prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Maj: ts proposition nr 1971 Prop. Kungl.Maj:ts propoåtioii till med försteg till lag om allmännaförvaltningsdomstolar, m.m.; given den 12 mara 1971. Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver juslitieärenden och lagrådets protokoll samt Kungl. Maj:ts och kyrkomötetsbilagda skrivelser, föreslå att bifalla de förslag om vars avlåtandetill föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föresläs tre nya lagar av central betydelse på den offentligaförvaltningens område: lag om allmäima förvaltningsdomstolar,förvaltningsprocesslag och förvaltningslag. Förslagen mnebär dels atträttskipningen i regeringsrätten och kammarrätt omorganiseras, dels attallmäima förfaranderegler för förvaltningsdomstolar och förvaltningsmyndigheterinförs. Genomförslagen flyttas tyngdpunkten i den domstolsmässiga besvärsprövningen iförvaltningsärenden från regeringsrätten till kammarrätt. Kammarrätt fårställning av allmän förvaltningsdomstol närmast under regeringsrätten med istort sett samma målområde som denna. I samband därmed byggskammarrättsorganisationen ut kraftigt. Sålunda skall det i fortsättningenfinnas två kammarrätter, den ena i med utom samtNorrland, och som domkrets och den andra i medåterstoden av landet som domkrets. Två av stockholmskammarrättens avdelningarföreslås förlagda till . Antalet avdelningar i kammarrätt ökas från f.n. 9 till 15. Kammarrättsavdelningama föreslås organiserade efter hovrättsmönstermed en kammarrättslagman som ordförande och i princip ordinarie kammarrättsrådsom övriga ledamöter. Förregeringsrättens del iimebär förslagen att domstolen huvudsakligen fårställning av prejudikatinstans. Mål, som fullföljs från kammarrätt tillregeringsrätten, skall prövas av regeringsrätten bara om denna meddelar prövningstillstånd. Tillståndskall meddelas, om det är av vikl för ledning av rättstillämpningen alt fråganprövas av regeringsrätten eller om del föreligger synnerliga skäl till sådanprövning, såsom att resning annars skulle kunna ha beviljats. Som en konsekvensav regeringsrältens ändrade uppgifter föreslås att antalet regeringsråd minskasfrån f. n. 22 till högst 18. Vidare föreslås att den nuvarande ordningen, atlregeringsrättens mål bereds i statsdeparlementen och föredras inför domstolenav tjänstemän i departementen, skall upphöra. I stället inrättas ett egetkansli för regeringsrätten i vilket särskilda föredragande för domstoleningår. Grundlägganderegler om förfarandet i mål hos regeringsrätten och kammarrätt föreslåsmeddelade i förvaltningsprocesslagen. Demia föreslås bli tillämplig även hoslänsrätt, länsskatterätt och mellankommunala skatterätten. Syftet med lagen ärbl. a. att underlätta för den enskilde att själv föra sin talan vidförvaltningsdomstol. Förfarandeti förvaltningsdomstol föreslås i princip vara skriftligt. Muntlig förhandlingskall kunna ingå i handläggningen, när det kan antas vara till fördel förutredningen. Part föreslås få viss möjlighet att påverka frågan huruvidamuntlig förhandling skall komma till stånd. Enskild part, som inställer sig vidmuntlig förhandling, skall enli förslaget kunna få ersättning av allmännAmedel för sin inställelse, om rätten finner att han skäligen bör ersättas förinställelsen. Förförvaltningsdomstol föreslås gälla uttryckligt förbud att gå utöver vad som haryrkats i målet. Möjlighet skall dock finnas för domstol att utan yrkandebesluta till det bättre för enskild, när det föreligger särskilda skäl och detkan ske utan men för motstående enskilt intresse. Förslagettill förvaltningslag är avsett att bilda grundvalen för förvaltningsmyndighetemashandläggning av sina ärenden. Lagen syftar främst tiU att stärka den enskildesrättssäkerhet i hans mellanhavanden med myndigheterna. Vid utfommingen av lagenhar lagts särskild vikt vid att den skall tillgodose behovet avförfaranderegler i första instans, att reglema skall vara så enkla ochlättillgängliga som möjligt samt att lagen inte får äventyra kravet pä