prop · FU0351 · 1971-12-31 00:00:00 — Viddenna paragraf har departeraentschefen berört frågan om tillämpning av den s.k. kommunikalionsprincipen. I de sakkunnigas förslag ingår vissa bestäraraelser,som i enlighet raed denna princip ålägger myndighet att bereda dem som beröresav en ifrågasatt åtgärd tillfälle att yttra sig innan åtgärden beslutas (sesärskilt 8 kap. 5 § i förslaget). Departementschefen har uteslutit dessaregler med raotiveringen atl koraraunikations-principen gäller inorarennäringens område ulan alt några bestäraraelser behöver raeddelas därom.Enligt lagrådets raening är inle rainst när del gäller samernas förhållandengrundsatsen atl berörda personer skall få tillfälle att yttra sig såväsentlig, alt uttryckliga bestämraelser därora bör finnas. Då det emellertidkan väntas alt bestämmelser i ämnet, som blir tilllämpliga även inomförevarande oraråde, komraer all ges i den lagstiftning om förvallningsförfarandetsom är under förberedande torde såsom departementschefen föreslagit frågan härkunna läranas oreglerad. Idenna paragraf föreslås vissa regler om strikt skadeståndsansvar för sameby,avsedda att ersätta nuvarande detaljerade bestämmelser i renbeleslagen orarenägares skyldighet alt utge gottgörelse för skada genom renar. Det börunderstrykas att, såsom också departementschefen frarahåller, reglerna inteutesluter lillärapning av allmänna skadeståndsregler. En skadelidande skallsålunda ha möjlighet alt vända sig direkt mot den som vållat skadan eller altav samebyn kräva skadestånd även i andra fall än som anges i paragrafen, ombyn exempelvis är ersätlningsskyldig enligt vad sora gäller oraprincipalansvar. Attsåsom nu föreslagits samebyn i stället för den enskilde renägaren göres primärtansvarig utan hänsyn till om vållande föreligger är en följd av alt del alltidskall vara byn som för de renskötande raedleraraarnas räkning ombesörjerrenskötseln. De jämkningar i fråga om det objektiva ansvaret som förslaget iövrigt innebär har huvudsakligen föranletls av den övergång sora skell till en raeraextensivt bedriven renskötsel och av den därigenora ökade risken förskadegörelse. Det har gällt att finna en efter de nya förhållandena avpassadlösning, som tillgodoser de skadelidandes intressen ulan att saraebyarna oskäUgtbetungas. har det varit angeläget att åstadkomma en mera enkel ochöverskådlig reglering än den nuvarande. Lagrådethar ej något alt erinra raed anledning av de allmänna överväganden som ligger lillgrund för förslaget och har heller inte någon väsentlig anmärkning raot denlösning som fraralagls. Emellertid vill lagrådet ifrågasätta om inle förslagetlägger ell oskäligt tungt ansvar på saraebyn i sådana Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 275 fallav skadegörelse, när det av utredningen framgår atl byns renar inte orsakatskadan. Särskilt otillfredsställande synes det vara, all man skall kunna åläggaen sameby skadeståndsansvar, fastän den kan visa att skadan orsakats av renarfrån viss annan by och att de egna renarna inte har någon som helst del iskadan. Men även i sådana situationer då det inle går att fastställa frånvilken by de skadegörande renarna härrör skulle del vara stötande, om ansvarkunde utkrävas av den by, som till äventyrs kan styrka att dess renar integjort skadan och sora av allt att döma skulle sakna möjUghet alt återkräva vadden tvingades utgiva. Visserligen skulle i ell sådani fall sora säkerligentorde bli sällan förekommande den skadelidande bli utan ersättning.Situationen skiljer sig dock inte från vad som eljest vanligen gäller, när enskada inträffat ulan all man har klarhet i vem som utfört den skadebringandehandlingen, och det kan inle anses alt samebyn i detta speciella fall Ugger närraaretill att bära den förlust som uppkommit. Med anledningav vad som sagls föreslår lagrådet, all "även om"-sal-sen i slutetav första stycket får utgå och att den i stycket föreskrivna skyldigheten försameby att ersätta skada i stället göres beroende av att det ej visas allskadan ej orsakats av byns