prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — a. med hänsyn till de betydande investeringar som kan ha gjorts ibyggnader och rörelser m. m., att författningstexten bör utformas iöverensstämmelse med sålunda föreliggande behov. Någon planläggning i detaljbör inle fordras men väl en linje i kommunens framtidsplanering, uttryckt t.ex. i principprogram, som styrks av en långsiktig markpolilik. Utredningenanser all man bör kunna ulgå från alt kommunerna omsorgsfullt prövar vilkavägar som är bäst framkomliga, när del gäller så svåra problem och vanligenmycket betydande kostnader som är förenade med ombyggnad och förnyelse av äldresladsparlier. Motbakgrund av vad som sålunda har anförts föreslår utredningen all expropriationskall få ske för tomträllsupplåtelse eller eljest för alt främja tillkomsten avtätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning eller befordrautvecklingen av sådan bebyggelse. För expropriation inom tätbebyggt områdeföreslås som ytterligare föratsättning skolagälla, att det med skäl kan antas att området inom överskådlig tid kommer altberöras av byggnads- eUer anläggningsålgärder som är av väsentlig betydelsefrån allmän synpunkt eller att det tUl främjande av planmässigt byggnadsskickeller av annan därmed jämförlig orsak är angeläget alt kommunen får rådighetÖver egendomen. Utredningendiskuterar tanken att införa regler som ger ägaren av den exproprierade markenföreträde vid tomträllsupplåtelse, antingen genom etl slags optionsrätt eUergenom begränsning av exproprialionen alt avse enbart marken och intebyggnaderna. En lagstiftning av sådan innebörd skuUe emeUertid bli bådekomplicerad och vidlyftig och utredningen tar därför avstånd från denna tanke.Utredningen säger sig emellerlid räkna med all kommunema ändå kommer att istörsta möjliga utsträckning låta de tidigare fastighetsägarna sitta kvar iegenskap av lomlrättshavare. Expropriationenligt de föreslagna bestämmelserna bör enligt utredningen få genomförasendast till förmån för kommun och, i likhet med vad som f. n. är fallel, avseendast egendom inom kommunens eget område. Ingår kommunen i kommunblock börden få expropriera även inom området för della block. Ingår kommunen samtidigti flera block föreslås denna rätt dock inskränkt tUl det block som kommunens huvuddellUUiör. Denu redovisade expropriationsbestämmelserna, som har lagils upp i 2 kap. 1 §AExL, torde enligl utredningen väl läcka expropriationsrälten enligt 1 § förstastycket 7 och 16 ExL samt 44 § och 45 § första stycket BL. Enliglbestämmelserna torde: även kunna inlösas sådan mark som avses med andra lagrami BL. De: kan emellerlid inte ulan olägenhet ersälta reglerna i 18, 18 a, 41,41 a och 47 §§ nämnda lag. Dessa innebär nämligen alt inlösen i storutsträckning kan ske så snart del har konstaterats atl marken enligt plan (18,18 a, 41 och 41 a §§) eUer faststäUd lomlindelning (47 §) är avsedd lör detändamål som anges i lagmmmet. Någon prövning av det kommunala behovels styrkai det särskilda fallet görs alltså inte. Det är följaktligen enklare atttiUgripa elt inlösningsförfarande enligt dessa lagrum än atl söka expropriationenligl de föreslagna allraänna bestämmelserna. Ensträvan i utredningsarbetet har varit att så långt som möjligt sammanförabestämmelserna om ivångsinlösen av fast egendom i en lag. De bestämmelser somdet nu är fråga ora kan enligt utredningens mening utan olägenhet brytas ul: ursill nuvarande sammanhang och föras Över till den allmännaexpropriationslagstiftningen. I samband därmed kan de i viss mån förenklas ochgöras mer överskådliga. Bestämmelserna i 18, 18 a, 41 och 41 a §§ BL är enligtutredningen otvivelaktigt av stor betydelse för de kommunala strävandena altenkelt och smidigt skaffa mark för åtskilliga med en ändamålsenligtätbebyggelse sammanhängande anordningar. De bör därför infogas i den nya lagen påsådani sätt att expropriation anges få ske även om de föreslagna allmännabestämmelserna inte är tUlämpliga så snart en kommun begär all inom sittområde få expropriera mark som i fastställd generalplan eller stadsplanavselts fÖr annat än enskUt byggande eller som eljest enligt bestämmelse iplanen skall kunna användas för aUmän trafikanläggning eller allmän ledning. Isistnämnda båda fall bör exproprialionen i likhet med vad som f. n. gällerendasl få avse förvärv av erforderlig nyttjanderätt eller servitutsrätt lillområdet. 