prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — ' Senaste lydelse 1966:258. Paragrafen föreslås ändrad i prop. Senaste lydelse 1949:663. la;dock ankomrae på domslole:ns prövning, huru kostnad, som i 67 § avses, skallgäldas. la;dock ankomrae på domstolens prövning, hura kostnad, som i 66 § avses, skallgäldas. Särskild bestämmelse om expropriation för naturskyddsändamål 11.Särskilda bestänunelser om expropriation för naturskyddsändaniål eller för attbevara kulturhistorisikt märklig bebyggelse eller fast fom-lämningo Expropriationför att bevara område såsom nationalpark, naturreservat eUer nalurminne raåäga rum endast till förmån för kronan samt, då fråga är ora naturreservat ellernaturrainne, för komraun eller sådan förening eller stiftelse, varshuvudsakliga uppgift är ägnad naturvård och som kan på elt betryggande sättansvara för egendomen. Fråga omexpropriation för alt bevara kulturhistoriskt märklig bebyggelse eller fast fornlämningeller om expropriation av mark omkring sådan bebyggelse eller fornlämning måväckas endast av riksantikvarien. Sådan expropriation må äga rum endast tillförmån för kronan, kommun eller sådan förening eller stiftelse, varshuvudsakliga uppgift är ägnad kulturminnesvård och som kan på ett betryggandesätt ansvara för egendomen. Särskild bestämmelseom expio-priation av mark för tätbebyggelse m. Särskilda bestänunelserom expropriation av mark för tätbebyggelse m. m. Rätt till expropriationför ändamål, som i 1 § 16 sägs, må icke beviljas annan än kommun, inom varsområde den mark, expropriationen skall avse, är belägen. Expropriation förändamål, som anges i 1 § 16, får avse endast mark som är belägen inom kommunenseget område eller inom området för det kommunblock som kommunen eller desshuvuddel tillhör. Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om detmed skäl kan antagas att marken inom överskådlig tid kom- "Senaste lydelse 1963: 219. " Senaste lydelse 1964: 823. " Senastelydelse 1949: 663. " Senaste lydelse 1949: 663. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse mer att beröras av byggnads- eller anläggningsåtgärd, somär av väsentlig betydelse från allmän synpunkt, eller om del till främjandeav planmässigt byggnadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är angelägetalt kommunen får rådighel över marken. Exproprieras mark för ändamål som avses il §16, gäller vidtill-lämpningen av 8 § första stycket, alt den ökning av fastighetens värdesom ägt rum före ansökningen om expropriation,dock högst före talans väckande vid domstol, skall anses bero på detförelag för vars genomförande expropriation äger rum, om det ej blir utrett,att värdestegringen beror på annat än förväntningar om ändring i markenstillåtna användningssätt. Värderingen av fastigheten skall ske med hänsyntill dess skick när ersättningsfrågan avgöres eller, om den exproprierandedessförinnan tillträtt fastigheten, vid liden för tillträdet. I fall som nuavses är 8 § andra stycket ej tillämpligt. Har stadsplan eller byggnadsplan, enligt vilken markenavsetts för enskilt bebyggande, faslslällls före ansökningen om expropriation,skall första stycket tillämpas endast på värdestegring som inträffat efter detplanen fastställdes. Avser expropriationen bebyggd fastighet som innehas ihuvudsakligt syfte alt bereda bostad åt ägaren och honom närstående, gällerden begränsningen för tillämpningen av första stycket alt löseskillingen ej inågot fall får bestämmas till lägre belopp än som fordras för anskaffning avannan likvärdig bostadsfastighel. Särskilda bestänunelser om värdestegringsexpropriation m. m. Exproprieras mark enligt I § tredje stycket skall 8 § tillämpas påvärdestegring som beror av den åtgärd som utgör grund för expropriationen. Kanåtgärden föranleda expropriation jämUkt 1 § 16 äger 111 a § motsvarandetillämpning. Denna lag träder i kraft den 1januari 1972. Äldre bestämmelser gällerfortfarande i fråga om expropriationsförfarande som inletts föreikraftträdandet. Har, i faU då Konungens tillstånd tiU expropriationenerfordras, talan icke väckts före utgången av , tUlämpas dock denya bestämmelserna utom såvitt avser 1 och 111 §§. 