prop · FU03170 · 1971-12-31 00:00:00 — RRV framhåller att en ökad subventionering av vissaförrättningar på bekostnad av andra kan ses som ett politiskt ställningstagande,vilket faller utanför verkets kompetensområde. Verket kan emellertid inte finnadet styrkt att en ökad subventionering skulle vara motiverad. Om en ökad subventioneringändå av politiska instanser bedöms som önskvärd, bör den ske via statsbudgetenoch inte genom föreslagna förrättningsavgifter, vilka kan uppfattas som enkategoribeskattning som inte är sakligt grundad. Eftersom efterfrågan på förrättningar i huvudsak styrs,inte av fria överväganden utan av lagstiftning fyller prissättningen enligtstatskontoret inte den styrande funktion som man i allmänhet avser medprissättning på allmänna tjänster. Att statsmakterna valt att taxebeläggaförrättningarna kan betraktas som en finansieringsåtgärd närmast jämförbar meden beskattning. Utredningens uppgift har varit att utifrån ett politiskt beslutgöra en kostnadsomfördelning, där förrättningar utförda på mer bärkraftigaobjekt subventionerar övriga objekt. Statskontoret finner sig emellertid ej pådet framlagda materialet kunna bedöma om de föreslagna omfördelningarna ärrimliga eller rättvisa. Statskontoret tar därefter upp vissa frågor som harsamband med utvecklingen av ett datasystem, vilket avses kunna användas för bl.a. fakturering av lantmäteriets tjänster. Med utgångspunkt i vad som framkommiti detta arbete ifrågasätter statskontoret om nuvarande taxesystem är lämpligtoch om värdet av den ökade rättvisa som det framlagda förslaget kan leda tilluppväger de administrativa merkostnader som är förknippade därmed. Lantbruksstyrelsenfinner motiven i förslaget ej helt övertygande och ej heller invändningsfriafrån samhällsekonomisk synpunkt. Styrelsen erinrar om att statsbidrag tillkostnaderna för lantmäteriförrättningar kan utgå enligt rationahseringskungörelsenoch upplyser att bidrag för sådant ändamål lämnades med ca 2,6 milj.kr. Förrättningskostnaderna kan mot denna bakgrund knappast anses varabetungande för ur allmän synpunkt angelägen strukturrationalisering för jord-och skogsbruksändamål. Däremot kvarstår, säger styrelsen, givetvis detförhållandet att förrättningskostnaderna är höga i förhållande till denekonomiska nyttan av förrättningar av städningskaraktär berörande jord- ochskogsbruksfastigheter. finner med hänsyn till boendekostnaderna det mindre välbetänkt attlåta bostadssektorn subventionera andra sektorer. Verket anser att enbegränsning av området för nedsättning och spridning av förrättningsavgiftertill även andra än föreslagna förrättningar torde kunna ske. vitsordar värdet av att nu gällande taxor ersätts av en ny enhetligtaxa. Denna bör göras sä enkel som möjligt ur tillämpningssynpunkt så attsakägare kan få en enkel och klar information om vad ifrågasatt förrättningkostar. Förbundet anser vidare att nedsättningar kan erfordras för genomförandeav för sakägare mindre betydelsefulla fastighetsbildningsåtgärder, menframhåller svårigheterna att för landet i dess helhet utväljaförrättningsgrupper som generellt kan anses vara i behov av nedsättningar.Fastighetsbildning för jordbruksända-mäl i kan exempelvis inte jämförasmed motsvarande förrättning i . Förbundet ifrågasätter om den föreslagnaförrättningsavgiften kommer att drabba de bärkraftigaste objekten. Denföreslagna konstruktionen avstyrks. SLF tillstyrkeri stort förslagen till nedsättningar men anser att nedsättningen bör höjas föräganderättsutredningar från och för störie ägoufbylen av typkoncentrerade insatser från . Föreningen anför skäl mot atttaxeavgiften vid enlottsförrättningar höjs och förordar i stället att"mängdrabatten" vid flerlottsförrätlningar minskas. En övergång från tidersättningtill sakersättning förordas där så är möjligt. Vidare föreslår föreningen attvid tillämpning av tidersättning de direkta kostnaderna för tjänstemän särredovisasi de räkningar som utställs. LRF och instämmer i de synpunkter SLFframfört. i anser det ofrånkomligtatt kostnadsnivån i taxan måste sänkas. Förbundet förordar vidare med hänsyntill sakägarnas önskemål om att i förväg få upplysning om förrättningskostnadenen övergång till sakersättning. Stats b id rågs fr ägo rna Lantmäteristyrelsens förslag beträffande anpassning avbestämmelserna för statsbidrag tillstyrks i sina huvuddrag praktiskt tagel utanundantag av remissinstanserna. , i län,och anser emeUertid att bidragsbestämmelserna bör vara generella, dvs.gälla såväl