prop · FU03107 · 1971-12-31 00:00:00 — Vidare börarbetsgivare ha möjlighet all kunna överklaga beslut av AMS i fråga ora uppgiftsskyldighelraed hänsyn lill atl skyldigheten kan vara betungande. Ivårt land brukar arbetslösheten kunna hållas på en låg nivå. Vissa grupperraöter eraeUertid särskUda svårigheter på den öppna arbets- marknadenvilka inte kunnat bemästras. Detla gäller främst de äldrearbetslagarna. Särskilda ansträngningar har gjorts för all skapaarbetstillfällen och öka försörjningslryggheten för denna kategori. Men trotsde insatser som gjorts har lägel för den äldre arbetskraften efter hand blivitalltraer bekyraniersamt. Växande grupper av äldre arbetstagare är ställdautanför den öppna arbelsraarknaden. Bland de långtidsarbelslösa dominerar deäldre. Elt ökande anlal måste beredas sysselsättning genora sarahälletsförsorg. Den fortgående och snabba slrukluromvandUngen raedför betydandeoraslällningsproblera, särskilt för de äldre. När de ställs ulan arbete har destora svårigheter atl hävda sig i konkurrensen raed den yngre arbetskraften,sora ofta är bättre utbildad och har större preslalionsfömiåga. Mångaarbetsgivare har dessutora en överdriven uppfattning om ålderns negativabetydelse för prestationsförmågan och glömmer lätt de värden sora Ugger iraångårig vana och erfarenhet. De äldre arbetstagarna är vidare i störreutsträckning än de yngre bundna till en ort eller en region, vilket minskarderas möjlighet atl la tillvara de arbetstUlfäUen som yppas. Deltaär bakgranden lill de förslag sora lagts fram i den nu behandlade departemenlsproraeraorianom den äldre arbetskraftens anställningstrygghet. Uppfattningen all den äldrearbetskraftens sysselsättningsläge utgör elt allvarligt problem delas avflertalet remissinstanser. De stora arbetstagarorganisationerna ger i sina remissultalandenuttryck ål en oro över utvecklingen för sina äldre medleramar. Flertaletremissinstanser frarahåller struklurförändringama inom näringslivet som enväsentlig faktor när det gäller de äldres svårigheter på den öppnaarbetsmarknaden. Det är också min bedömning. torde man få räkna raedall struklurförändringama, sora i och för sig är betydelsefulla för bevarandetav vår internationeUa konkurrenskraft och därmed för vår ekonomiska tillväxt,komraer atl fortgå i oför-rainskad utsträckning. Jämsides härmed sker, sora LOfrarahållit, en teknisk och organisatorisk utveckling inora förelagen sombidrar lill den äldre arbetskraftens svårigheter. SamhäUethar sökt raotverka strukturförändringarnas negativa verkningar för deanställda genom betydande insatser. Sysselsättningsskapande åtgärder vidtas iform av t. ex. beredskapsarbeten eller arkivarbelen. Möjligheterna för denfriställda arbetskraften all få nya anställningar på den öppna marknadenunderlättas genom oraskolning och genom bidrag i skilda former tillarbetsgivare för anställning av svårplacerad arbetskraft. Genomregionalpolitisk stödverksamhet främjas etablering inom regioner, som isärskilt stor orafallning har berörts av strukturförändringarna, i syfte attöka sysselsällningsliUfällena för bl. a. de lokall bundna äldre arbetslagarna.Arbetsraarknadsverket bedriver kontinuerligt elt orafaltande arbete för atlinforraera om den äldre arbetskraften och dess värde.Informationsverksarahelen sker enligl särskilda aktivilelsprogram.Den leds centralt och riktas fraraför allt lill arbetsgivare, fackliga ochandra organisationer och offentliga organ. Därtill koramer all man inom detsedvanliga arbetsförmedlingsarbetet ägnar speciell uppmärksamhet åt möjligheternaatl bereda den äldre arbetskraften sysselsättning på den öppna raarknaden. Vihar upplevt en högkonjunktur raed en ovanligt stark ef terfrågan påarbetskraft. Del oaktat har antalet lill arbetsförmedlingarna anraälda äldrearbetslösa legal på en högre nivå än de närmast föregäende åren.Samtidigt har antalet äldre som beretts arbete eller utbildning inomarbelsraarknadspolilikens rara varit högt eller t. o. ra. Jag raåstedärför konstatera all den friställda äldre