prop · FU03114 · 1971-12-31 00:00:00 — I promemorianföreslås all dom, varigenom trafikant enligt 3 § den föreslagna lagen hardömts för överträdelse av utländsk trafikföreskrift, vilken saknar motsvarighethär i landet, inle skaU rapporteras liU körkortsregislrel men atl uppgift lillregistret skall lämnas i vanlig ordning om dom, varigenom någon med slöd av 1eller 2 § i den föreslagna lagen har bestraffats här i landet för trafikbrottutomlands. En remissinstans anser all underrättelseplikt bör föreligga ocksånär körkorlsinnehavare har dömts enligt 3 § i den föreslagna lagen. Föregen del ansluter jag mig liU promemorians förslag alt skyldigheten all sändaunderrättelse till körkortsregister inle skall föreligga i fråga om ådömtstraff för brott mot 3 § den nya lagen. angivna begränsning iunderrättelseskyldigheten föranleder ändring i 80 § 2 mom.väglrafikkungörelsen. Frågan om denna ändring lorde senare komma all anmälas avchefen för kommunikationsdepartemenlet. Utöver vad nu sagls synes den nyalagen inte föranleda några följdändringar i annan lagstiftning. Etlsvenskt tillträde till Irafikbrottskonventionen ger emellerlid anledning altundersöka behovet av ändringar i processlagstiflningen. Konventionenmedför förpliktelse för hemvislslaten all la emot och granska varjeframställning om lagföring. Därefter slår emellerlid hemvislstalen fri allvidta de ålgärder som föreskrivs i den inhemska lagstiftningen (arl. 4).Framställning om lagföring behöver således inle nödvändigtvis leda till åtal,utan hemvislslatens myndigheter kan t. ex. lägganer förundersökningen eller besluta att inte väcka åtal. Konventionenföranleder följaktligen i denna del inte några lagändringar. Konventionendrar upp vissa gränser för gärningsstatens befogenheter, när framställning omlagföring har skell. Gärningsstalen får då inle längre vidta åtgärder förlagföring av gärningsmannen. Denna räll återfås, om hemvistslalen meddelar attden inle har vidtagit någon åtgärd med anledning av framställningen.Gärningsstalen får också tillbaka rätlen, om framställningen återkallas pågrund av senare inträffade omständigheter och återkallelsen sker innanförhandling i målet har inletts i första instans i hemvislslaten (art. 5). Enligl20 kap. 6 § RB är åklagare i princip skyldig att åtala för brott, som hör underallmänt åtal. Faslän frågan inte har reglerats i lag förekommer del emellertidredan nu all åtal för brott som har begåtts i och har föranlettförundersökning här "överförs" till och väcks i främmande stal därgärningsmannen har sill hemvist. I faU då så sker, torde få anses attåtalsplikten enligl svensk räll är uppfylld. I45 kap. 1 § Iredje styckel RB föreskrivs, att nytt åtal inle får väckas molden tiUlalade för gärning, för vilken han redan står under åtal. Bestämmelsenär formellt tillämplig endasl då åtal har väckts vid svensk domstol. Idepartementspromemorian uttalas, all svenska åklagare i enlighet med grundernaför denna bestämmelse i praktiken lorde anse sig förhindrade all väcka åtalhär i landet, när åtal för samma gärning har väckts i annat land efler svenskåklagares begäran om lagföring där. Enligl promemorian lorde del därför inlekrävas någon lagstiftningsåtgärd med anledning av innehållet i arl. Några remissinstanser anser dock, all åklagarens befogenheter allväcka åtal i sådani fall bör regleras genom en uttrycklig bestämmelse i RB. Enliglmin mening saknas del anledning atl lagstifta i denna fråga. Den praxis som harutbildats på grundval av våra nuvarande regler är väl förenlig medkonventionsförpliktelsema enligt art. 5. RÅ har tidigare meddelat särskildaanvisningar för förfarandet vid begäran om lagföring i annat land (cirkulär C34). Dessa blir tillämpliga också på framställningar som grundas påförevarande konvention. I den mån del behövs ytterligare bestämmelser elleranvisningar kan dessa meddelas i samma ordning. Del kan tilläggas all frågan omåklagares åtalsplikt utreds av åtalsrättskommittén (Ju 1971: 55), som enliglsina direktiv också har all uppmärksamma all åtal i viss utsträckning bör kunnaunderlåtas på grund av internationella överenskommelser. 7 föreskrivs att handlingar, som har upprättats i gärningsstalen resp. hemvislstalen,skall ha samma rättsliga verkan i den andra staten som om de hade upprättats avden statens myndigheter. Med handling avses förundersökningsprotokoll ochliknande. Artikeln synes inte böra föranleda någon lagstiftningsåtgärd frånsvensk sida. 5 1971.1 saml. Arl.14 i konventionen innehåller bestämmelser om vilka handlingar som bör varafogade vid framställning om lagföring och verkställighet. Sålunda skall vidframställning om lagföring fogas bl. a. förhörsprotokoll, utdrag avbrottsregister, skisser och fotografier saml avskrift av de lagbestämmelser somär tillämpliga på fallet i gärningslandet jämte tUlämpligapreskriplionsbeslämmelser. Hemvistslalen kan begära kompletterandeupplysningar (art. 16). Förfarandetför överförande av trafikmål från ell nordiskt land tUl elt annat är reglerat idet samarbelsavtal om lagföring i annat nordiskt land som har ingåtts mellan dehögsla åklagarmyndigheterna i de nordiska länderna (RÅ:s cirkulär C 65).Avtalets bestämmelser gäller alla slags brott och blir sålunda automatiskttillämpliga på sådani överförande av Irafikmål som grundas på den enhelUganordiska lagstiftningen. Bestämmelser i sådana frågor som nämns i art. 14 och16 lorde för övriga trafikmål kunna meddelas i administrativ ordning. Framställningom lagföring eller verkställighet skall enligt arl. 15 sändas resp. mottagas avkonvenlionsstalernas justitiedepartement. Övriga meddelanden skall utväxlas påsamma sätt eller direkt mellan vederbörande myndigheter i konventionsslalerna.Del är tillåtet för konventionsslat alt avvika från dessa regler. Avvikelseskall anmälas lUl generalsekreteraren. Skriftväxlingmellan myndigheter i de nordiska länderna bör liksom tidigare ske direkt mellanmyndigheterna. Framställningar tiU eller från utomnordiska stater bör försvensk del i enlighet med tidigare praxis förmedlas på diplomatisk väg. Dennaavvikelse från huvudregeln i art. 15 bör anmälas tiU Europarådetsgeneralsekreterare enligl arl, 15,4. Den fortsatta skriftväxlingen medutomnordiska länder bör ske direkt mellan vederbörande åklagarmyndigheter.Detta gäller även underrättelse från hemvistslalen om ålgärder som harvidlagils med anledning av framställning (art. 18). 17, som reglerar rättshjälp i samband med trafikbrottskonventionenstillämpning, föranleder någon lagstiftning. Konventioneninnehåller också särskilda bestämmelser om rättegångskostnader (art. 22 och23). Dessa bestämmelser bygger på principen alt varje konvenlionsstat skall laul kostnaden för förfarandet i sin stat enligt egna regler. Rättegångskostnadenskall sedan stanna på den stal i vUken den har uppkommit. Dessa regler stämmeröverens med gällande svensk rätt och påkallar alltså inle några lagstiftningsåtgärder. 7,1,4SärskUd åtaisprövning vid brott som begåtts utomlands Åtalför brott som har förövats utom får i princip väckas endasl eflerförordnande av Kungl, Maj:t eller den Kungl, Maj:t har bemyndigat att meddelasådant förordnande. I vissa fall fordras dock Del gäller i fråga om brott som har förövats på svensktfartyg eller luftfartyg eller i tjänsten av befälhavaren eller någon somtillhörde besättningen på sådant fartyg, vidare brott som har begåtts av krigsmanpå område där avdelning av krigsmakten befann sig och brolt som har förövats avsvensk, dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare mol svenskt intresse (2kap. 5 § andra stycket BrB). Med stöd av 2 kap. 5 § BrB har RÄ genom brev den18 bemyndigats bl. a. all förordna om åtal för brott som harförövats i , , eller eller på fart5'g ellerluftfartyg i reguljär trafik mellan dessa länder. Iskrivelse har RÄ hos Kungl. Maj:l hemslälll om sådanlagändring all åtal för brott som har förövats i annat nordiskt land eller påfartyg eller luflfartyg i reguljär trafik mellan nordiska länder får väckasutan särskilt förordnande. Förslaget avser brott över huvud laget och är inlebegränsat atl gälla endast trafikbrott. RÅ:s framställning har behandlats iden förut nämnda departementspromemorian. I denna läggs fram förslag lill lagom ändring av 2 kap. 5 § BrB, grundat på RÅ:s framstäUning. Promemorieförslagethar i allmänhet tiUslyrkts av remissinstanserna, i vissa fall dock underförutsättning alt krav på dubbel straffbarhel införs. En av remissinstansernaanser att sådani krav i varje fall bör införas beträffande trafikbrott. AvRA:s skrivelse framgår, att framställningar om åtalsförordnande för brott somhar begåtts i annat nordiskt land regelmässigt bifalls av honom.Ålalsprövningen lorde i förevarande fall i praktiken inle fylla något ändamål,givetvis beroende på alt strafflagstiftning och rätlsliU-lämpning i så storutsträckning är enhetliga inom . Vissa olikheter finns dock fortfarande,bl. a. inom trafikstraffrälten. I det föregående har jag föreslagil en regelom krav på dubbel straffbarhel för beivrande här i landet av trafikbrott somhar begåtts utomlands. Genom en sådan regel minskas behovet av särskildåtaisprövning ytterligare, som de önskemål som vissa remissinstanserhar framfört om generellt krav på dubbel straffbarhel blir tillgodosedda på elli sammanhanget mycket betydelsefullt område. Jag vUl också erinra om vad jag idel föregående (avsnitt 7.1.2) har ullalat om behovet alt i en nära framlidgöra en översyn av bestämmelserna om svensk domstols behörighet i brottmål medavseende på frågan i vad mån krav på dubbel straffbarhel bör uppställas. Medhänsyn lill nu anförda förhållanden föreslår jag, all från kravet på särskUdåtalsprövning för brott som har begåtts utomlands görs undanlag för brott somhar förövats i nordiskt land och i viss omfattning brott som har förövatsombord på transportmedel i trafik mellan nordiska länder. I promemorieförslaget har undantagsregeln angetts omfatta brott somhar förövats i , , eller eller på fartyg ellerluftfartyg i reguljär trafik mellan dessa länder. Som hovrätten för VästraSverige har framhåUit bör bestämmelsen avse även brolt som har förövats påfartyg eller luftfartyg i reguljär trafik mellan och något av de andranordiska länderna eller i sådan trafik mellan delar av en och samma nordiskastat, även när brottet förövats under det fartyget eller luftfartyget befannsig på internationellt område. Undantagsregeln bör införas i 2 kap, 5 § andrastyckel BrB, som i samband därmed bör undergå en redaktionell omarbetning, 7,1,5Preskription Reglerom preskription av åtal och av ådömd påföljd finns i 35 kap, BrB. Reglerna, somhar i huvudsak samma innehåll som motsvarande bestämmelser i 1864 årsstrafflag, bygger på principen atl samhället inte bör ingripa mot brott ellerlåta verkstäUa påföljd efler det att brottet begicks eller lagföringskedde. Delnordiska samarbetet rörande verkstäUighet av straff har aktualiserat frågan omenhetliga straffrättsliga preskriptionsregler i de nordiska länderna. tog upp frågan till behandling och lade i ettbetänkande av (NU 1967: 15) fram resultatet av sina övervägandenrörande möjligheterna all nå större nordisk rättslikhet på området. Kommitténbehandlade frågor om preskriptionstider vid åtalspreskription, preskription vidflerfaldig brottslighet, preskriptionstidens början, preskriptionsavbrott,preskription av enskUt åtal samt preskription av ådömt straff och vidkonfiskation. Man har inom kommittén enats om alt föreslå i allt väsentligtlikformiga regler. Beträffande den närmare innebörden av kommitténs förslaghänvisar jag till redogörelsen i avsnitt 4.2. Kommiltéförslagethar redan lett till ändrade preskriptionsregler i . Den nya danskalagstiftningen, som genomfördes , stämmer i huvudsak överens med vadkommillén har föreslagit. I och har förslag till ändradlagstiftning på detta område utarbetats. Dessa förslag ansluter sig helt tillkommilléns rekommendationer. Nordiskastraffrätlskommitléns belänkande om preskription har i behandlats i denförut nämnda departementspromemorian. I promemorian föreslås, alt regeln i 35kap. 5 § BrB om framskjuten utgångspunkt för preskriptionstiden vid upprepadgrövre brottslighet upphävs. Vidare föreslås att de i 35 kap. 8 § BrBföreskrivna preskriptionstiderna för ådömt fängelsestraff förkortas. Destraffrättsliga preskriptionsreglerna har hos oss behandlats även i annatsammanhang. I Irafikmålskommitléns belänkande "Förundersökning" (SOU1967: 59), som främst behandlade reglema om förundersökning i brottmål, ladekommittén också fram förslag till ändrade bestämmelserom absolut preskriptionslid vid bötesbrott. Förslagel innebär i huvudsak absoluta preskriptionstiden vid sådana brott genom ändring i 35 kap. 6 § BrBförkortas från 15 lill . DensärskUda regeln i 35 kap. 5 § BrB om förlängning av preskriptionstiden vidgrövre brottslighet är till-lämplig, när någon har begått brott varpå kan följafängelse . Begår gärningsmannen nytt sådani brott inompreskriptionstiden för det första brollel, räknas preskriptionstiden för delgamla brollel från lidpunkten för det senare brottet. Samma regel tillämpas omden brottslige begår ytterligare brott varpå fängelse kan följa. Pådelta sätt kan liden för åtalspreskription förlängas intill den absolutapreskriptionstiden, som för brolt av här förevarande slag är , räknaifrån den dag brottet begicks. Idepartementspromemorian föreslås som nämnts alt bestämmelsen i 35 kap, 5 § BrBupphävs. Praktiskt laget samtiiga remissinstanser har tillstyrkt förslagel. Defå remissinstanser som har ställt sig tveksamma till eller avstyrkt förslagetåberopar att bestämmelsen i några fall har visat sig ha praktisk betydelse. Vidbrottsbalkens tillkomst överfördes de preskriptionsregler som fanns istrafflagen i storl sett oförändrade till brollsbalken. Man gjorde endaslsådana ändringar som var nödvändiga till följd av all enhetligt frihetsstraffinfördes. Del övervägdes dock under förarbetena till balken huruvidabestämmelsen i 4 kap. 14 § strafflagen (numera 35 kap. 5 § BrB) om förlängningav preskriptionstiden vid återfall borde ändras. Min företrädare uttaladedärvid (prop. 1962: 10 C s. 418), all det visserligen inle fanns något meraframträdande behov av en sådan bestämmelse men alt det dock inte fannstillräckliga skäl all låta bestämmelsen utgå. Föregen del anser jag i likhet med nordiska slraffrätlskommiltén och majoritetenav remissinstanserna att tiden nu är mogen alt upphäva 35 kap. 5 § BrB.Bestämmelsen kan knappast anses ha någon betydelse för brottsbekämpningen annatän i myckel speciella fall. En motsvarande regel saknas i övriga nordiskaländers lagstiftning. Intresset av alt få enhetliga preskriptionsregler iNorden lalar sålunda för all bestämmelsen utgår ur brollsbalken. Jag föreslår ienlighet härmed alt 35 kap. 5 § BrB upphävs. Bestämmelsenom absolut preskriptionslid i 35 kap. 6 § BrB anger de yttersta gränserna fördomstols möjligheter atl ådöma påföljd. Om del inle kan följa fängelse över tvåår på brollel, får påföljd inle ådömas efler del all femlon år har förflutitfrån brottet, I övriga fall, alltså vid grövre brolt, är motsvarande tidrymdtrettio år. För klarhetens skull bör erinras om all domstol inte får ådöma påföljdför brott, om den misstänkte inle har häktats eller delgivits stämning förbrottet inom tid som anges i 35 kap. 1 § BrB. lionstidenavbrutits genom häktning eller delgivning av stämning, får reglerna i 35 kap. 6§ BrB betydelse. Reglerna kan bli tillämpliga också när tiden föråtalspreskription har förlängts enligl 35 kap. 5 § BrB. danska lagstiftningen finns f. n. inle någon motsvarighet lill bestämmelseni 35 kap. 6 § BrB. Inte heller finns något sådant stadgande i nu föreliggandeförslag till ändring av de norska preskriptionsreglerna. Anledningen härtillär alt preskriptionstiden enligt den danska lagen och del norska förslagetbörjar löpa på nytt vid uppehåll i rättegången. I det förslag till ändradepreskriptionsregler som har utarbetats i finns däremot en regel sommotsvarar vår nuvarande bestämmelse. Trafikmålskommitténföreslår, att en kortare absolut preskriptionstid införs för brott varpå inlekan följa svårare straff än böter. Undanlag görs dock för brott för vilkapåföljden är normerade böter. Enligl kommillén bör den absolutapreskriptionstiden för övriga bötesbrott vara . Förslaget har mottagitspositivt av remissinstanserna. och domareföreningen gårlängre än kommittén och förordar alt den absoluta preskriptionstiden förbötesbrott bestäms till . Jagdelar kommitténs och remissinstansernas uppfattning atl den nu gällandefemtonåriga preskriptionstiden är väl lång för bötesbrott. Del ligger knappasti samhällets intresse att kunna beivra bagalellarlade brott under så lång lid.Den nuvarande regeln torde inte ha någon betydelse som brottsavhållandefaktor. Den skapar däremot vissa praktiska problem för domstolarna. Om dentilltalade efler delgivning av stämning inle kan anträffas, kan domstolenvisserligen i hithörande fall enligl 46 kap. 15 § RB under vissa omständigheteravgöra målet i den tilltalades utevaro. Om emellertid den tilltalades närvarobedöms som nödvändig, förblir målet anhängigt vid domstolen ulan all kunna avgöras,så länge den tilltalade inte kan anträffas för delgivning av kallelse.Domstolen kan inle slutbehandla målet, förrän den absoluta preskriptionstidenhar löpt ul. Det kan sålunda bli nödvändigt att under åtskiUiga år vidupprepade tillfällen vidta ålgärder för alt få till slånd förhandling i målet.Även om antalet bötesmål som blir liggande på detta sätt inle lorde vara stort,bör en sådan ordmng undvikas. Ifrågan hur lång den absoluta preskriptionstiden bör vara vid bötesbrott finnerjag kommitténs förslag om en femårig preskriptionstid vara väl avvägt, och jagbiträder därför förslaget. Kommitténhar undantagit brott för vUka påföljden är s. k. normerade böter från silländringsförslag. Sådana böter förekommer f. n. huvudsakligen som påföljd vidbrott mol skatleslrafflagen (1943: 313). Kommittén har inte ansett detlämpligt att förkorta den absoluta preskriptionstiden för sådana brott. Sedankommillén avlämnade sitt förslag, har bifallit ett Maj:t framlagt förslag till en reform rörande påföljdssyslemel i frågaom överträdelse av skatte- och avgiflsförfallningar (prop. 1971: 10, SkU 1971:16, rskr 1971: 72). Reformen innebär bl. a. att den nuvarande skatlestrafflagenersätts av en skattebroltslag. För brolt som avses i den nya lagen skall böterådömas i form av dagsböter och inte som f. n. i form av normerade böter. Iskaltebrottslagen finns en särskild regel om åtalspreskription. Regeln innebär i överensstämmelse med vad som gäller enligl skaltestrafflagen allåtalspreskription vid brott enligl skaltebrottslagen inle i något fall inträdertidigare än efter det brottet begicks. Skattebroltslagen skall träda ikraft . Medhänsyn lill vad sålunda gäller och kommer all gälla omåtalspreskription vid brott som avses i skallesttafflagen resp. skaltebrottslagenär del uppenbart alt en förkortning av den absoluta preskriptionstiden ibötesmål lill inle kan avse sådana brott. För dessa brott bör sålunda denuvarande absoluta preskriptionstiderna gäUa även i fortsättningen. Från enbestämmelse om en absolut tid för åtalspreskription bör ocksåundantas de s. k. självständiga ämbetsbrotten i 20 kap. 14 §§ BrB. Också fördessa brolt gäller nämligen alt minsta lid för åtalspreskription är (35kap. 2 § BrB). Jag föreslår i enlighetmed det anförda alt den absoluta preskriptionstiden för brott varpå inte kanfölja svårare straff än böter bestäms tUl . Som villkor för all dennakortare preskriptionstid skall vara lUlämpUg bör gäUa att åtal för brottetpreskriberas enligt huvudregeln i 35 kap. 1 § 1 BrB, dvs. från detbrottet begicks. Härigenom kommer de tidigare nämnda brotten mot skatte- ochavgiftsförfatt-ningar saml de självständiga ämbetsbrotten all lämnas utanförden nya preskriplionsbeslämmelsens tUlämpningsområde. 35 kap. 6 § BrB börändras i enlighet med vad jag nu har föreslagit. Med bötessttaff likställs idelta sammanhang disciplinsttaff, vUket dock inte behöver anges i lagtexten. 8 § BrB innehåller regler om preskriptionstid för ådömt fängelse.Preskriptionstiden är , om fängelse på kortare lid än harådömts, och , om fängelse eller längre lid men inte har ådömts. Har fängelse än men inte över åtta årådömts, preskriberas straffet . Om domen innefattar fängelse påviss lid , är preskriptionstiden . Livstidsstraff slutiigenpreskriberas efler . Preskriptionstiden räknas i samtliga fall frånden dag domen vann laga kraft. Preskriptionstiden bryts genom all straffetbörjar verkställas. Ienlighet med nordiska straffrätlskommitléns rekommendationer föreslås idepartementspromemorian, all bestämmelsen om preskription avådömt fängelsestraff ändras så, all femårsregeln kommer alt gälla när fängelsehögst ell år har ådömts, tioårsregeln när straffet är längre än ell år men inteöver och femtonårsregeln när fängelse på längre lid än men inteöver åtla år har ådömts. Förslaget har tiUslyrkts av praktiskt tagel samtligaremissinstanser. ICriminalvårdssty-relsen bekräftar i sitt yttrande, all detnumera säUan förekommer all ådömt fängelsestraff preskriberas, och framhålleralt tillkomsten av nordiska verkställighetslagen har bidragit lUl dennautveckling. Styrelsens uttalande bestyrks av del vid styrelsens yttrandefogade statistiska material som jag har redogjort för i avsnitt 6.3. Reglernaom preskription av ådömt fängelsestraff har uppenbarligen ingen nämnvärdpraktisk betydelse. Del synes emellertid lämpligt atl dessa regler i möjligastemån är enhetliga i . Jag föreslår därför, all bestämmelserna i 35 kap. 8§ BrB ändras på del sätt som har föreslagits i departementspromemorian. Vidremissbehandlingen av departementspromemorian har några remissinstanser ansettdel vara angelägel, all de nordiska länderna närmar sig varandra ytterligarenär del gäller straffrättsliga preskriptionsregler. Remissinstanserna hardärvid bl. pekat på reglerna om preskriptionsavbrolt och om tidsfrister förenskilt åtal. Nordiskasttaffrällskommitléns överväganden angående den nordiska lagstiftningen ompreskription omfattade också andra frågor än dem som har behandlats i det föregående.Bl. a. diskuterades de regler som har berörts av de nyssnämndaremissinstanserna. Någon enighet kunde emellertid inle nås i dessa frågor. Jagär därför inle beredd att nu lägga fram något förslag till ändrad lagstiftningi dessa hänseenden men avser atl i annat sammanhang undersöka förutsättningarnaför all uppnå ökad nordisk rättslikhet i dessa frågor. Dennya lagen om straff för trafikbrott som begåtts utomlands bör med hänsynsärskilt lill innehållet i 3 § i princip ttäda i krafl sommotsvarande lagstiftning ttäder i kraft i de övriga nordiska länderna. IDanmark, och torde ikraftträdandet kunna ske under senare hälftenav innevarande år, men den närmare lidpunkten kan beslämmas först efler överläggningarmed företrädare för dessa länder. Som förut nämnts är del f. n. i viss månovisst om och när motsvarande reglering genomförs i och . Dettorde dock inle möta hinder all den nya lagen träder i kraft i sin helhet äveni förhållande lUl dessa länder , då den sätts itiUämpning i de Övriga nordiska länderna. Med hänsyn lill intresset av alllagstiftningen genomförs i , och bör delöverlämnas ål Kungl. Maj:l alt förordna om lagens Delsamma gäller av motsvarande skäl ifråga om den föreslagna ändringen i 2 kap. 5 § BrB. De föreslagna ändringarna i 35 kap. BrB hör inle sammanmed förslagel lill lag om straff för trafikbrott som begåtts utomlands. Dessaändringar bör träda i krafl : I enlighet med del anförda har inom justitiedepartementetupprättals förslag lill lag om straff för trafikbrott som begåtts utomlands ochförslag liU lag om ändring i brollsbalken. Förslagen lorde få fogas lill protokolleti della ärende som bilaga 5. Rörande det närmare innehållet i förslagel till lag omstraff för trafikbrott som begåtts utomlands vill jag ytterligare anföraföljande. Lag om straff för trafikbrott som begåtts utomlands Paragrafen innehåller en föreskrift om alt samtligabestämmelser i skall gälla även i fråga om gärning som har begåtts utomriket. Paragrafen motsvarar 1 § promemorieförsiaget.