111 a § gäller ej värdeölmingsom inträffat före utgången av . Lagom ändring i byggnadslagea (1947: 385) Härigenomförordnas i fråga om byggnadslagen (1947: 385)i delsalt 44 och 44 a §§ skall upphöra alt gälla, delsall 45, 142 och 146 §§ skaU ha nedan angivna lydelse. 45§2 Är, i annat fall än i 44 eller 44 a § sägs, mark som ingår i byggnadskvartericke bebyggd i huvudsaklig överensstämmelse med stadsplanen och kanstadsplanens genomförande ej förväntas äga rum inom skälig tid utan stadensingripande, må Konungen medgiva staden att lösa marken i den mån så erfordras.Kan syftet vinnas genom att staden allenast löser å marken uppförd byggnadför nedrivning, må Konungen lämna 'Senaste lydelse av 44 och 44 a § 1965: 718. " Senaste lydelse enligl prop.1971:106. Är marken i stadens ägo, må i sammaordning medgivas staden atl lösa särskild rätt som besvärar marken och hindrareller försvårar stadsplanens genomförande. Prövasansökan om inlösen enUgt första stycket icke kunna beviljas på den grund altstadsplanens genomförande kan förväntas äga rum inom skälig tid utan stadensingripande, må Konungen likväl på stadens begäran föreskriva v'iss skäUg Udinom vilken bebyggelsen skall hava bragls i överensstämmelse med stadsplanen,vid äventyr atl efler utgången av sagda tid nämnda hinder mot inlösen ejvidare skall anses föreligga. Meddelas sådan föreskrift, skall anmälan däromgöras hos inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken. Finnes i samband med prövning av förslag till stadsplaninlösen av viss i planen ingående mark böra ske enligt första stycket, raåKonungen meddela fastställelse å planen eller del därav under villkor allsådan inlösen komraer tUl slånd inora viss lid, högst elt år; dock raå, när synneriigaskäl äro därlUl, liden föriängas med högst ell år i sänder. Intill dess inlösenskell eller tiden därför gått till ända, må nybyggnad ej utan Konungens lillslåndförelagas å den mark som omfattas av den villkorliga fastställelsen. Finnes i samband raed prövning av förslag lill stadsplanexpropriation av viss i planen ingående raark böra ske enligt vad därom finnessärskilt föreskrivet, må Konungen meddela fastställelse å planen eller deldärav under villkor alt sådan expropriation komraer lUl slånd ,högst ; dock må, när synnerliga skäl äro därlUl, liden förlängas medhögst etl år i sänder. InlUl dess expropriation skett eUer tiden därför gåtttill ända, raå nybyggnad ej utan Konungens tillstånd företagas å den mark somomfattas av den vUlkorliga fastställelsen. Om åmark som är avsedd lill gata eller annan allmän plats finnes byggnad,stängsel, växande skog, plantering, eller annat som hör UU marken och skalllösas, bör särskilt värde sättas å själva marken. Där ej all mark prövas havalika värde, skola de särskilda värdena utsättas. Närkommun inlöser mark enligt denna lag äger 111 a § lagen om expropriation(1917:189) motsvarande tillämpning i fråga om värdeökning som ägt rurh undertiden före det talan väcktes vid domstol. 137, 138, 144 och 145 §§ Vad i 137, 138, 140, 144 och ärstadgat beträffande inlösen av 145 §§ är stadgat beträffande in- raarkskall / tillämpliga delar gäl- lösen av raark skall äga motsva- lamed avseende å inlösen av bygg- rande lillärapning vid inlösen av nadi fall som i 45 § första styc- särskild rätt eller upplålelse av ketsägs och skall, jämte stadgan- servitut eller nyttjanderätt enligt deti 140 §, äga raotsvarande lill- denna lag. När särskUd rält inlö- lämpningvid inlösen av särskild ses eller servitut eller nyttjanderätt räll eller upplålelse av servitut upplåtes, skola bestämmelserna i eller nyttjanderätt enligt denna 12 § första stycket lagen om ex- lag.När särskild rätt inlöses eUer propriation ej tillämpas på mark servUuleller nyttjanderätt upplå- som ingår i stadsplan, les, skola bestämmelserna i 12 § första stycket lagen om expropria tion ej tiUärapas på raark som in går i stadsplan. Dennalag träder