arbetskraften inte ens undersärskilt gynnsarama konjunkturbetingelser har kunnat få arbeten på den öppnaarbetsmarknaden i en utsträckning som är förenlig med våra arabilioner. Omden hittillsvarande utvecklingen får fortgå, kommer den äldre arbetskraften somfrarahålls i proraeraorian alt i ökande utsträckning få sysselsättas genorasarahällets försorg. är i längden inle tillfredsställande. Sarahälletsresurser är begränsade. Men framför aUt löper raan risken alt det påarbelsraarknaden koraraer lill stånd en kategoriuppdelning i en yngre,efterfrågad grapp och en grapp handikappade eUer äldre för vilken det inlefinns plats på den öppna arbetsmarknaden. De senaste årens utveckling geranledning all tro alt en sådan kategoriuppdelning håller på att ske. Enligl minmening raåste sarahället raöjligt inskrida för alt hindra dennautveckling. Medel raåste skapas för all förbättra äldre arbetstagaressysselsällningsraöjligheler på den öppna arbetsmarknaden. I proraeraorianläggs förslag frara sora har della syfte, näraligen en lag omanställningsskydd för vissa arbetstagare och cn lag ora vissa ålgärder för altfräraja anställning av äldre arbetstagare på den öppna arbetsmarknaden. Delförra förslagel innebär atl flertalet äldre arbetstagare tillförsäkraslagstadgad uppsägningstid. För arbetstagare som fyllt föresläs enuppsägningslid på sex raånader, för arbetstagare i åldern enuppsägningslid på fyra raånader och för arbetstagare i åldern enuppsägningstid . Med sådana lagfästa uppsägningslider får äldrearbetstagare ökad trygghet i bestående anställningar och de får också bättrerådrum atl söka nya anställningar ora de friställs. Del andra förslaget innebärall ell saraarbele i organiserade forraer etableras mellanarbetsmarknadsmyndigheterna, arbetsgivarna och arbetstagarorganisationerna ifrågor om förbättring av sysselsättningsmöjligheterna för äldre arbetskraft. Proraemorieförslagenhar fått ell i stort sett gynnsaral raottagande av det övervägande antaletreraissinstanser. De fackliga organisationerna liksora även AMS (majoriteten)och är sålunda positivt insläUda till granddragen i förslagen.Även , Svenskakoraraunförbundel och godtar i huvudsak förslagen.Utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. framför däremot åtskilligakritiska synpunkter. Flertalet berörda privata arbetsgivarorganisationer, blanddem SAF, har också rUclat stark kritik raot förslagen. SAF har därvid givituttryck åt den principieUa uppfattningen atl frågan ora de äldres syselsättningbör lösas på frivUlig väg genom aktivt saraarbete raellan företagen, deanställda, arbetsraark-nadsorganisationema och rayndigheterna. Om äldre arbetskraft skallkunna få trygghet för beslående anställning och möjlighet all göra enproduktiv insats på den öppna marknaden, måste enligl rain raening dennegativa inställning raot äldre arbetskraft sora finns hos vissa arbetsgivarebrytas. Jag vill i det sararaanhangel frarahålla att den omfattandeinformationsverksamhet, som arbetsmarknadsmyndigheterna bedriver när del gäUerde äldre arbetstagarnas sysselsättningsproblem, inle synes ha lett till någrapåtagliga förbättringar av deras läge pä arlsetsraarknaden. Produktionen ochför-delnUigen av arbetsuppgifterna måste enligl min mening anpassas efler denäldre arbetskraftens möjligheter. En sådan anpassning kräver en samverkanmellan arbetsraarknadsrayndigheterna, de fackliga organisationerna ochförelagen. Alt goda resultat kan nås genora ett sådant samarbete har denhittillsvarande försöksverksamheten med de s. k. anpassningslagen gett vidhanden. Frågan blir då närmast om det kan anses vara tillräckligt alt dennasamverkan gmndas enbart på överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter ocharbelsmarknadsrayndighe-lema eUer om den, som föreslås i promemorian, bör vilapå en lagstiftning. Som framhållits i detföregående är de äldres sysselsättningsproblem ägnade att inge oro, ochderas svårigheter på arbetsmarknaden kan väntas öka. Del är ytterst samhälletsom är ansvarigt för all problemet får en