18 a och 41 a §§ BL innehåUer också vissa regler om rätt förfastighetsägare alt påfordra inlösen. I likhet med övriga regler av samma slagbör de slå kvar i BL. Även bestämmelserna i 47 § BL är enligt utredningenotvivelaktigt av väsentlig betydelse för kommunens möjligheter all genomförasina intentioner inom tätbebyggt område och bör därför lämpligen infogas blandreglerna om tälbebyggelseexproprialion. De nu behandlade speciellaexproprialionsgrunderna har lagils upp i 2 kap. 2 § första stycket 1 och 2AExL. 2.1.3.Reservationer och särskilt yttrande. Utredningens förslag lill bestämmelser omtälbebyggelseexpropriation är inte enhälligt. Tre av ledamöterna har avgettreservationer och en av experterna har i ett särskilt yttrande anfört vissasynpunkter på förslaget i denna del. Tvåav utredningens ledamöter, riksdagsledamöterna , anför i en gemensam reservation alt planerad upplålelse med tomträttenligt deras mening inte bör utgöra separat exproprialionsgrand, vare sig ifråga om råmarksområden eller beträffande områden med befintlig bebyggelse.Reservanterna understryker viklen av att kommunema får möjUghet all driva enaktiv markpolitik och förbättra sin markberedskap. De instämmer också med majoriteteni atl ExL och inlösenreglerna i BL inte nu ger kommunema möjlighet all förvärvaerforderlig mark på ett tillräckligt tidigt stadium. De delar majoritetensprincipiella uppfattning atl tillämpningsområdet för bestämmelserna omexpropriation för tätbebyggelseändamål bör ges en allmän avgränsning somomfattar de fall när kommunen behöver förvärva mark för all tryggaförverkligandet av samhällets intentioner på i fråga ombebyggelseutveckling och markutnyttjande. För expropriation inom tätbebyggtområde får därvid förutsättas, att den egendom som expropriationen avser inomöverskådlig lid, dvs. inom etl eUer elt par decennier, kommer atl beröras avbyggnads- eller anläggningsålgärder. Reservanternalar avstånd från förslagel att göra planerad tomträllsupplåtelse liU separatexproprialionsanledning och föreslår all denna grund för expropriation utgår.En sådan ändring skulle raedföra en bättre anknytning till reglerna orakommunal förköpsrätt i förköpslagen. 1 denallmänna bedömning av expropriationens behövlighel som Kungl. Maj:t skall företa skall även enligl reservanternas uppfattning inkluderas huruvidamarkens överförande i kommunens ägo behövs för att främja tUlkomsten avtätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning eUer befordra utvecklingenav sådan bebyggelse. Den allmänna begränsning för expropriationsrättenstillämpningsområde som sålunda förordas tillgodoser enligt reservanternasmening samhällsbyggnadsinlressél på elt fullt tUlfredsstäUande sätl, även itidsmässigt avseende. Bestämmelsen kommer all möjliggöra expropriation påtidigt stadium i fråga om obebyggd eller glesbebyggd mark i anslulning lillexpanderande tätorter saml beträffande saneringsområden och andra områden därbehov av all omdana bebyggelsen gör sig gällande. Reservanterna framhålleralt del enligl nu gällande expropriationslagstiftning i samtliga fall dåexpropriationstillslånd söks hos Kungl. Maj:t krävs utredning som visar atlmarken behövs för tätbebyggelse-ändamål. Sådan utredning fordras sålunda ävennär del är fråga om tillämpning av bestämmelsen i 1 § första stycket 16 ExL omexpropriation av mark som inle är tätbebyggd för upplålelse med toratrält. Enbartuppgift från kommunen atl den avser all upplåta mark med tomträtt är inletillfyllest. Reservanterna är av den bestämda uppfattningen alt bevisningrörande ändamålet måste vara elt grundläggande och från rättssäkerhetssynpunktoundgängligt krav även i fortsättningen. Vad majoriteten anför om atl eltgenerellt och opreciserat besked från kommunen om avsikt atl upplåta mark medtomlräll i öch för sig skall vara tillräckligt och onödiggöra övrig bevisninginnebär enligt reservanterna ett klart och omotiverat avsleg från gällandeprinciper. En svaghet med förslaget att ha lornlrätlsupplålelse som särskUdgrund för expropriation ligger även däri all en kommun som åberopar dennaexproprialionsgrund måste långl; i förväg binda sig för alt upplåta denexproprierade marken med tomträtt. Någon valfrihet för kommunen blir det dåinte tal om, vilket bl. a. kan innebära kommunalekonomiska konsekvenser. Medmajoritetens förslag kan man enligl reservanterna till och med ifrågasätta omKungl. Maj:ts tillståndsprövning får någon reell mening. ter sig särskiltanmärkningsvärt mol bakgrund av atl förslagel om tomträtt som särskild grundför expropriation inle är nödvändigt för all tillgodose samhällsbyggandetskrav. Reservanterna anför ävenvissa synpunkter på frågan om lämpligheten av alt upplåta mark med tomträtt.Sådan upplålelse kan i många fall underlätta framlida ändringar imarkanvändningen, trafiklekniska omläggningar m. m. Tomträtten medför dessutomall markens värdestegring till en del tillfaller kommunen. Däremot är del inleså all markvärdestegringen dämpas eller förhindras, vilket bl. a.markpolitiska utredningen har konstaterat. Användningen av institutet tomträttär också förenat med icke oväsentliga sviirigheter. Sålunda uppkommer problem isamband med framtida sanering om tidpunkten för omreglering helt eller delvisinle sammanfaUer med utgången av uppsägningsperioderna I likhet med motsvarande fall med ägande-rällsmark kanexpropriation då bli nödvändig. Vidare är del viktigt atl de periodvisåterkommande avgäldshöjningarna inte får en markpris-stegrande effekt. Attreservanterna inte anser att upplåtelse med tomträtt skall utgöra separatexproprialionsgrund betyder dock inle alt de är emot denna upplålelseform.Tomträllsinstilutel utgör i många fall ett värdefullt hjälpmedel i kommunernasmarkpolitik. Grundkravet för expropriation bör emellerlid alllid vara allmarken bevisUgen är avsedd att främja tillkomsten av tätbebyggelse eller därmedsammanhängande anordning eller befordra utvecklingen av sådan bebyggelse. DenIredje ledamoten, civilingenjören , anför i sin reservationall han inle biträder förslaget om utvidgning av möjligheterna all exproprieraför tätbebyggelse och därmed sammanhängande anordningar. Han erinrar om ell iutredningens direktiv åberopat riksdagsullalande , där riksdagenunderstryker vikten av att en lagstiftning vilken så djupt somexpropriationslagstiftningen griper in i den enskildes rältssfär utformas medstörsta möjliga precision. Detta är enligt mening ett myckelväsentligt krav, som på ett oroväckande sätt har åsidosatts av majoriteten.Härigenom har väsentliga enskilda intressen satts på spel utan all behovetdärav kan sägas vara på ell övertygande sätl dokumenterat. De kommunala befogenheternanär det gäller alt reglera tillkomsten och vidareutvecklingen av tätbebyggelseär enligl synnerligen betydande. Enligl hans mening har majoriteteninte övertygande kunnat visa alt dessa befogenheter inle väl förslår för enkommun som klokt och förutseende planerar sin nyexploalerings- ochsaneringsverksamhet och i lid .skaffar sig en god markberedskap. Detförhållandet alt vissa kommuner har försummat sina åligganden i dessaavseenden bör inle få las lill intäkt för atl ge alla kommuner en i delnärmasie obegränsad exproprialionsbefogenhet lill tätbebyggelsemark. Deförutsättningar för expropriationstillslånd som förslagel uppställer är såallmänt hållna alt det i praktiken knappast krävs annat eller mera än all kommunenanger ell önskemål alt få förvärva marken genom expropriation. anseratl majoriteten underskattar den enskilda initiativkraften och förmågan när detgäller saneringsverksamhet. Vidare menar han atl majoriteten överskattartomträllsinslilulels värde som instrument för de kommunala