prop · FU03138 · 1971-12-31 00:00:00 — Att införa en rätttUl ersättning för utnyttjande som skett innan ansökningshandlingarna haroffentliggjorts men som inte skett uppsåtiigen utan kanske rentav i god troskulle stå i uppenbar strid mot allmänt erkända immaterialrättsligagrundsatser. Sedan patentansökan offentliggjorts enligt patentlagen gällerdäremot givetvis de i 58 och 60 §§ PatL föreskrivna ersättningsreglerna. 4.5Kollision med senare ansökan Enligt2 § PatL får patent meddelas endast på uppfinning som väsentligen skiljer sigfrån vad som har blivit känt före dagen för patentansökningen (det s. k.nyhetskravet). Som känt anses bl. a. innehållet i patentansökan som före nämndadag gjorts här i riket, om denna ansökan blir allmänt tillgänglig enligt 22 § PatL. Arbetsgruppenhar uppmärksammat det problem som uppkommer om. sedanen hemlig patentansökan vilandeförklarats, en ny patentansökan görs avseende enuppfinning som inte skiljer sig så mycket från den uppfinning som avses med dentidigare ansökan att nyhetskravet i 2 § PatL är uppfyllt. I och för sig utgörinte den äldre ansökan hinder mot att meddela patent i anledning av den senareansökan. När den hemlighåUna äldre ansökan sedermera offentliggörs, medför emeUertidnyhetskravet i 2 § PatL att det meddelade patentet på talan kan förklaras OgUtigtenligt 52 § PatL. Såsom framhållits av arbetsgrappen och underremissbehandlingen torde risken för en kollision mellan en hemlig patentansökanoch senare ansökan vara obetydlig. Enligt vad patentverket upplyst har hemligtpatent utgjort äldre rätt i förhållande till icke hemlig ansökan bara någonenstaka gång . Problemet synes därför vara av övervägandeteoretisk natur. Skulle situationen likväl uppkomma kan de faktiskaomständigheterna vara sådana att även den senare ansökan bör hemlighållas och vilandeförklarasoch att sekretessen bör hävas för båda ansökningarna. I sådant falluppkommer inte några speciella problem eftersom den äldre ansökan då harföreträde. Skulle det emellertid saknas skäl att hemlighålla den senast gjordaansökan antingen därför att den ej avser krigsmateriel eller därför att den inteär av väsentlig betydelse för försvaret, uppkommer frågan om den senare ansökanskall få leda till patent eller om den skall vilandeförklaras i avvaktan på attden först ingivna ansökan offentliggörs. Arbetsgruppen menar att den mesttilltalande utvägen måhända skulle vara ett förfarande med dubbdpatentering menatt den ändring i PatL som detta skulle förutsätta inte bör övervägas på dettastadium. Jag ansluter mig till denna bedömning och anser i likhet med arbetsgruppenoch flertalet remissinstanser att man bör välja den lösning som innebär att densenast ingivna ansökan i likhet med vad som gäller i vanliga kollisionsfall antingen får leda till patent eller också vilandeförklaras med stöd av 31 §patentkungörelsen i avvaktan på att den först ingivna ansökan offentliggörs. Idet förstnämnda fallet kommer patentet dock att kunna ogUtigförklaras, om denförst ingivna ansökningen sedermera leder till patent. Som hovrättframhållit bör för det fall att vUandeförklaring sker tillses att innehavarenav den senast patentansökta uppfinningen inte obehörigen missgynnas genom det särskUdadröjsmål med meddelande av patent som föranleds av försvarsuppfinningslagen.Sålunda bör han, om hans ansökan vilandeförklaras men den tidigare ansökansedermera inte leder till patent, ha rätt till ersättning för den skada somvållas genom att han får patent på sin uppfinning senare än som eljest skulleblivit fallet. Jag utgår från att dessa fall kommer att bli utomordentligtsällsynta. I sammanhanget vill jag slutligen tillägga att om det här förordadeförfarandet i kollisionsfallen mot förmodan skulle visa sig leda tUl meraallvarliga olägenheter frågan får tas upp till förnyad prövning. Enligtden nu gäUande lagen ankommer det på Kungl. Maj:t att bestämma vilkenmyndighet som skall vara granskningsmyndighet. Sedan 1942 års lagstiftningtillkom har granskningsuppgifterna fullgjorts