tillfredsställande lösning. För atlen sådan lösning skall kunna nås måste samhällsorganen kunna handla med denauktoritet som en lagstiftning ger. Endasl därigenom får man en garanli för allerforderliga förbättringar av de äldres utsatta läge verkligen genoraförs idel praktiska livet. Åtgärder sora vUar enbart på partsöverenskommelser harvidare sina givna begränsningar. Sådana överenskommelser kan endast täcka endel av arbetsmarknaden, eftersom man knappast kan räkna med alt allaarbelsraarknadsorganisalioner träffar överenskoraraelse. Oorganiseradearbetsgivare komraer dessutom att ställas utanför. Vidare kan erfarenheternafrän partsöverenskommelser av denna typ inte betecknas som odelat gynnsamraa.Jag syftar på överenskoraraelsen ora varsel till arbelsmarknadsrayndighelernavid driflinskränkningar och driftnedläggningar. Undersökningar visar altvarsel visserligen i allraänhel iakttas raen att varselliderna i betydandeutsträckning underskrids. Möjligheterna all i de konkreta fallen åstadkoraraaverkliga förbättringar för de äldre blir dessutora inom ramen för en genereU överenskommelsealltid beroende av alt arbetsgivaren har en i det stora hela positivgrandinslällning lill frågan. Med hänsyn tiU vad jag nu nämnt förordar jag allprobleraen angrips genom lagstiftning. Fräganom förbättrat skydd i bestående anställningar utreds f. n. av den för drygt ellår sedan tiUsalta utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. ra.Utredningen har all överväga behovet av lagstadgad trygghet i anställningen,bl. a. vilka uppsägningstider som behövs, vUka skäl för uppsägningar som börgodtas och i vad mån det vid sidan av i lag bestämda uppsägningstider behöverinföras rätt tiU särskild avgångsersättning. I direktiven betonas särskilt denäldre arbetskraftens svårigheter, men utredningsuppdraget gäller i princip allaarbetstagare. Utredningen beräknas inte kunna slutföra sitt arbete förrän underår 1972. Eftersom utredningen har att behandla åtskiUiga komplicerade frågormåste man räkna raed att lagstiftning på grundval av utredningens blivandebetänkande inle koramer att kunna träda i kraft förrän tidigast om ell par är. Proraeraorieförslagetlill lag ora anställningsskydd för vissa arbetstagare innebär all raan i vissraän föregriper utredningens arbete. Som frarahålls i proraeraorian, och somockså underslrakils i LO:s remissyttrande, är detla emellertid nödvändigt raedhänsyn till behovet av alt snabbi kunna underlätta de äldres utsatta läge. Jagbiträder därför uppfattningen all man bör överväga lagstiftning ulan allavvakta utred ningens förslag. Underremissbehandlingen har frarahållits, att flera viktiga frågor rörandeanställningstryggheten har läranats olösta i proraeraorian. Av nalurUga skälmåste emellertid lagstiftning ora anställningsskydd i nuvarande läge få enprovisorisk karaktär. Del är enligl rain raening inte raöjligt all i della sararaanhanglösa aUa de komplicerade problem som har samband med trygghet i anställningen.Jag delar sålunda den i proraeraorian gjorda bedömningen att frågan omuppsägningsgranderna är alllför invecklad för alt lösas genora provisorisklagstiftning. Jag anser inte heller atl del nu är raöjligt att gå in på fräganora lagstadgad rält för arbetstagare lill avgångsvederlag. Medvad jag nu sagt avser jag inle alt beteckna den föreslagna lagen omansläUningsskydd för vissa arbetstagare som etl provisorium i den meningen atllagen skuUe kunna upphävas eller ändras ulan all ersättas av bestäraraelsersora ger de arbetstagarkategorier vilka orafallas av lagen åtrainstone etl ihuvudsak likvärdigt skydd. I så raåtto bör statsmakternas ställningslagandevara definitivt. Del blivande utredningsförslaget komraer alt läggas tillgrund för ytterligare förbättringar av anställningstryggheten. Del kan då bliaktuellt all ändra eller jämka den nu föreslagna lagen men några försämringarav tryggheten i anställningen i förhållande till vad som föreslås bör detinle kunna bli tal om. Idella sararaanhang vill jag också la upp en synpunkt sora