renar. Bestämmelseni andra stycket är avsedd att gälla, när enligt första stycket ansvar förskada åvilar mer än en saraeby och det inle kan visas alt renar från någon avbyarna orsakat skadan. Ansvarigheten fördelas därvid lika mellan byarna. Fördet fall åter att det kan visas att skadan härrör trån någon av byarna finns enregel i tredje styckel, och av vad som föreslås där framgår all hela ansvaret isista hand skall falla på den byn. Enligt lagrådels raening skulle reglernavinna i tydlighet, ora andra och tredje styckena raed vissa jämkningar fördessamman lill ell stycke. Detla skulle förslagsvis kunna få följande lydelse:"Åvilar ersättningsskyldighet enligt första st3'cket flera samebjar,fördelas ansvarigheten lika mellan byai'na inbördes. Kan det visas all renarfrån någon av byarna orsakat skadan, svarar den byn gentemot de övriga för helaskadan." Fjärdestycket behandlar del fallet atl renar från flera byar orsakat skada. Till enbörjan anges i del remitterade förslagel, atl ansvarigheten mellan byarna skallfördelas med hänsyn lill omfattningen av den skada som varje bys renar orsakat.Någon regel raed detla innehåll synes emellertid inte behövlig, eftersom enförutsättning för dess tillämpning raåste vara alt raan kan särskilja de skadorsora de ohka byarnas renar givit upphov lill och, då så kan ske, frågan ombyarnas ansvarighet helt blir att bedöma raed ledning av föregående bestäraraelseri paragrafen. I fjärde stycket föreskrives vidare enligt det remitteradeförslaget att, när skadorna inle kan särskiljas, fördelningen skall ske iförhållande till antalet renar som ulan bevakning fanns i trakten vid liden förskadans uppkomst. Motiveringen ger vid handen att bestämmelsen är avsedd att isak överensstämma Maj:ts proposition nr 1971 medvad de sakkunniga föreslagit för motsvarande fall. I sakkunnigförslaget anges,atl ansvarigheten skall delas i förhållande till antalet renar från varje by,vilka vid tiden för skadans inträffande fanns i trakten och som ej visas hastått under sådan övervakning atl de inle kunnat raedverka till skadan.Lagrådet vill förorda att bestämmelsen får innehålla atl, om skada orsakats avrenar från flera byar och det ej kan utredas i vilken omfattning varje bysrenar har del i skadan, ansvarigheten fördelas raellan byarna inbördes efterantalet renar från varje by som vid tiden för skadans uppkomst fanns i traktenoch som ej stod under bevakning. Såsom framgår av det förut sagda bör inte i fjärdestycket dessutora ges någon särskild regel ora fördelningen, när skadorna kansärskiljas. Förstastyckel av förevarande paragraf innehåller en besvärsregel, sora ger medlem isameby rätt att hos föra talan mot vissa beslut som fattats avbystämma, styrelse eller syssloman. Som besvärsgrunder har angivits attbeslutet ej lillkorarail i behörig ordning eller eljest strider mot lag ellerannan författning eller mot samebyns stadgar eller kränker klagandens enskildarätt. Besvärsregelnhar utformats efter förebild av 30 § lagen om fiskevårds-områden, som i sin turhaft 13 § 4 raora. jaktlagen sora mönster. Det må även påpekas, alt de iförevarande paragraf angivna besvärsgrunderna är snarlika vissa av debesvärsgrunder sora gäller vid anförande av koramu-nalbesvär (76 § koraraunallagen). Enligtuttalande av rennäringssakkunniga, vilkas förslag i förevarande del tillstyrktsav departemenlschefen, skulle såsom klagoinstans enligt 30 §lagen om fiskevårdsoraråden ha atl bedöma även lärapligheten av vissa beslut soraöverklagas. De sakkunniga har ansett att talerätten i hithörande fall borde utforraasmed denna bestämraelse sora förebild. Vadde sakkunniga anfört rörande räckvidden av den klagorätt som föreligger enligt30 § lagen om fiskevårdsområden lorde eraeUertid inte vara rikligt. Det måerinras, att vid tillkomsten av del tidigare näranda, i fråga ombesvärsgrunderna nästan likalydande stadgandet i 13 § 4 mora. jaktlagenföredragande departemenlschefen framhöll, att prövning enUgthans uppfattning borde avse endast beslutets rättsgillighet och att någonbefogenhet