snabbhetoch effektivitet i förvaltningen. Förfarandereglemai förvaltningslagen föreslås uppdelade i två huvudavsnitt. I det första ingårsådana regler som kan tillämpas i stort Prop.1971:30 '= 3 setti alla slag av förvaltningsärenden. Hit hör bl. a. regler om jäv, enskildsrätt att anlita ombud eller biträde, myndighets skyldighet att vägleda den somhar gjort en ofullständig ansökan e. d., myndighets befogenhet att anlita tolkoch ordningen för anförande av besvär över myndighets beslut. De flesta avreglema är nya som allmänna föreskrifter betraktade. Några av reglema, t. ex.reglema om besvärstid, ersätter däremot nuvarande lagstiftning i ämnet. Det andra huvudavsnittet iförvaltningslagen föreslås innehålla sådana bestämmelser som är av särskildbetydelse i ärenden där det är fråga om myndighetsutövning mot enskild, dvs. närmyndighet utövar befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättigjhet,skyldighel, disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande.Sålunda föreslås bl. a. bestämmelser om rätt för sökande, klagande eller aimanpart i ell ärende alt ta del av utredningsmaterialet i ärendet, myndighetsskyldighel att underrätta part om detta material, parts rätt att muntligenlämna uppgift i ärende, myndighets skyldighet att ange skälen för beslul,varigenom den avgör ärende, och att underrätta part om Innehållet i sådantbeslut och om vad han skall iaktta vid klagan över beslutet Samtligabestämmelser är nya som allmänna regler betraktade. Propositionen iimehållerdessutom förslag till konsekvensändringar till lagen om allmännaförvaltningsdomstolar, förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen.Ändringarna går bl. a. ut på att i olika specialförfattningar föra inuttryckliga bestämmelser om huruvida besvär skall anföras hos Kungl. Maj:teller hos förvaltningsdomstol. Härvid överges den nuvarande tekniken attbeteckna även besvär, som skall prövas av regeringsrätten, såsom besvär hosKungl. I stället anges i sådant fall att besvär skall anföras hosregeringsrätten. I konsekvens härmed kommer i fortsättningen uttrycket atttalan fullföljs hos Kungl. Maj:t i princip att innebära att talan skall prövasav Kungl. Maj:t i statsrådet. Som en konsekvens av ett av syftena medförvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen att åstadkonuna enhetliga ochgenerellt tillämpliga regler för förfarandet hos förvaltningsmyndigheter resp.hos förvaltningsdomstolar har vidare de förfaranderegler som finns i ohkaspecialförfattningar i stor utsträckning utmöastrats.Denna anpassning avspecialförfattningar till förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen harhittills slutförts beträffande ett 50-tal författningar. Avsikten är attarbetet därmed skall fortsätta. Lagstiftningen föreslåsträda i kraft , såvitt angår förfaranderegler för länsrätt,länsskatterätt och mellankommunala dmtte-rätten, samt i övrigt den 1 januari1972. Majits proposition nr 1971 1) Förslag tiU Lag om allmänna f öiraltnlngsdomstolar Härigenom förordnas som följer. Regeringsrätten är, i enlighet med vad i regeringsformensägs, högsta allmänna förvaltningsdomstol. Den har sitt säte i . Kammarrätt är allmän förvaltningsdomstol närmast underregeringsrätten. Kammarrätterna är kammarrätten i ochkammarrätten i . 1. besvär överkammarrättens beslut, 2. besvär över annat beslut iförvaltningsärende som enligt lag eller av beslutad författninganföres hos domstolen. 