prop · FU03135 · 1971-12-31 00:00:00 — a. pågående utredningar ombeskattningen av inkomst av jordbruk och beskattningen av realisationsvinst. Sammaståndpunkt som majoritet intar i ,som hänför sig till de i promemorian redovisade två huvudlinjerna, den enaenligt vilken all marköverföring likställs i beskattningshänseende medavyttring (alternativ 1) och den andra som med avyttring likställer endastsådan marköverföring som tvångsvis är möjlig enligt 5 kap, 8 § FBL (alternativ2), Enligtlänsstyrelsens bedömning är alternativ 1 överlägset inte bara ur principiellutan också ur praktisk synvinkel, förutsatt att det på sätt antytts ipromemorian förses med bestämmelser om basavdrag. Ettfortsatt undantagande från realisationsvinstbeskattning av tvångsvisamarköverföringar skulle enligt uppfattning innebära ettomotiverat avsteg från gällande principer, enligt vilka expropriation och andraformer för tvångsförsäljning i beskattningshänseende likställes med avyttring.Det av förordade alternativet skulle till skillnad frånalternativ 2 medföra en enhetlig behandling inte bara av tvångsvis respektivefrivillig marköverföring utan också av skoglös respektive skogbevuxen mark. Länsstyrelsensäger sig dela uppfattningen att värdemässigt obetydliga marköverföringar börundantagas från realisationsvinstbeskattning. Ett särskilt basavdrag konstruerat på förslagsvis motsvarande sätt som schablonavdraget vidbeskattning av vissa engångsersättningar enligt punkt 4 av anvisningarna till35 § KL förefaller ur allmän jämlikhetssynpunkt vara ett meratillfredsställande alternativ än den i promemorian föreslagna skattepliktsgränsen. Detnu rådande och i förslaget indirekt bibehållna systemet med skattepliktensanknytning till viss procentsats av fastighetens uppskattningsinnehåll ärägnat att skapa orättvisor mellan stora och små fastigheter. Vidmarköverföringar från större fastigheter uppgår den frånträdda markarealen merasällan till sådant omfång att skatteplikt inträder, medan förhållandet är detmotsatta vid marköverföringar från små fastigheter. Införandet av ettbasavdrag skulle undanröja denna orättvisa som man skuUe undgå, attskatteplikten görs beroende av i 5 kap. 8 § FBL angivet rekvisit, om varspraktiska tUlämpning man saknar kännedom. Därjämte torde nämnda anordningbidraga tUl att reducera i promemorian antydda risker för påtryckningar på fastighets-bUdningsmyndighetenfrån de skattskyldigas sida i syfte att undgå beskattning. Hänvisningartill JDL förekommer i de nuvarande lydelserna av punkt 9 av anvisningarna till21 § KL och punkt 4 av anvisningarna till 22 § KL. Införandet av FBLaktualiserar därför även frågan om ändring i de båda anvisningspunkterna. Somallmän bakgrund bör nämnas att vid inkomstbeskattningen räknas till intäkt avskogsbruk enligt 21 § KL inte endast intäkt genom avyttring av skogsproduktereller genom upplåtelse av avverkningsrätt till skog utan även vad som erhållitsi likvid för växande skog i samband med avyttring av marken till den fastighetvarom fråga är. Vid beräkningen av den skattepliktiga nettoinkomsten fåremellertid avdrag göras för ingående virkesfönåd, det för skogen beräknademinsta skogspro- ducerandeskogskapitalet eller skogens för ägaren gäUande ingångsvärde. Beskattningen förskogsinkomst och för realisationsvinst är samordnad enligt särskild föreskrifti punkt 2 av anvisningarna till 35 § KL. Av denna föreskrift framgår att, omgenom avyttringen uppkommit realisationsvinst, denna vinst skall beskattas iförsta hand. Är realisationsvinsten endast delvis skattepliktig som vidavyttring innehav, då endast 75 o/o av vinsten är skattepliktig skall den överskjutande delen av realisationsvinstens belopp beskattas såsom inkomstav skogsbruk. Sammanlagt får vid fastighetsavyttringen inte beskattning skeför mer än realisationsvinstens totala belopp. Det sagda gäller även omskogsinkomsten är större än hela realisationsvinsten. Detta samband mellanrealisationsvinst och skogsinkomst är något som skaU beaktas även när fråga ärom tUlämpning