landsbygd'som tätorter. Ett par remissinstanser pekar på attbestämmelsen om att kostnaden skall vara betungande för sökande om bidrag skallkunna utgå. ej får leda till sådan restriktivitet vid utformningen avinkomstgränser m. m. att en generösare bidragsgivning än f. n. hindras. Lantmäteriets kostnader för förrättnings- ochuppdragsverksamheten täcks, i den mån inte särskilda subventioner utgår, genomavgifter. Dessa är enligt gällande taxor utformade så att kostnaden för varjeförrättning eller uppdrag i huvudsak täcks av den avgift sakägaren har attbetala för förrättningen eller uppdraget. Detta gäller, som torde ha framgåttav det föregående, oavsett om avgiften är bestämd som s. k. saker-ning, dvs. enersättning med fast belopp för viss typ av åtgärd, eller som tidersättningeller ersättning enligt överenskommelse, dvs. ersättningar som mera direktanknyter till nedlagda kostnader i det enskilda ärendet. Kostnadsutvecklingeninom lantmäteriet, särskilt de kraftigt stegrade lönekostnaderna under desenaste åren har nödvändiggjort en fortgående uppjustering av taxorna. Genom enintensiv rationaliseringsverksamhet har dock avgiftsstegringarna kunnatbegränsas och jag räknar med att fortsatta åtgärder i rationaliseringssyfteskall kunna verka på motsvarande sätt. Den nya organisation förlantmäteriverksamheten som 1970 och riksdagar beslutat om och somskall träda i funktion den torde härvidlag komma att skapa ettgott utgångsläge. Emellertidhar utvecklingen medfört att avgifterna för lantmäteriförrättningar, dvs. ihuvudsak åtgärder för fastighetsbildning, äganderättsutredning ellergränsbestämning, kommit alt i vissa fall framstå som mindre skäliga med hänsyntill den båtnad för fastigheten som förrättningen medför eller med hänsyn tillandra omständigheter. riksdag har uppmärksammat detta förhållande ochdärvid, i samband med behandlingen av förslaget till ny lantmäteriorganisation,uttalat att förutsättningarna att åstadkomma en i förhållande till nuvarande taxesyslemskäligare fördelning av förrättningskostnaderna borde utredas varvid kundebeaktas t. ex. sådana faktorer som faslighetens bärkraft och belägenhet.Riksdagen har därvid förutsatt att nuvarande princip om i huvudsak fullkostnadsläckning för verksamheten i dess helhet skall behållas. En sådanutredning har på Kungl. Maj:ts uppdrag utförts av lanlmälerislyrelsen.Utredningen har remissbehandlats. Utredningen och remissyttrandena visar' att det är möjligtatt inom ramen för nuvarande princip om full kostnadstäckning för verksamheteni dess helhet nå det syfte uttalat sig för. Enligt min mening bördetta ske genom att förrättningsavgifterna bättre än f. n. anpassas till dennytta varje förrättning medför för vederbörande fastighet. Det kan råda delade meningar om metoden att nå en sådananpassning. Ett genomförande av lantmäteristyrelsens förslag skulle i vissutsträckning stå i överenstämmelse med en sådan princip. Enligt förslagetskulle objekt som kan betecknas som särskUt ekonomisk bärkraftiga - främst avstyckningarinom tätorter och detaljplaneområden samt avstyckningar för fritidsändamål -utöver självkostnaden belastas med en särskild s. k. förrättningsavgift om 100kr., medan objekt med svag bärkraft skulle ges en häremot svarande subvention.Denna skulle inriktas på samma objekt och förrättningstyper som redan inuvarande taxor är föremål för subvention, nämligen äganderättsutredningar,förrättningar för jordbruks- och skogsbruksändamål samt fastighetsreglerings-och legaliseringsåtgärder utanför tätorter och planområden. Vidare skullesubvention utgå för avstyckningar för bostadsändamål utanför tätorter ochplanområden. Lantmäteristyrelsens förslag har emellertid mött vissainvändningar vid remissbehandlingen. Man har framhållit att det skulle medföravissa svårigheter att på ett helt invändningsfritt sätt dels avgränsa de objektsom skulle belastas med förrättningsavgift resp. bli föremål för subvention,dels bestämma subventionsnivån för skilda objekt. En avgörande nackdel med detföreslagna systemet är enligt min mening att det innebär en olämpligkostnadsöverföring mellan olika sektorer så att t, ex. jord- ochskogsbruksförrättningar subventioneras via taxesättningen med medel sominflutit från förrättningar inom andra sektorer. 