prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — I enlighel med kommitténs förslagförordar jag att talan mot beslul för särskilt fall av slrålskyddsmyndighelenrörande tillstånd, godkännande, medgivande, villkor, åläggande, föreskrift,förbud eller vitesföreläggande enligt strålskyddslagen skall föras hoskammarrätten, om inte beslutet rör fråga som avses i 5 § Iredje stycket eller12 § första stycket. I sislnämnda fall liksom i övrigt bör besvär överstrålskyddsmyndighetens beslut enligt lagen prövas av Kungl. Bestämmelser om den av mig föreslagnakompetensfördelningen har tagits in i ändringsförslaget. Ändringen i 29 §sista stycket betingas av att kammarrätt inte utgör högsta instans. Förslaget till lag om ändring i lagen (1926:1)innefattande bestämmelser i anledning av konventionen den O mellanSverige och angående renar i gränsområdena Enligt lag skall finnas engränsrenvakt, som utses av . Om denne får kännedom om att finskarenar olovligen uppehåller sig i , skall han vidta vissa i 1 § angivnaåtgärder. För renarnas uppehåll här i riket skall utgå dels betesavgifl (4 §),dels ersättning för utgifter. Under vissa förhållanden skall viss procent avrenarnas värde anses förbruten (6 §). skall fastställa denbetesavgift och ersättning, sora skall utgå, samt det belopp, som skall ansesförbrutet (8 §). kan besluta att särskild avgift skall utgå omrenarna avhämtas utan att vissa i 3 § angivna föreskrifter har iakttagits (10§). Då till myndighet i förskottsvis av allmänna medelutbetalat belopp, som svensk renägare eller annan är pliktig att erlägga, skallbeloppet indrivas hos denne genora försorg (16 § förstastycket). Enligt 16 § andra stycket kan i vissa fall avbillighetsskäl besluta, att beloppet helt eller delvis skall stanna åstatskassan. Besvär över länsstyrelses beslut enligt lag tordef. n. prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Kommittén föreslår attbesvär över länsstyrelses beslut enligt 8, 10 eller 16 § skall prövas avkammarrätt. övriga besvärsmål bör enligt kommitténs mening även i fortsättningenavgöras i konselj. Jag ansluter mig till kommitténsförslag. Bestämmelser om kompetensfördelningen har tagits in iändringsförslaget. 186 Kungl Maj.ts proposition nr 1971 Förslaget UU lag om ändring i civUförsvarslagen (1960: 74) Civilförsvarslagen innehåller bl, a. bestämmelser om eivilförsvarsplikl(1121 §§), om anordnande av skyddsrum (2233 §§), om kommuners ochfastighetsägares skyldigheter (4067 §§) saml om förfoganderätt förcivilförsvarets behov (6876 §§), Enligt44 och 45 §§ äger kommun, som tillhandahåller lokaler för civilförsvaretsräkning eller personal för uppgifter, som inte rör det egna civilförsvarsområdet,erhålla skälig ersättning av statsmedel. Ersättningsfrågor enligt 44 § kan kommaatt handläggas av . Ersättning enligt 45 § bestäms avlänsstyrelsen. Besvär över beslut om ersättning enligt nunämnda paragrafer skaU med stöd av 2 § 4:o andra ledet regeringsrättslagenprövas av regeringsrätten. Enligt42 § äger kommun erhålla statsbidrag för viss del av i paragrafen närmareangivna kostnader för anordnande av skyddsrum. Statsbidraget fastställs avlänsslyrelsen. Besvär över sådant beslut prövas av regeringsrätten med stöd av2 § 4:o tredje ledet regeringsrättslagen. Enligt2 § 16:o första ledet regeringsrättslagen ankommer det på regeringsrätten attpröva mål om meddelande i särskilda fall av lillslånd, förbud ellerföreläggande enligt författningar och föreskrifter rörande civilförsvaret ivad angår inrättandet av enskilda skyddsrum. Sådana mål kan uppkomma på grundav föreskrifterna i 30 § (kan meddela undanlag frånbeslämmelserna om normalskyddsrum), 31 § (kan medge undantag frängällande byggnadsbeslämmelser), 32 § (civilförsvarschefen eller länsslyrelsenkan förordna att öppning skall upptas meUan olika delar av bebyggelse, s.k.källarmursgenombrolt), 33 § (länsstyrelses godkännande av byggnadsföretagskall inhämtas i vissa fall) och 55 § (förordnande av länsslyrelsen omgemensamt skyddsrum för flera anläggningar eller byggnader ocb