av en särskild nämnd,. I nämnden ingår företrädare förförsvarsstaben, och patent- ochregistreringsverket samt representanter för näringslivet. Vid genomförandet avden nu gällande lagen ansågs att det i lagen inte borde särskilt anges vilketorgan som skulle vara granskningsmyndighet. Det överläts i stället på Kungl.Maj:t att bestämma härom. På så sätt skulle arbetsuppgifterna utan omgång kunnaöverflyttas t. ex. på patentverket om det skulle befinnaslämpligt. Dehittillsvarande erfarenheterna av verksamhet är goda ochjag ansluter mig därför till förslaget att frågor om hemlighållande avförsvarsuppfinningar även framgent prövas av . Arbetsgrappenföreslår att bestämmelser härom tas in i själva lagen. Detta förslag har underremissbehandlingen tillstyrkts eller lämnats utan erinran, och även jagbiträder förslaget. Föruppfinnaren är det ett betydande intresse att frågan om uppfinningenshemlighållande avgörs . Detta gäller i synnerhet i de falldå ansökan om patent har getts in med hänsyn till att prioritetsfristen föransökan om patent i utlandet är . gäller att beslutom fortsatt hemlighållande i hithörande fall måste fattas inom två månadereller, i fråga om utländsk försvars-uppfiiming, . Eljest upphöruppfinningen att vara hemlig. Arbetsgruppens förslag att tidsfristen förgranskning av svensk försvarsuppfinning, vara patent sökts, skall förlängastill har rönt stark kritik under remissbehandlingen. a. hargranskningsnämnden, i vars intresse bestämmelsen har föreslagits, förklaratatt fristen inte bör utsträckas längre än . Föregen del anser jag att en viss förlängning av granskningstiden torde varabefogad. har 1967 hemställt att fristenförlängs med en månad och har därvid framhållit, att det harvisat sig svårt att inom föreskriven tid få yttrande från sakkunniga och att fåen beslutför nämnd samlad. Med hänsyn till vad jag nu har anfört och till deolägenheter som otvivelaktigt är förbundna med en alltför lång tidsfrist, förordarjag att fristen fastställs . I enlighet med vad som föreslagitsav patent- och registreringsverket och bör fristen börjalöpa den dag då beskrivning över uppfinningen med tillhörande ritning ochpatentkrav på svenska inkom tUl patentverket. NågonsärskUd granskningstid finns f. n. inte föreskriven för det fall att ansökangörs om hävande av sekretesskyddet för en icke patentsökt svensk försvarsuppfinning.I likhet med arbetsgrappen anser jag en sådan föreskrift obehövlig. Däremotbör i instraktionen för nämnden erinras om att prövningen i dessa fall skallske skyndsamt. Arbetsgruppen föreslår attnågon tidsfrist inte skall gälla för meddelande av beslut om hemlighållande avutländsk försvarsuppfinning. Såvitt gäller ansökan om patent på svenskuppfinning bör av hänsyn till uppfinnarens intresse att snabbt få besked ifråga om han kan fritt utnyttja uppfinningen eller ej beslutmeddelas inom viss kortare tidsfrist. Motsvarande skäl gör sig inte gällandenär det gäller utländsk försvarsuppfinning, eftersom en förutsättning för lagenstillämplighet på sådan uppfinning föreslås vara att uppfinningen redan ärhemlig i ursprungslandet. Jag kan därför ansluta mig tUl arbetsgruppens förslagatt någon tidsfrist för granskningsnärrmdens prövning inte bör föreskrivas ifråga orn utländsk försvarsuppfinning, 4.8Patentansökan i annat land m. m. Enligtden nu gällande lagen gäller ett generellt förbud att ansöka om patent påsvensk försvarsuppfinning i utlandet, befogenhet attmeddela beslut om fortsatt hemlighållande har emellertid ansetts innefatta rättatt medge dispens från förbudet (prop, 1962: 189 s, 20), Utvecklingen på krigsmaterielområdethar medfört ett vidgat utbyte länder emellan av erfarenheter och materiel. Somjag tidigare nämnde måste materiel för det svenska försvaret i vissutsträckning inköpas i utlandet och ibland måste konstraktioner anförtros åtutländska företag. Det förekommer emellertid också att svenska företag säljerkrigsmateriel till främmande stater och utför konstraktioner åt dem.Möjligheter bör därför enligt