av de anvisningspunkter som behandlas i det följande. I de tidigare omnämndaanvisningspunkterna till 21 och 22 §§ KL har meddelats föreskrifter angåendeden skattemässiga behandlingen av skogslikvider som utgår i samband medförrättningar enligt JDL m. m. Enligt punkt 9 förstastycket av anvisningarna till 21 § KL gäller således att Ukvid som avses i 14kap. 8 § JDL och som utgår vid laga skifte eller annan förrättning enligt FBLSskall anses såsom likvid för växande skog som avyttrats i samband med avyttringav marken. Härav följer att vid beräkning av nettoinkomsten de fömt nämndametoderna för beräkning av skogsvärdeminskningsavdrag blir tillämpliga. I anvisningspunktensandra stycke ges en föreskrift som innebär att ersättningen skall behandlas påsamma sätt som skogslikviden enligt första stycket, om skogslikviden utgått iform av naturaförmåner och den skattskyldige överlåter sin rätt tillförmånerna mot ersättning i pengar eller annat. Den i anvisningspunktenåberopade bestämmelsen i 14 kap. 8 § JDL föreskriver bl. a. att ersättningskall tUläggas delägare som vid laga skifte mister ståndskog m. m. eller markpä vilken företagits skogskul-turåtgärder. Detsamma gäller beträffande delägaresom vid delning av samfälld mark får mindre av växande skog eller av mark avnämnt slag, I punkt 4 tredje stycketav anvisningarna till 22 § KL regleras beskattningsfrågan beträffande den somvid jorddelningsförrättningar blivit ålagd att utge skogslikvid. Avverkar hanskog eller upplåter han avverkningsrätt till skog efter tillträde av den mark,där den skog växer som likviden avser, och sker det efter det lagakraftägandebeslut om fastställelse på förrättningen föreUgger, skall nettot beräknas påett särskUt sätt om han, så yrkar. Det skall nämligen då antas att skogensingångsvärde gått ned med belopp motsvarande rotvärdet av den skog somavverkningen eller upplåtelsen omfattat. skehögst med belopp motsvarande skogslikviden. Bestämmelsen har tUlkommit medtanke på de fall där Ukvidutgivaren är beroende av att ograverat kunna användamedel från avverkning av den förvärvade skogen för att kunna finansieraförvärvet. Ipromemorian erinras om det förslag tUl ändrade regler om skogsbeskattningen somframlagts i skogsskattekommitténs betänkande (SOU 1969: 30) Skogsbeskattningenoch som ännu inte lett till någon lagstiftning. Med utgångspunkt från attläget är sådant att det är ovisst hur skogsbeskattningen kommer att gestaltasig efter den diskuteras vissa alternativa lösningar. Ettav de behandlade alternativen har till förutsättning att skogsbeskattning vidavyttring av fastighet avskaffas så att endast realisationsvinstbeskattningaktualiseras. Även den möjligheten att skogsbeskattningen ändras så att rättentill avdrag för värdeminskning av skog upphävs diskuteras i detta sammanhang. Enskogsbeskattning utformad efter nu berörda utgångspunkter som skulle varaavsedd att träda i kraft vid ingång är emellertid inte aktuell.Anledning saknas därför att här redovisa de lösningar som framförs i dessadelar. Därmedåterstår det altemativ som behandlas med utgångspunkt från en skogsbeskattningsom är utformad i huvudsaklig överensstämmelse med den nuvarande. Med detta alternativ såsomförutsättning bör enligt promemorian föreskriften i punkt 9 av anvisningarna tiU21 § KL behållas men hänvisningen tUl 14 kap. 8 § JDL bytas mot en hänvisningtill 5 kap. 10 § FBL. I enlighet härmed kommer vid marköverföring enligt 5 kap.9 § FBL i princip skogsbeskattning alltid att ske av en likvid tiU den del denbelöper på växande skog med rätt till avdrag för ingående värde eller förråd,medan vid marköverföring enligt 5 kap. 18 § FBL och 8 kap. FBL skogsbeskattningkommer i fråga endast om likviden kan ge upphov till intäkt av skogsbruk somöverstiger den skattepliktiga delen av realisationsvinsten beräknad medutgångspunkt i totallikviden. Beträffande punkt 4 avanvisningarna till 22 § KL framhålls att, om man behåller en ordning med skogsvärdeminskningsavdrag,saknas i och för sig anledning att