1 nuvarande taxesystem görs det mest påfallande avstegetfrån en princip om anpassning av förrättningsavgifterna till den nytta somförrättningen medför för vederbörande fastighet genom att den avgift som tas utför s. k. flerlottsförrättningar är väsentligt lägre än vad som tas ut församma antal fristående förrättningar. Som exempel härpå kan nämnas att avgiftenvid avstyckning av en obebyggd ägolott utom plan f. n. uppgår till I ,medan avgiften per ägolott vid sådan avstyckning i ett sammanhang av tio lotteruppgår till . Självfallet är det lämpligt att avgiften sätts igenomsnitt något lägre vid flerlottsförrättningar än vid enlottsförrättningarså att från förrättningssynpunkt rationella flerlottsförrättningar stimuleras.En så stor differentiering som den exemplifierade synes emellertid intelämplig. Ett annat avsteg från en sådan princip som nämnts är att avgiftenför vi.ssa förrättningar inom planområde är lägre än för motsvarandeförrättningar utom planområde. Under remissbehandlingen har väckts tanken att en skäligarefördelning av förrättningskostnaderna skulle åstadkommas genom att nuvarandeavgiftssättning vid flerlottsförrättningar justeras. Jag vill förorda en sådanlösning. Principen om anpassning av förrättningsavgiften efter nytta bör enligtmin mening också leda till en utjämning av avgifterna mellan sådanaförrättningar som sker inom plan och sådana som sker utanför planlagda områden. De avgifter som tas ut i form av sakersättning förenkla avstyckningsfall varierar pä sätt som jag beskrivit i det föregåendemellan 900 och . Dessa belopp torde i allmänhet vara relativt blygsammai förhållande till kostnaderna för mark och byggnader och andra kostnader förfastighetens iordningställande för nyttjande. Beloppen torde mot bakgrundhärav inte kunna anses stå i missförhållande till den nytta förrättningenmedför. Den nuvarande taxekonslruktionen leder emellertid i mer kompliceradefastighetsbildningsfall till ofta väsentligt högre avgifter. Särskilda avgiftertas nämligen ut för ökad tidsåtgång till följd av t. ex. mer omfattandefältarbete eller för kompletterande utredningar och andra åtgärder i sambandmed förrättningen, t. ex. gränsbestämningar eller utredningar och åtgärder försammanläggning. Kostnaderna för sådant tillkommande arbete eller sådanakompletterande åtgärder torde emellertid i allmänhet inte svara mot lika storökad nytta för vederbörande fastighet. Genomförs i enlighet med vad jag nu har förordat enanpassning av taxeavgiften till vederbörande fastighets nytta, skapasekonomiskt utrymme för att tillämpa nuvarande sakersättningar för enkla avstyckningsfallutan tilläggsavgifter på merparten av förrättningar av mer komplicerat slag. Enväsentlig fördel med den förordade ordningen är att det blir möjligt atttillgodose det vid remissbehandlingen framkomna önskemålet att kunna i förvägöverblicka vilka kostnader en begärd förrättning kommer att medföra, något som f.n. är möjligt bara i begränsad utsträckning. Någon övervältring av kostnaderför förrättningar mellan olika sektorer behöver inte ske. Jag förordar alt ensådan ordning införs. Det torde av praktiska skäl inte vara möjligt att genast ifull utsträckning genomföra den ordning som jag nu har förordat. a. måsteerfarenheter vinnas av den nya fastighetsbildningslagstiftning som träder ikraft den innan så kan ske. Den förordade reformen bör därförgenomföras etappvis med början . 1 den mån en enhetlig avgift kan införas också förkomplicerade eller eljest tidskrävande förrättningar bortfaller ett motiv försärskilda statliga subventioner i syfte att nedbringa sakägarnas kostnader försådana förrättningar. Anledning torde vidare saknas att genom subventionernedbringa taxeavgifterna i de fall bidrag till förrättningskostnaderna kanerhållas på annat sätt. t. ex. genom sådana statsbidrag som företagsbidrag tillvissa Jordbruks- och skogsbruksförrättningar. Skäl kan också anföras för attsubventioner över huvud taget inte skall utgå. Emellertid torde även ifortsättningen finnas fall där en subvention kan vara motiverad av att detfinns ett starkt allmänt intresse av att vissa typer av förrättningar kommertill stånd. Frågan härom bör prövas i samband med den årliga budgetbehandlingen. Jag vill i detta sammanhang ta upp en särskild fråga somrör det kostnadsundcrlag som ligger till grund för beräkningen av taxeavgiftensstorlek. EnUgt förarbetena till den nya fastighetsbildningslag (FBL) som träder i kraft bör kostnaden föranlitande av gode män inte anses som förrättningskostnad (prop. 1969:128, s. B97).Det skulle emellertid stämma bättre överens med grunderna för den för lantmäteriverksamhetengällande självkostnadsprincipen att kostnaden för anlitande av gode män liksomhittills betalas av