strävandena attstyra bebyggelseutvecklingen. Han ansluter sig av angivna skäl inle till detförslag till utformning av 2 kap. 1 § AExL som utredningen lägger fram utanförordar atl bestämmelsen utformas så att den i sak överensstämmer med gällanderäll. Enav utredningens experter, advokaten , har i ett särskiltyttrande belyst vissa konsekvenser av utredningens förslag och i vilkaavseenden han hyser betänkligheter mot den laglekniska utformningen.Beträffande expropriation för lälbebyggelseända- målanför Hernmarck bl. a. atl den fråga som i första hand uppställer sig gäller ivad mån kommunens möjligheter alt lill sig överföra mark för sådant ändamål börytterligare vidgas och i vilken mån den enskUde markägarens möjligheter tillmedverkan vid utbyggnaden skall beaktas. F. n. är del vanligt altexploateringen av raark i enskild regi sker i nära samarbele medplanmyndigheterna och genomförs genom exploateringsavtal mellan kommunen ochmarkägaren, där denne verkställer utbyggnaden och överlämnar den publikamarken till kommunen utan vederlag. Av den lagtext utredningen föreslårframgår enligt Hernmarck inte klart ora den enskUdes vilja och förmåga atlgenomföra tätbebyggelsen skall beaktas vid prövningen av enexpropriationsansökan. Motiven synes inle lämna något utrymme förlillslåndsmyndighelen att avslå en ansökan från kommunen om expropriation avobebyggd mark av del skälet alt markägaren visar sig äga resurser atl självförverkliga deri avsedda bebyggelsen. Hernmarck anser del därför angeläget attframhålla, all den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 1 § AExL inle är avsedd altinnefatta en alldeles ovillkorlig exproprialionsbefogenhet i fråga, om obebyggdmark. Allmänintresset kan visserligen länkas föranleda alt lillslånd bör lämnasäven för del fall alt ägaren har styrkt sin vUja och förmåga atl exploateraraarken. Därvid måste emellerlid de faktorer konkretiseras, som kan föranledabifall lill framställningen. I annat fall kan enligt förslagets innebördansökningen komma all avslås. De i lagförslaget angivna rekvisiten alttätbebyggelsen skall främjas eller befordras för atl Ivångsinlösen skall medgesutesluter således inle all ägarens vUja och förmåga beaktas vid prövningen.Utredningen hade emellertid i detta hänseende bort lämna ell mera vägledandebesked än den har gjorl. Beträffandeexpropriation för tomträllsupplåtelse erinrar Flernmarck om alt lagrådet vidtillkomsten av bestämmelsen i gällande lag om tomträttsexpropriation bestämtavvisade tanken på ell sådani expropriationsändamål. De skäl som anfördes avlagrådet äger enligt Hernmarck alltjämt sin giltighet. Det är en förexpropriationslagstiftningen i övrigt främmande tanke atl själva formen för enefler ägande-rätlsövergången aktualiserad upplåtelse av marken skall utgöraskäl för tvångsinlösen. Tomträttsexpropriation har inte förekommit i någonnämnvärd omfallning. slags inlösen torde i huvudsak ha begärts i fall därkonununen tvekat om möjligheten att få medgivande till Ivångsinlösen med stödav 1 § första stycket 16 ExL i övrigl. Förslagel till 2 kap. 1 § AExL ikombination med den föreslagna värdeuljäm-ningsexproprialionen medför enliglHernmarck all ägaren av obebyggd mark i praktiken knappast kan värja sig molkommunens anspråk på att tvångsförvärva mark som är avsedd alt tälbebyggas.Utrymmet för beaktande av ägarens vilja och förmåga all själv bebygga markenblir därmed illusoriskt i en omfattning som inte lorde ha varit avsedd. beträffar mark som förut är tätbebyggd krävs förexpropriationsmed-givande bl. a. att marken inom överskådlig lid kommer aUberöras av byggnads- eller anläggningsålgärder som är av väsentlig betydelsefrån allmän synpunkt. Dessa rekvisit gäller vare sig marken skall upplåtas medtomträtt eller inle. Del lorde i delta hänseende få antas atl ägarens vilja ochförmåga inle skall beaktas, eftersom della exproprialionsfail närmast motsvararzonexpropriation enligt gällande räll. Inlösen av enstaka fastighet torde iförevarande fall knappast aktualiseras annat än