ändra på den särskilda avdragsrätten för likvidutgivare.Den enda ändring, som är nödvändig, är att i texten jorddelningsförrättningbyts mot fastighetsbildningsförrättning. Om deima avdragsrätt behålls, torde åandra sidan något böra göras åt motsvarande situation för tillskottsköpare.Detta problem tUlhör emellertid dem som måste lösas inom ramen för skogsbeskattningsövervägandenaoch har därför inte gett anledning till närmare överväganden i promemorian. Ingenav remissinstanserna anför några erinringar mot de ändringsförslag som ipromemorian framlagts med utgångspunkt i en oförändrad skogsbeskattning. Enligtgällande regler för realisationsvinstbeskattningen likställs med avyttring avfastighet vissa marköverföringar enligt JDL, Det är närmare bestämt fråga ommarköverföringar som kan komma till stånd frivUligt genom överenskommelsemellan sakägarna i samband med ägoutbyte enligt 8 kap. 4 a § JDL eller isamband med laga skifte enligt 13 kap. 2 b § samma lag. Möjligheten tillmarköverföring enligt dessa bestämmelser infördes i JDL . Någonbegränsning av marköverföringens omfattning uppställdes inte för dessa falloch marköverfö ringen fömtsattes kunna ske även mot vederlag i endast pengar.Med hänsyn härtill ansågs att från skattesynpunkt dessa marköverföringar i praktikenvar att jämstäUa med vanliga försäljningar och att eventuell reaUsationsvinstskulle inkomstbeskattas. Såtillvida behandlas dock vinst på grund av dessaslags marköverföringar förmånligare än vanliga försäljningar att i likhet medvinst vid markförsäljning på grund av expropriation eller liknandetvångsförfarande endast 75 o/o av vinsten upptages såsom inkomst även ominnehavstiden är kortare än . Likaså föreligger rätt till uppskov medvinstbeskattningen, om ersättningsfastighet skall anskaffas. EnligtJDL kan emellertid marköverföring i samband med ägoutbyte och laga skifte skeäven i vissa andra fall än de nu berörda. Dessa slags marköverföringar ärenligt nu gällande bestämmelser i inte likställda med fastighetsavyttringoch följaktligen undantagna från realisationsvinstbeskattning. Gemensamt förde marköverföringar som icke faller under realisationsvinstbeskattningen är attstorleksförändringarna är begränsade i förhållande till de av förrättningenberörda fastigheternas uppskattningsinnehåll och inte får överstiga vissa i JDLangivna procenttal. Dessa varierar mellan 5 och 25 o/o. Det är närmast fråga ommarköverföringar som kan genomföras tvångsmässigt enligt 8 kap. 1 och 1 a §§och 13 kap. 2 § JDL samt sådana som kan genomföras friviUigt enligt 8 kap, 4 §och 13 kap, 2 a § JDL, Reglernai JDL om marköverföring i samband med ägoutbyte och laga skifte ersätts fr, o, m,den 1,1,1972 av nya regler om marköverföring genom fastighetsreglering enUgt FBL:s5 kap. Härtill kommer möjligheten till inlösen av mark enligt 8 kap, samma lag. Ävenenligt de nya reglerna har man att skilja mellan sådana marköverföringar somkan ske tvångsvis och sådana som kan ske frivilligt. I stort sett motsvarastvångsvis marköverföring enligt 8 kap. 1 och 1 a §§ och 13 kap, 2 a § JDL avtvångsvis marköverföring enligt 5 kap, 8 § FBL medan frivillig marköverföringenligt 8 kap, 4 och 4 a §§ samt 13 kap. 2 a § motsvaras av frivilligmarköverföring enligt 5 kap. 18 § FBL. promemoria (Ds Fi 1971: 7) som utarbetats inom och som remissbehandlats,föreslås i fråga om realisationsvinstbeskattningen sådana ändringar sombetingas av att i KL hänvisning måste ske till FBL i stäUet för tUl JDL. Deföreslagna ändringarna innebär i stort sett ett bibehållande av den nuvarandeskillnaden mellan sådana övervägande tvångsmässiga marköverföringar som fallerutanför realisationsvinstbeskattningen och sådana mestadels frivUliga marköverföringarsom hänförs tUl området för denna beskattning. Enligt promemorieförslagetmarkeras beskattningsområdet genom att med avyttring av fastighet likställsmarköverföring enligt 5 kap, 18 § första stycket p, 3 och tredje stycket samt 8kap, FBL, De i 8 kap, FBL åsyftade fallen av marköverföring är