alt sätta annat beslut i stället för det överklagade ej bordeföreligga (NJA II 1952 s. 68). Och vid tillkomsten av lagen omfiskevårdsområden anfördes i elt av utarbetat förslag somdelvis ligger till grund för lagen bl. a. alt besvärsrällen i fråga om beslutav fiskevårdsområde i huvudsak borde regleras på samma sätt som i 13 § 4 mora. KungLMaj:ts proposition nr 1971 277 jaktlagenoch att tillräcklig anledning att låta prövning avse ävenlämplighetssynpunkter ej syntes föreligga (prop. 1960: 50 s. 214). Lagrådet anser, tillskillnad från vad de sakkunniga tydligen avsett, alt besvär i fall som åsyftasi förevarande paragraf inte bör få leda till omprövning av frågan om beslutetslämplighet. I fråga ora besvärsgrunderna bör paragrafen likväl få den av desakkunniga och departementschefen föreslagna lydelsen, som enligt det förutsagda innebär atl besvärsprövningen endasl omfattar beslutets laglighet. Beträffandefrågan vilken länsstyrelse sora är rält forura för upplagande av besvär enligtförevarande paragraf får lagrådet hänvisa till vad lagrådet anfört vid 90 §. Avparagrafen bör framgå att rält att meddela förordnande om uppskov raedverkställighet av beslut tillkommer inte den myndighet sora raeddelat beslutetutan den till vilken talan skall fullföljas. Lagrådet föreslår att paragrafenfår det innehållet, att beslut som avses i 98 och 99 §§ samt 100 § förstastycket länder till efterrättelse utan hinder av att talan däreraot föres, omej besvärsmyndigheten förordnar annat. punkt 5 föreslagna bestämmelsen innebär, att ullrycken lapp, fjälllapp,skogslapp, fjällrenskölsel och skogsrenskötsel skall, där de fortfarande förekoraraeri lag eller annan författning, hädanefter avse motsvarande uttryck i nya lagenoch att de således genom alt nya lagen inte skilj er mellan fjällsame och skogssameoch endast räknar med en geraensara förra av renskötsel för alla samer kan fåen mer vidsträckt innebörd än de ursprungligen haft. Att införa en generellövergångsregel av detla slag utan närmare undersökning av de konsekvenser denfår i olika avseenden är inte tillrådligt. Det kan nämligen inte uteslutas på något område skulle leda till resultat som är mindre väl förenliga medvad som åsyftats med den förfatlningsbeslämmelse där det äldre uttrycket förekoraraer.Då det dessutom inle synes föreligga något egentligt behov av enövergångsregel i förevarande hänseende, hemställer lagrådet all punkt 5 fårutgå. Ianslutning till bestämmelsen i punkt 7 finns det anledning all närmare berörafrågan om hur den nya saraebyorganisalionen skall införas och dethittillsvarande systemet med lappbyar skall avvecklas. Del är uppenbarligen raeningenalt varje lappby skall i samband med den nya lagstiftningens ikraftträdande ombildastill sameby, sora avses i nya lagen. Lappbyns tillgångar övergår därvid påsamebyn, som i fortsättningen svarar för den garala Maj:ts proposition nr 1971 Atl en ombildning skall ske på delta sätt är av sådan betydelseatt en uttrycklig bestämmelse synes påkallad. Somanges i 7 § skall indelningen i byområden göras av lantbruksnämnden. Enligtmotiven till nämnda paragraf är det raeningen atl den nuvarande territoriellaindelningen i lappbyoraråden skall vara den lokala basen för saraebyarna, mendet framhålls att lanlbruksnäinnden bör undersöka möjligheten av att skapabättre förutsättningar för en rationell rendrifl genom större eller raindre järakningari den nuvarande gränsdragningen, vilket bör ske efter sararåd med samebyarna.Enligt lagrådets mening är det önskvärt atl indelningen redan från början skerefter noggrann prövning i enlighet raed vad sålunda nämnts. Det är därförnödvändigt atl erforderliga förberedelser vidtages innan lagen sätts i kraft.Någon övergångsbestämmelse i detla avseende synes icke vara erforderlig. Förstsedan en sameby antagit stadgar och registrering av byn och av stadgarnaerhållits lorde orabildningen få anses fullt genoraförd. Särskilda regler försaraebyn alt gälla för tiden lorde inte behövas ulora såvitt angårkallelse till bystäraraa. Vad sora i delta avseende gällt för lappbyn enligtden för denna utfärdade byordningen bör lärapligen tillämpas intill dessgiltiga stadgar föreligger. En övergångsbestämmelse raed detta innehåll bördärför raeddelas. Maj :l bör eraeUertid även i övrigt, i nära anslulningtill vad sora föreslagils i reraissen, kunna i det särskilda fallet låta äldrebestämmelser gälla i stället för nya lagens bestäraraelserora saraeby och dess förvallning. Under hänvisning till vad soranu sagls föreslår lagrådet atl bland övergångsbestämraelserna upptas en punkt raedföljande innehåll: "Lappby, som avses i lagen (1928:309) om de svenskalapparnas räll lill renbete i , ombildas i samband med nya lagensikraftträdande till saraeby. Intill dess samebyn och dess stadgar registreratsskall i fråga om kallelse lill bystämma vad som i motsvarande hänseendehittills gällt för lappbyn, fortfarande tillämpas. I den mån del behövs kanKonungen för tiden intill dess registrering sålunda skett förordna, alt äldrebestämmelser även i övrigt skall tillämpas på byn i stället för nya lagens bestämraelserora sameby och dess förvaltning." I3 § har renskötselområdel beskrivits på sådani sätt alt det efler ordenomfattar även mark, sora på grund av tidigare avgöranden, t. ex. enUgl 5 § renbeleslagen,undantagits från saraernas begagnande. Avsikten är uppenbarligen inte altdessa äldre avgöranden nu skall förlora sin giltighet. Möjligen kan en övergångsbeslämraelsehärora böra meddelas för atl onödiga tvister skall förebyggas. Den kanförslagsvis innehålla att, om genora beslut före nya lagens ikraftträdande vissdel av renskölselorarådel undanlagils från utövning av renskötselrätlen,beslutet fortfarande skall gälla. Beträffandetillstånd sora raeddelals enligt 57 § renbeteslägen och sora omfattar tid ävenefter nya lagens ikraftträdande bör i en särskild punkt Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 279 blandövergångsbestämraelserna föreskrivas, att tillståndet skall anses sora enenligt 85 § nya lagen meddelad koncession. Vad som närmare bestärats i detursprungliga tillståndet kommer härigenom fortsättningsvis att lända tillefterrättelse, men lantbruksnämnden har möjlighet all enligt 88 § i detremitterade förslaget återkalla tillståndet eller föreskriva nya villkor. I fråga om ordningsföljdenmellan de olika bestäramelserna i förevarande avsnitt bör iakttagas, attomedelbart efter ikraftträdandebestäm-melsen följer den bestämmelse som i detremitterade förslagel återfinns i punkt 6 och att avgörande för ordningen raellanövriga punkter blir place-ceringen i själva lagen av de stadganden till vilkaövergångsreglerna hänför Maj:ts proposition nr 1971 Utdrag av protokollet över jordbruksärenden, hållet inför Hans Maj:tKonungen i statsrådet på . StatsministernPalme, ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, ,, . Chefenför , statsrådet , anmäler efter geraensaraberedning raed statsrådels övriga ledaraöler dels lagrådets yttrande överförslag till rennäringslag, dels vissa finansieringsfrågor m. m. i saraband raedrennäringens omorganisation och anför. Lagrådetkonstaterar inledningsvis atl lagförslaget såvitt avser den rättsligagrundvalen för samernas renskötselrätt bygger på samma förutsättningar som1928 års renbeleslag. Lagrådet erinrar om att SSR vid remissbehandlingenliksom i andra samraanhang hävdat alt saraerna har en starkare rätt tiU renbelesmarkernaän som kommit till uttryck i gällande renbeteslag. Trots detotillfredsställande i att den berörda folkgruppen inte godtar den principiellagrundvalen för lagstiftningen synes, uttalar lagrådet, det i rådande läge och iavbidan på att föreUggande tvistefrågor prövas av dorastol få accepteras attlagstiftningen byggs upp på sararaa grund sora . Ändasedan tillkomsten av den första renbeleslagen har i lagstiftningen konsekventhävdats att samerna inle får använda renbetesmarkerna för annat än renbete ochsådana ändamål som har direkt samband med rennäringen. Att samerna inle villgodtaga de principiella grundvalarna för den rättsliga regleringen bör inte fåhindra en lösning av de alltmer trängande problemen raed renskölselnsrationalisering. Vill raan avvakta slutlig dora-stolsprövning av föreliggandetvistefrågor, skulle det dröja ålskilUga år innan rationaliseringsprobleraenkunde lösas. Detta är enligt rain raening inte försvarligt. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 281 Deav en ledamot uttalade farhågorna för atl samerna kommer att få mycket svårtatt inordna sig under och tillämpa de nya bestämraelserna för samebys förvallningsynes mig ogrundade. I åtskilliga avseenden innebär förslaget en enklarereglering än den i lagen om ekonomiska föreningar. Jag vill också erinra om altden ekonomiska föreningsrörelsen har utvecklatsmycket snabbt. Föreningsformen har kommit till användning på många nyaverksamhetsområden. F. ö. praktiseras redan denna verksamhetsform på oUka hålli i form av renägarföreningar och renskötarföreningar. Vidarekan nämnas alt inom lanlbruksstyrelsen tillsalts en arbetsgrupp, i vilken ingårbl. a. företrädare för samema, för att informera om den planerade nyordningeninom rennäringen. Denna grupp kommer atl fortsätta raed sitt arbete för allhjälpa samerna alt komma till rätta med ev. övergångsproblem. Vaden ledaraot uttalat beträffande förslaget i 9 § att saraeby ej får bedrivaannan ekonoraisk verksarahet än renskötsel föranleder mig inte all frångå departementsförslageti denna del. Delsarama gäller två ledamöters förslag att den i 26 § första stjcketangivna raöjligheten att upphäva renskötselrätten för visst område begränsastill de fall då området behövs för något av de ändamål som avses i 1 §expropriationslagen. Lagrådetsförslag till ändring av 28 § innebär att domstolen normalt har att tillämpa enschablonregel om fördelningen raellan samefonden och saraebyn av ersättningför skada eller olägenhet raed anledning av alt renskötselrätt upphävs enligt26 §. Att föreskriva en sådan särbehandling av detta slags ersätlningsmål kan raåhändafrån rättvise- och rättssäkerhetssynpunkt synas mindre tillfredsställande.Emellertid måste beaktas att renskötselrätlen i raånga avseenden är så olikandra rättigheter. Med hänsyn härtill och till de skäl sora lagrådet anfört kanjag biträda lagrådets förslag. anfört i fråga ora 38 § föranleder ingen erinran från rain sida. Av raittställningstagande i fråga om 9 § följer all jag inte kan godta den ändring av38 § 10 som föreslagits av en ledamot. Medanledning av vad lagrådet anfört beträffande 46 § vill jag till undvikande avoklarhet påpeka att anledningen till atl jag inte föreslagit någon särregel ifråga om fördelningen av avbetalning på lån är att jag inte ansett en sådanregel motiverad. Fördelningen skall alltså ske på samma sätt som vidbetalningen av annan skuld. Lagrådels förslag om en redaktionell jämkning avlagtexten biträder jag. Ianledning av vad en ledamot ullalat beträffande 49 § vill jag påpeka attdepartementsförslaget med hänsyn till de praktiska skäl som finns härför gettsen sådan innebörd att sameby skall ha frihet att utse vilken myndig person somhelst tiU ledamot i styrelsen. Som exerapel på elt tänkbart praktiskt fall nären icke-byinedlera bör kunna inväljas i styrelsen, kan jag åberopa det somantytts av samme ledamot i inledningen till lagrådels yttrande, nämligensammanslagning av byar. Maj.ts proposition nr 1971 manslagningkan det ju vara ändamålsenligt att byarna genom någon form av personalunionförbereder sammanslagningen. Vaden ledamot förordat beträffande 72 § kan jag inte heller biträda. Lagrådetsförslag beträffande övergångsbestämmelserna ger anledning till erinran endasl iell avseende. Lagrådet anför att en övergångsbestämmelse raöjligen bör raeddelasom att sådani beslut om undantagande av mark från utövning av renskötselrättensom meddelats före ikraftträdandet gäller även därefter. Som lagrådet anförtskall sådana äldre avgöranden inle genom den nya lagen förlora sin giltighet.Någon uttrycklig bestämraelse därora anser jag dock inte behövas. 