prop · FU031 · 1971-12-31 00:00:00 — Dessa mål är på samma gång avgörande förutsättningar för utvecklingoch dennas slutresultat. De bör därför ses som integrerade delar i sammadynamiska process och kräver ett enhetligt synsätt. (a) Varje utvecklingslandbör utforma sina nationella sysselsättningsmål så att en ökande andel av denarbetande befolkningen överförs tillverksamhet av modern typ samt att arbetslöshet och undersysselsättningavsevärt minskas; (b) Särskilt avseende börfästas vid att skapa möjligheter till skolgång för alla barn i primärskoleåldern,förbättra kvaliteten i utbildningen påalla nivåer, minska analfabetismen väsentligt, anpassa utbildningsprogrammenså att de tjänar utvecklingsbehoven samt, i tillämpliga fall, inrätta ochutveckla vetenskapliga och teknologiska institutioner; (c) Varje utvecklingslandbör utforma ett sammanhängande hälsovårdsprogram för förebyggande ochbehandling av sjukdomar samt för att höja den allmänna nivån i fråga om hälsaoch hygien; (d) Näringsstandarden bör förbättras i vadavser genomsnittligt ka lori- och proteininnehåll varvid särskilt avseende bör fästas vid utsatta befolkningsgruppers behov; (e) Bostadsbeståndet bör utökas ochförbättras, särskilt till förmån för låginkomstgrupper, med sikte på att undanröja såväl de negativa verkningarna av oplanerad urbanisering som missförhållandena i efter släpande jordbruksområden; (f) Barnensvälfärd bör främjas; (g) Ungdomen bör tillförsäkras fulltdeltagande i utvecklingsproces sen; (h) Kvinnans fullständiga integrering idet totala utvecklingsarbetet bör uppmuntras. (19) De syften och målsättningar somnämnts ovan kräver att alla folk och regeringar gör oavbrutna ansträngningaratt genom sammanhängande åtgärder främja ekonomiska och sociala framsteg iutvecklingsländerna. I en anda av konstruktivt samförstånd och samarbete,baserad på ömsesidigt beroende av varandras intressen och ägnad att främja ettrationellt system för internationell arbetsfördelnmg samt återspeglande deraspolitiska vilja och gemensamma föresats att uppnå dessa syften ochmålsättningar, beslutar regeringarna individuellt och Prop.1971:1 Bilaga 5 79 gemensamthögtidligen att godkänna och genomföra de åtgärder som anges i det följande. (20) Åtgärdernabör ses i ett dynamiskt sammanhang irmefattande en kontinuerlig översyn i syfte att säkra deras effektiva genomförande och anpassning i ljuset av nya utvecklingsförhållanden däribland den genomgripande betydelsen av snabba teknologiska framsteg samt för att vidga innehållet i gällande överenskommelser och finna nya samarbetsområden. Organisationer inom sy stem skall efter förmåga bistå vid genomförandet av dessa åtgärder och vid sökandet efter nya vägar för det internationella utvecklings samarbetet. (21) Alla ansträngningarkommer att göras för att före nå fram tillinternationella åtgärder inbegripet, i tillämpliga fall, slutande avinternationella avtal eller överenskommelser för råvaror som omnämns i tillämpligtbeslut från den andra sessionen med för handeloch utveckling. Detta bör ske på sätt som överenskoms vid nämnda session och pågrundval av en tidtabell som skall fastställas av konferensen. (22) Råvaror som redantäcks av internationella avtal eller överenskommelser skall hållas underuppsikt i syfte att stärka tillämpningen av sådana avtal elleröverenskommeleser och för att, där så är möjligt, förlänga utlöpande avtaleller överenskommelser. (23) Alla tillgängligaresurser för förhandsfinansiering av buffertlager skall vid behov beaktas i samband med slutande eller översyn av råvaruavtalmed buffertlagermekanismer. (24) Försök skall görasatt före den tredje sessionen med för handel ochutveckling nå en överenskommelse om ett antal allmänna principer rörandeprispolitiken, vilka kan tjäna som riktlinjer vid konsultationer och åtgärderavseende enskilda råvaror. Som ett av de prioriterade målen för prispolitikenskall särskilt avseende fästas vid att få till stånd stabila, lönsamma och skäliga priser med sikte på att öka