i kraft . Äldre bestäraraelser gäUer fortfarande ifall då talan väckts före ikraftträdandet. Bestämmelsernai 142 § i dess nya lydelse gäller ej värdeökning som ägt rara före utgången avjuni 1971. Lagom ändring i fastighetsbildningslagen (1970: 988) Härigenoraförordnas, att 5 kap. 9 och 10 §§ samt 8 kap. 5 § faslighetsbUdningslagen(1970: 988) skaU ha nedan angivna lydelse. utsträckning det är nödvändigt för genomförande av fastighetsregleringskall särskilda graderingsvärden fastställas för oraråden som ingår iregleringen. Graderingsvärdetför ett område Graderingsvärdet för ett om- beslämmesmed hänsyn särskilt till rade bestämmes med hänsyn sär- ortens pris och områdets avkast- skilt lill områdets avkastningsvärde ning. Värderingengrundas på områdets beskaffenhet i obebyggt skick och dess Ijänlighel för deländamål vartUI det lärapligen bör användas. Berör regleringen till någon del raarksora bör användas liU jordbruk, får dock all mark sora ingår i regleringenvärderas efler raarkens tjänlighet för jordbraksändamål, om särskilda skälföranleder det. Vid värderingen beaktas även tUlfälliga förhållanden, om ej särskUdaskäl föranleder alt värdena grundas enbart på förhållanden av beslående »Senaste lydelse 1965:718. Oraråde som är avsett för skogsbrak värderas soraom det vore bevuxet med skog vilken med hänsyn dll markens godhetsgrad är avnormal beskaffenhet enUgt förhållandena i orten. Faslighels graderingsvärde utgör summan av graderingsvärdenaför fastigheten enskUl tillhöriga områden och på fastighelen belöpande andelari motsvarande värden för samfälld mark. 10 § Om värdet av den mark och de andelar i samfälld marksom genora fastighetsreglering tillägges fastighet icke motsvarar värdet av vadsom genom regleringen frångår fasligheten, utjämnas skillnaden genom ersättningi pengar. På samma sätt utjämnas värdeförändring som föranledes av servilutsåtgärdeller av att byggnad eller annan anläggning genom regleringen övergår tUl annanägare. Vad som frångår fastighet genom inlösen ersattes enligt 8 kap. Ersättning enligt första stycket bestäraraes på grundval av värdering (likvidvärdering). Vid likvidvärderingen skall hänsyn tagas till egendoraens användning för del ändamål som föranleder det högsla värdet samt till förhållandena vid tUlträdet, om ej annat följer av alt avlrädaren har räll alt tillgodogöra sig skog eller gröda. I övrigt skall värderingen ske enligt de i 9 § andra stycket angivna grunderna. Ersättning enligt första stycket bestämmes på grundval avvärdering (likvidvärdering). Vid likvidvärderingen skall hänsyn tagas till egendoraensanvändning för det ändaraål som föranleder det högsta värdet samt tillförhållandena vid tillträdet, om ej annat följer av alt avlrädaren har rält atltillgodogöra sig skog eller gröda. I övrigt skall värderingen ske med hänsynsärskilt till egendomens marknadsvärde. 8 kap. 5 § Ägaren av fastighet som inlöses är berättigad till ersättning motsvarande fastighetens marknadsvärde. Inlöses del av fastighet, skall intrångsersättning utgå med belopp motsvarande den minskning av fastighetens marknadsvärde som uppkommer genom åtgärden eller genom den inlösta delens användande. Uppkommer eljest genom inlösen skada för ägaren, skall också sådan skada ersättas. Ägaren av fastighet eller fastighetsdel som inlöses ärberättigad till ersättning motsvarande egendomens värde med hänsyn särskUttill ortens pris och egendomens avkastning. Inlöses del av fastighet och lideråterstoden skada eller intrång genom åtgärden eller genom den inlösta delensanvändande, skall ersättning utgå för della. Om regleringen även medför nyttaför den återstående delen, skall ersättningen jämkas i skälig omfattning. Uppkoraraereljest genom inlösen skada för ägaren, skall också sådan skada ersättas. Har sedanfastighetsreglering sökts kostnad nedlagts på fastigheten i uppenbar avsikt atthöja ersättningen, skall den därigenom uppkomna ökningen av fastighetens värdeicke beaktas vid ersättningens bestämmande. 9t 1971.1 saml. Utdragur protokoll, hållet i lagrådet . , regeringsrådet HJERN, justitierådet , justitierådetGYLLENSVÄRD. tillhandakommet utdrag av protokoll över justitieärenden,hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet den 30 aprU 1971, hade Kungl. Maj:tförordnat, att lagrådels yttrande skulle inhämtas över upprättade förslag lill1) lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation, 2) lag om ändring ibyggnadslagen (1947: 385) och 3) lag om ändring i fastighelsbildningslagen(1970:988). Förslagen,som finns bUagda detta protokoll, hade inför lagrådet föredragils avhovrättsrådet och hovrättsassessorn . Förslagenföranledde följande yttranden. Ifråga om båda de huvudämnen som behandlas i remissprotokollet, näraligenutvidgning av expropriationsändaraålen och ändring av värderingsbestämmelserna,avviker del remitterade förslaget ej obetydligt från expropriationsulredningensförslag. I det förra hänseendet märks anknytningen i 1 § 16 av ExL tillförköpslagens bestäraraelser och i del senare hänseendet fraraför alltlösningen av probleraet alt från ersättning vid expropriation förfätbebyggelse undantaga s. k. oförtjänt värdestegring genom införande av en presurationsregel.Över utredningens förslag har yttranden inhämilats från en mängd särskiltsakkunniga myndigheter och organisationer, vilka gjort åtskilliga värdefuUapåpekanden. Nyheterna i det därefter upprättade förslaget har eraeUertid ejvarit föreraål för en liknande granskning, vilket raåste betecknas sora enbrist i utredningen av della såväl ekonomiskt som tekniskt svårbedömdalagstiftningsärende. Förslagettill lag om ändring i expropriationslagen JustitierådenBrunnberg, och : Enligtden föreslagna nya lydelsen av första stycket punkt 16 ges kommunexpropriationsrätt för att den skall få möjlighet att förfoga över mark som medhänsyn lUl den framlida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmedsammanhängande anordning. Syftet med förslagel är, såsom närmare utvecklas imotiven, alt kommunen i princip skall ha företrädesrätt tUl all mark som krävsför tätbebyggelse-åtgärder och därigenora kunna bedriva en aktiv markpoliliksamt alt markförvärv skall kunna ske på elt tidigt stadium i utvecklingen. Redande nuvarande, genomförda bestämmelserna om expropriation förtätbebyggelse i förening med den införda kommunala förköpsrätten gerkommunen vidsträckta möjligheter att tvångsvis förfoga över raark förtätbebyggelse, och förslaget innebär, i varje fall i princip, en ej obetydligutvidgning av dessa möjligheter, något som kan te sig oroande från den enskUdessynpunkt. Exproprialionsinslilulet är emellertid accepterat som ett nödvändigthjälpmedel vid samhällsplaneringen, och i den mån sarahällsutvecklingen raedföratt kraven på effektivitet vid denna planering ökas raåste även ökad användningav exproprialionsinslilulet tolereras. Förslaget synes ej gå längre än sora raotdenna bakgrund får anses försvarligt. Denexpropriationsrätt som regleras i punkt 16 i dess gällande lydelse kan avsetvå skilda ändamål, antingen alt åstadkoraraa en fri toratraarknad eller att raöjliggöraför komraun att verkställa toralrälls-upplåtelse. Båda exproprialionsgrundernahar det geraensarat all tvångsförvärvet skall avse mark för tätbebyggelse.Såvitt gäller tomträttsex-proprialion har visserligen ej uppställts någotuttryckligt krav i detta hänseende, raen vid liden för expropriationsrättensinförande fanns inte skäl atl raeddela någon särskUd föreskrift härom, eflersoraföreraål för toratrält då endast kunde vara "tomt å område, som blivit iden ordning, särskilt är stadgad, planlagt för bebyggande". Efter lomlrälls-institulelsreforraering är dess tillämpning emellerlid inle längre inskränkt tUl lomtindeladmark. Fastighet av vad slag sora helst kan alltså numera upplåtas med tomträtt,och någon begränsning gäller ej heller med hänsyn till ändaraålet raed upplåtelsen.Formellt är det t. o. ra. möjligt alt upplåta tomträtt för jordbraksändamål.Den beslutade jordabalksreformen innebär inte någon ändring i dessaavseenden. Meddet remitterade förslagel avses uppenbarligen alt punkt 16 hädanefter endaslskall upplaga en exproprialionsgrund, avsedd alt möjliggöra en aktiv komraunalraarkpolitik inom område som skall bli fö- Att möjlighet lUl tomträllsupplåtelse uttryckligennämns vid sidan av övriga förfogandemöjligheler som kan tUlkomma denexproprierande komraunen innebär således inle att sådan upplålelse ifortsättningen skall betraktas som elt självständigt expropriationsändamålutan beror, enligt vad som framgår av motiven, på alt tomträltsinstituletsbetydelse för den kommunala markpolitiken ansetts böra komraa lill ullryck i bestäramelsernaom expropriation för lälbebyggelseändaraål. Ultalande;n i remissprotokollet gersamtidigt klart vid handen att för tomträttsexpropriation avses gälla samma föratsättningsom för annan expropriation enligt ifrågavarande punkt, näraligen alt expropriationenuteslutande skall omfatta mark som med hänsyn till den fraratida utvecklingenkrävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Av denföreslagna lagtexten kan emellertid ej annat utläsas än att nämndaförutsättning enbart hänför sig lUl mark sora koraraunen i annat fall än dåfråga är ora lomträltsupplåtelse skall få möjlighet att förfoga över. Medhänsyn tUl den ändring som tomt-rättsinstitutet på sätt angi\its undergick1953 är del påkallat alt i lagtexten tydligt ange att expropriation även närdet gäller tomträtts-upplåtelse bara kan medges i tälbebyggelsefallen.Förevarande bestämmelse bör därför få det innehållet, att faslighet må tagas ianspråk genom expropriation, om det prövas nödigt för att ge kommun möjlighetatt raed tomträtt upplåta eller eljest förfoga över mark sora med hänsyn lillden fraratida ulvecklinge;n krävs för tätbebyggelse eller därraed sararaanhängandeanordning. Ifråga om kravet på bevisning om raarkbehovel vid expropriation för tomträllsupplåtelsefrarahåller visserligen föredragande statsrådet atl del i regel bör vara tUlräckligtatt komraunen förklarar sig ha för avsikt all upplåta marken med tomträtt. Detär emellertid tydligt alt någon skiUnad i delta hänseende inte kan göras raellanlomlrältsfallen och övriga tätbebyggelsefall. Kommunen måste alllid, oavsetthur den ämnar förfoga över marken, göra antagligt t. ex. genombefolknings-prognoser, bosladsbyggnadsprogiam och industriulvecklingsplaner all marken med hänsyn lill belägenheten och kommunens utveckling behövs fördet avsedda ändaraålet. Enligldel nya tredje stycket införes en exproprialionsgrund, avseende vad sombenämnes värdestegringsexpropriation, raed syfte att raöjliggöra expropriationav fastighet, vars värde kan antagas bli väsentligt ökat genom viss byggnads- eUeranläggningsålgärd sora skall ulföras genora kronans eller kommuns försorg.Denna exproprialionsgrand innebär såsom utredningen och föredragandestatsrådet anfört i själva verket ingen principiell nyhet, och dess användningi praktiken kan antagas bli av begränsad omfattning. Med understrykande av alt såsora är uttryckligen angive;t i lagtexten föratsättning för beviljandeav expropriation på ifrågavarande grand är att det är skäligt medhänsyn till kostnaderna för åtgärden och övriga omständigheter lämnar vi förslageli denna del ulan erinran. RegeringsrådetHjern: Första stycket punkt 16 Nuvarande bestämmelse ipunkt 16 omfattar bara expropriation för tätbebyggelseändamål och tomträttsexpropriation.I sin föreslagna lydelse har bestäraraelsen byggts ul att gälla även zonexpropriation(44 § BL) och toralexpropriation (45 § BL). Då bestäramelsen trots de supplementäranya reglerna i 111 § är alllför konturlös och aUdenslund motiven till densammadessutom innehåller en del räll luftiga förespeglingar om bestämmelsensanvändbarhet i olika lägen, är det ej lätt att finna ul var den ytterstagränsen egentiigen går för kommunernas möjlighet alt i fraratiden tillskansasig raark. Så raycket torde dock vara klart, atl vi här slår inför en mycketväsentlig utvidgning av expropriationsrätten. Endast i elt raera betydelsefulltavseende har en begränsning vidtagits i förhållande