i situationer raotsvarande 45 §BL i dess nuvarande lydelse. Toraträlls-exproprialionen koramer därför atl ifråga om förut tätbebyggd mark sakna självständig betydelse. Delta motsägs inleav utredningens uttalande, att för medgivande liU expropriation förtomträllsupplåtelse inle skall krävas annat än en uppgift från kommunen all denavser alt upplåta marken med toratrält. Rekvisiten för toralrätlsexpropriationföreter enligl Hernraarck bristande korrespondens med reglerna i övrigl omexpropriation av obebyggd resp. förut tätbebyggd mark, vilket torde göra enöversyn ofrånkomlig under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Förslagel om expropriation förvissa lälbebyggelseändamål har, då det kommenterats särskUl, moltagils i huvudsakpositivt av bostadssiyrelsen, , planverket, länsstyrelserna iJönköpings, , och , saml ,saneringsulredningen, kommunförbundet, och . Andra remissinstanser ärpositiva lill vissa delar av förslagel men kritiska på särskilda punkter.Förslagel avstyrks helt av domänverket. Näringslivets byggnadsdelegation ochadvokatsamfundet. avstyrker de allmänna reglerna i 2 kap. 1§. Till en början redovisas här yttranden av mera allmän räckvidd.Saneringsutredningen framhåller alt förslaget syftar lill atl ge kommunernaväsentiigt vidgade möjligheter atl expropriera mark för lälbebyggelseändamåloch tomträllsupplåtelse. Enligt utredningens mening skulle etl genomförande avförslagel i denna del i hög grad underlätta arbetet med att bygga upp en godkommunal markberedskap för en rationell saneringsverksamhel. De mer långsiktigamarkförvärv sora sålunda möjUggörs genom expropriation är även ägnade allunderlätta för kommunerna atl föra en markprispolilik som syftar lill stabilaprisnivåer på mark och därmed lill rimliga bostadskostnader. Enframgångsrik markförvärvspolitik av här antytt slag förulsäller att kommunemahar en ä jour hållen och med bl. a. bostadspolitiska målsättningar underbyggdöversiktlig planering. FSKF konstaterar med tillfredsställelse alt kommunernagenom förslagel får betydligt bättre möjligheter till Ivångsinlösen förlälbebyggelseändamål och för tomträllsupplåtelse än enUgl nuvarande regler.Föreningen påpekar all behovet all genoraföra, reglera och omreglerabebyggelse inom tätorter f.n. kan åberopas som självständigt expropriationsändamål vid alltför sentidpunkt. För de större kommunerna har vidare de nuvarande reglerna inte gettmöjligheter atl förvärva råmark på elt tillräckligt tidigt stadium, vilket harlett till alt kommunerna måst förvärva mark tiU priser som i alllför hög gradpåverkats av förväntningar om stadsombyggnad, tätbebyggelse etc. Bygglagutredningenframhåller atl kommunerna behöver vidsträckta expropriationsmöjligheler för altkunna genomföra angelägna sanerings- och nyexploaleringsålgärder. Utredningenanser all förslagel i denna del, liksom i fråga om förfarandet, inle gårtillräckligt långt. En samordnad översyn av rättsregler rörande planering ochrättsregler rörande centrala genomförandeinslrument som markinlösen tordeenligt utredningen öppna möjligheter all nå längre i dessa avseenden. Utredningenhar dock i detta sammanhang ingen erinran mol förslagel i denna del. Kommunförbundetanför alt den föreslagna utvidgningen av exproprialionsändamålen förbättrarkommunernas möjligheter atl skaffa sig rådighet över den för samhällsulbyggnadenbehövliga marken. Mot bakgrund av successivt vidgade kommunala uppgifter emellertid bli nödvändigt med en fortlöpande anpassning härtill avexpropriationsändamålen. Denna fråga behandlas dock inle närmare avutredningen. Det är enligt kommunförbundet också oklart om lagförslaget ger kommuntillräckliga möjligheter all ingripa vid förnyelse av det äldre bostadsbeståndet,utöver när del är fråga om ren vanhävd. Del synes angeläget all kommun kanexpropriera bostadsfastigheler som är i påtagligt behov av förnyelseålgärdcr.Samma uppfattning redovisar reservanterna i . Riksbyggenframhåller att förslaget i vissa avseenden kan betraktas som ett minimum av vadsom behöver