medgivande avlänsstyrelsen alt inrätta skyddsrum i annan tillhörig fastighel eller byggnad). Enligt2 § 16:o sjunde ledet regeringsrättslagen bar regeringsrätten att pröva mål omfördelning av kosinaderna för gemensamt verkskydd eller skyddsrum. i första instans är . Bestämmelser om länsstyrelsesbefogenhet i dylika ärenden finns i 49 § (gemensamt verkskydd) samt 40 § 2mom., 54 § och 55 § (gemensamt skyddsrum) civilförsvarslagen. Vidunderlåtenhet alt fullgöra skyldighet enligt civilförsvarslagen kanlänsstyrelsen enligt 78 § i vissa fall förelägga vite. Besvär över länsstyrelsensbeslut prövas enligt 2 § 17 :o nionde ledet regeringsrättslagen av regeringsrättenom vitesföreläggandel rör inrättandet av enskilda skyddsrum. I övriga fallhandläggs mål om vitesförelägganden enligt civilförsvarslagen av Kungl. Vägrareller försummar någon att tillhandahålla egendom, som tagits Maj.ts proposUion nr 1971 187 i anspråk med förfoganderätt, äger polismyndighet och ivissa fall även den som utövat förfoganderätten att utta egendomen (76 §). Målom beslut av polismyndighet, som avses i 76 §, torde i sista band prövas avregeringsrätten med stöd av 2 § 18:o regeringsrätlslagen. övriga administrativa besvärsmål enligt civilförsvarslagenprövas, i den mån besvärsrätien inte är avskuren (se 83 §), i sista band avKungl. Maj:t i statsrådet. Förvaltningsdomstolskommittén.Kommittén föreslår ändrad kompetensfördelning på flera punkter. Ärendenangående ersättning till kommun enligt 44 och 45 §§ bör enligt kommitlénsmening flyttas till Kungl. Maj:t i statsrådet. Såsom skäl härför anförs, attdet inte synes behövligt från rättssäkerhetssynpunkt atl frågorna omgottgörelse av statsmedel till kommuner för civilförsvarsuppgifter kan drasunder administrativ domstols prövning. Mål om kostnadsfördelning mellankomrauner inbördes enligt 40 § 2 mom. och mål om statsbidrag enligt 42 § börockså enligt kommitténs mening prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet.Beträffande den principiella ståndpunkten i de båda sistnämnda slagen av målhänvisas till s. 457 och 475 i betänkandet. Samraa besvärsordning föreslås fördispensmål enligt 31 §. Enligt 15 § är civilförsvarspliktig skyldig alt påanmaning av eller civilförsvarschefen lämna upplysningar rörandepersonliga förhållanden av betydelse för tjänstgöring i civilförsvaret.Föreläggande enligt 15 § kan förbindas raed vite (78 §). Kommittén föreslår attbesvär över sådant vitesföreläggande skall prövas av administrativ domstol.Kommittén påpekar, atl mål om vitesföreläggande av liknande slag enligtvärnpliktslagen (1941:967) prövas av regeringsrätten och atl den olikhet ifråga om kompetensfördelningen, som förekoraraer f. n., inte synes sakligtmotiverad. Till administrativ domstols kompetens bör också enligt kommitlénsmening föras mål enligt 76 § om uttagande av egendom, som lagils i anspråk medförfoganderätt. Slutligen föreslår kommittén att adrainistrativ domstolskompetens att pröva raål ora inrättande av enskilda skyddsrum skall utvidgasatt gälla även utrustning och underhåll av sådana skyddsrum. CivUförsvarsstyrehen förklarar sig inteha något att erinra mot den av koraraittén föreslagna kompetensfördelningen. Det upprättade lagförslagetöverensstämmer i huvudsak med vad koraraittén har förordat. Föreskriften omatt dispensmål enligt 31 § skall prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet medför likformigheti instansordningen för dessa mål och liknande dispensmål enligt byggnadslagstiftningen.Vad beträffar mål om beslut av länsstyrelse rörande föreläggande, föreskrift,tillstånd eller godkännande i vad angår inrättande, utrustning eller underhållav enskilt skyddsrum innebär förslaget att inte endast beslul enligtcivilförsvarslagen hänförs till administrativ domstol utan även beslut enligtbestäraraelser som utfärdals med stöd av lagen. Maj:ts proposition nr 30 dr 1971 som exempel på beslul av sistnämnda slag kan nämnas beslutenligt 45 § andra stycket civilförsvarskungörelsen (1960:377) om tillstånd atlanordna gemensamt