inkomsterna iutländsk valuta av utvecklingsländernas export av råvaror. (25) Industriländernaskall varken införa nya eller höja gällande tullar och icke-tariffära hindermot import av råvaror av särskilt intresse för utvecklingsländerna. (26) Industriländernaskall sträva efter att sänka eller eliminera tullar och andra handelshinder förimport av för utvecklingsländemas export betydelsefulla råvaror, inklusivesådana i förädlad eller halvförädlad form.Detta skall ske genom vidtagande av gemensamma åtgärder på internationell nivåeller unilateralt med avsikt att tillförsäkra utvecklingsländerna ökattillträde till världsmarknaden och förbättrad andel 1971:1 Bilaga 5 80 imarknadstillväxten för produkter i fråga om vilka dessa länder är eller kankomma att bli konkurrenskraftiga. Försök skall göras att uppnå detta mål genomfortsatta och intensifierade överläggningar mellan regeringarna med syfte attnå konkreta och betydelsefulla resultat tidigt under utvecklingsårtiondet.Ansträngningar skall göras att uppnå sådana resultat före den 31 december1972. (27) Vid genomförande avvad som stadgas i paragraferna 25 och 26 bör hänsyn tas till resolutioner,beslut och överenskommelser som har nåtts eller kan komma att nås inom FörentaNationernas konferens för handel och utveckling eller inom andra berördamellanstatliga organ och organisationer tillhörande FN-systemet. (28) Industriländernakommer att inom ramen för bilaterala och multilaterala program ägna ökaduppmärksamhet åt att komplettera utvecklingsländernas egna resurser när detgäller strävandena att påskynda en diversifiering av ekonomin i syfte att vidgaproduktionen och öka exporten av halvfabrikat och färdigvaror liksom avhalvförädlade och förädlade råvaror, att bredda exporten till förmån för varormed en förhållandevis dynamisk efterfrågan samt att öka livsmedelsproduktioneni länder som lider brist på livsmedel. Särskilda diversifieringsfonder skall utgöraett led i råvaruöverenskommelser när så bedöms nödvändigt. (29) Lämpligaåtgärder, inklusive finansiella bidrag, kommer så långt möjligt att vidtas för att inleda ettintensivt forsknings- och utvecklingsarbete i syfte att förbättramarknadsförhållandena och sänka kostnaderna samt för att diversifieraanvändningen av naturprodukter som möter konkurrens från syntet- ochsubstitutvaror. Industriländer och berörda internationella organisationer skallinom ramen för finansiella och tekniska biståndsprogram i positiv anda övervägaframställningar om bistånd till utvecklingsländer, som framställernaturprodukter vilka möter allvarlig konkurrens från syntet- ochsubstitutvaror, för att underlätta en diversifiering till andraproduktionsområden, inklusive rå-varuförädling. När naturprodukter kantillfredsställa världsmarknadens nuvarande och för framtiden beräknade behovskall inget speciellt stöd ges inom ramen för nationell politik för upptagandeoch nyttjande av nyproduktion, särskilt i industriländerna, av direktkonkurrerande syn-tetvaror. (30) Detkonsultationsmaskineri för avyttring av överskottslager som fanns skall vidgas ochförstärkas för att förhindra eller reducera till ett minimum eventuellaogynnsamma effekter för normal kommersiell handel vid avveckling avproduktionsöverskott och strategiskareserver, inklusive mineraler, samt för att beakta såväl överskottsländernassom bristländernas intressen. (31) Särskilt avseendeskall fästas vid att få till stånd en ökning och diversifiering av utvecklingsländernasexport av halvfabrikat och fär- Prop.1971:1 Bilaga 5 81 digvaror speciellt med sikte på att möjliggöra för dessaländer att i överensstämmelse med utvecldingsbehoven uppnå en större andel avden internationella handelnstillväxt i fråga om sådana varor. (32) Arrangemang förinförande av en generell, icke-diskriminerande och icke-reciprokpreferensbehandling av utvecklingsländernas export till industriländernasmarknader har utarbetats inom för handel och utveckling och befunnits vara ömsesidigt godtagbaraför industriländer och