arbetsgrappen finnas att exploatera svenskförsvarsuppfinning i utlandet under föratsättning att garantier lämnas attuppfinningen hålls hemlig i den främmande staten. Arbetsgrappens förslag attKungl. Maj:t under angiven förutsättning skall kunna ge tUlstånd tiU attpatentansökan görs utomlands har inte föranlett några erinringar frånremissinstansernas sida. Jag kan också för egen del biträda förslaget. Somframgår av vad jag har anfört innebär inte förslaget i sak någonförändring i förhållande till vad som gäller. har ansettsha befogenhet att meddela dispens från förbudet att ansöka om patent utomlandspå hemlighållen svensk försvarsuppfinning. har uttalatär dessa dispensärenden ofta känsliga och av stor betydelse. Förslaget attbeslut i sådana frågor i fortsättningen skall fattas av Kungl, Maj:t bör därförgodtas, Stockholmstingsrätt har ifrågasatt om särskilt medgivande bör krävas för ansökan ompatent i utlandet av uppfinning som utlänning gjort vidtillfäUigt besök i , Det torde emeUertid höra tiU säUsynthe-tema att utiänningarpå tillfälliga besök i vårt land gör försvarsuppfinningar under besöket, faU torde företeelser av detta slag vara så marginella att de inte förtjänarden uppmärksamhet som ett särskilt undantag i lagen skulle innebära. Ensvår fråga är, om man skall införa en dispensmöjUghet även när det gäUerförbudet att yppa hemlig svensk försvarsuppfinning, nämUgen i fråga om yppandeför utländsk intressent i samband med affärsuppgörelse e. d. Arbetsgruppen harövervägt denna fråga och besvarat den nekande. hardäremot i sitt remissyttrande framhävt den betydelse som svensk industritillmäter en dispensmöjlighet på denna punkt. Intressetav att upprätthålla lagens effektivitet talar givetvis emot endispensmöjlighet, A andra sidan kan man inte bortse från att det ibland,framför allt i koncernförhållanden, kan vara ett berättigat intresse för ettföretag att kunna delge ett annat företag en försvarsuppfinning som gjorts inomdet förstnämnda företaget. Ett sådant intresse kan föreligga t, ex, irelationen mellan moder- och dotterbolag som båda är svenska eller av vUka detena är svenskt och det andra utländskt. Under sådana förhållanden anser jag attdet genom en dispensbestämmelse i lagen bör öppnas möjlighet att avvika fråndet principiella förbudet att yppa sådan uppfinning. Med hänsyn till karaktärenav prövningen och till att de avgöranden som det här gäller ofta är känsliga,bör prövningen läggas i Kungl. 4.9Statens övertagande av uppfinning Enligtnu gäUande lag kan uppfinnaren eller hans rättsinnehavare i ärende rörandefortsatt hemlighållande av svensk försvarsuppfinning eller rörande hävande avsekretess på sådan uppfinning begära, att staten skall överta uppfinningen.Har staten i sådant fall inte efter det granskningsmyndighetenmeddelat beslut om fortsatt hemlighållande genom expropriation eller annorledesförvärvat all rätt till uppfinningen, upphör förbudet att gälla vid utgången avdenna tid, Kungl, Maj:t kan dock i särskilda fall förlänga tremånadersfristenmed ytterligare högst . Arbetsgruppenföreslår att i den nya lagen tas in bestämmelser som i huvudsak motsvarar vadsom nu gäller. Kravet på att yrkande skall framställas i ärende om fortsatt hemUghållandeeller hävande av sekretess föreslås dock slopat. I stället föreslås attbegäran om övertagande görs hos nämnden som i detta ärende på nytt prövarfrågan om uppfinningens hemlighållande och i förekommande fall överlämnarframställningen om övertagande till Kungl. Maj:t för avgörande. Styrelsenför teknisk utveckling har uttalat att ändamålet med den föreslagnaprövningen av frågan om uppfinningens hemUghållande är oklar och att någontidsfrist för prövningen inte har angetts. Jag vill på denna punkt förstframhålla, att om man i enlighet med arbetsgruppens förslag slopar kravet påatt begäran om statens övertagande av uppfinningen skall framstäUas i sambandmed ärende om fortsatt hemlighållande eller om hävande av sekretess det ärnaturligt och i uppfinnarens intresse, att på nytt prövarfrågan