3. mål som avsesi 20 § lagen (1936: 567) om domkapitel. Om regeringsrättens behörighet att pröva ansökningar omresning och återställande av försutten tid finns bestämmelser i 19 §regeringsformen. Regeringsrätten hestår av högst aderton regeringsråd.Konungen förordnar ett av regeringsråden att vara domstolens ordförande. Om regeringsråds tjänstgöring i lagrådet finns bestämmelseri regeringsformen. Regeringsrätten är delad i två eller flera avdelningar.Avdelningarna är lika behöriga att upptaga mål som regeringsrätten handlägger. Regeringsrättens ordförande är ordförande på en avdelning.Ordförande på annan avdelning är det regeringsråd som Konungen förordnar. Om avdelnings sammansättning vid prövning av mål finnsbestämmel- Kungl.Majits proposition nr 1971 5 ser i regeringsformen. Vid behandling av fråga om prövningstillstånd skalltre regeringsråd deltaga. Finneravdelning vid överläggning till avgörande av mål, att den mening som råder påavdelningen avviker från rättsgrundsats eller lagtolkning, som förut varitantagen av regeringsrätten, får avdelningen förordna, att målet eller, om detkan ske, endast viss fråga i målet skall avgöras av regeringsrätten i desshelhet. Sådant förordnande får också meddelas, om det i annat fall är avsärskild betydelse för rättstillämpningen att målet eller viss fråga avgöres avregeringsrätten i dess helhet. olika avgöranden av regeringsrätten kommit till uttryck mot varandrastridande åsikter i fråga om viss rättsgrundsats eller lagtolkning, äger förstastycket tillämpning endast om avdelningen finner att den rådande meningenavviker från det senast meddelade avgörandet. Närmål avgöres av regeringsrätten i dess helhet, skall alla ledamöterna deltaga iavgörandet, om ej laga hinder möter. 6§När avdelning behandlar ansökan om resning i något av regeringsrättenavgjort mål eller ärende, får ledamot, som deltagit i det tidigare avgörandet, ej tjänstgöra på avdelningen, om domfört antal ledamöter ändå är att tillgåinom domstolen. 7§ För beredning och föredragning av mål i regeringsrätten finns hos domstolensärskilda tjänstemän. 1. besväröver beslut i förvallningsärende som enligt lag eller annan för fattning anföres hos domstolen, 2. mål som underställes domstolen enligt folkbokföringsförordningen (1967:198). Konungenförordnar om kammarrättemas domkretsar. 9§Innefattar besvär även fråga, som det ankommer på Konungen att avgöra, ochfinner kammarrätten frågorna ej böra avgöras var för sig, skall kammarrättenmed eget utlåtande överlämna målet till Konungens prövning. Maj:ts proposition nr 1971 I kammarrätt finns kammarrättspresident, en eller flerakammarrättslagmän samt kammarrättsråd. De skall vara lagfarna. Kammarrättspresident, kammarrättslagman och kammarrättsrådutnämnes av Konungen. Kammarrätt är delad i avdelningar. Konungen får bestämmaatt avdelning skall vara förlagd till annan ort än den där domstolen har sittsäte. Avdelning består av presidenten eller en såsomordförande samt av minst två kammarrättsråd, av vilka en är vice ordförande. Om särskild sammansättning av kammarrätt vid behandling avmål om fastighetstaxering finns bestämmelser i taxeringsförordningen (1956:623). Kammarrätt är domför med tre ledamöter. Fler ån fyra fårej sitta i rätten. Om domförhet vid behandling av mål om fastighetstaxeringfinns bestämmelser i taxeringsförordningen (1956:623). Konungen bestämmer i vilken omfattning åtgärd som avserendast måls beredande får vidtagas av ledamot i kammarrätten eller av annantjänsteman vid denna. I fråga om omröstning i allmän förvaltningsdomstol gällerbestämmelsema i 16 och 29 kap. i tillämpliga delar. U § Allmän förvaltningsdomstol sammanträder på den ort därden har sitt säte eller där avdelning av domstolen är förlagd. När detföreligger särskilda skäl får domstolen sammanträda på annan ort. Ledamot och föredragande i allmän förvaltningsdomstolskall vara svensk medborgare. Den som är omyndig eller i konkurstillstånd fårej utöva befattning som ledamot eller föredragande. Ledamot och föredragande i allmän förvaltningsdomstolskall ha avlagt domared eller försäkran enligt 4 kap. 11 § . De som står i sådant förhållande till varandra som sägs i4 kap. 12 § får ej tjänstgöra som ledamöter i allmänförvaltningsdomstol. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 7 Konungen får på begäran avallmän förvaltningsdomstol förordna särskilda sakkunniga meduppgift att tillhandagå domstolen med utlåtanden. Vidallmän förvaltningsdomstol finns kansli. Konungenmeddelar närmare bestämmelser om allmän förvaltningsdomstols organisation ochverksamhet. Dennalag träder i kraft , då lagen (1909: 38 s. 3) om Kungl.Maj:ts regeringsrätt, lagen (1967:64) om tillfällig ökning av regeringsrådensantal och lagen (1970: 279) om besvär över beslut av organ skallupphöra att gälla. Äldre bestämmelser gällerfortfarande i fråga om besvär över beslut som meddelats före ikraftträdandet.Besvär över beslut, som enligt äldre bestämmelser anföres hos kammarrätten,skall efter ikraftträdandet prövas av kammarrätten i . Konungen fårdock bestämma att sådana besvär över beslut av myndighet inom domkretsen förkammarrätten i skall prövas av denna kammarrätt. Regeringsrättenfår bestå av fler än aderlon regeringsråd till dess antalet nedgått till dettaantal till följd av inträffade ledigheter. Om särskilda skäl föreligger, fårdock nya ledamöter utses . Maj:ts proposition nr 1971 Härigenom förordnas som följer. Denna lag gäller handläggning av ärende hosförvaltningsmyndighet. Lagen gäller även ärende hos domstol, om ärendet avserdomstolens förvaltande verksamhet. Har i lag eller i författning som beslutats av Konungeneller meddelats bestämmelse som avviker från denna lag, gäller dockden bestämmelsen. 2§ Lagen gäller icke ärende hos 2. myndighet, om ärendetavgöres genom beslut som överklagas genom kommunalbesvär eller besvär hoskommunal besvärsnämnd, 3. överexekutor eller utmätningsman,om ärendet avser myndighetens exekutiva verksamhet, eller 4. polis-, åklagar- ellertullmyndighet, om ärendet avser myndighetens verksamhet till förekommande ellerbeivrande av brott. Bestämmelserna i 1420 §§ gäller endast i den mån fråga ärom utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet,skyldighet, disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande. Bestämmelserna i 1420 §§ tillämpas ej 1. i ärende i första instans närärendet avser sjukvård och mjmdighelens beslut ej kan överklagas genom besväreller 2. när ärendetavser föreskrift till allmän efterrättelse och fråga ej är om prövning medanledning av överklagande. Maj:ts proposition nr 1971 9 4§ Den som har att handlägga ärende är jävig, 1. om saken angår honom själv ellerhans make, föräldrar, barn eller syskon eller annan honom närstående ellerärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själveller någon honom närstående, 2. om han eller någon honomnärstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kanvänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång, 3. om ärendet blivit anhängigl hosmyndigheten efter överklagande eller underställning eller på grund av tillsynöver annan myndighet och han tidigare hos den underordnade myndigheten deltagiti den slutliga handläggningen av ärende som rör saken. 4. om han i saken fört talan somombud eller mot ersättning biträtt någon eller 5. om eljest särskild omständighetföreligger som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. Från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligensaknar betydelse. Den som är jävig får ej handlägga ärendet. Han får dockvidtaga åtgärd, som ej utan olägligt uppskov kan ombesörjas av annan. Känner någon till omständighet som kan antagas utgöra jävmot honom, skall han självmant ge det till käima. Har fråga om jäv mot någon uppkommit och har annan ej trätti hans ställe, skall myndigheten besluta i jävsfrågan. Den som jävetgäller får deltaga i prövningen av jävsfrågan endast om myndigheten ej ärbeslut-för utan honom och annan ej kan träda i hans ställe utan olägligtuppskov. Mot beslut i jävsfråga får talan föras endast i sambandmed talan mot beslut, varigenom myndigheten avgör ärendet. Den som för talan i ärende får anlita ombud eller biträde.Den som har ombud skall dock medverka personligen, om myndigheten begär det. Visar ombud eller biträde oskicklighet eller oförståndeller är han eljest olämplig, får myndigheten avvisa honom som ombud ellerbiträde i ärendet. Talan mot myndighets beslut att avvisa ombud eller biträdefår föras i samma ordning som gäller för talan mot beslut, varigenom myndighetenavgör ärendet. Maj.ts proposition nr 30 är 1971 Handling anses ha kommit in till myndighet den dag dåhandlingen eller avi om betald postförsändelse, i vilken handlingen ärinnesluten, anlänt till myndigheten eller kommit behörig tjänsteman till banda.Underrättas myndighet särskilt om att telegram till myndigheten anlänt tilltelegrafanstalt, anses telegrammet ha kommit in redan när underrättelsen nåttbehörig tjänsteman. Kan det antagas att handlingen eller avi om denna viss dagavlämnats i myndighetens lokal eller funnits tillgänglig för myndigbeten påpostanstall, anses den ha kommit in den dagen, om den kommit behörig tjänstemantill banda närmast följande arbetsdag. Telegrameller annat meddelande som icke är underskrivet skall bekräftas av avsändarengenom egenhändigt undertecknad handling, om myndigheten begär det. 8§ Är ansöknings- eller besvärshandling eller annanhandling från någon som saken angår ofullständig och kan bristen avhjälpas påett enkelt sätt, skall myndigheten vägleda honom, om det behövs för att hanskall kunna ta till vara sin rätt. 9§ När myndighet har att göra med någon som ej behärskarsvenska språket eller är allvarligt hörsel- eller talskadad, får myndighetenvid behov anlita tolk. Innan myndighet inhämtar yttrande genom remiss, skallmyndigheten noga pröva behovet av åtgärden. Behöver yttrande inhämtas frånflera, skall det göras , om ej särskilda skäl föranleder annat. Om detej är obehövligt, anges i remissen i vilka avseenden och inom vilken tidyttrande önskas samt huruvida mottagaren bör inhämta yttrande från annan. Talan mot sådant beslut av myndighet som kan överklagasgenom besvär får föras av den som beslutet angår, om det gått honom emot. Besvär över myndighets beslut anföres genom attbesvärshandling tillställes den förvaltningsmyndighet ellerförvaltningsdomstol som har att pröva besvären. I besvärshandlingen skall angesdet beslut som överklagas. Besvärshandlingen skaU ha kommit in frånden dag då klaganden fick del av beslutet. I fråga om beslut, som avserföreskrift till allmän efterrättelse och som ej delges, räknas besvärslidenfrån den Maj:ts proposition nr 1971 11 dag då beslutet tillkännagavs. Har beslutet tillkännagivitsvid mer än ett tillfälle, räknas besvärstiden för dét sistatillkännagivandet. Besvärsom ej anförts i rätt tid upptages ej till prövning. Har besvärshandlingenföre besvärstidens utgång kommit in till den myndighet som har meddelat det överklagadebeslutet, skall besvären ändå upptagas till prövning. Myndighet, som har att pröva besvär, kan förordna att detöverklagade beslutet, om det eljest skulle lända till efterrättelse ,tills vidare icke skall gälla. Särskilda bestämmelser för vissa ärenden Sökande,klagande eller annan part har rätt att ta del av det som tillförts ärendet medde begränsningar som följer av 39 § andra stycket lagen (1937: 249) ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar eller av dennaparagraf. Myndighetfår vägra att lämna ut annat material än allmän handling under sammaförutsättningar som enligt nyssnämnda lagrum gäller beträffande allmänhandling. Lämnas sådant material ut, skall myndigheten om det behövs göraförbehåll om hur det får användas. vägrat att lämna ut handling eller annat som tillförts ärendet,skall myndigheten på annat sätt upplysa parten om innehållet i materialet, iden mån det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan skeutan allvarlig skada för det intresse so«i föranlett vägran att lämna utmaterialet. Myndigheten skall vid behov förordna att den som erhåller sådanupplysning ej får obehörigen yppa vad han fått veta. 16 § Ärende får ej avgöras utan att sökande, klagandeeller annan part underrättats om det som tillförts ärendet genom annan änhonom själv och tillfälle beretts honom att yttra sig över det. Myndighetenfår dock avgöra ärende utan att så skett, 1. om åtgärdernaär uppenbart obehövliga, 2. om ärendet rör tillsättning avtjänst, antagning för frivillig utbildning, utfärdande av betyg, tilldelning avforskningsbidrag eller jämförbar sak och fråga ej är om prövning med anledningav överklagande, 3. om det kan befaras attgenomförandet av beslutet i ärendet annars skulle avsevärt försvåras eller 4. om ärendets avgörande ej kan uppskjutas. Underrättelse enligt första stycket får ske genom delgivning. Maj:ts proposition nr 1971 Bestämmelsema i 14 § om begränsningar i rätten att ta delav det som tillförts ärendet äger motsvarande tillämpning i fråga omunderrättelse enligt första stycket. Vill sökande, klagande eller annan part muntligen lämnauppgift i ärendet, skall tillfälle beredas honom att göra det, om det kan skemed hänsyn till arbetets behöriga gång. Sådan uppgift antecknas genommyndighetens försorg i den utsträckning som det behövs. Beslut, varigenom myndighet avgör ärende, skall innehållade skäl som bestämt utgången. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis, 1. om besluteticke går part emot eller det eljest är uppenbart obehövligt att upplysa omskälen, 2. om beslutetrör tillsättning av tjänst, antagning för frivillig utbildning, utfärdande avbetyg, tilldelning av forskningsbidrag eller jämförbar sak, 3. om det ärnödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, privatlivets helgd, enskildsbehöriga ekonomiska intresse eller jämförbart förhållande eller 4. om ärendet är så brådskande att det ej finns tid attutforma skälen. Har skälen utelämnats, bör myndigheten på begäran av part om möjligt upplysa honom om dem i efterhand. Sökande, klagande eller atman part skall underrättas ominnehållet i beslut varigenom myndighet avgör ärende, om det ej är uppenbartobehövligt. Är det uppenbart atl beslutet går honom emot, skall han även underrättasom vad han har att iakttaga vid talan mot beslutet och om skiljaktig mening somantecknats i protokoll eller annan handling. Underrättelse får ske genomdelgivning. Första stycket äger motsvarande tillämpning, om annan somfår överklaga beslutet begär att skriftligen få del av detta. Innan myndigheien rättar beslut, som till följd avskrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbaroriktighet, skall tillfälle lämnas part att yttra sig, om det ej är obehövligt. 20 § Den som uppsåtligen bryter mot förbehåll ellerförordnande som meddelats enligt 14 § eller 15 § tredje stycket dömes tillböter eller fängelse i högst ett är, om ej gämingen är belagd med straff ibrottsbalken. Denna lag träder i kraft , då lagen (1946:326) om rätt att i mål och ärenden som tillhöra stats- eller kommunalmyndighetshand- Maj.-ts proposition nr 1971 13 läggning insända handlingar med posten m.m. och lagen(1954:355) om besvärstid vid talan mot förvaltande myndighets beslut skallupphöra att gälla. I fråga om besvär över beslut som meddelats före den 1januari 1972 gäller äldre bestämmelser. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning tillföreskrift som ersatts genom bestämmelse i denna lag, lillämpas i stället dennya bestämmelsen. Härigenom förordnas som följer. 1 § Denna lag gäller rättskipning i regeringsrätten,kammarrätt, skatterätt och länsrätt. 2§ Har i lag eller i författning som beslutats av Konungenmeddelats bestämmelse som avviker från denna lag, gäller den bestämmelsen. Ansökan, besvär, anmälan, underställning och annan åtgärd,varigenom mål anhängiggöres, skall ske skriftligen. Ansöknings- eller besvärshandling från enskild börinnehålla uppgift om hans namn, personnummer, yrke, postadress ochtelefonnummer. Handlingen skall vara egenhändigt undertecknad av honom ellerhans ombud. I ansöknings- eller besvärshandling eller därmed jämförlighandling skall anges vad som yrkas samt de omständigheter som åberopas tillstöd härför. I besvärshandling anges dessutom det beslut mot vilket talanföres. Sökande eller klagande bör vidare uppge bevis som han villåberopa och vad han vill styrka med varje särskilt bevis. Maj:ts proposition nr 50 dr1971 5§ Är ansöknings- eller besvärshandling så ofullständigatt den icke kan läggas till grund för prövning i sak, skall rätten föreläggasökanden eller klaganden att avhjälpa bristen vid påföljd att hanstalan annars ej upptages till prövning.