skyddsrum. Efler påpekande av civilförsvarsslyrelsen har i förslagetintagits föreskrift om besvär över beslut av chef för undsätlningskår. Förslaget tm lag om ändring i barnavårdslagen (1960:97) Mot slutligl beslut eller utslag avlänsstyrelse angående skyldighel för kommun, staten eller enskild all ersättakommuns kostnad för omhändertagen eller angående enskilds bidrag lillomhändertaget barns vård får talan föras hos kammarrätten (83 §). Motkammarrättens utslag får talan inte föras (86 §). Mot länsstyrelses beslut iandra frågor rörande tillämpning av barnavårdslagen får talan föras hos Kungl.Maj:t (84 §). Sådana besvärsmål avgörs av regeringsrätten med stöd av 2 § 2:ofjärde ledet regeringsrättslagen. I beslut enligt barnavårdslagen av fårändring sökas hos Kungl. Maj:l genom besvär (87 §). Även dessa mål avgörs medvissa undantag av regeringsrätten med stöd av 2 § 2:o fjärde ledet regeringsrätlslagen.Undantagen gäller mål om inrättande av barnhem m. m. (57 § försia och tredjestyckena barnavårdslagen). Sådana mål prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. De målsom nu handläggs av kammarrätten såsom sista instans bör enligt kommitténsmening även i fortsättningen prövas av kammarrätt. Till kammarrätts kompetenshänför kommittén, med ett undantag, också sådana mål som prövas avregeringsrätten. Undantaget gäller raål enligt 58 § barnavårdslagen där detföreskrivs att får meddela föreskrift om det högsta antal bamoch unga som får vårdas på barnavårdsanstalt. Kommittén förklararatt det i sådana besvärsmål är fråga om en lämplighetsprövning, som naturiigenbör ankomraa på Kungl. Maj:t i statsrådet. Den föreslagna kompetensfördelningen har lämnais ulanerinran av remissinstanserna. Såvitt gäller kompetensfördelningenmellan Kungl. Maj:t i statsrådet, å den ena sidan, och förvaltningsdomstol, åden andra, innefallar kommittéförslaget jämfört med nuvarande förhållandenendast den ändringen, att mål enligt 58 § barnavårdslagen förs över frånregeringsrätten till Kungl. Maj:t i slatsrådet. Jag ansluter mig i huvudsaktill vad kommittén har förordat. Genom ändrad lagstiftning (1969:151) har uppgiftenatt fastställa barnhemsplan för landstingskommun enligt 56 § barnavårdslagenflyttats från Kungl. Maj:ts proposition nr 30 dr 1971 189 syn till det nära sambandet mellan denna uppgift ochsocialstyrelsens uppgifter enligt 57 ocb 58 §§ synes naturligt att eventuelltförekommande besvär över beslut enligt 56 § prövas av Kungl.Maj:t i statsrådet. Jag anser också att i den mån meddelarbeslut av generell räckvidd med stöd av barnavårdslagen besvär däröver börprövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Till kammarrätt hänvisas därför, förutombesvär över länsstyrelses beslut, besvär över för särskilt fall meddelat beslutav i andra fall än som sägs i 56 §, 57 § försia och Iredjestyckena samt 58 §. Bestämmelser i överensstämmelse med det sagda har tagits ini ändringsförslaget. De övriga ändringar som föreslås hänger samman med vad somtidigare anförts om att dela kammarrätten och medge fullföljd lillregeringsrätten i mål, där kammarrätten nu är högsta instans. Sista meningen i83 § andra slyckel har tillagts för att förhindra att samma fråga prövas av merän en kammarrätt i fall då mål om ersättning av kommun behandlats av två ellerflera länsstyrelser och besvär anförts över mer än en länsstyrelses beslut. Förslagen tUl lag om ändring i lagen (1960: 408) ombehörighet att utöva läkaryrket, till lag om ändring i lagen (1963: 251) ombehörighet att utöva tandläkaryrket och till lag om ändring i lagen (1965: 61)om behörighet att utöva veterinäryrket m. m. Med stöd av lagen om behörighet att ulövaläkaryrket fattar beslut om meddelande och återkallelse avlegitimation såsom läkare (25 och 7 §§). Har fråga uppkommit om återkallelseav legitimationen för en läkare, därför att man misstänker att han lider avsinnessjukdom e. d., kan under angivna förutsättningar socialstyrelsenförordna om läkarundersökning av honom (5 §). Begränsad behörighet att ulöva läkaryrketkan