeringsnämnd skall avträda när han är jävig. Någon sådan uttryckligföreskrift finns inle i förvaltningslagen, raen samraa regel innefattas i 5 §nämnda lag. Enligt 61 § 4 mom. TF skall sararaanträde raed taxeringsnärandhållas inora slutna dörrar. Härav torde följa alt den sora på grund av jäv inlefår deltaga i handläggningen av ett ärende skall lärana sararaanträdel närärendet behandlas. Med hänsyn till detanförda kan bestämmelserna i 62 § 1 mom. Innehållet i paragrafensandra moraenl bör kvarstå raed vissa ändringar av i huvudsak redaktionellnatur. I saraband därraed bör paragrafens indelning i moraenl slopas. Enligt 1 §taxeringskungörelsen (1957: 513) hör jävsbesläraraelserna i 62 § 1 mom. TF tUldem som skall läsas upp vid första sararaanträdel med taxeringsnämnd,fastighetstaxeringsnämnd eller särskild fastighets-taxeringsnämnd. Detla raarkerarviklen av alt näranderna iakttar jävs- 6 1971.1 saml. 1971: 60 82 reglerna.Bestäramelsen i taxeringskungörelsen bör vid bifall lill vad jag här förordarändras så alt hänvisning i stället sker tiU jävsreglerna i förvaltningslagen. 67 §Jag förordar ändringar av redaktionell natur, föranledda av den nyaorganisationen och förslaget till förvaltningsprocesslag, och vissa språkliga omformuleringar.Någon ändring i sak är inte avsedd. 69§ 4 raora. Enligt 18 § förslagel till förvaltningslag (prop. 1971: 30) skallunderrättelse om beslut bl. a. förses med besvärshänvisning och upplysning om skUjaktigmening, sora antecknas i protokoll eller annan handling. Denna regel kommerockså alt gälla underrättelse om beslut av taxeringsnärand. Enligt73 § sista stycket faller inora den mellankonuuunala skatterättens korapelensorarådebl. a. besvär anförda av koncernbolag sora avläranat eller skolat avläranasjälvdeklaration inora skilda län. Bestäramelsen bör ändras så alt del framgåralt den raellankoraraunala skatterätten också skall pröva besvär sora anförsav allraänna orabudel rörande sådana bolags laxering. Iövrigt innefattar den föreslagna lydelsen vissa följdändringar. Paragrafeninnehåller bestäraraelser ora skallskyldigs, korarauns och taxeringsintendents besvärsräll.I första och Iredje styckena sägs atl besvären skall föras hosprövningsnämnden, dvs. i framliden skatterätten. Då delta fraragår redan av 73 §,kan bestäramelsen härora i 74 § utgå. Av11 § förvaltningslagen fraragår all besvär får anföras av den sora beslutetangår, om det gått emot honom. I taxeringsprocessen bör liksom gälla atlskatlskyldig kan yrka ändring i taxeringsnämndens beslut även när deklarationenföljts. Paragrafens första stycke bör ge uttryck för denna regel. Enligtsista stycket andra punklen får taxeringsintendent yrka ändring itaxeringsnämnds beslut även till den skatlskyldiges förmån. En motsvarighettill denna bestämmelse och till beslämraelsen i 95 §, sora innehåller reglerom taxeringsintendents räll alt anföra besvär hos karamarrätten lill den skatlskyldigesförmån, förordas bli intagen i 106 §. Bestämmelsen bör därför utgå ur 74 §. Enligt7 § förslaget till förvaltningsprocesslag (prop. 1971: 30) skall rättidigabesvär som getts in lill beslulsmyndigheten i stället för besvärsmyndigheteninte avvisas. Denna regel komraer också all gälla på taxe- 1971: 60 83 ringsorarådet,och besvär skall aUlså inle avvisas av det skälet atl de har tinställtstaxeringsnämnden i stället för skallerätten. 76§ Gällande bestämmelser. Enligt denna paragraf skall besvär över taxeringsnämndsbeslut senast ha inkorarait, från skatlskyldig underlaxeringsåret, från koraraun och från taxeringsintendenlden årel efter taxeringsåret. avgjort besvär överviss skallskyldigs laxering, får taxeringsintendenten dock ej därefter anförabesvär hos prövningsnämnden rörande sararaa taxering. Landskontorsutredningensförslag och remissyttrandena. Utredningen erinrar ora atl del i förarbetena lillgällande TF uttalades, alt taxeringsinlendenlen inom den för gällande besvärslidenborde ange den be-loppsraässiga raraen för sin lalan och all del bordeeftersträvas all även grunderna för besvärslalan redovisades. Någon uttrycklig bestäraraelseav denna innebörd meddelades dock ej i TF, och taxeringsintendenten har därföri praxis ansetts kunna anföra besvär reservationsvis intill ulan altbeloppsmässigt precisera sin talan. Enligt utredningen bör möjligheten allanföra sådana reservationsbesvär begränsas lill rena undanlagsfall. Manföreslår därför all yrkande och gmnd för lalan skall anges senast den 30 april.Ora det raed hänsyn till utredningens vidlyftighet, den skatlskyldigesuppträdande eller andra synnerliga skäl finnes nödvändigt, föreslås dock raöjlighettill uppskov intill utgången av juni efler prövning av skatterätten i varjeenskilt fall. Utredningens förslag lillbegränsning av möjligheten alt anföra reservationsbesvär godtas i allmänhet avremissinstanserna. föreslår att taxeringsintendenlensbesvärstid skall förkortas och ulgå årel efter taxeringsåret.Reservationsbesvär från tax eringsintendentens sida bör enligt förbundet, ienlighet raed vad riksda gen lorde ha förutsatt då den nuvarande tidsgränsensattes, inle tolereras i fraratiden. Förbundet anser det erforderligt raed enuttrycklig bestämraelse om alt reservalionsbesvär inte får anföras av taxeringsintendenlLantbrukets skattedelegation erinrar ora atl JO anraärkl mot den tendens somföreligger alt använda reservationsbesvär i stor utsträckning. Det sätt påvilket nuvarande regler tillämpas uppges ha vållat stor irritation bland deskattskyldiga, eflersora definitiva yrkanden ofta inte fraraslälls förränomkring årel efler taxeringsåret eller ännu . Irritationen harblivit än starkare genora alt de skallskyldiga praktiskt taget aldrig delgesreservationsbesvären. leder dem lätt till uppfattningen att sådana besväraldrig anförts eller anförts . Enligt delegationens uppfattning bör enframställning om uppskov med yrkande och grund för lalan till skatterättengöras före och rätten ora raöjligt avgöra frågan före sararaatidpunkt. Den skattskyldige bör under Prop.1971: 60 84 allaomständigheter erhåUa kännedora om att sådan framställning gjorts.Såvitt länsstyreben i har sig bekant har taxeringsinlendenlernainle missbrukat sin möjlighet all anföra besvär ulan har lojalt följt 76 § TFmed förarbeten. Från den synpunkten finns enligt inte skäl förden skärpning av bestämmelserna som föreslagits. Det erinras om atl någonbegränsning i rälten all anföra besvär reservationsvis inte har föreskrivitsför enskUd part. Förslagettill lag om skatterätt och remissyttrandena. I anslutning lill landskontorsulredningensförslag lämnades ell inom finansdeparteraentet utarbetat lagförslag, "Lagom skatterätt" (SOU 1967: 24). lagförslag reraissbehandlades tUlsararaansraed landskontorsulredningens betänkande och ligger jämte andrautredningsförslag till grund för det framlagda förslaget till förvaltningsprocesslagoch lagen ora skatterätt och länsrätt. I förslagel till lag omskallerätt har 15 § denna lydelse: Har ansökan eller besvär ej koramit in i rältlid, får talan ej las upp till prövning. I motiven framhålls atl det är en myckeloradebatterad fråga ora det ex officio skall kontrolleras huruvida en skatlskyldigsbesvär komrait in i räll tid eller ej. korapliceras av atlreglerna ora skatt-skyldigs klagan över sin taxering bUdar ett synnerligeninvecklat mönster med en ordinär besvärstid och därutöver särskilda tider förextraordinära besvär. Till detta kommer atl taxeringsintendenl kan göraskallskyldigs för sent anförda besvär lill sina och klaga lill förmån förhonom. Det kunde konstateras all prövningsnämndernas praxis i fråga omavvisande av för sent anförda besvär blivit oenhetlig. I motiven framhålls molbakgrund härav alt, om man väljer en ordning med förfatlningsstadgade besvärstider,den ordningen också bör följas och tiUärapas Uka inora hela landet. Alt författningsraässigthålla fast vid viss ordning, raen i praktiken lUlärapa en annan, betecknas soraen dubbelmoral vilken inte borde få leva vidare hos skatterätterna. Iremissvaren tillstyrkes förslaget om officialprövning av kammarrätten,länsstyrelserna i , och saml förvaltningsdomstolskommittén.Kamraarrätten gör eraeUertid en reservation med hänsyn lUl att varken delförslag till lag om regeringsrätten som utarbetats av förvaltningsdomstolskoraraitténeller koraraitténs förslag lill lag ora rikels karamarrätter innehåller någonbestämmelse om atl för sent anförda besvär skall avvisas ex officio. Kararaarrällenförklarar sig därför godla den föreslagna bestäraraelsen endast under förutsättnmgatt liden är mogen för en enahanda regel i samtliga instanser och över huvudtaget inom förvaltningsrättskipningen. Bestäraraelsenavslyrkes av riksskattenämnden, länsstyrelserna i , , ,och saral , och . 1971: 60 85 nämndenmedger alt principieUa skäl talar för beslämraelsen raen fäster större vikt vidall det bör vara raöjligt att i öraraande fall och i saraförstånd med taxeringsintendententa upp för sent anförda besvär och skipa materiell rättvisa. iUppsala län citerar ell uttalande i motiven till förslaget till lag oraskatterätt att det skulle vara mycket olyckligt om processen hos skatterätternaskulle utveckla sig därhän att allmänheten fick det intrycket attskallerätterna lade ner mycken möda på all finna hinder mol sakprövning för allslippa verkställa en sådan. förklarar sig hysa den uppfattningenatt den föreslagna bestämmelsen skulle få just den sålunda befaradekonsekvensen. i säger sig inle kunna finna annat änatl förslaget intar en onödigt formaUslisk ståndpunkt och all del dessutomskulle förorsaka merarbete jämfört med den ordning som f. n. tUlärapas. Enhetlighetborde kunna erhållas ulan att någon onödig skärpning behöver inträda genoraen oraforraulering till "Har ansökan till prövning, dock all skatlskyldigsbesvär enligt 76 § eller 149 § laxeringsförordningen må prövas därest deinkommit före utgången av april månad årel efler taxeringsåret och motpartenunderlåter alt göra invändning". frarahåller särskilt den arbetsbesparingdet innebär alt taxeringsinlendenlen i stället för all anföra besvär lill den skatlskyldigesförmån med samma resultat kan underlåta all göra invändning om all denskallskyldiges besvär anförts . Länsstyreben i och länfinner del föga lUltalande för rättskänslan alt benhårt kräva lillärapning avregeln om atl för sent anförda men i sak befogade besvär skall avvisas ex officio.Man bör visa både förståelse och respekt för den mildhet praxis visar i fråganom sådana besvär skall prövas eller ej. menar att bestämraelsernaora besvärslid bör ses sora ordningsföreskrifter och atl den omständigheten allnågon som fått en materiellt sett för hög taxering inle iakttagit dennaordningsföreskrift inte bör hindra prövning i sak. Del är viktigare attallmänheten inle ges del intrycket att skatterätterna lägger ner möda på allfinna hinder mol sakprövning för all slippa verkställa en sådan än atltillgodose de önskeraål ora perfektionisra som framskyralar i betänkandet.Sveriges köpmannaförbund betonar också alt bestämmelsen är för sträng och kanfå materiellt slötande konsekvenser. Departementschefen.Jag vill först la upp frågan om inskränkning i taxeringsintendenlens möjlighet atlanföra s. k. reservationsbesvär. Anledningentill att taxeringsintendenten har längre besvärslid än de skattskyldiga och koraraunernaär givetvis svårigheten att överblicka det omfattandetaxeringsmaterialet och göra behövliga utredningar, t. ex. i form avtaxeringsrevisioner. Granskningsarbetet leder också i betydande utsträckningtill alt taxeringsintendenten anför besvär till skallskyldigs förmån. Jag kanav dessa skäl inle biträda induslriför- 1971: 60 86 bundelsförslag om att taxeringsintendentens besvärstid förkortas. A andra sidan börden föreskrivna besvärstiden respekteras. Avsikten raed nu gällande regler äralt den beloppsraässiga raraen för taxeringsintendentens talan skall angesföre besvärslidens utgång,året efler laxeringsåret. I praxis hardock prövningsnäranden ansetts vara skyldig atl pröva reservationsbesvär, ivilka talan inte har blivit preciserad före besvärstidens utgång. Landskonlorsutredningenföreslår alt den offentiiga parten inom den för gällande besvärstidenskall ange yrkanden och grunder för besvärstalan, ora ej, med hänsyn tillutredningens vidlyftighet, den skattskyldiges uppträdande eller andrasynnerliga skäl, skatterätten medger anstånd. Anståndet avses dock inte fåvara längre än till utgången av juni månad . Remissinstanserna har iallmänhet varit positiva till detta förslag, och jag förordar en regel avsamma innebörd. VUlkoren för anstånd bör vara utformade så atl anståndförbehålls rena undanlagsfall. Del lorde dock vara tillräckligt att föreskrivaalt anstånd kan raedges med hänsyn till utredningens vidlyftighet eller andrasynnerliga skäl. Om taxeringsinlendenlen blir förhindrad all precisera sintalan till följd av den skattskyldiges uppträdande, t. ex. ora denne underlåtitalt lämna begärd utredning eller på annat sätt förhalat målet, får nämligensynnerliga skäl för anstånd anses föreligga. Medanledning av vad lantbrakets skalledelegation anför i denna fråga vill jaguttala, all den skaltskyldige enligt 10 § förslaget till förvaltningsprocesslag(prop. 1971: 30) skall underrättas om taxeringsintendenlens reservationsbesvärliksora hans begäran ora anstånd raed angivande av yrkanden och grunder för besvärslalan. Jagövergår så lill frågan ora skatterätt skall ex officio pröva ora skatt-skyldighar anfört besvär i rält lid. Prövningsnärandemas praxis härvidlag lorde intevara enhetlig, men i regel lär skattskyldigs för sent inkomna besvär las upptill prövning, om inte taxeringsintendenten gör invändning häremot, s. k. deserlionsinvändning.Sararaa praxis tillämpar för övrigl också kamraarrätlen och regeringsrätten. Enligt6 § förslaget tiU förvaltningsprocesslag skaU för sent inkomna besvär inle tasupp lill prövning. Föreskriften skaU beaktas ex officio. Del förutsätts dock imotiven alt frågan om en avvikande ordning är motiverad i vissa typer av mål,t. ex. laxeringsmålen skall prövas särskUl vid den förfallningsöversyn somförslaget lUl förvaltningsprocesslag aktualiserar. Taxeringsförfarandetoch taxeringsprocessen är på raånga sätt speciella och utan motsvarighet inoraden övriga förvaltningen. Själva taxeringsförfarandet berör praktiskt tagelalla vuxna i landet, antalet deklarationer som ändras uppgår lill ca2 railjoner och antalet mål i prövningsnämnderna utgör närmare 150 000varav den övervägande delen är besvär från skallskyldiga. En mycket stor delav de skalt- Prop.1971: 60 87 skyldigasbesvär inkommer efter den ordinarie besvärstidens utgång den 15 augusti.Flertalet av dessa upptas av olika skäl till sakprövning. Sålunda föreligger imånga fall extraordinär besvärsräll enligt 99 § eller 100 § TF. Det kan bero påatl underrättelsen ora avvikelse från deklarationen komrait den skallskyldigetillhanda efter , att han inte alls fått sådan underrättelse, atldenna inte innehåller de uppgifter som krävs enligt 69 § eller all besvärsgrundsom anges i 100 § föreligger. Enbetydande del av besvären från de skallskyldiga är också sakligt grundade. Inärmare 2/3 tillstyrks sålunda bifall helt eller delvis av taxeringsintendenten.I dylika fall är det vanligt all taxeringsintendenten inte närmare undersökerden formella sidan. Taxeringsinlendenlen är näraligen skyldig alt se till atttaxeringarna är materiellt riktiga och måste alltså själv anföra besvär om enoriktig laxering blir känd för . Somframgått av det anförda skulle den allraänna förvaltningsrällsliga regeln attför sent anförda besvär inte får prövas medföra en ändring av rådande praxisvid besvärsprövningen i taxeringsmål. Regeln skulle dessutom innebära att det iett storl antal mål blev nödvändigt atl undersöka huruvida besvärsräll enligt99 § TF föreligger eller ej. Del bör här frarahållas att de skattskyldiga i raångafaU inle med tillräcklig tydlighet åberopar omständigheter som grundarbesvärsrätt enligt nämnda paragraf. Först efler en sådan undersökning skullebesvär som inkommit efter kunna avvisas eller sakprövas. Enligtmin mening bör tidsödande undersökningar av della slag såvitt möjligt undvikas.Det synes inle heller böra ge anledning tUl principiella betänkligheter omskatterätten ges rätt alt sakpröva besvär som biträtts av taxeringsintendenten.Erfarenhetsmässigt rör del sig här ora ett betydande antal för sena besvär. Entillstyrkan från taxeringsintendentens sida skulle med en sådan regel gessamma verkan som om han hade anfört formliga besvär till den skallskyldigesförmån. Även i det fallet all taxeringsintendenten endasl delvis biträderbesvären bör skatterätten vara oförhindrad att pröva målet i hela dess vidd.Rätten synes näraUgen i dessa fall inte böra vara bunden lill fråga ellerbelopp sora omfattas av ta.xeringsinlendentens tillstyrkan. Jag förordar därfören bestämmelse av innebörd atl skatterätten får pröva skattskyldigs besvär ävenom de kommit in efter under taxeringsåret under förutsättningalt taxeringsintendenten helt eller delvis tillstyrkt besvären i sak.