har fraraförts avTCO under remissbehandlingen. TCO framhåller alt lagstadgade uppsägningsliderinle ger tillräckligt skydd för anställningen. Enligt TCO:s raening bör raanskapa sädana regler all uppsägning av de äldsta arbelslagama raed långanställningstid i princip inte skall komma i fråga, om inle utomordentligtstarka skäl föreligger. är ett uppslag sora kan övervägas, raen såradikalt nya regler kan inte genomföras utan ingående undersökningar. Delankom.mer på utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. att inomraraen för sina direktiv närmare överväga del av TCO fraralagda förslagel. Underreraissbehandlingen har på ell par håll föreslagils all raan skall ersättareglerna ora uppsägningstid raed bestämraelser ora varsel. Varsel läranas tillskillnad raot uppsägning inle lill arbetstagaren utan till hans organisationoch i en del fall även lill arbelsraarknadsrayndighel. Varsel kan följas av ellsararådsförfarande, varefter arbetsgivaren kan tillgripa uppsägning. Ett sådanisyslera skulle ulan tvivel kunna utforraas så all tryggheten i anställningenförbättrades. Systerael passar erael-lertid bäst när det blir aktuellt attfriställa ell större anlal arbetstagare på grund av uppkoraraen arbetsbrist.Det förekoraraer f. n. också vid individueUa uppsägningar raen då endasl närdel är frågan ora organiserade arbetstagare. Det har inle varit raöjligt alt idel nu genoraförda avgränsade lagstiftningsarbetet finna en ordning sora kantiUärapas även i fråga om oorganiserade arbetstagare. De i proraeraorianförordade bestäraraelserna ora rätt till lön under uppsägningstid och vidlånglidsper-mittering samt om rätt tiU åleranslällning kan knappast få någonmotsvarighet i ell syslem som bygger på varsel. Skulle raan försöka föra insådana regler i elt varselsyslera får raan en ordning sora i praktiken ärungefär densararaa sora den i proraeraorian föreslagna. Jag anser därför alt dei proraeraorian föreslagna bestämmelserna om anställningsskydd för vissaarbetstagare är alt föredra. Jag vill inle utesluta all dessa bestämmelser kanbehöva kompletteras med regler om varsel, en fråga som omfattas av direktivenför utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. Somjag redovisade anser del stora flertalet reraissinstanser alt förslageltill lag om anställningsskydd för vissa arbetstagare i sina huvuddrag kanläggas liU grand för lagstiftning. På flera håU framförs dock förslag lilländringar eller kompletteringar av olika bestämraelser i pro-memorieförslagel.För egen del har jag blivit övertygad om all huvudpunkterna i förslagel -lagstadgad uppsägningstid med full lön, lön under längre tids perraitlering ochviss räll liU åleranslällning - är ägnade alt förbättra äldre arbetstagaresanställningstrygghet och alt mildra svårigheterna för dem vid nödvändigaförelagsnedläggningar och driftinskränkningar. RemissbehandUngen har enligl minmening också visat att de tekniska svårigheter som raöter vid en lagstiftningpä della förhållandeviskoraplicerade rättsområde kan bemästras. EnUgtproraeraorian kan raan sora redan närants inte stanna vid all skapaförbättringar i den äldre arbetskraftens anställningstrygghet. Skydd av dellaslag kan inle hindra all äldre arbetstagare även i fraratiden friställs pågrand av förändringar i näringslivet. Vidare raåste raan räkna raed alt detförstärkta skyddet i tjestäende anställningar kan göra det svårare för äldrearbetstagare all få nya anställningar på den öppna arbelsraarknaden. Del ärdärför nödvändigt atl korabinera skyddet i bestående anställningar med ålgärdersora är avsedda atl förbättra raöjUgheterna till nyanställning för äldrearbetstagare. Däratöver frarahålls i proraeraorian det önskvärda i atlarbetsförhållandena i största raöjliga utsträckning anpassas till de äldrearbetstagarnas förutsättningar. Mot denna bakgrund föreslås en ordning sombygger på alt elt samarbete skall kunna etableras mellanarbetsraarknadsrayndigheter, arbetsgivare och de fackliga organisationerna isyfte atl förbättra sysselsättningsraöj-lighelema för de äldre arbetslagarna.Kontakter skall kunna tas raellan de tre parterna i den utsträckning som förhållandenaför den äldre arbetskraften påkaUar det. Dessa kontakter skall kunna byggas ullill regelrätta överläggningar ora det visar sig behövas. Med överläggningarnasom grund skall sedan arbelsmarknadsrayndighelerna kunna meddela arbetsgivarenanvisningar beträffande sysselsättandet av äldre arbetstagare. Följs inleanvisningarna skall arbetsraarknadsstyrelsen i sista hand ha vissa tvångsmedellill sitt förfogande. Flertaletremissinstanser delar uppfattningen att åtgärder som kompletterar anställningsskyddetbehöver vidtas och all lagstiftning bör övervägas i detta syfte. Jag villnärana atl de tre huvudorganisationerna på arbetstagarsidan är av dennauppfattning, liksom företrädarna för arbelsgivama på den offentliga sektorn.Kritik mol den föreslagna ordningen kommer i huvudsak från arbetsgivarsidan påden privata sektorn. Man ser där proraeraorieförslaget sora ell frängående avden frivilliga saraverkanslinje sora tidigare dorainerat arbelsraarknaden. Istället för tvingande ålgärder förordar dessa reraissinstanser överläggningarmeUan myndigheterna och arbelsraarknadens parter för all därigenora få lillslånd åtgärder för förbättrade sysselsällningsraöjligheler för de äldre, t. ex.förbättrad personalplanering och anpassning av arbetsuppgifterna, varvidlångsikliga åtgärder anses särskilt betydelsefulla. I dessa yttranden förordassaratidigt en förstärkning av sarahällets rörlighels-sliraulerande raedel. Envidareutveckling av den frivilUga saraverkan mellan förelag, fackligaorganisationer och myndigheter i förra av anpassningslag anses värdefull. Denförslagna lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare ger äldrearbetstagare påtagliga förbättringar i fråga om ansläUningslrygg-helen. Jagdelar eraeUertid, liksora flertalet reraissinstanser, den uppfattning somkommit liU ullryck i promemorian, alt lagen inle ensam ger elttillräckligt slöd för den äldre arbetskraften. Den medför visserligen attarbetsgivaren måste planera friställningar inora sin arbetsstyrka längre lid iförväg än f. n., men den hindrar inte att äldre arbetstagare alltjämt kankomraa alt sägas upp i stor utsträckning därför all de inte anses svara mol deökade produktivitetskraven. Jag vill i del sammanhanget också understryka altdel finns äldre arbetstagare som själva säger upp sina anställningar, därföratt de inte längre orkar raed arbetet. Jag vill därför för egen del insläraraai vad sora sägs i proraeraorian ora del angelägna i all lagstiftningen oralängre uppsägningslider korabineras raed anordningar sora lar sikte på att göraarbelsrailjön bättre anpassad till de äldres förulsätlningar och därigenorabättre tillvarataga deras arbetsinsatser. Detär emellertid ofrånkomligt, vilket också genomgående har vitsordats underremissbehandlingen, atl äldre arbetstagare även i fortsättningen koraraer atlraisla sina anställningar lill följd av driflinskränkningar ellerförelagsnedläggningar. Jag delar den uppfattning, sora koramit tUl ullryck idepartemenlsproraeraorian, atl de föreslagna särbestära-melsema för äldrearbetskraft i form av förlängda uppsägningslider ra. m. kan få den oförraånligakonsekvensen för de äldre alt motståndet mot nyanställning av dem ökar. Pågrundval av de omständigheter jag nu har anfört är det rain bestärada raeningalt raan raåste överväga all lagstiftningsvägen öka raöjUgheterna för äldrearbetstagare all behålla sina anställningar och saratidigt tillse all de fårstörre raöjligheler all få nya anställningar på den öppna arbelsraarknaden. proraeraorian föreslagna ordningen har i allt väsentligt godtagits avflertalet reraissinstanser sora elt ändaraålsenligl instrament all främja deäldres sysselsättningsmöjligheter pä den öppna arbetsmarknaden. Mot förslagelhar SAF riktat bl. a. den invändningen all de synnerUgen långtgåendebefogenheter som arbetsraarknadsrayndigheterna får är för vagt angivna och attdetta raedför risker för bl. a. raindre