meddelas av Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ts bemyndigande, avsocialstyrelsen (9 §). För tandläkares del finns motsvarande bestämmelser i 36samt 8 och 10 §§ lagen om behörighet att utöva tandläkaryrket. I fråga omveterinärer gäller i stort sett samma regler enligt 25 samt 7 och 8 §§ lagenom behörighet att utöva veterinäryrket m. ra. För veterinärernas del liggerbeslutanderätten hos veterinärstyrelsen i stället för hos socialstyrelsen.Enligt de tre behörighetslagarna fastställer Kungl. Maj:t eller, efter Kungl.Maj:ts bemyndigande, eller veterinärstyrelsen villkoren för attläkare, tandläkare eller veterinär skall få tillkännage att han är specialistpå visst område. Lagarna innehåUer också bestämmelser om meddelande avförordnanden vilka medför behörighet att utöva yrkena. Enligt lagen ombehörighet att utöva veterinäryrket m. ra. kan veterinärslyrelsen medgeundantag från vissa bestämraelser vilka riktar sig till personer som, utan attvara behöriga att utöva veteri- Maj.-ts proposition nr 30 är 1971 näryrkel, mot ersättning undersöker djurs hälsotillståndeller behandlar djur för sjukdom e. d. (10 §). Med stöd av 2 § 17:o sjunde ledet regeringsrättslagenprövar regeringsrätten besvär över och veterinärstyrelsensbeslut om behörighet att utöva lakar-, tandläkar- och veterinäryrkena.Regeringsrätten synes också ha ansett sig behörig att pröva mål omläkarundersökning i samband med återkaUelse av legitimation (se RÅ 1953 not. Besvär över annal beslut av eller veterinärstyrelsenenligt de här behandlade tre behörigbetslagarna avgörs av Kungl. Förvaltningsdomstolskommittén.Enligt kommitténs förslag skall kammarrätt pröva besvär över beslut isärskilda fall enligt 25 samt 7 och 9 §§ lagen om behörighet att utövaläkaryrket, besvär över beslut enligt 36 samt 8 och 10 §§ lagen om behörighetatt utöva tandläkaryrket samt besvär över beslut i särskilda fall enligt 25samt 7 och 8 §§ lagen om behörighet att utöva veterinäryrket ra. m. Såvitiangår meddelande av begränsad behörighet enligt 9 § lagen om behörighet attutöva läkaryrket och 8 § lagen om behörighet att utöva veterinäryrket ra. m.föreslås dock etl undantag. Om med stöd av nämnda lagrum social- ellerveterinärstyrelsen bemyndigas alt för utövning av lakar- eller veterinäryrketinom tjänsteläkar- eller vete-rinärdistrikl intill meddelabegränsad behörighet att gälla den som uppehåller tjänst,motsvarande svensk tjänsteläkar- eller distriktsveterinärbefaltning, iangränsande lakar- eller vele-rinärdistrikt i eller , bör enligtkommitténs uppfattning besvär över ell sådant social- eller veterinärstyrelsensbeslul vilket inte avser elt särskilt fall utan är av mera generell natur prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet, övriga beslut av ochveterinärstyrelsen enligt de tre behörigbetslagarna bör enligt kommitténsmening avgöras i konselj. Kommitténs förslag tillstyrks avmedicinalstyrelsen och lämnas utan erinran av veterinärstyrelsen. Departementschefen.Jag ansluter mig till kommitténs förslag och förordar således all besvärsmålom beslut för särskilda fall rörande meddelande eller återkallelse avlegitimation eller begränsad behörighet att ulöva lakar-, tandläkar- ochveterinäryrkena skall prövas av kammarrätt. Beslut om meddelande av begränsadbehörighet att gälla för den som uppehåUer vissa tjänster iFinland och är av mera generell karaktär och torde i fall av besvär böraprövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Besvär över förordnande omläkarundersökning med stöd av någon av de tre behörighetslagarna bör avgöras avkammarrätt, övriga och veterinärstyrelsens beslut enligtlagarna, bl. a. rörande meddelande av förordnande som medför behörighet attulöva vederbörande jTke, är av den naturen att förekommande besvär lämpligenbör prövas i konselj. Bestämmelser om den av mig förordade kompetensfördelningenhar ta- Maj:ts proposition nr 1971 191 gits in i ändringsförslagen. Lagförslagen innehåller ocksåett tiUägg som sammanhänger med att kammarrätt inte utgör högsla