1de delar sora jag förut inle särskilt behandlat biträder jag lagrådets förslagtill ändringar. Dessutom bör vissa redaktionella jämkningar göras. I den månlagrådets uttalanden inle särskilt berörts ansluter jag raig lill vad lagrådetanfört. Iårets stalsverksproposilion (prop. 11) har jag under berördaanslag fÖr /72 beräknat medel ra. m. för ändaraål som rörförslaget angående rennäringen i vårt land och därmed sammanhängande frågor.Jag vill nu närmare redogöra för dessa raedelsberäkningar. Hänvisningarna idel följande till vissa punkter hänför sig till de i statsrådsprotokollet den11 deceraber 1970 gjorda förslagen. Rennäringenscentrala och regionala administration Jaghar under punkten 11.5 förordai att lantbruksstyrelsen även i fortsättningen skallvara central rennäringsmyndighet. Under förslagsanslaget Lantbruksstyrelsen harjag för /72 beräknat raedel raed . Jaghar därvid, utöver kostnaderna för redan befintUga tjänster sora överinspektöroch byrådirektör, beräknat medel för bl. a. en tjänst som byrådirektör. Medelhar vidare beräknats till arvoden till ledamöterna i rennämnden och till denrepresentant för näringsulövarna som skall ingå som ledamot av lanlbruksstyrelsenvid behandling i styrelsens plenura av rennäringsärenden. Underförslagsanslaget Lantbruksnämnderna har jag i statsverkspropositionen beräknatmedel för rennäringen för /72 med . Jag har tidigare underpunkten 11.5 tagit upp frågan om den regionala administrationen av rennäringen.Jag har därvid biträtt de sakkunnigas förslag atl det nuvarande lappväsendetvid länsstyrelserna upphör och atl rennäringsfrågor övertas avlantbruksnämnderna i , och . Till följdhärav bör i dessa lantbruksnämnder ingå en särskild avdelning förrennäringsärenden. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 283 randetjänsterna vid lappväsendet bör dras in. Motsvarande tjänster bör inrättas vidlantbruksnämnderna. Vid lappväsendet i avlönas f. n. visspersonal raed vattenregleringsraedel eller AMS-raedel. Även denna personal börföras över till lantbruksnäranderna. Med hänsyn härtill har jag beräknat raedelför 22 tjänster för handläggande personal och fem för övrig personal. Härutöverhar jag under anslaget till lantbruksnämnderna tagit upp raedel för arvoden lillledaraötema i rennäringsdelegationerna. I anslagsberäkningen ingår också raedelför atl bestrida vissa kostnader i samband med bl. a. inventering av kronansvallen ovan odlingsgränsen i och och på renbelesfjälleni . Rationalisering,stödåtgärder m. m. Underpunkten 11.4 har jag lagt fram förslag rörande stödet till rennäringensrationalisering och därvid förordai all della huvudsakligen skall utgöras avkreditgarantier. Sådana garantier skall kunna utgå för rendriftslån,rationaliseringslån och redskapslån. I likhet raed vad sora gäller för stödetåt jordbrukets rationaUsering bör utgifler för all läcka eventuella förlusterpå grund av denna garantigivning bestridas från förslagsanslaget Täckande avförluster på grund av statlig kreditgaranti. Jag har i statsverkspropositionenföreslagit att en särskild ram för rennäringens rationalisering tas upp under detlaanslag. För /72 bör statlig kreditgaranti få lämnas för lån tillrennäringens rationalisering raed 2,5 milj. kr. Det bör ankomma på Kungl. Maj :latt bestämraa om ramens fördelning på de olika lånen. Utgifterför atl ställa i ordning och förvalta ssa fjällägenheter bestrids f. n. raed lappfondsraedel.Jag har under punklen 11.7 förordat all dessa utgifter i fortsättningen skallfinansieras i annan ordning. Utgifterna, sora under /72 kanberäknas uppgå till ca , bör bestridas från förslagsanslaget Odlings-och byggnadshjälp åt innehavare av vissa kronolägenheter m. m. Anslaget har i statsverkspropositionentagils upp med . för nästa budgetår. Jag har vid anslagsberäkningenbeaktat nyssnämnda raedelsbehov. Underpunkten 11.4 har jag förordat att oraställningsslöd i förra av särskiltavgångsvederlag av . skall utgå till renägare, som avvecklar sinrenskötsel. Kostnaderna härför bör bestridas från förslagsanslaget Särskiltstöd åt det mindre jordbruket.