utvecklingsländer. Preferensgivande länder har föravsikt att möjligt genomföra nödvändig lagstiftning eller inhämtaannat bemyndigande i syfte att låtapreferensarrangemangen träda i kraft. Ansträngningar att förbättrapreferensarrangemangen ytterligare skall göras på ett dynamiskt sätt i ljusetav beslut 21 (II)från denandra sessionen med för handel och utveckling. (33) Industriländernaskall normalt inte höja gällande tullar eller utöka icke-tariffära hinder förexport från utvecklingsländer, ej heller införa nya tullar, icke-tariffärahandelshinder eller diskriminerande åtgärder av annat slag, om detta bidrartill att försämra villkoren för tillträde till marknaderna för färdigvaror ochhalvfabrikat av betydelse för utvecklingsländernas export. (34) Konsultationer mellanregeringarna skall fortsätta och intensifieras för att tidigt underutvecklingsårtiondet kunna resultera i åtgärder för en uppmjukning och ettgradvis avskaffande av icke-tariffära hinder för handeln med färdigvaror ochhalvfabrikat av intresse för utvecklingsländer. Ansträngningar skall göras attgenomföra sådana åtgärder före . Vid konsultationerna skallalla grupper av förädlade och halvförädlade varor av intresse för utvecklingsländernasexport beaktas. (35) Med hänsyn tillvikten av att underlätta en ökning av importen från utvecklingsländer skallindustriländerna överväga att i ett tidigt skede av utvecklingsårtiondet vidtaåtgärder och om möjligt utarbeta ett program för att underlätta en anpassningav industrier och arbetskraft i situationer då de påverkas eller riskerar attpåverkas ogynnsamt av ökad import av färdigvaror och halvfabrikat frånutvecklingsländer. (36) Utvecklingsländernaskall intensifiera sina ansträngningar att i högre grad utnyttjaexportfrämjande åtgärder som instrument för att öka exporten såväl tillindustriländer som till andra utvecklingsländer. Ett effektivt internationelltbistånd skall ges för detta ändamål. (37) Restriktivaaffärsmetoder som särskilt påverkar utvecklingsländernas handel och utveckling skallidentifieras för att lämpliga åtgärder skall kunna övervägas med sikte att nåkonkreta och betydelsefulla resultat i ett tidigt skede avutvecklingsårtiondet. Ansträngningar skall göras att uppnå sådana resultat föreden . Prop.1971:1 Bilaga 5 82 (38) Desocialistiska länderna i skall ta under vederbörligt övervägande utvecklingsländernas handelsbehov och i synnerhet deras produktions- och exportkapacitet då kvantitativa mål fastställs i lång siktiga ekonomiska planer, vidta lämpliga åtgärder ägnade att så myc ket som möjligt öka och diversifiera importen av råvaror från utveck lingsländer samt tillse att importen av färdigvaror och halvfabrikat från utvecklingsländer utgör en växande andel av den totala importen av färdigvaror och halvfabrikat. De skall främja en diversifiering av struk turen och den geografiska grundvalen för handeln med utvecklings länder för att största möjliga antal utvecklingsländer skall nå maximal fördel av denna handel. De socialistiska länderna i skall vidta nödvändiga åtgärder för att i början av utvecklingsårtiondet, och i varje fall , fullständigt genomföra de rekommendatio ner som återges i beslut 15 (II),del II, den25 från den andra sessionen med för handel och ut veckling. Då det inte finns någonenhetlig praktiskt genomförbar metod för införandet av multilateralabetalningsförbindelser mellan utvecklingsländer och socialistiska länder, ärdet önskvärt att inslag av flexibilitet ochmultilateralism gradvis införs eller utbyggs i sådana betalningsarrangemanggenom att överläggningar på lämpligt sätt förs mellan berörda länder, varvidhänsyn bör tas till speciella förhållanden och handelsmönster. 