instans. Delagförslag som rör behörigheten att utöva lakar- och tandläkaryrkena innehållervidare ändringar med anledning av den beslutade omorganisationen avden centrala ledningen av medicinalväsendet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1960: 409) omförbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område Enligt 9 § lagen ora förbud i vissa fallraot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område kan meddelaförbud för person, som genom laga kraft ägande dom övertygals om hälsofarligtkvacksalveri, atl eller för alltid bedriva verksamhet som angesi lagen. Mål om sådant förbud prövas av regeringsrätten enligt 2 § 14:otrettonde ledet regeringsrättslagen. och remissyttrandena.Koraraittén föreslår alt dessa mål skall prövas av karamarrätt.Medicinalstyrelsen gör ingen erinran mot detta. Jag ansluler mig lill förslaget atldessa mål skall behandlas av kammarrätt. Bestäraraelse härom har tagits in iändringsförslaget. Lagförslaget innehåller också en av den nyafullföljdsordningen betingad jämkning i beslämmelsen ora när förbud enligt 9 §skall lända till efterrättelse samt ändringar av redaktionell natur. Förslagen till lag om ändring i varumärkeslagen(1960:644), tUl lag om ändring i patentlagen (1967: 837) och till lag omändring i mönsterskyddslagen (1970:000) Ändringarna i nu ifrågavarande lagar av vilka mönsterskyddslagen f. n. föreligger endast i form av ett riksdagenförelagt lagförslag (prop. 1969: 168) innebär i huvudsak blott att ibesvärsföre-skrifterna ordet Konungen byts ut mot regeringsrätten. I sakinnebär detta inte någon ändring i instansordningen och kompetensfördelningen,eftersom mål enligt varumärkeslagen och patentlagen redan enligt gäUande bestämmelseri 2 § 14:o fjärde ledet regeringsrättslagen prövas av regeringsrätten ochmålen enligt den föreslagna mönsterskyddslagen avsetls alt föras tillregeringsrätten (nyssnämnda prop. s. 195 och 257 samt lagrådsremiss den 13mars 1970 angående ändringar i regeringsrättslagen). Ändringsförslagen är ettuttryck för vad jag i den inledande koraraentaren till förfaltningsförslagenhar anföri om det lämpliga i all termen Kungl. Maj:t utmönstras i de fall dåregeringsrätten åsyftas. Maj:ts proposition nr 1971 Förslaget till lag om ändrmg i brandlagen (1962: 90) Med stöd av 2 § 16:o första och sjätteleden regeringsrättslagen prövar regeringsrätten följande mål enligtbrandlagen, nämligen mål om föreläggande vid vite då ägare eller innehavare avbyggnad, upplag eller annan anläggning underlåter att fullgöra lagsladgadskyldighet att anskaffa och underhålla behövliga brand- och livräddningsredskapm. (14 §) samt mål om anbringande på annan tillhörig mark eller byggnad avanordning för det komraunala brandförsvaret och om ersättning för sådan åtgärd(9 §). övriga besvärsmål enligt brandlagen prövas i sista instans av Kungl.Maj:t i statsrådet. Förvaltningsdomstolskommittén.Kommittén anför att flertalet besvärsmål rörande länsstyrelses beslut enligtbrandlagen är av den rättsliga natur alt redan principiella skäl talar för attmålen bör avgöras av administrativ domstol. Målens utgång kan också vara avväsentlig ekonomisk betydelse för den enskilde. Härtill kommer att påbrandförsvarets område det allmänna i flertalet fall inte har några intressenav den art att besvärsprövningen i hithörande ärenden behöver förbehållasKungl. Maj:t i statsrådet. I linje med det anförda föreslår kommittén att detskall ankomma på kammarrätt att pröva dels sådana mål enligt brandlagen som f.n. avgörs av regeringsrätten såsom sista instans, dels mål om tvist mellankommuner om ersättning för släckningshjälp (6 §) och mål om uttagning förtjänstgöring i brandvärn (7 §). övriga besvärsmål enligt brandlagen är enligtkomraitténs mening av den särskilda natur att avgöranderätten bör ligga hosKungl. Maj:t i statsrådet. Sålunda bör det enligt kommitténs mening ankomma påKungl. Maj;t i statsrådet att pröva bl. a. besvärsärenden rörande befrielse förkommun från skyldighet att hålla brandkår m. m. (4 §). För de organisatoriskaoch