jämförbara med expropriations-fallen. Deföreslagna ändringarna kan dock inte betecknas som enbart redaktionella. Avpromemorian framgår att de frivilliga marköverföringar som kan ske enligt 8kap, 4 § JDL under fömtsättning att skillnaden i uppskattningsinnehåll inteöverstiger 10 o/o och som enligt nuvarande bestämmelser är undantagna frånbeskattning, i stället blir underkastade beskattning enligt förslaget, A andrasidan föreligger beträffande möjligheterna tUl tvångsvis marköverföring enligt5 kap, 8 § FBL inte längre någon begränsning genom fastställda procentsatserför högsta godtagbara avvikelser i fråga om fastigheternas uppskattningsinnehåll,I samtliga fall kan marköverföring enligt FBL ske även mot vederlag i endastpengar. Medhänsyn tUl de sist angivna omständigheterna har i promemorian ifrågasatts ominte all marköverföring enligt FBL såväl frivillig som tvångsmässig ibeskattningshänseende borde likställas med avyttring och därmed falla inombeskattningsområdet. Praktiska skäl talar emellertid mot en sådan lösning.Därvid pekas främst på att särskilt i tvångsfallen en stor mängd smärre markjämkningarskulle komma att föranleda besvär för både skattskyldiga ochtaxeringsmyndigheter som inte skulle stå i rimlig proportion tUl sakensbetydelse, I så fall skulle man enligt promemorian få tänka sig ett särskiltbasavdrag för att sovra bort den stora massan av smärre marköverföringar. Somframgått av min redogörelse har flertalet av de hördaremissinstanserna, utan att anföra några särskilda synpunkter, förklarat siginte ha några erinringar att anföra mot förslaget i denna del. Ettpar remissinstanser, nämligen och i Värmlandslän, ansluter sig dock till uppfattningen att alla marköverföringar enligt FBL:sregler bör behandlas lika och jämställas med fas-tighetsavyttringar som iprincip faller inom beskattningsområdet. Ett par andra instanser förordar enbestämd gränsdragning mellan beskattningsbara och icke beskattningsbaramarköverföringar som anknyter till ägojämkningens relativa storlek. Föregen del får jag anföra följande. Det ligger självfalletnära tiU hands att som skett i promemorian försöka i största möjUgautsträckning bibehålla den nuvarande skillnaden mellan sådana marköverföringarsom i princip kan underkastas vinstbeskattning och sådana som är undantagnafrån dylik beskattning. Härför talar bl. a. det förhållandet att man i motiven tUlFBL uttalat att de tidigare procentgränserna även i fortsättningen bör kunnatjäna till vägledning för de frivUliga och tvångsvisa marköverföringarna. Därmedskulle alltså den nuvarande ordningen i princip bestå och anledning alltsåsaknas att ändra den skattemässiga behandlingen av de olika slagen avmarköverföringar. Emellertid kan man enUgtmin mening inte bortse från att reglerna för marköverföring genomfastighetsreglering enligt FBL som skall till-lämpas fr. o. m. innebären ganska väsentlig omläggning i förhållande till de nuvarande reglerna i JDL.Inte ens för de marköverföringar som skall kunna genomföras tvångsmässigtföreskriver de nya reglerna någon begränsning i fråga om överföringens relativastorlek. Detta gäller som nämnts både i tvångsfallen och frivilligfallen. Detkan därför ifrågasättas om det finns någon anledning att behandla de bådafallen olika. Ett sätt att nå ettenhetligt resultat är att gå på den linje som i promemorian angetts såsom denprincipiellt riktiga, nämligen att i skattehänseende med avyttring avfastighet likställa alla marköverföringar på grund av fastighetsreglering utanundantag. Om man ser saken rent principiellt, är det svårt att finna vägandeskäl mot en sådan enhetlig ordning. En sådan ordning har som förut nämnts ävenförordats av ett par remissinstanser. En generell skattepliktefter denna linje skulle emellertid innebära att det i varje enskilt fall, dvs.för varje part som deltagit i en fastighetsreglering och därvid avstått mark,fick undersökas om skattepliktig realisationsvinst uppkommit eller ej. Detta gälleräven om skatteplikten skulle kombineras med ett basavdrag