lill gällande rält. Dennabegränsning är dock knappast särskilt välbetänkt, eflersora den i raotsats tUlvad nu är fallet medför hinder för kommun all genom zon- eller tomlexpropriationförvärva mark som tillhör staten. Det skall inle förnekas,att koramunerna har ell välgrundat behov av mycket långtgående möjligheter attexpropriera mark för stadsbyggnadsändamål. Det raå eraeUertid starktunderstrykas, atl de möjligheter som gällande lagstiftning i della hänseendeger ingalunda kan betecknas som små, och frågan är i vad mån det verkligenär påkallat alt yllerligare vidga dessa möjligheter. En annan fråga är, om detur rättssäkerhetssynpunkt är försvarbart att på sätt sora skett riva nednästan alla kvarvarande skrank, som omgärdat expropriationsrätten. Det nuvarande institutet zonexpropriationtillskapades så relativt sora 1953 och tog vid sin tillkomst främstsikte på de omfattande regleringama av Nedre Norrraalra i , förelagsom alltjämt är under full utveckling. Institutet har därvid haft storbetydelse. Förutsättningarna för zonexpropriation är i gäUande lag någorlundaklart avgränsade, och bestämmelsen är också utforraad på etl sätt sora tydligtger vid handen att markövertägandet sker för alt man skall kunna genomföraombyggnadsåtgärder i stor skala efler en på förhand åtrainstone scheraatiskl bestäradplan. Till skillnad från det nu remitterade förslaget är det däremot igällande rält inle utsagt, alt förfogandet över raarken krävs för framtidatätbebyggelse, eftersom en större stadsorabyggnad snarare syftar till enuttunning av bebyggelsen (jfr nedre norrraalrasregleringen) än tUl en ökadexploatering av raarken. Del föreslagna stadgandet utgör m. a. o. en ganskadålig beskrivning av den situation som är karakteristisk för en större stadsorabyggnad,något som väl delvis förklaras av all man med stadgandet velat fånga in så vittskUda former av expropriation. I fråga om zonexpropriation får det f. n. även ansesvara i tUlfredsstäUande grad sörjt för om den klokt utnyttjas - att tillståndlill sådan expropriation skall kunna erhållas på ett så tidigt stadium sommöjligt, främst för att storleken av de belopp koraraunen har alt erlägga i löseskUlinginte skall påverkas av förväntningar ocb antaganden rörande den nya planen. AvaUt att döma har denna exproprialionsform väl motsvarat kommunernas behov ochnågra raera vägande skäl för dess avskaffande i nuvarande utformning kanknappast anses ha anförts. Enligt min mening saknas därför anledning attupphäva den nuvarande bestäraraelsen om zonexpropriation. Änstörre betänkligheter raöter förslaget atl slopa institutet toralexpropriation.Den föreslagna nya regeln i punkt 16 lar ju sikte också på det fall alt komraunenvill expropriera enstaka fasligheter, därför att fastigheten inte är bebyggd ihuvudsaklig överenssläramelse med stadsplanen. Bortsett från att självalydelsen av punkt 16 knappast förmår leda tanken in på dylika fall hai man här,liksora av bara farten, berövat fastighetsägaren hans nuvarande raöjlighet altvärja sig mot expropriation genom alt visa att han själv har föratsättningaroch intresse att ulföra ombyggnaden. Att vid zonexpropriation hänsyn inle skallbehöva tagas till huravida markägarna tar förmåga och vilja atl själva genomföraden nya planen, är ganska givet. Men att vid expropriation av enstaka fastighetsamma kallsinniga attityd skall behöva iakttagas, låter sig näppeligen försvaraav några fömufliga orsaker. Jag föreslår därför, att även de i byggnadslagenintagna bestämmelserna om tomtexpro-prialion bibehålles oförändrade. Återstårså tomlrättsexpropriation och expropriation för tätbyggel-seändamål, dvs. debåda expropriationsformer, varom punkt 16 nu handlar. Vad den förstnämnda expropriationsformenbeträffar har densamma nästan oupphörligt stötts och blötts alltsedan dentrots en bister kritik från lagrådets sida infördes . Det må erinras, attden för tomträttsexpropriation f. n. stadgade begränsningen till den icke tätbebyggdamarken icke förekom i. det till lagrådet 1949 remitterade förslaget.