2.Utökning av handel, ekonomiskt samarbete och regional integration mellan utvecklingsländer (39) Utvecklingsländernaskall fortsätta ansträngningarna att förhandla fram och genomföra vidareåtaganden i syfte att införa system för regional och subregional integrationeller åtgärder som främjar en utökning av handeln sinsemellan. De skall ägnasärskild uppmärksamhet åt att på handelsområdet utarbeta ömsesidigtfördelaktiga preferensöverenskommelser, vilka gynnar en rationell ochutåtriktad ökning av produktion och handel, samt undvika skadliga återverkningarpå handeln for tredje land, inklusive utanför stående utvecklingsländer. (40) Industriländer medmarknadsekonomi skall stödja initiativ som tas av utvecklingsländer tillregionalt och subregionalt samarbete genom vidgat finansiellt och teknisktbistånd eller genom handelspolitiska åtgärder. I det sammanhanget skallsärskilt övervägas vilken hjälp som kan ges till varje konkret förslag som kankomma att läggas fram av utvecklingsländer. De socialistiska länderna iÖsteuropa skall inom ramen för sitt socio-ekonomiskasystem till fullo stödja utvecklingsländernas ansträngningar attsinsemellan utveckla handel, ekonomiskt samarbete och regional integration. Prop.1971:1 Bilaga 5 83 Finansiella resurser för utveckling (41) Utvecklingsländernamåste bära och bär redan nu det primära ansvaret för finansieringen av sinutveckhng. De skall därför fortsätta att vidta kraftfulla åtgärder för attuppnå en mer fullständig mobilisering av alla inhemska finansiella resurser ochför att säkerställa effektivast möjliga utnyttjande av tillgängliga interna ochexterna resurser. De skall i detta syfte fortsätta att tillämpa en sund finans-och penningpolitik och där så erfordras avlägsna institutionella hinder genomatt genomföra ändamålsenliga reformer inom lagstiftning och förvaltning. Deskall ägna särskild uppmärksamhet åt att i tillämpliga fall vidta nödvändigaåtgärder för att effektivisera och stärka skatteväsendet och genomföra nödvändigaskattereformer. De skall hålla ökningen av löpande offentliga utgifter undernoggrann kontroll för att frigöra maximala resurser för investeringar.Ansträngningar skall göras för att förbättra offentligt ägda företagseffektivitet så att de i ökad utsträckning bidrar till att frambringa resurserför investeringar. Alla ansträngningar skall göras att mobilisera privat sparande genom finansinstitutioner, sparkassor, postsparbankeroch andra former för sparande samt genom att öka möjligheterna att spara för ett visst ändamål, såsom utbildning ochbostad. Tillgängligt sparande skall kanaliseras till investeringsprojekt iöverensstämmelse med varje lands utvecklingsprioriteringar. (42) Varje ekonomisktutvecklat land bör eftersträva att från och medår 1972 till utvecklingsländerna göra finansiella nettoresursöverföringari form av faktiska utbetalningar till ett minsta belopp motsvarande 1 o/qav bruttonationalprodukten till marknadspris, varvid hänsyn skalltas till de nettokapitalimporterande ländernas speciella situation. Deindustriländer som redan har nått detta mål skall sträva efter att säkerställafortsatta nettoresursöverföringar av denna storlek och, om möjligt, inrikta sigpå att öka dessa. De industriländer som ej kan uppnå detta mål skallsträva efter att nå det . (43) Med hänsyn till densärskilt betydelsefulla roll som endast kan spelasav offentligt utvecklingsbistånd bör en större del av finansiella resursöverföringartill utvecklingsländerna ske i form av sådant bistånd. Varje ekonomisktutvecklat land skall fortlöpande öka sitt offentliga utvecklingsbistånd tillutvecklingsländerna och göra sitt bästa för att vid mitten avutvecklingsårtiondet nå ett minsta nettobelopp motsvarande 0,7 o/o avbruttonationalprodukten till marknadspris. (44) för utvecklingsbistånd inom Organisationen för ekonomisktsamarbete och utveckling skall göra sitt bästa för att ochi vart fall senast den 31 december 1971uppfylla de normer som fastställts i supplement den 12 februari 1969till "Rekommendation angående biståndsvillkoren" somantagits av kommittén för utvecklingsbistånd i syfte att upp- Prop.1971:1 Bilaga 5 84 mjuka och harmonisera villkoren för bistånd tillutvecklingsländer. Industriländernaskall överväga att genomföra åtgärder som syftar till en ytterligareuppmjukning av biståndsvillkoren och