för att undvikabeskattning av smärre vinstbelopp. Det måste då kontrolleras om vinsten över-eller understiger detta basavdrag. Vidare skulle i de fall då vinst framkommitvinstbeskattning aktualiseras vare sig den skattskyldige fått ersättning förden avstådda marken i pengar eller i annan mark. Vinstbeskattning skullealltså kunna utlösas även om vederlaget utgjort endast mark.Detta innebär att beskattningen skulle kunna träffa rena markbyten då ingen avparterna fått någon i pengar realiserad vinst och då deras fastighetsinnehav iprincip är kvantitativt oförändrat. Mankan enligt min mening utgå från att en beskattning efter nu angivna grunderskulle framstå som obillig i mänga fall och vara i hög grad ägnad att motverkade fastighetsregleringar som man vill främja genom . Jag kandärför inte förorda en sådan lösning. Enligtmin mening kan realisationsvinstbeskattningen anses motiverad endast i de falldå marköverföringen kan sägas innebära en försäljning. En sådan karaktär haröverföringen om och i den mån ersättning för den enUgt 5 kap. FBL avståddamarken utgår i pengar. Endast i detta läge kan en vinst antas ha tillfört denskattskyldige ökad skatteförmåga. Jaganser därför att reglerna bör utformas så att en vinstbeskattning kanaktualiseras endast i de fall dä ersättning för avstådd mark helt eller delvisutgått i pengar. Har mark avståtts mot vederlag i både mark och pengar, börbeskattningen avse endast den del av vinsten som hänför sig till den erhållna kontantersättningen. a. praktiska skäl bör emellertid smärre kontantersättningar kunna undantasfrån vinstbeskattningen. Var gränsen bör dragas kan givetvis vara föremål förolika uppfattningar. För egen del föreslår jag att en beskattning skall kunnakomma i fråga, när den eller de ersättningar i pengar som den skattskyldigefått under ett beskattningsår i samband med fastighetsreglering enligt 5 kap. FBLöverstigit . Medden angivna utgångspunkten att ersättning utgått i pengar är det likgiltigt ommarköverföringen grundar sig på en frivilligt eller en tvångsmässigt genomfördförrättning. En marköverföring av det senare slaget bör nämligen enligt minmening i princip inte behandlas annorlunda än om marken varit föremål förexpropriation. Om en fastighet exproprieras beskattas som bekant 75 o/o av denvinst som realiseras. Bärande skäl saknas därför enligt min mening för att frånbeskattning helt undanta en i pengar realiserad vinst vid en tvångsmässigfastighetsreglering. Ä andra sidan saknas anledning att behandla vinst som på motsvarandesätt realiseras vid en marköverföring på grund av en frivilligt genomfördfastighetsreglering hårdare än om denna varit tvångsmässig. I bägge fallen böralltså endast 75 o/o av vinsten beskattas, vare sig den avstådda markeninnehafts än . Ommark avstås genom inlösen enligt 8 kap. FBL, är detta helt jämförbart med expropriationsfallen.Ersättning utgår enbart i pengar och liksom vid expropriation bör vinstenbeskattas till 75 o/o. Att från beskattning undanta något visst minimibeloppbör inte komma i fråga. Föratt belysa hur vinstberäkningen skall ske enligt de av mig före- slagnareglerna i fall då en person genom fastighetsreglering enligt 5 kap. FBLavstått mark mot vederlag i såväl mark som pengar kan anföras följandeexempel, A,avstår mark som uppskattas till , I vederlag får han 1) mark uppskattad till , 2) pengar till belopp av , . Detantas att av köpeskillingen vid A:s köp av fastigheten år 1 belöpt ,på den avstådda marken. Dennas ingångsvärde har alltså utgjort . A hardessutom år 3 haft förbättringskostnader för markområdet om . Vidareantas att de tal, som vid beskattningen för år 5, då A fått kontantersättningen,skall användas för omräkning efter index av ingångsvärdet ochförbättringskostnaderna är 1,25 resp, 1,10. Realisationsvinstenberäknas då på följande sätt. Avståddmark för (30 000 -|- 10 000) Ingångsvärde(5 000 X 1,25) Förbättringskostnader(3 000 x 1,10) härav(10 000/40 000 =1/4) . Somskattepliktig inkomst för år 5 skall alltså A upptaga , av den