praktiska överväganden, som måste göras i sådana ärenden, synes nämligenKungl. Maj:t i statsrådet mera skickad än administrativ domstol. Den av kommittén föreslagnakompetensfördelningen i fråga om besvärsmålen enligt brandlagen har inte möttnågon erinran i remissyttrandena och synes mig ändamålsenlig. Jag föreslårdärför alt kammarrätt skall pröva besvär över länsstyrelses beslut enligt 6, 7,9 och 14 §§ brandlagen och att besvär över annat länsstyrelses beslut enligtlagen skall avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Bestämmelser om den av migförordade kompetensfördelningen har tagits in i ändringsförslaget. Lagförslagetinnehåller också vissa ändringar av redaktionell natur, av vilka ändringen i 1§ sammanhänger med de ändringar i kommunallagarna som träder i kraft den 1januari 1971. Kungl Maj-.ts proposition nr 1971 193 Förslaget tUl lag om ändring i skollagen (1962: 319) Skollagen innehåller de grundläggandebeslämmelserna om skolväsendet. Av besvärsmålen enligt skollagen avgörregeringsrätten, med stöd av 2 § 17 :o första och nionde ledenregeringsrätlslagen, mål om befrielse från skolgång för skolpliktigt barn somåtnjuter enskild undervisning (35 och 39 a §§), om hämtning av skolpliktigtbarn med biträde av polismyndighet (39 och 39 a §§) samt om föreläggande vidvite och utdömande av vite (39, 39 a och 51 §§). övriga besvärsärenden enligtskollagen prövas i sista instans av Kungl. Maj:t i slatsrådet. Komraittén föreslår attkammarrätt skall pröva dels sådana hithörande mål sora nu avgörs avregeringsrätten, dels mål om skolpliktigt barns dellagande i undervisning ispecialskola eller specialklass (23 och 24 §§). Som skäl för den föreslagnautvidgningen av administrativ dorastols korapetens anför koraraittén, alt densislnämnda inåltypen rör åtgärder, sora kan djupt ingripa i barnens ochföräldrarnas liv och som torde lärapa sig väl för överprövning avförvaltningsdomstol, övriga ärenden angående skolplikt såsora prövning avfrågor huruvida skolplikt är fullgjord, huruvida medgivande bör lämnas elevatt avsluta skolgången med utgången av vårterminen det kalenderår, då hanfyller , och huruvida medgivande bör lämnas elev att ersätta skolgångi årskurs nio i med skolgång i yrkesskola eller utbildning hoshantverkare eller företagare innefattar däremot enligt kommitténs uppfattningså raånga praktiska lämplighetsfrågor atl övervägande skäl anses tala för attdessa ärenden även framgent i sista hand bör avgöras av Kungl, Maj:t istatsrådet. Kommittén förordar också att besvär över beslut ora godkännande avenskild skola och om återkallelse av sådant godkännande skall avgöras av Kungl,Maj:t i statsrådet i sista instans, Sora skäl härför anför koramittén attandra synpunkter än rättsliga synes dominera vid prövningen av dessa ärendenoch att ärendena äger viss släktskap med de av Kungl. Maj:l i statsrådetprövade frågorna om statsbidrag lill enskilda skolor. Kommitténs förslag tillstyrks avskolöverstyrelsen. Medicinalstyrelsen förklarar att den inte har något atterinra mot vad kommittén föreslagit beträffande målen ora skolplikt och därmedsammanhängande frågor. Kommittén har föreslagit att tilladministrativ domstols prövning skall överföras besvärsärenden rörandeskolpliktigt bams deltagande i undervisning i specialskola eller specialklass.Sådana besvärsärenden är mycket ovanliga. Avgörande för bedömningen itveksamma fall är vilken utbildning sora raed hänsyn till bl. a. olikaskolenheters pedagogiska resurser bäst tillgodoser elevens behov. Avsikten äratt inora en nära framtid göra specialundervisningen till föremål förutredning. 194 Kungl Maj:ts proposition nr 1971 gast att i avvaktan på utredningens resultat låtaprövningen av förevarande besvärsärenden ligga kvar hos Kungl. 1 övrigt ansluter jag mig till kommitténs förslag rörandekompetensfördelningen i fråga om besvärsmålen enligt skollagen. Bestämmelser iämnet har tagils in i ändringsförslaget. Förslaget till lag om ändring i lagen (1967: 940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda