prop · FU03121 · 1971-12-31 00:00:00 — Även socialutredningen har övervägt om inte något lak under denfaktiska självkostnaden kunde vara motiverat. lordevara av ringa praktisk betydelse. Från principiella utgångspunkter är del enliglutredningen riktigt atl en ekonomiskt välbeställd pensionär får betala enavgift som läcker den faktiska.kostnaden. I enstaka faU kan del visserUgen blifråga om synnerligen kraftiga avgiftsökningar i kommuner som går över från enhetiigaavgifter enligt folkpensionsprincipen till differentierade avgifter med hela självkoslnadensom lak. Del gäUer då pensionärer som har relativt höga inkomster och följaktligenfår elt förhåUandevis stort garantibelopp. Men kommunerna har intetagit ul oskäliga avgifter i förhållande lill kostnaderna, och utredningenräknar med all så inte heUer blir faUel i fortsättningen. av kommunerna beräknade självkoslnaden för ålderdomshemmen ingår egentUgadriftkostnader såsom personalkostnader, underhåll av fastigheten, livsmedel,bränsle- och elkostnader m. m. Dessutom ingår avskrivningar och ränta påbokfört värde. Från de sålunda beräknade bruttokostnaderna fråndras intäkter iform av bidrag och ersättningar från landsting och andra kommuner, personalensbetalning för förmåner i form av bostad och kost saml nettoinkomster avsärskild verksamhet. Återstående belopp utgör självkoslnaden. Enligl utredningensmening bör självkostnaden som avgiftsspärr beräknas för varje enskiltålderdomshem. Detla lorde också bäst stämma överens med den kommunalrältsliga självkoslnadsprincipen.Har kommunen flera ålderdomshem med starkt skiftande standard, kan del antasatt även självkostnaden för resp. hem är avsevärt olika,, med högre kostnaderför exempelvis ett nybyggt hem och lägre för elt äldre hem av kanske sämrestandard. Del framstår då som otillfredssläUande alt ha samma avgiftstak för debåda hemmen. UtredningenframhåUer vidare all självkostnadsprincipens funktion som avgiftsspärr iförevarande fall bör preciseras på så sätt att avgiften för en vårdplats inlefår överstiga vårdplatsens andel i självkostnaden för hemmet, dvs. Kommunen får aUlså inle, i syfte all kompensera bristandekostnadstäckning beträffande andra vårdplatser, av någon pensionär ta ul enavgift som överstiger nämnda genomsnittskostnad. Eftersom flertalet pensionärerinle kommer alt kunna betala en så hög avgift alt den läcker angivna del av självkoslnaden,innebär del sagda all kommunerna även i fortsättningen kommer all i storutsträckning få bidra lill anordnandet, underhållet och driften avålderdomshem. Iandra hänseenden än de nu nämnda anser utredningen att det bör kunna överlämnaslill kommunförbundet all utfärda rekommendationer om hur högsta avgift irelation lill självkostnaden bör beräknas. Kommunernasbokslut - och därmed redovisningen av ålderdomshemmens självkoslnad - skallvara klart senast påföljande år. Eftersom enligt utredningensmening senaste bokslut skall ligga till grund för beräkningen av självkoslnaden när delgäller att fastställa avgifislakel, kommer della alltså alt baseras på självkoslnadenför en period som ligger ell och ett halvt lill ell halvt år bakåt i liden.Inga uppskattningar om självkoslnaden som inkluderar beräknade kostnadsökningarefter senaste bokslut bör få läggas till grund för fastställandet av högslatillåtna avgift. Med de år stigande kostnaderna innebär detla ipraktiken atl avgiftstakel blir lägre än den aktuella självkostnaden, ell förhåUandesom gynnar sådan pensionär för vilken en avgift motsvarande självkostnaden kankomma i fråga. Enligt utredningens förslag utgörs avgiftsunderlaget avpensionärens samtliga inkomster efler skall, dvs. folkpension, inkl.pensionstillskott, och sidoinkomsler. För avgift disponeras den inkomst efterskatt som återstår, sedan garanlibeloppet frånräknats. Utredningen har vid utformningen av sill förslag räknaimed atl kbl i fortsättningen inte skall utgå lill pensionär i ålderdomshem. Omen kommun likväl väljer all kombinera det föreslagna systemet - eller ettsystem med enhetlig avgift enligt folkpensionsprincipen - med kbt, börbostadstillägget givelvis inte ingå i del inkomslunderlag på vilket garanlibeloppetberäknas. Utredningen pekar på all ell system med en kbl-anknulenbostadskostnadsdel kombinerad med differentierade avgifter för vård ochservice medför vissa administrativa olägenheter i fråga om pensionärer med såhöga sidoinkomsler alt de enligt gällande bestämmelser är helt eller delvis uteslutnafrån rätlen till kbl. Eftersom pensionären under alla förhållanden bör varaberättigad till ett garanti-belopp beräknat enligl de av utredningen föreslagnareglerna, måste i sådana fall såväl vad han själv skall betala i bostadskostnadsom avgiften för vård och service rymmas inom hans resterande, för avgiftdisponibla inkomst. lorde stundom medföra all avgiften för vård ochservice får sättas lägre än enligl eljest tillämplig taxa. Har pensionären kapital i någon form skall inkomsten däravenligt utredningens förslag ingå i inkomstberäkningen och därmed påverkaavgiftens och garanlibeloppets storlek. Man skall enligt utredningens mening endaslräkna med avkastningen av rörUgl resp. fast kapUal -enligl de beräkningsgrundersom gäller vid taxeringen lill statlig inkomstskatt - men lämna själva kapitaltiUgångarnaograverade. Genom den schablonmässigt beräknade intäkt som gällerflertalet en-och tvåfamiljsfastigheter samt genom det garanlibelopp som tiUämpasvid laxeringen till inkomstskatt kan en pensionär bli påförd viss skalttrots att egentiiga kapitalinkomster saknas. Till skatten kan i vissa fallkomma olika utgifter för underhåU m. m. av fasligheten - kanske etl eget hem,där pensionären kan bo några sommarmånader. Utredningen vill med detlage exempel på en situation där en viss jämkning av en eljest schablonberäknad inkomst (ochdärmed avgift) kan vara motiverad av sociala skäl och vara av viss betydelseäven från rehabiliieringssynpunkter. Utredningen framhåUer all endasl faktisk avkastning avkapital bör läggas tiU grund för inkomstberäkningen och därmed för avgiftssätlningen.Det får sålunda inle förekomma alt pensionärens enligl skattereglerna framräknadeinkomst ökas raed viss procent e. dyl. av hans tUlgångar när man bestämmeravgiften. Fastställande och uttag av avgift Utredningen har funnit atl del bör ankomma på kommunfuUmäktigeall fastställa grunderna för avgiftssätlningen med iakttagande av de minimigarantierför pensionärerna i fråga om avgiftsuttaget som enligl utredningens förslagskall gälla. Avgiften i det enskilda fallet skall enligl utredningen bestämmasav socialnämnden. Givelvis har socialnämnden rätt alt delegera denna uppgiftenligt bestämmelserna i 8 § ShjL. Avgiftssätlningen bör göras så enkel och schabloniseradsom möjligt. Utredningen anser det i och för sig önskvärt alt avgiften grundaspå den senaste laxering varom uppgift är tillgänglig vid prövningstillfälleteller på senast angivna självdeklaration. Har inkomsten därefter ändrats, måsteavgiften emellertid beslämmas med hänsyn till de ändrade inkomst- och skalteförhållandena.I fall senaste laxering eller deklaration inte är tillfyUest, bör som grund förinkomstberäkningen och avgiftssätlningen upprättas en av pensionären bestyrktekonomisk redovisning med i huvudsak samma innehåll som allmän självdeklarationför taxering. Beräkningen av inkomst och skatt måste naturligtvis, som tidigareframhållits, ske i enlighet med gällande beskattningsregler. Saknar pensionärenandra inkomster än folkpension och har han inte någon -verklig eUer beräknad -kapitalavkastning, lorde redovisningen kunna ske i förenklad form. Helst föreflyttningen lill ålderdomshemmet, och i annat fall så snart som möjligtdärefter, bör pensionären få etl skriftiigl besked om avgiftens storlek. Av detlaskall framgå dels de av kommunfullmäktige antagna bestämmelserna för avgiftssätlningen,dels vilken månadsinkomst efter skatt pensionären beräknats ha, dels hur stormånadsavgift han skall betala och dels hur stort belopp somberäknats kvarstå för pensionärens personliga bruk (garantibelopp). Beslutetbör även innehålla besvärshänvisning. Bestämmelser om s. k. kommunalbesvär finns i 76 §kommunallagen (KL). Endast följande besvärsgrander, vilka alla avser ellbesluts laglighet, får åberopas: 1) alt beslutet inte lillkommil i lagaordning, 2) atl det slår i strid mot allmän lag eUer författning, 3) alt delöverskridit de beslutsfallandes befogenhet, 4) atl det kränker klagandens enskilda rätt eller 5) alt del eljest vilar på orättvisgrund. Beslutels lämplighet får alltså inle prövas. Besvärsinslilulel ärbegränsat även på annat sätt. Endast kommunmedlem har besvärsrätt.Besvärsmyndigheten får undanröja beslutet men inle sälla annat beslut i dessställe. Allakommunala fullmäkligebeslul, liksom nämndbeslul som inte är av rentförberedande eller verkställande art (76 § 2 mom. KL), får överklagas genomkommunalbesvär, om fuUföljdsrätten ej är särskilt reglerad i annan författning. Kommunfullmäktiges principbeslut om grunderna för avgiftssältningenkan således angripas med kommunalbesvär vare sig avgiflsfråganförfattningsregleras eller ej. Särskild bestämmelse härom behöver intemeddelas. För all etl beslut om avgiflsdebitering skall kunnaangripas med s. k. förvallningsbesvär - varvid även lämplighels- och skälighetssynpunkterkan beaktas och det överklagade beslutet kan ändras, ej endasl undanröjas -fordras atl fuUföljdsrätten regleras i författning. Socialulredningen anser alt den frihet för besvärsmyndighetenatt allsidigt pröva del överklagade beslutet och i förekommande fall göraändring i detta som enligl vad sagls etl förfarande enligl principernaför förvaltningsbesvär innebär skulle vara av värde. Utredningen pekar ocksåpå atl om della besvärsinstilut tUlämpas kan den betydelsefulla frågan om hurpensionären och hans anhöriga på ell klart och tydligt sätt skall informerasom beslutets innehåll väntas bli automatiskt löst genom tillkomsten av den nyaförvaltningslagen (prop. 1971: 30). Även om möjlighet öppnas all angripa beslut om avgiflsdebiteringmed förvallningsbesvär, lorde enligl utredningens bedömande antaletöverklaganden inle komma atl bli särskilt stort. Erfarenheten synes visa attförekommande tvister mellan kommun och pensionär (eller dennes dödsbo) omersättningen för vistelsen i ålderdomshemmet i stor utsträckning har berott påatt omfattningen av de ekonomiska förpliktelser som pensionären iklätt siggenom inskrivningen i hemmet inle från början gjorts klar för honom. De avgiftssystem som f. n. tillämpas i kommunerna uppvisarmycket stora variationer i olika hänseenden. Utredningen finner del uppenbart atlen större enhetiighet i avgiftssältningen bör eftersträvas. Atl finna ettsyslem som kan vara acceptabelt för åtminstone flertalet kommuner, samtidigtsom kravet på ekonomisk trygghet för pensionärerna tillgodoses, är ocksåutredningens huvudsyfte med förslaget. Rent formellt går förslaget emellertidinte längre än alt det öppnar möjlighet för kommunerna all, med avsteg frånden kommunalrältsliga UkstäUighetsprincipen, fastställa avgifter avpassadeefter pensionärernas betalningsförmåga. Detta innebär exempelvis atl kommunsom anser sig ha tiUräckliga resurser fortfarandekan tillämpa systemet med enhetiig avgift enligt folkpensionsprincipen. Ävenom en kommun väljer något annat avgiftssystem än det av utredningen föreslagna,skall dock pensionärerna enligt utredningens mening alllid tillförsäkras -lämpligen genom författningsbestämmelse - lägst det garanlibelopp som skullefölja vid en tillämpning av utredningens förslag. Enfråga som övervägts inom utredningen gäUer önskvärdheten alt dra upp riktlinjerför vilka speciella former av vård och service som avgiften skall täcka(fotvård, hårvård osv.). Även här varierar praxis i kommunerna efler lokalaförhållanden, avgiftens storlek m. m. Utredningen har funnit sig böra avståfrån atl söka lösa denna fråga. Del synes kunna överlämnas åt kommunförbundetatt - med ledning av vad som f. n. mer allmänt tillhandahålls pensionärernaulan extra betalning - meddela rekommendationer i detta hänseende. Utredningenhar tidigare framhållit alt del bör kunna överlämnas ål kommunförbundet att gerekommendationer om hur högsla avgift i förhållande lill självkoslnaden börberäknas. Även när det gäller frågorna om avgiftssältning och avgiftsuttagsynes det utredningen lämpligt att kommunförbundet utfärdar rekommendationer.Rekommendationerna bör syfta lill att göra den praktiska tillämpningen av delföreslagna avgiftssystemet så enhetlig som möjligt. Utredningenerinrar om all vården i ålderdomshemmen inle skall betraktas som socialhjälpulan all socialhjälp liU en i ålderdomshem boende pensionär kan bli aktuellförst när denne inte förmår betala fastställd inackorderingsavgift och dåutgår i form av bidrag lill denna avgift. Härav följer enligt utredningen att förfatiningsbestämmelserrörande ålderdomshem, häri inbegripet bestämmelser om avgift för den i hemmenmeddelade vården, systematiskt inte hör hemma i ShjL. Såväl socialvårdskommitlénsom åldringsvårdsulredning lade också fram förslag tiU särskildlagstiftning om ålderdomshem, där även avgiftssättningen reglerades. enligt sina direktiv skall undersöka möjligheterna allsammanföra nu gällande sociala vårdlagar till en enhetlig författning, i vilkenförfattning i så fall bestämmelserna om den slutna åldringsvården naturiigenbör ingå, anser utredningen att i avbidan på resultatet av det fortsattautredningsarbetet bestämmelserna om ålderdomshem i 18-21 §§ ShjL tills vidarebör stå kvar i denna lag. Av della skäl bör även sådana förfaltningsföre-skrifterom avgiftssätlningen som anses böra ha karaktär av allmän lag provisoriskt fåingå i ShjL. Utredningenföreslär all till ShjL fogas en ny paragraf, 19 a §, av huvudsakligt innehållall avgift för vård i ålderdomshem skall ulgå enligt grunder som beslutas avkommunen (dvs. ochatt vid bestämmande av grunderna hänsyn får las liU pensionärens betalningsförmåga.Lagrummet bör vidare innehålla bestämmelse om atl avgift för vårdplats inle fåröverstiga vårdplatsens andel i kostnaden för hemmet. förslag bör emellerlid kommunernas rält alt differentieraavgifterna efler pensionäremas betalningsförmåga begränsas också på annat sättän genom självkostnadsprincipen. Utredningen har sålunda funnit del nödvändigtatt vissa garantier skapas tUl skydd mol vad som skulle kunna anses vara eltoskäligt stort avgiftsuttag. De av utredningen i delta syfte föreslagnareglerna om garantibelopp och om beräkning av avgiftsunderlag bör enliglutredningen inte inflyta i själva lagen, bl. a. av det skälet att procenttal m.m. tid efler annan kan behöva jämkas. Det torde vara från pensionärernassynpunkt tillräckUgt betryggande att bestämmelserna härom meddelas av Kungl. Maj:li form av tillämpningsföreskrifter. Elt bemyndigande för Kungl. Maj:l av dennainnebörd bör enligl utredningens mening las in i den av utredningen föreslagnanya 19 a § ShjL. Utredningensförslag alt pensionären (eller annan som beslutet kan anses röra) genomförfattningsbestämmelse skall medges rätt alt anföra förvaltningsbesvär övervederbörande kommunala organs beslut om vad en pensionär i del enskUda fallelskall betala i avgift för sin vistelse i ålderdomshemmet kan enligtutredningens mening lämpUgasl tillgodoses genom ell tillägg lill 54 § ShjL.Där stadgas f. n. alt besvär över socialnämnds beslut i ärende rörandemeddelande av socialhjälp får anföras hos . Om 54 § ShjLkompletteras så att den kommer alt omfatta också beslut som socialnämndmeddelat i ärende rörande avgift för vård i ålderdomshem, kommer jämlikt 58 § ShjLbesvär över beslut i ärendet att få anföras hos kammarrätten. Utredningensförslag har vid remissbehandlingen fåll ett i del stora hela gynnsamtmottagande. Samtliga remissinstanser ansluter sig till eller lämnar utanerinran utredningens uttalande alt ålderdomshemmen bör vara inackorderingshemöppna för alla som är i behov av den vård som lämnas på ålderdomshem och vilkasbehov inle tiUgodoses på annat sätt och all vårdbehovet skall vara avgörandevid tilldelning av plats. Sålunda framhåller i atluppfattningen all ålderdomshemmet är etl kommunall inackorderingshem för äldrepersoner i behov av vård och tiUsyn bör håUas levande. Det bör ligga i kommunernasintresse att så långt det är möjligt undanröja känslan hos vårdtagaren av attåtnjuta någon speciell förmån eller ligga samhäUet lill last. Bestämmandet avavgifternas storlek och sättet för deras uttagande spelar därvid en stor roll.Genom all pensionären får betala för sig stärks dennes egenvärde. Länsstyrelseni förklarar att vården på ålderdomshem genom sin anknytning tillfattighusen ända fram betraktats som socialt deklasserande. Det harvarit en angelägen uppgift för de socialvårdande myndigheterna atl bryta ned dessagamla fördomar inle endasl genom alt skapa nya trivsamma hem utan också genomalt ge vistelsen där formen av inackordering. Denna målmedvetna strävan althöja ålderdomshemmens status har burit frukt och bör nu ytterligare befästas. Nästanalla remissinstanser tillstyrker utredningens förslag till den del delsammasyftar till all skapa rättslig grund för ell system med differentieradeavgifter vid ålderdomshemmen. Kammarrätten framhåller all under de senasteårtiondena flera, visserligen ej obligatoriska, kommunala aktiviteter vuxitfram såsom drivande av barndaghem och lekskolor (barnstugor) där kommunerna iallmänhet bestämmer avgifterna efler en differentierad skala. Vad beträffaråldringsvården pekar kammarrätten på alt det inte torde vara ovanligt atlkommunerna i fråga Om s. k. insprängda pensionärslägenheler lar ul hyra enligten inkomst-graderad skala efter vilken viss del av hyran las ul av pensionären,medan återstoden betalas av kommunen genom dess socialnämnd eller annat organ.Subventionsbeloppen betraktas inle som socialhjälp ulan som en renbostadssubvention. Ålderdomshems vården bör inte komma i en sådan särställningall där - oaktat fråga även är om annan kostnad än bostadskostnad - hänsyn inleskulle få las lill vårdtagarens betalningsförmåga. avlandels kommuner liUämpar avgifter differentierade efter vårdtagarensbetalningsförmåga. Härtill kommer som ell yllerligare skäl de med lidenväxande ATP-beloppen. avgiftsdifferentiering beträffande ålderdomshemmen kan inleanses som elt steg tiUbaka. Visserligen gäller likslällighetsprincipenbeträffande kommunala avgifter i allm.änhet, men det rör sig i regel om områdenutanför socialvården. i anser del i och för sigrimligt atl en vårdtagare som har inkomst utöver folkpension får erlägga vissdel av denna inkomst som ersättning för vården. De framtidafinansieringsproblemen och de redan starkt ökade kommunalskatterna motiverarockså all den möjlighet utnyttjas som differentierade avgifter åtminstone påsikt innebär. Liknande synpunkter framförs av i län.Svenska kommunförbundet anser atl förslagel får anses välgrundat.Pensionärernas godkänner de föreslagna avgiftsberäkningama.Svenska landstingsförbundet pekar på all sjukvårdshuvudmännen har generell rällatl fastställa avgifter inom den slutna sjukvården, en räll som också måsteinnebära rält atl differentiera avgifterna med hänsyn till patienternasbetalningsförmåga. Förslagel om all skapa lagstöd för differentieradeavgifter har emellertid också utsatts för kritik från olika utgångspunkter. Två remissinstanser avstyrker helt alt förslaget läggstill grund för lagstiftning. i län anser sålunda att mani stället för all bryta med tidigare uppfattningar bör sträva efler lösningarsom fullföljer de tidigare intentionerna och ger ell sannare ullryck församhällets jämlikhelsambilioner. Om kommunerna mera aUmänt anser alt folkpensionenär otillräcklig för alt kunna godtas som underlag för ersättning av vården påålderdomshem, bör man i första hand sträva efter en sådan förbättring avfolkpensionärernas villkor, som kan accepteras även i förevarande sammanhang.En lagstiftning enligt förslaget skulle innebära, alt samhället godtar enbegränsning av sill ansvar för vården