sträva efter att nå fram till en exaktareuppfattning om förhållandena i enskilda utvecklingsländer liksom till en ökadharmonisering av de biståndsvillkor som medges av enskilda industriländer till enskilda utvecklingsländer.Industriländerna skall i samband med den framtida utformningen av sinbiståndspolitik och i syfte att nåkonkreta och väsentliga resultat senast vid utvecklingsårtiondetsutgång överväga de specifika förslag som ingår i beslut 29 (II) vid den andra sessionenmed förhandel och utveckling samt förslag som framlagts i andra internationellasammanhang för att nå en ytterligare uppmjukning av biståndsvillkoren. (45) I ljuset avtillämpligt beslut vid konferensens andra session skall finansiellt bistånd iprincip vara obundet. Även om det inte blir möjligt att i samtliga fall geobundet bistånd, skall industriländerna snabbt och gradvis vidta de åtgärder dekan för att såväl reducera omfattningen av bundet bistånd som lindraeventuella skadliga effekter. När lån är bundna i huvudsak till särskildakällor, skall industriländerna i störstamöjliga utsträckning göra sådana lån tillgängliga för mottagarländernaför upphandling av varor och tjänster i andra utvecklingsländer. (46) Finansiellt ochtekniskt bistånd bör uteslutande syfta till att främja ekonomiska och socialaframsteg i utvecklingsländerna och inte på något sätt utnyttjas avindustriländerna till men för mottagarländernas nationella suveränitet. (47) Industriländernaskall i största möjliga utsträckning tillhandahålla ett ökat långsiktigt ochkontinuerligt biståndsflöde, förenkla förfarandet vid beviljande av bistånd och tillse att utbetalningar sker snabbtoch effektivt. (48) Arrangemangenför att förutse och om möjligt förekomma skuldkriser skall förbättras. Industriländerna kommer att bidratill att förhindra sådana kriser genom attlämna bistånd på lämpliga villkor och utvecklingsländerna genom atttillämpa sunda principer vid förvaltningen av skulderna. När svårigheteruppkommer skall berörda länder vara redo att på ett rimligt sätt ta sig andessa i ett lämpligt forum i samarbete med berörda internationellainstitutioner. Alla tillgängliga metoder skall användas inbegripet, om såerfordras, åtgärder i form av överenskommelserom nya amorteringsplaner och refinansiering av existerande skulder pålämpliga villkor. (49) Dendel av resursflödet för finansiellt och tekniskt bistånd som kanaliseras genommultilaterala institutioner skall ökas så mycket som möjligt och metoderutvecklas så att dessa institutioner kan fullfölja sin uppgift på effektivast möjliga sätt. Prop.1971:1 Bilaga 5 85 (50) Utvecklingsländerna skallvidta lämpliga åtgärder för att inbjuda, stimulera och effektivt utnyttjautländskt privat kapital, varvid skall beaktas på vilka områden sådant kapitalbör eftersträvas och hänsyn tas till betydelsen av gynnsamma villkor somfrämjar möjligheterna till fortsatta investeringar. Industriländerna skall försin del överväga att vidta ytterligare åtgärder för att uppmuntra flödet ävprivat kapital till utvecklingsländerna. Utländska privata investeringar iutvecklingsländer bör göras i överensstämmelse med de utvecklingsmål ochprioriteringar som fastställts i nationella utvecklingsplaner. Utländskaprivata investerare i utvecklingsländer bör eftersträva en ökning av denlokala andelen i fråga om ledning och administration, anställning och utbildningav lokal arbetskraft inklusive personal i ledande ställning och för tekniskaarbetsuppgifter samt deltagande med lokalt kapital och återinvestering avvinster. Ansträngningar skall göras att nå ökad förståelse för såvälvärdländers och kapitalexporterande länders som enskilda investeraresrättigheter och skyldigheter. (51) I anslutning tillförsöken att finna lämpliga medel för att lösa problemen medutvecklingsstörningar till följd av ogynnsamma förändringar iutvecklingsländernas exportinkomster har anmodats att fortsättaansträngningarna att utarbeta ett system för supplementär finansiering. Bankenuppmanas att ytterligare överväga möjligheterna att så snart det är praktisktmöjligt introducera åtgärder för supplementär finansiering. (52) Så snart tillräckligerfarenhet har erhållits om tillämpningen av systemet med särskildadragningsrätter skall allvarligt övervägas möjligheten att inrätta en länkmellan tilldelning av nya reservtillgångar inom ramen för detta system ochytterligare tillskott av utvecklingsfinansiering till förmån för allautvecklingsländer. Frågan skall i varje fall undersökas före tilldelningen avsärskilda dragningsrätter . Osynliga betalningar inklusive sjöfart (53) Målet är att genomnationella och internationella åtgärder främja utvecklingsländernas inkomster av tjänster och till ett minimum reducera nettoutflödet från dessa länder av utländsk valuta som härrör från osynliga transaktioner, inklusive sjöfart. Vid uppfyllande av målet skall åtgärder vidtas av regeringar och internationella organisationer och, när så är nödvändigt, med deltagande i förekommande fall av linjekon ferenser, sjöbefraktarråd och andra berörda organ inom bl. a. följande områden: (a) Principen attutvecklingsländernas nationella rederier bör upptas som fullvärdiga medlemmar isädana linjekonferenser som är engagerade i dessa länders nationella sjöburnahandel och få en ökande och betydande andel av transporten av laster somhärrör från utvecklingsländernas utrikeshandel bör vinna tillämpning underutvecklingsårtiondet. 9 1971.1 saml. Prop.1971:1 Bilaga 5 86 (b) Regeringarna bör vidareanmoda linjekonferenserna att på lika villkor och på ett välvilligt ochrättvist sätt behandla ansökningar från nationella rederier, i synnerhet frånutvecklingsländer, om tillträde som fullvärdiga medlemmar till näraliggandetrafikområden med anknytning till dessa länders egen utrikeshandel, dock medbeaktande av med konferensmedlemskap följande rättigheter och skyldigheterenligt paragraf 4, del II av sjöfartskommitténs beslut 12 (IV) . (c) För att geutvecklingsländerna en ökande och betydande andel av transporten av sjöburnalaster och med erkännande av behovet av att vända den nuvarande trenden, somvisar att utvecklingsländernas andel av världshandelsflottan har minskat istället för att öka, bör utvecklingsländerna ges möjlighet att utöka sinanationella och multinationella handelsflottor. Detta bör ske genom att erforderligaåtgärder vidtas som tillåter utvecklingsländernas redare att konkurrera på deninternationella fraktmarknaden och således bidra till en sund utveckling avsjöfarten. (d) Det är nödvändigt attytterligare förbättra linjekonferenssystemet. Förekommande illojala bruk och diskriminering i linjekonferenspraxis bör elimineras. (e) Vid fastställande ochjustering av linjefraktsatser bör, där så är kommersiellt möjligt och/eller lämpligt, vederbörlig hänsyn tas till: (i) Utvecklingsländernasbehov, särskilt deras ansträngningar att främja icketraditionell export; (ii) De minst utveckladeutvecklingsländernas speciella problem genom att stimulera och främja sådanaländers import- och exportintressen; (iii) Hamnförbättringarsom leder till en minskning av kostnaderna för sjöfart i hamnarna; (iv) Den teknologiska utvecklingen påsjöfartsområdet; (v) Förbättringar i organisationen av handeln. (f) Regeringarna i deindustriländer, som är medlemmar i för handel och utveckling, bör på framställning från utvecklingsländer inom ramen för dessas allmänna utvecklingsprio riteringar på lämpligt sätt överväga att direkt eller genom internationella institutioner lämna finansiellt och tekniskt bistånd till utvecklingsländer, bl. a. i form av utbildning, i syfte att bygga upp och utöka dessas natio nella och multinationella handelsflottor, inklusive tank- och bulkfartyg, samt för att utveckla och förbättra utvecklingsländernas hamnanord ningar. I biståndsprogrammen bör särskilt avseende fästas vid projekt, inklusive utbildningsprojekt, för utveckling av de minst utvecklade ut vecklingsländernas sjöfart och hamnar samt för en minskning av dessa länders sjötransportkostnader.