göras. Del är sålunda myckel sannolikt all kommunerna inom en näraframtid måste ta ell betydligt större ansvar för saneringsverksamheten. I sambanddärmed kan nu föreslagna expropriationsmöjligheler visa sig otillräckliga. Medhänsyn lill den allt större förståelse för värdet av en god markberedskapsom märks även på håll där man förut visat tveksamhet inför kommunala markköptorde del redan nu kunna övervägas, om inle kraven på angivande av markensanvändning vid expropriation kan mjukas upp. Länsstyrelseni anser alt förslaget är otillräckligt för alt främja en lämpligutveckling av tätbebyggelse om det inte kombineras med någon form avekonoraiska stödåtgärder från statens sida exerapelvis i form avmarkförvärvslån eller tomlrättslån. Fastighetsägareförbundetifrågasätter om någon större skillnad föreligger mellan utredningens förslagoch del "radikala grepp" utredningen avvisar, nämligen att ersättaalla detaljbeslämmelser med en general- klausulora alt expropriation får ske så snart ändamålet tjänar "allraäntgagn". 2 kap. 1 § AExL innehåUer skenbart vissa begränsningar i kommunsräll alt expropriera. Lagrummets "elasticitet" är emellertid sådanatl del är svårt atl inse vilken den verkliga skillnaden är mellan denföreslagna regeln och en regel som tillerkänner kommun obegränsadexpropriationsrätt. Den enda gripbara begränsningen synes vara all korarauninle får expropriera egendom som är belägen helt utanför kommunen ellerkommunblockel. Även Näringslivets byggnadsdelegation framhåller all grandernaför tälbebyggelseexpropriation över obebyggd mark har fått en myckel obestämdutformning. Delta lorde innebära risker för alt förlängningar avexpropriationstillslånd kommer alt bli betydligt vanligare än f. n., eftersomdel verkliga behovet av marken för bebyggelseändamål kan förbli ovisst underlång tid när aktuella planförslag inte finns utarbetade. De långvarigaexproprialionslillslånden innebär redan nu allvarliga olägenheter för berördasakägare. All ex-proprialionsgrunden nu har utformats så all dessa ölägenhetersannolikt blir betydligt vanligare är oroväckande. påpekaratt del ligger i sakens natur all en fastighets marknadsvärde i hög gradpåverkas av etl mer eller mindre klart uttalat hot om expropriation. Redan det förhållandelall kommunernas rält lill expropriation utvidgas kan innebära vådor frånkreditgivarnas synpunkt, särskilt om den lagtekniska utformningen medgertolkningar som växlar från lid lill annan. Enligt advokatsamfundels uppfattninggår de föreslagna reglerna ora expropriation för tätbebyggelse långt utövergränserna för vad som bör kunna motivera expropriation. De kan därför medhänsyn lill rättssäkerheten inle godtas. anslutersig lill åsikten atl det från planeringssyn-punkl bör vara av stort värde förkommunerna alt kunna påräkna de markområden som avses ingå i en utvidgningeller omdaning av tätbebyggelsen. behöver dock i och för sig inle betydaall en i praktiken oinskränkt rätt till expropriation är nödvändig eller ens önskvärd.Kollegiet påpekar alt det är oklart i vilken utsträckning nu gällande lagstiftninginle kan tillgodose kommunernas krav på all tvångsvis kunna lUl-försäkra sigmark. För en grundlig bedömning av denna fråga vore uppgifter om relationenmellan kommunernas markbehov och faktiska markanskaffning av storl intresse.Något sådant material redovisas dock inte av utredningen. Därmed reducerasockså möjligheterna till en korrekt bedömning av var i den nuvarandelagstiftningen ändringar bör komma lUl stånd för all bäst råda bot påeventuella brister. Det är enligl kollegiets mening inle säkert all dennuvarande avgränsningen av kommunernas expropriationsrätt här är den avgörandefaktorn. tvivel erbjuder ju redan nu gäUande lagstiftning mycket vidsträcktamöjligheter för kommunerna all förvärva mark för lälbebyggelseändamål. Deekonomiska hinder som i dagens läge kan föreligga för kommun all inlösa markför della syfte lorde endast i begränsad omfallning kunna undanröjas genom enutvidgning av expropriationsmöjlighelerna.