kontantersättningom , som han fått i samband med fastighetsregleringen. Hur stor skattA faktiskt skall betala på beloppet . får i vanlig ordning beräknasefter den procentsatsen som tillämpas på totalinkomsten vid den statliga ochkommunala inkomsttaxeringen. Detkan självfallet inte uteslutas att i vissa fall marköverföringen kan resulterai förlust. Detta kan tänkas inträffa om t, ex, ingångsvärdet på den avståddamarken är mycket högt i förhållande till det uppskattade värdet vidfastighetsregleringen. Observeras bör att vid förlustberäkningen någonindexuppräkning inte får göras enligt gällande regler. Visar beräkningen ändåförlust, bör förlusten vara avdragsgill enligt de vanliga reglerna, föratsattatt den eller de ersättningar som den skattskyldige fått i pengar överstigit . Eftersom vinstbeskattning inte aktualiseras när kontantersättningenvarit lägre, kan förlust i sådana fall inte vara avdragsgill. Omden skattskyldige senare säljer den fastighet från vilken han avstått mark,måste hänsyn tas till den tidigare vinstberäkningen vid prövning av fråga ombeskattning för reaUsationsvinst. Det måste nämligen beaktas att vid dennaberäkning avdrag erhållits för den avstådda markensingångsvärde och att detta värde alltså förbmkats till viss del. Om ersättningutgått i enbart pengar och följaktiigen hela vinsten beskattats, har denavstådda markens hela ingångsvärde förbrukats. Om ersättning erhållits även iform av mark skulle enligt de föreslagna reglerna vinsten beskattats endasttill den del densamma belöpt på penningersättningen, I det senare falletskulle aUtså en motsvarande mindre del av ingångsvärdet ha förbrukats. Detligger i sakens natur att vid en senare försäljning av fastigheten denskattskyldige inte i fastighetens ingångsvärde, i fall då detta ej beräknatsmed ledning av ett efter fastighetsregleringen åsätt taxeringsvärde, fårmedräkna vad som redan förbrukats av ingångsvärdet för den förut avståddamarken. Detta gäUer oberoende av om den tidigare fastighetsregleringen medförtvinst eller förlust i skattehänseende och oberoende av om vinsten utlöstbeskattning eller om förlusten utnyttjats genom förlustavdrag. Motsvarande börgälla i fråga om avdragsgUla förbättringskostnader som nedlagts på mark som avståttsgenom fastighetsregleringen. Föratt åter anknyta till det förut angivna exemplet beskattades endast en fjärdedelav realisationsvinsten såsom belöpande på kontantersättningen. Följaktligenskall av den avstådda markens beräknade ingångsvärde, ,, en fjärdedeleller . anses förbrukat genom denna vinstbeskattning. Vidrealisationsvinstberäkningen på grund av fastighetens senare försäljning skallalltså från fastighetens inköpspris år 1, dvs. det urspmngliga ingångsvärdet,avräknas . sker däremot ingen avräkning. Omfastighetens inköpspris varit , avräknas alltså , ochåterstående , uppräknas vid vinstberäkningen efter det omräkningstalsom då skall användas. Som omkostnad vid vinstberäkningen får givetvis inte pånytt avdragas de förbättringskostnader för vilka avdrag erhållits vid dentidigare vinstberäkningen. Somen konsekvens av att realisationsvinstbeskattning i samband med fastighetsregleringenligt 5 kap. FBL kan avse endast ersättning som utgår i pengar och alltså inteersättning i mark följer att inte heller något särskilt ingångsvärde för denerhållna marken får avräknas vid den vinstbeskattning som sker när denskattskyldige senare säljer sin fastighet. Inte heller i detta hänseende hardet hänt något i beskattningsavseende beträffande det ursprungligaingångsvärdet. Vad den skatt-skyldige skall beskattas för när han efterfastighetsregleringen säljer sin fastighet är fortfarande i princip skillnadenmellan det pris han får för fastigheten och fastighetens ursprungligainköpspris. Endast om någon del av detta inköpspris på förut angivet sätt förbmkatsi skattehänseende genom avdrag vid en tidigare realisationsvinstberäkningskall det ursprungliga inköpspriset reduceras. Idetta sammanhang vill jag även ta upp frågan om det avdrag om .