prop · FU0371 · 1971-12-31 00:00:00 — Frånkonjunkturpolilisk synpunkt är det, framhåUer bankföreningen, kreditinstitutenskassalikvidilel i vidsträckt bemärkelse sora är av intresse och inle den raersekundära likviditet sora obligationsinnehavet representerar. Det förefallerdärför mer logiskt atl använda ell renodlat primärt likvidilelsbegrepp somdirekt lar sikte på de ur konjunklurpolitisk synvinkel centrala faktorerna. Vadbeträffar priorileringssyflet raed de nuvarande likviditetskvoterna anserbankföreningen, alt ora övertygande skäl verkligen anses föreligga fördirekta prioriteringsbeslämraelser raan borde överväga all utforraa särskildaplaceringsbesläraraelser, sora inle sararaanblandas med konjunkturpolitisktbetingade Ukvidilelsregler. Placeringsreglerna borde konstrueras så attmöjligheter finns för myndighetema alt från tid lill annan ändra den innehållsmässigautforraningen allteftersom den samhällsekonomiska utvecklingen ställer nya kravi fråga ora en prioritering av sektorer eller ändaraål. 1970 ärslångtidsutredning pekar exempelvis på alt under koraraande är en prioriteringav bostads- och stats-finansieringen inte ler sig lika aktuell sora tidigare, raedandäreraot industriinvesteringarna bör få ökat ulryrarae. Till delta koraraerall under 1960-lalel väsentliga institutionella förändringar skell på kreditraarkna-densulbudssida, vilka motiverar en översyn av prioriterings- och place-ringsprobleraaliken.Med hänvisning till dessa principiella synpunkter heraställer bankföreningen,all en utredning tillsälts för all skyndsaral behandla här berörda problera. Omdel nuvarande systemet med kassakvoter och likviditetskvoter ersätts med delsnågon form av primärlikvidiletsregler, dels placerings-regler, blir det enligtbankföreningens mening naturligt, att de senare samordnas med deplaceringskvoter som kan tillämpas enligt nuvarande lag. Såvällikviditetsregler som placeringsregler bör utformas likformigt för de olika bankinstitulenmol bakgrund av den samordnade banklagstiftning som nuraera gäller. Denföreslagna utredningen borde därför behandla även denna fråga. Beträffanderänteregleringslagen frarahåller bankföreningen, atl friviUiga överenskomraelserraellan bankerna och är etl smidigare och raer effektivt sätt atllösa uppkorana problera än direkta regleringar. Enligt bankföreningensuppfattning är i allraänhel traditionella raöjligheter alt påverkaränteläget tillräckliga. däremot aUtför starka spänningar uppslår påmarknaden, utvecklas en grå marknad som får en destruktiv effekt på denorganiserade kreditraarknaden och vars räntenivå inle går all kontrollera ens raeden ränteregleringslag. Molbakgrund av nu anförda synpunkter föreslår bankföreningen dels en skyndsarautredning beträffande likviditets- och kassakvotslagen särat 1971: 71 14 placeringskvotslagen,dels en förlängd giltighetstid pä ell år för dessa lagar i avvaktan påutredningens resultat. avstyrker en förlängning av ränleregleringslagensgUtighetstid. ställer sig avvisande till en förlängning av deifrågavarande lagarnas giltighetstid och åberopar vad förbundet anförde idenna fråga i sill avgivna yttrande över den då aktuella fraraställningenfrån riksbanksfuUraäktige. Förbundet erinrar ora vad del då anförde beträffandelagarnas inpassning i ell internationelll syslera. Frågan har enligt förbundetfält starkare aktualitet genom de inledda diskussionerna om Sverigesförhållande tiU den geraensarama marknaden. Sålunda förutser föreslagnadirektiv för upprättande och drivande av skadeförsäkringsrörelse inom dengemensamma raarknaden synbarligen inle förekoraslen av en lagstiftning avifrågavarande slag. Förbundet frarahåller vidare, att fullraäkliges uttalandeall "raed sina erfarenheter frän den senaste åtslraraningsperioden kännerfullmäktige ingen tvekan ora all tvingande behov kan koraraa atl föreligga ävenunder de närraasle åren alt utnyttja de befogenheter sora de tre fullraaktslagarnager" i vart fall inte borde knytas lUl placeringskvotslagen. Förbundeterinrar om alt fullmäktige själva hänvisat till all på detta oraråde överenskomraelseroch rekoraraendationer varit tillräckUga och att sädana metoder också frarahöllssora lämpligast vid placeringskvolslagens införande. Förbundethar ingen erinran mol de av fullmäktige föreslagna redaktionella ändringarna ilagarna. Eneffektiv ekonoraisk politik kan föras bara om det aUmänna genom sina penningpoliliskaorgan kan påverka den totala kredilvolymen och kredilfördelningen saral prisetpå kredit. De raöjligheter som härvid slår till förfogande är riksbankensgenomförande av diskonloförändringar och marknadsoperalioner, dvs. köp ochförsäljning av värdepapper. Av betydelse för en konjunklurstabilisering och fören fördelning av samhällets resurser är också möjligheterna all ställa krav påbankernas likviditet och kassahållning och därmed påverka likviditetsförhållandenai banksystemet. När del gäller möjligheterna atl differentiera kredilpolilikensverkningar i fråga om inriktningen på olika krediländamål tjänar lagstiftningenora placeringskvoter sitt syfte. Därigenom kan raan frärast tUlgodosebostadsproduktionens och statens finansieringsbehov. Vidare har slatsmaklernagenom lagstiftningen ora räntereglering och eraissions-konlroll fått vidgad raöjlighetall påverka ränlebildningen och alt säkerställa tillräckligt ulryrarae på kapilalraarknadenför sådan upplåning sora kan bedömas vara särskilt angelägen från allmänsynpunkt. Prop.1971: 71 15 Genom penningpolitiska ingripanden avser man atl påverka eftei-fråganpå varor och arbetskraft. har även de mer direktaeffekterna på vissa kapitalrörelser från och till ullandel trätt i förgrunden.Den kreditpolitiska lagstiftningen är atl betrakta som enberedskapslagstiftning och tillämpas i sådana konjunkturlägen då stor återhållsarahetkrävs i fråga om bankernas utlåning. kreditpolitiska lagstiftning tillämpades förstagången . Maj:t m.eddelade då förordnande om kassakvotför bankaktiebolagen. Jag har närraareredogjort för innehållet i förordnandet i prop. 1968: 94, vartill jag hänvisar.Ett snabbt ingripande från Kungl. Maj:l kunde möjliggöras lack vare attlagarnas ursprungliga giltighetstid till utgången av hade förlängtsmed tre är. Som jag framhöll i årets finansplan och som riksbanksfullmäktigeockså erinrat om i sin skrivelse ställdes utomordentiigtstora krav på kreditpolitikens utformning. Huvuduppgiften för den ekonomiskapolitiken var att niotverka tendenserna till spänningar i ekonomin, vilka togsig uttryck i ett stigande efterfrågetryck på arbetsmarknaden, etl tilltagandepris- och kostnadstryck, ökande underskott i bytesbalansen och en snabbnedgång i valutareserven. Det var därvid nödvändigt all ge den ekonomiskapolitiken en generellt restriktiv inriktning. En åtstramning av kreditpolilikengenomfördes därför. Sålunda meddelade Kungl. Maj:l förordnande omlikviditetskvot och kassakvot för affärsbankerna. Likviditetskvoter tillämpasfrän och kassakvoter tillämpas från . Förordnandenaskedde med stöd av likviditets- och kassakvotslagen, vars gUtighetstid hade förlängtstill utgången av . En ytterligare intensifiering av högkonjunkturenskedde under första hälften av . Denna utveckling föranledde regeringenall efler hand ytterligare strama ål den ekonomiska politiken. Jag skall intenärmare gå in på de olika åtgärder som därvid vidtogs ulan vUl här endasterinra om de skattehöjningar sora genomfördes och vid ingångenav innevarande år. I syfte all dämpa den privata konsumtionen och näringslivetsefterfrågan vidtogs också vissa andra åtgärder. Som framgår av det anförda spelar kreditpoliliken en centralroll i den ekonomiska politiken. De beslutade likvidiletskvotskraven harverksamt bidragit till att begränsa bankernas utlåning, därapa efterfrågan påvaror och tjänster och stabilisera valulaslällningen. har de, somriksbanksfullmäktige framhållit i sin skrivelse, framtvingat de neltoköp avbostadsobligationer från bankernas sida sora fraraslår som nödvändiga så längekapitalmarknaden utanför bankinstitulen inle kan tillfredsställabostadsproduktionens långfristiga upplåningsbehov. De möjligheter, som den kreditpoUtiska beredskapslagstiflningeni övrigt ger att utöva en ekonomisk politik i enlighet med de syften, för Prop,1971: 71 16 vilka jag redogjort, har formellt inte utnyttjats.Som framgår av riksbanksfullmäktiges skrivelse har dock under åberopandeav placeringskvotslagen begärt statistisk rapportering från sparbankerna. I övriglhar överenskomraelser träffals eller rekommendationer getts om placeringskvolerför sparbankernas, postbankens, försäkringsbolagens och allmännapensionsfondens del. Härigenom har staten och bostadsbyggandet tillförsäkratsen mycket hög andel av ökningen i institutens placeringar. Ränteregleringslagenhar inte heller tillämpats men har i realiteten tjänat som utgångspunkt vid denöverenskommelse om emissionskonlroU sora träffats raellan ochaffärsbankerna. Med hänsyn till de höjningar av utiåningsräntor, som flertaletaffärsbanker och vissa andra bankinslilut genomförde i raaj och ,träffade överenskoraraelse med bankinstitulen cm åtagande för dessaall lämna löpande information om ränteändringar, reguljär ränleslalislik ochvissa raål för ränlesätlningen. Av del nu anförda framgår, alt lagstiftningen omlikviditets- och kassakvol tillämpats vid fleratillfällen och atl de förordnanden sora Kungl. Maj:t raeddelat i dessahänseenden allljäral gäller. Visserligen har, vilket också åsyftats, denrestriktiva ekonomiska politiken lett lill en dämpning av den inhemskaefterfrågans tUlväxt och till en förbättring av den samhällsekonomiska balansenunder senare delen av är 1970. En viss konjunkturavmattning kan också förutsesunder innevarande år. En förutsättning för att en gynnsara produklionsutveckUngskall kunna säkerställas är emellertid all hög beredskap upprätthålls för attmöta eventuella påfrestningar i den ekonomiska utvecklingen. Med deerfarenheter som föreligger från närmast bakomliggande perioder av intensivhögkonjunktur anser jag del därför självklart, alt åtgärder av kreditpolitiskkaraktär snabbi måste kunna tillgripas. I likhet raed riksbanksfullmäktige ochflertalet remissinstanser anser jag därvid, atl behov kan föreligga att även underen koraraande treårsperiod utnyttja de befogenheter sora de tre fullraaktslagarnager. har riktal viss kritik mot likviditets- ochkassakvots- saral placeringskvolslagarnas konstruktion och föreslagit en skyndsarautredning beträffande dessa lagar. Även ora de fraraförda anraärkningarnaskulle ha visst fog för sig, saknar de enUgt rain raening betydelse för frågan orabehovet av en beredskapslagsliflning sora raöjUggör ett snabbt och effektivt penningpolitisklingripande. Frägan ora en eventuell översyn av lagarnas konstruktion är jagberedd att överväga i annat sararaanhang. Jag anser inte heller den av framförda synpunkten, att fullraaktslagarna inlekan inpassas i etl internationellt system, vara av sådan betydelse all denutgör hinder för en ytterligare förlängning av lagarnas giltighetstid. Så längenågra åtaganden inle gjorts frän svensk sida som Prop.1971: 71 17 är ägnade all leda lill en ändring beträffande vår kreditpoUtiskalagstiftning, kan jag inle finna några skäl atl ändra på principerna fördenna. Även ränleregleringslagen fyller en beredskapsfunklion,som enligt min uppfattning är av stor betydelse i situationer då snabba ocheffektiva åtgärder kan vara nödvändiga för atl undvika en för samhälletogynnsam ränteutveckling på kreditraarknaden. Även om som skett en anpassning av räntelägel lill önskvärd nivå regelmässigt brukar uppnås efteröverenskoraraelse raellan och övriga banker, är jag därför och raedhänsyn till lagens funktion beträffande eraissionskonlroUen inle beredd altförorda etl slopande av del penningpoliliska raedel sora ränteregleringslagenutgör. Med hänsyn till del anförda förordar jag, alt gUtighelslidenför likviditets- och kassakvols-, placeringskvots- samt ränteregleringslagarnaförlängs till utgången av . De av föreslagna tekniska ändringarna i 1962års full-inaktslagar utgör huvudsakligen följdändringar raed hänsyn lill lagstiftningefter dessa lagars tillkorasl. Motsvarande gäller postbankens förslag lilländrad lydelse av 8 § likviditets- och kassakvotslagen. Den nytUlkoranalagstiftning jag här syftar på är dels lagen (1963: 76) om kredilakliebolag ochlagen (1969:732) om postbanken (postbanks-lagen), dels de fr. o. ra. den 1januari 1969 gällande ändringarna i lagen (1955: 183) ora bankrörelse(banklagen), i lagen (1955: 416) ora sparbanker (sparbankslagen) och i lagen(1956: 216) ora jordbrukskasserörelsen (jordbrukskasselagen). Innebörden av nuifrågavarande ändringar fraragår i allt väsentligt av den vid statsrådsprolokolleli detta ärende fogade bilagan och lorde inle, så när sora på en punkt, krävanågon ytterligare koramenlar. Jag kan i sak ansluta mig till vad sålundaföreslagils och förordar raed elt par sraärre järakningar i lagtexten attändringarna genoraförs med beslut om förlängning av giltighetstidenför den kreditpoUtiska lagstiftningen. Den av riksbanksfullmäktige föreslagna lydelsen av 5 § dlikviditets- och kassakvotslagen innebär bl. a., all i lagtexten införsbegreppet kapilaltäckning. Med krav på kapilaltäckning menas, kort uttryckt,skyldighet atl, till insättarnas skydd, ha eget kapital eller egna fonder tillvisst lägsta belopp. Bestämmelser härora finns i 57 § banklagen, 26 §sparbankslagen och 34 § jordbrukskasselagen. I 7 § posl-bankslagen föreskrivs,att postbanken skall, till täckning av de risker som är förenade medbankrörelsen, ha kapital till visst lägsta belopp. För nämnda bestämmelser, soraär läraligen koraplicerade, har utförligt redogjorts i prop. 1968: 143 s. 95och i prop. 1969: 158 s. 29. Eftersom begreppet kapilaltäckning saknas ilagtexten och för atl man skall slippa all i denna införa en förhållandevisingående bestämning av begreppet, förordar jag, all orden "i vad avser kapilaltäckning"i den av riksbanksfullmäktige föreslagna lydelsen av 5 § d utgår. Prop.1971: 71 18 Vad beträffar postbankens förslag lill ändring isistnämnda paragraf vill jag anföra följande. Enligt 7 § fjärde stycket poslbankslagenavses med postbankens risktäckande kapital stamkapital, statsverkslån,dispositionsfond och balanserade vinstmedel. Eftersom stalsverkslån utanbegränsning är atl anse sora eget kapital i postbanken saknas enligt min meninganledning all införa del av postbanken föreslagna tillägget i 5 § dlikviditets- och kassakvotslagen. Under åberopande av del anförda hemsläller jag all Kungl, Maj:lföreslär atl antaga inom upprättade förslag till 1) lag omändring i likviditets- och kassakvotslagen (1962: 256), 2) lag omändring i placeringskvotslagen (1962: 257), 3) lag omändring i ränteregleringslagen (1962: 258). Med bifall till vad föredraganden sålunda raed instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:l Konungen alltill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll ulvisar. 1971: 71 19 Riksbanksfullmäktiges promemoria angående vissa redaktionellaändringar i den kreditpolitiska beredskapslagstiftningen Likviditets- och kassakvotslagen (1962: 256). 2 § första stycket. Här, liksom på andra ställen i de härbehandlade lagarna, bör "postbanken" införas i stället för"postsparbanken och postgirorörelsen". 4 § första stycket. Under a) namnes som likvid tillgång"medel, som innestå i ". Härmed avses behållningen på checkräkning i . Bankinslilut kan emellertid ha raedel innestående på konto för investering i rörelse. Dessa skall givetvis ej inräknas bland de Uk vida tillgångarna. För atl lagtexten skall ge klart ullryck härför bör "raedel innestående i " ändras lUl "medel inneståendepå checkräkning i ". Under e) upplages bl. "av hypoleksakliebolag efterden utfärdade obligationer för möjliggörande av bostadskredilgivning".Namnet hypoleksakliebolag har nuraera ersatts av kredUaktiebolag (se SFS 1963:76) och denna terra bör införas i lagtexten. Enligt gällande lydelse skall vid beräknandet avlikviditetskvot frän förbindelserna undantagas bl. "förlagsbevis, beträffande vilka Konungen järalikt särskilt stadgande raedgivit, all de icke skola anses så sora inlåning". I anslulning lill de ändringar i banklagstiftningen som trädde i kraft bör i stället skrivas "förlagsbevis, som enligt särskilt stadgande i vad avser kapilaltäckning likställes raed eget kapital eller egna fonder". Liksora i 4 § första styckel bör "i inneståenderaedel" ändras till "på checkräkning i innestående raedel". I första stycket används terraen "riksbankenslägsta diskonto vid diskontering av växlar ". Dennaterm är nuraera obsolel och bör ersättas raed "diskonto". Vidare kan, då postbanken införts som kreditinrättning istället för postsparbanken och postgirorörelsen, Iredje stycket andra punktenutgå. Placeringskvotslagen (1962: 257). "postbanken" ersätter "postsparbanken,postgirorörelsen". 4 §.1 första stycket under c) "hypoleksakliebolag". 5' §. Liksora i likviditets- och kassakvotslagens sanktionsbestäramelserkan den särskilda regeln (tredje stycket) om sararaanläggning av postsparbankensoch poslgirorörelsens över- och underskoll ulgå. Ränteregleringslagen (1962: 258). Även här ersattes "postsparbanken,postgirorörelsen" med "postbanken".