sakägarna. Jag förordar en sådan ordning. F. n. gäller att kommun som har egenfastighetsbildningsorganisation får uppbära taxeersättningen förorganisationens arbete mot att kommunen i stället svarar för de medverksamheten förenade kostnaderna. Med den av mig förordade taxekonstruktionenkan ett sådant system inte längre bestå. Skillnader som kan uppstå mellankostnaderna för en åtgärds utförande och motsvarande taxeintäkt måste utjämnas,inte lokalt utan för landet i dess helhet. Den bästa utvägen att nå en sådanutjämning synes vara att lantmäteristyrelsen centralt får svara för uppbörd avalla förrättningsavgifter, med återbetalningsskyldighet till kommunerna avstandardbelopp som svarar mot schablonmässigt beräknade kostnader. En sådan schablonmässigberäkning bör ske med hänsynstagande till bl. a. sådana faktorer som frekvensenav flerlottsförrättningar och förekomsten av detaljplaner, men göras oberoendeav förhållanden som sammanhänger med olikheter i arbetsteknik o. d. Det ankommerpå Kungl. Maj:t att utfärda närmare föreskrifter i dessa avseenden. Liksom f. n. måste vid sidan av taxor förförrättningsorganisationen finnas en särskild taxa som skall tillämpas avförrättningsmän utanför fastighetsbildningsorganisationen. Denna bör byggas uppså att kostnaden för varje förrättning i princip täcks av avgiften förförrättningen. Avgifter för uppdragsverksamhet bör liksom hittillsbaseras direkt på självkostnaderna för uppdragets genomförande i varje särskiltfall. Överföringar av kostnader mellan uppdragsverksamhet och förrättningsverksamheteller mellan olika slag av uppdrag bör inte förekomma. Taxan föruppdragsverksamheten måste därför lämna utrymme för sådana variationer avavgiften som betingas av förhållandena i de enskilda fallen. Enligt min meningkan en sådan önskvärd differentiering i taxesättningen för uppdragsverksamhetenbäst nås om lantmäteristyrelsen fastställer taxeavgifterna för denna del avlantmäteriverksamheten. På motsvarande sätt bör kommunerna bestämma taxeavgifternaför uppdragsverksamhet som utförs av kommunala lantmäteriorgan. Sakägare kan efter särskild ansökan i vissa fall erhålla statsbidragtill kostnader för lantmäteriförrättningar. Bidragsgivningen regleras i författningarsom anknyter till de nu gällande lagarna om fastighetsbildning. När flertaletav dessa lagar ersätts av FBL krävs en anpassning avbidragsreglerna till denna. Lantmäteristyrelsen har gjort en översyn av dessaregler och lämnat förslag till en ny slatsbidragsförfatt-ning. Förslaget har remissbehandlats. Bestämmelserna har till sitt sakliga innehåll i storutsträckning ansetts kunna förbli oförändrade. Förslaget bygger på principenatt bidragen skall göras oberoende av förrättningsåtgärd, fastighetstyp och.liknande och utgå huvudsakligen med hänsyn till sökandens ekonomiska ställning.Bidragsmöjligheterna vidgas genom förslaget till att omfatta vissa åtgärder somf. n. inte är bidragsberättigade, bl. a. förrättningar enligt lagen (1966:700)om vissa gemensamhetsanläggningar (LGA). Bidragen skall liksom utgå ihuvudsak endast för landsbygdsförrättningar. Förslaget har i allmänhettillstyrkts av remissinstanserna. Ifrågavarande bidrag är i huvudsak motiverade av socialaskäl. Som lantmäteristyrelsen anfört kan de med fog ifrågasättas om deintressen som bär upp bidragsbestämmelserna skall tillgodoses på detta sätt. Enavveckling av bidragen förutsätter emellertid ytterligare överväganden. Jagförordar därför att statsbidragen behålls ännu någon tid. En teknisk översynbör ske av statsbidragsbestämmelserna i huvudsak enligt de riktlinjer som lantmätcristyrelse:nframlagt. Jag kan dock inte förorda att statsbidragsgivningen skall utvidgas tillatt omfatta förrättningar enligt annan lagstiftning än FBL. Med åberopande av det anförda hemställer Jag att Kungl. att godkänna de av mig förordade grunderna för taxesättningenoch statsbidragsgivningen i lantmäteriverksamheten. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regentenatt tili skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. Propositionens huvudsakliga innehåll ............................... I Utdrag ur statsrådsprotokollet ........................................ 2 Nuvarande förhållanden ................................................... 3 Lantmäteriets anslag .................................................. 7 Lantmäteristyrelsens utredningar och förslag.................... 7 Statsbidragsfrågorna .................................................. . 12 , 71 511 S