om uppfinningens hemUghållande när en separat ansökan om statensövertagande av uppfinningen görs. En förutsättning är dock att denna prövninginte medför tidsutdräkt. För att skapa garanti fördetta bör i instraktionen förnämnden särskilt anges att nämndens prövning skall ske utan dröjsmål. Vidareanser jag i likhet med , att utgångspunkten för denfrist inom vilken staten skall överta uppfinningen bör vara ingivandet avbegäran om statens övertagande av uppfinningen och inte, som arbetsgrappenföreslagit, beslutet om fortsatt hemlighållande. Vadangår den tidsfrist som skall gälla för statens övertagande av uppfinningenhar olika meningar yppats bland remissinstanserna. Önskemål har förts fram bådeom en förlängning och om en förkortning av den frist som arbetsgrappen harföreslagit. För min del finner jag det vara betydelsefullt att uppfinnaren fårtillräcklig tid för att före prioritetsårets utgång ansöka om patent påuppfinningen i andra länder. I denna riktning verkar mina framfördaförslag att förkorta granskningsfristen och att som utgångspunkt för den fristsom skall gälla för statens övertagande av uppfinning räkna ingivandet avbegäran om sådant övertagande. Det kan emellertid inte bortses från att densistnämnda ändringen stäUer ökade krav på de stadiga myndigheter som har att bedömafrågan om övertagande av uppfinningen. Jag finner det därför nödvändigt att somen konsekvens av min ståndpunkt i fråga om utgångspunkten för fristen förlängaden primära fristen från . Jag vill då å andra sidanförorda att den tid varmed Kungl. Maj:t kan förlänga den primära fristenreduceras . 4.10Ersättning av aUmänna medel Eftersomförsvarsuppfinningar hålls hemliga av hänsyn till samhällets försvarsintressen,bör den enskUde erhålla ersättning för den skada som hemlighållandet medföroch, vid expropriation, för uppfinningens värde eUer för nyttjanderätten.Statens skyldighet att utge ersättning torde f, ö, utgöra ett effektivtkorrektiv mot att expropriation sker annat än när viktiga försvarsintressenpåkallar det. De bestämmelser om rätt till ersättning som finns i FufL har iallt väsentligt oförändrade tagits upp i arbetsgruppens förslag. Medan det iden gällande lagen talas om att "skälig ersättning" skall utgåföreslår dock arbetsgruppen attdet skall föreskrivas att "ersättning" skall utgå. Denna fråga diskuteradesvid genomförandet av lagstiftning med anledning av att det underremissbehandlingen hade rests krav på att det i bestämmelsen borde sägas att"full' ersättning skall utgå i stället för "skälig" ersättning.Föredragande departementschefen uttalade därvid (prop, 1946: 342 s, 32) attfrågan om ersättning i regel borde bedömas lika oavsett vilket uttryck sombegagnades, Å andra sidan kunde man enligt hans mening inte helt bortse frånatt ersättningen i vissa fall borde fastställas enligt billighetsgrundsatser.Han nämnde särskilt det fallet att en uppfinning exproprieras helt från enuppfinnare som är svensk och kanske till och med tillhör svenska krigsmakten.Uppfinnaren borde i ett sådant fall inte vara berättigad till den högstaersättning som han kunnat få vid en försäljning av uppfinningen till enstormakt. Med hänsyn härtUl ansåg departementschefen att någon ändring avbestämmelsens lydelse inte borde ske. Jagdelar den uppfattning som uttalades proposition. Utrymme för att iundantagsfall jämka ersättningen på grand av bUlig-hetshänsyn bör därför lämnasi lagen. Jag vill emellertid understryka att huvudprincipen bör vara attuppfinnaren skall hållas helt skadeslös för den ekonomiska förlust som hanlider på grand av tvångsingripande enligt lagen. Styrelsen för tekniskutveckling har påvisat att en förutsättning för ersättning enligt förslaget äratt beslut meddelas om fortsatt hemUghållande av uppfinningen. Ersättningsynes alltså inte kunna utgå för de svårigheter och onyttiga kostnader som kanbli en följd av hemlighållandet i det fallet att beslutom fortsatt herrUighållande inte meddelas. EnUgt min mening skulle detemellertid föra för långt att införa en rätt tUl sådan ersättning. Någonekonomisk förlust av betydelse torde som regel inte drabba uppfinnaren underden relativt korta tid som det här är fråga om. Förlusten torde i vart fallinte överstiga vad som får anses vara en skälig uppoffring från medborgarnassida för att vitala samhällsintressen skall bli tillgodosedda, HärtUl kommeratt det torde ställa sig mycket svårt att påvisa en eventueU skadas storlek.Jag är därför inte beredd att föreslå någon ändring i arbetsgrappens förslag pådenna punkt. 4.11Straffbestämmelser m. m. I 11§ FufL föreskrivs att den som till följd av lagens bestämmelser vinner kännedomom uppfinning som sägs i lagen inte får utnyttja vad han erfarit eller ioträngt mål yppa något därom. Bryter någon mot förbud mot offentliggörande avuppfinning eller mot bestämmelsen i 11 §, skall han enligt 12 § straffas meddagsböter eller fängelse, om inte gärningen enligt annat lagrum är belagd medsträngare straff. Arbetsgruppenhar föreslagit att i huvudsak motsvarande bestämmelser tas in i den nya lagen.Under remissbehandlingen har endast haft några erinringarpå denna punkt. Tingsrätten har framhålUt att det inte torde behövas någonsärskild bestämmelse om förbud att yppa försvarsuppfinning eftersom de i 4 och14 §§ förslaget (motsvarar 4, 10 och 16 §§ i departementsförslaget) uppställdaförbudsreglema torde gälla generellt. Vidare bör enligt tingsrätten förbudetmot obehörigt utnyttjande gälla oberoende av på vilket sätt kännedom omuppfinningen har erhållits. Jag ansluter mig till uppfattningen att någotsärskilt förbud mot yppande av försvarsuppfinning inte behövs vid sidan av de ilagen tidigare upptagna förbudsbestämmelserna. Vad beträffar den nuvarandebestämmelsen om förbud att utnyttja kunskapen om en uppfinning anser jag attnågon motsvarande föreskrift inte bör tas in i lagen. Förbudet attoffentliggöra eller på annat sätt yppa en uppfinning måste anses täcka allaformer av obehörigt 3fppande liksom också sådana fall, där utnyttjandet avkunskap om uppfinningen leder till att denna blir allmänt känd. Ett obehörigtutnyttjande av en hemlig försvarsuppfinning som inte medför att sekretessenröjs, bör uppenbarligen inte straffbeläggas i denna lag. I enlighet härmed böri lagen endast tas in en straffbestämmelse avseende brott mot förbud attoffentliggöra eller på annat sätt yppa försvarsuppfinning eller att ansöka ompatent eller annan skyddsrätt på uppfinningen i utlandet. Under remissbehandlingenhar riktats kritik mot arbetsgruppens förslag att i lagen ta in en hänvisningtill vissa bestämmelser i sekretesslagen. a, har framhållits atthänvisningen är överflödig, eftersom sekretesslagens bestämmelser ändå måstebeaktas. Jag delar denna uppfattning och förordar att någon sådan hänvisninginte tas upp i lagen. Enövergång från ett system med hemligt patent till vilandeförklaring ochsekretessbeläggning av patentansökan förutsättter vissa ändringar i FufL, Somframgått av vad jag har anfört behöver också andra sakliga ändringargöras, HärtUl kommer att lagen genom de ändringar i denna som har genomförtstidigare kommit att brista i systematiskt avseeende, I likhet med arbetsgruppenoch flertalet remissinstanser anser jag därför att FufL bör ersättas av enhelt ny lag. Mot bakgrund av atterfarenheten visat att det föreligger ett behov av lagstiftning omförsvarsuppfinningar även i fredstid har arbetsgruppen föreslagit att den nyalagens giltighet inte görs tidsbegränsad. Som jag tidigare anfört föreUgger deti undantagsfall behov av att hemlighålla en försvarsuppfinning. Det finnsenligt min mening inte anledning anta annat än att detta förhållande kommeratt bestå under över- Jag delar därför uppfattningen att den nya lagen bör göras permanent. Eftersomi viss utsträckning skilda bestämmelser måste gälla för svenska respektiveutländska försvarsuppfinningar anser jag det lämpligt att, såsom arbetsgruppenföreslagit, dela upp lagen i två centrala huvudavsnitt, vilka bör föregås avett inledande avsnitt med allmänna bestämmelser, I ett avslutande avsnitt upp straff- och rättegångsbestämmelser m. m, Ienlighet med vad jag har anfört i det föregående har inom justitiedepartementetupprättats förslag till lag om försvarsuppfinningar. Förslagettorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Rörandede enskilda bestämmelserna i lagförslaget vill jag ytterUgare anföra följande. Dennya lagen har i enlighet med vad arbetsgruppen föreslagit benämnts "lagom försvarsuppfinningar". Lagförslagetinnehåller 22 paragrafer, I 1 § definieras begreppet försvarsuppfinning ochdär anges även hur begreppet krigsmateriel skall bestämmas, 2 och 3 §§innehåller bestämmelser om , I 414§§ finns regler om svenska försvarsuppfinningar och i 1518 §§ om utländskaförsvarsuppfinningar, I 19 och 20 §§ meddelas vissa bestämmelser om ansvar ochskadestånd, 21 § innehåller en processuell bestämmelse och 22 § enbesvärsregel, Paragrafenmotsvarar 1 § i arbetsgruppens förslag. Den innehåller regler om innebörden avbegreppen försvarsuppfinning och krigsmateriel. Begreppetförsvarsuppfinning definieras i första stycket såsom uppfinning som särskiltavser krigsmateriel. Någon motsvarande definition finns inte i FufL, Av dess 1§ och de hänvisningar till denna som görs i andra bestämmelser i framgåremellertid att lagen i första hand avser "uppfinning som har särskiltavseende å krigsmateriel". Enligt 7 § första stycket FufL omfattaremellertid Kungl. Maj:ts rätt att förordna att uppfinning får utnyttjas förstatens räkning alla slag av uppfinningar som är av särskild beydelse förförsvaret, således även sådana som inte är huvudsakUgen inriktade påkrigsmateriel. Såsom framgår av den allmänna motiveringen anser jag dock atten motsvarande bestämmelse inte bör tas in i den nya lagen. Vid sådantförhållande kommer samtliga regler i den nya lagen att avse endast krigsmaterieluppfinningar. Detär då av systematiska skäl lämpligt att inleda lagen med en bestämmelse somanger vilket slag av uppfinningar som lagen omfattar. Liksomenligt FufL avses med uppfinning som särskilt avser krigsmateriel sådanuppfinning som är speciellt inriktad på att användas som krigsmateriel ellerför sådan materiel. Utanför lagens tillämpningsområde faller såledesuppfinning som huvudsakligen är avsedd för civila ändamål, även om den ocksåkan användas för krigsmateriel eller i övrigt är av betydelse för försvaret, har i sitt remissyttrande uttalat att, även om avsaknaden av endefinition av begreppet uppfinning hittiUs inte vållat några större problem ipraktiken, det ändå är otillfredsställande att basera en strafflagstiftning påett begrepp, som är så oklart till sin konkreta innebörd. Förbundet framhålleratt hänvisningen till patentlagens förarbeten ger ringa vägledning eftersom destraffrättsliga konsekvenserna av försvarsuppfinningslagen skall inträda ävennär fråga är om icke patenterbara uppfinningar. Förbundet nämner vidare att ensökande i en patentansökan, som särskilt avser krigsmateriel men som i och försig är utan betydelse för försvaret, kan ha redogjort för vissa fakta somsaknar betydelse för uppfinningen men som av militära sekretesskäl inte böroffentliggöras, I sådana fall bör enligt förbundets mening sökanden fåtillfälle att avlägsna ifrågavarande uppgifter och få ansökningen behandlad somen vanlig öppen ansökan. I de fall där någon uppfinning inte kan ansesföreligga men det är önskvärt att ansökningen hemlighålls, t, ex, därför attdet är olämpligt att avslöja på vilket område landets försvarsintresse ärinriktat, utgår förbundet från att något hemlighållande enligt denna lag intekan komma i fråga utan att sekretessbehovet tillgodoses i annan ordning. Genomatt begreppet uppfinning inte närmare preciserats kan emellertid här uppkommavissa gränsfall. Vid låga krav på uppfinning kan lagen få en mycket vid till-lämpningtill nackdel för sökanden. Medanledning av de synpunkter som industriförbundet framfört vill jag framhållaatt det i skilda situationer kan vara tveksamt om en viss prestation skallanses som en uppfinning eller inte.