av vissa medborgare på deras ålderdom ochlämnar åt dessa att själva stå som ekonomiska garanter därför. förslag motiverats med all det är rimligt och rättvist, atl densom vistas på ålderdomshem inte skall komma i bättre ekonomiskt läge än enpensionär, som vistas i eget hem, måste anmärkas, all en sådan jämförelsebygger på betraktelsesätt, som är oförenliga med gängse uppfattning omålderdomshemmens syfte. stryker under alt det är möjligt altuppnå den av utredningen beräknade kommunalekonomiska effekten av enavgifts-differentiering ulan lagstiftning. i framhålleratt det säkert kan anses otillfredsställande att en persons uppehälle och vårdbekostas av det allmänna fastän han själv har medel därtill. En sådaninvändning kan emellerlid göras mol en mängd av de andra tjänster samhälletgenom tvingande lagstiftning åtagit sig att bistå medborgarna med. Den logiskakonsekvensen måste bli all all med skattemedel subventionerad verksamhet skallbetalas efter förmåga i stället för atl man som betalar skall efler förmågaoch därefter har rält till sjukvård, undervisning, kommunikationer, försvaretc. hov.Utredningen har enligt inte presterat någon förklaring tillvarför just den obligatoriska åldringsvården skall undantas från denna princip.Detla är så myckel mer förvånande som utredningen betonar all dennasamhällsservice, som aUa åldringar skall ha rält liU på samma villkor, nämligenbehov av vård eller tillsyn, inte skaU betraktas som en form av socialhjälp.Del måste betecknas som högst olyckligt om man ulan en allmän debatt om i fallliden är mogen all ifrågasätta dessa principer över huvud taget övergår till enannan princip inom ell enda område. Utredningen har hänvisat till atl differentieradeavgifter redan införts t. ex. för social hemhjälp och barntillsyn. Länsstyrelseninvänder mot detla dels att de nämnda samhällstjänsterna ännu inle är grandadepå någon obligatorisk lagstiftning dels att systemet, i vart fall när detgäller barntillsynen, inte enbart har fördelar. Den sociala vårdlagstiftningensegentliga syften bör inte underordnas kommunalekonomiska aspekter. Om manemellertid lägger sådana aspekter på frågan hade det varit lyckligare medhögre men enhetliga avgifter, så avpassade alt de skulle kunna betalas medfolkpension plus kommunalt bostadstillägg. Länsstyrelseni framhåUer alt det för de pensionärer, vars huvudsakligainkomst beslår av ATP eller annan tjänstepension kan förefalla hårt all iersättning för vård av sill liv betala en stor del av denpension som de under den produktiva delen av livet arbetat samman, medanpersoner som valt en levnadsform, som inte berättigar lill tjänstepensionkommer i åtnjutande av vården till etl myckel lägre pris. Socialstyrelsentar upp frågan om åldringsvårdens framtida utveckling och den betydelse dennakan få för avgiftssystemet. En tendens i de senaste årens ålderdomshemsbyggandeär enUgl att utrymmes- och ulrustningsstandarden successivthöjts. Del egna rummet blir större och utrustas ofta med kokmöjligheter, dusch m.m. och kan på så sätt utgöra en liten självförsörjande enhet (lägenhet). Som enföljd av detla får man sannolikt räkna med atl upplålelseformen för boendel ihem av denna servicehuslyp kommer atl bli en annan än den form som tillämpats idet konventionella ålderdomshemmet. Pensionären blir sannolikt hyresgäst medkontrakt enligt hyreslagens bestämmelser. Förutom hyra betalar han för denvård och service han gör anspråk på. De nu föreslagna grunderna för uttagandeav avgift är emellerlid utformade helt med tanke på ålderdomshem av konventioneUtyp och skall alltså täcka kostnader för helinackordering, vård och välutvecklad service. Så snart helinackorderingsprincipen överges kommer förslagetinle längre alt kunna upprätthåUas. Den antydda utvecklingen kommer enligt socialstyrelsensannolikt atl gå ganska fort. Liknande synpunkter anför iVästernorrlands län, som anser all införandet av bestäm- melser om differentiering av ålderdomshemsavgiflerna böranstå ytterligare någon tid.