väl övervägda ingripanden i företagensplanering. Till della viU jag säga följande. De ålgärder sora kan koraraa allakluaUseras i förhållande lill olika förelag raåste helt naturligt bli avmycket skiftande slag, beroende bl. a. på förelagens storlek, struktur ochbelägenhet. Det är enligl min raening utoraordenlligl svårt alt definieraförutsättningarna för de åtgärder av skilda slag sora kan behöva aktualiserasi de konkreta fallen. Jag vUl i della sararaanhang understryka allarbetsraarknadsrayndigheterna i frärasta ruraraet skall söka tillvarata allaraöjligheler alt nå fram till lösningar i saraförstånd raed arbetsgivare ocharbetstagare. Det är det effektivaste sättet att fräraja lagstiftningens syfteoch det föratsätter i sin lur all myndighetema utnyttjar sina befogenheter påell sraidigl sätt. Den representation sora arbelsraarknadens parter har i AMSoch länsarbelsnärander bör vara en garanti raot godtycke vid lill-lämpningen avbestämmelserna. Med dessa utgångspunkter finner jag. ilikhet med flertalet remissinstanser, alt man bör acceptera atlarbels-marknadsmyndighelernas befogenheter får en allraänt hållen utforraning. Utredningen rörande ökadanställningstrygghet ra. frarahåller alt del föreslagna systemet ensamtinte kan ge några raera betydande sysselsättningseffekter, utan atl dessafrämst nås på annat sätt, t. ex. genom rörlighetsstimulerande åtgärder. Medanledning härav vill jag frarahålla all den förordade ordningen i första handinnebär alt arbetsraarknadsrayndigheterna får etl ytterligare raedel till sittförfogande när del gäller alt sörja för den äldre arbetskraftenssysselsättning. Sora fraragår av vad jag förut har närant är detta raedel bl.a. ägnat atl påverka det raotslånd raot all anställa äldre arbetskraft sorafuins på sina håll. Den nya lagstiftningen, använd järasides raed dehittiUsvarande arbetsraarknadspoliliska raedlen, bör enligl rain uppfattningförbättra syssel-sällningsraöjlighelema för de äldre arbetstagarna. Jagvill slutligen frarnhälla all vad jag i det föregående sagl ora de äldressvårigheter på arbetsmarknaden i stor utsträckning gäller även andra grupper isamhället, främst de handikappade. Den omständigheten att raan nu - molbakgrunden av den aktuella arbetsmarknadssituationen - ger sig ikast med den äldre arbetskraftens problem får inte tas till intäkt föruppfattningen all de handikappades bekyraraer skulle ha en lägreangelägenhetsgrad. De handikappades sysselsältningsproblera är eraeUertiddelvis svårare all lösa. Jag räknar raed all den pågående utredningen rörandeökad anställningstrygghet ra. ägnar dera erforderlig uppraärksarahet. Mol bakgrand av deallraänna överväganden jag nu har gjorl förordar jag all lagstiftning förförbättring av de äldres ansläUningsförhåUanden komraer lUl stånd ihuvudsaklig överenssläraraelse raed de förslag som lagts fram i departementspromemorian. 6.2Lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare 6.2.1 Inledning Uppsägningstidernas längdvarierar starkt på arbetsmarknaden. Flertalet ijänsteraän haruppsägningstider sora i regel varierar raellan en och sex raånader beroendefrärast på anställningstidens längd raen ibland också på ålder eller lön.Arbetarna har betydligt kortare uppsägningslider, på den privataarbelsraarknaden i allraänhel l4 dagar, i vissa fall . Arbetare ioffentlig tjänst har längre uppsägningstider, vanligen en raånad. Ett systera raedlagstadgade uppsägningstider av den typ sora föresläs i proraeraorian raedförutan tvivel ell ökat anställningsskydd för raycket betydande grapper av äldrearbetstagare. Arbetstagare sora orafattas av förslagel koraraer alt få ökatrådrura alt söka ny anställning ulan alt behöva råka ut förinkoraslrainskningar. En förbättring av anställnings- trygghetenuppnås också genora atl förslagel rimligen bör leda till ökad benägenhet hosarbelsgivama alt söka undvika friställningar av dessa kategorier ansläUda.Denna effekt av förslagel får särskild betydelse när arbetsgivaren övervägerall lägga ned förelaget eller inskränka driften.