prop · FU03143 · 1971-12-31 00:00:00 — 11 kap. FB som rör förmyndareinnehåller i 1 § första och andra styckena bestämmelser om legal förmyndare förunderårigt barn i äktenskap. För sådant barn är föräldrarna förmyndare. Om enav dem har dött eller är omyndig skall den andre vara barnets förmyndare. Om vårdnadenom barnet tUlagts endast den ene av föräldrarna, t. ex. i anledning avhemskillnad eller äktenskapsskillnad, är vårdnadshavaren förmyndare. Föradoptivbarn gäUer enligt tredje stycket att vad som föreskrivs om föräldraroch barn i äktenskap skaU äga motsvarande tillämpning. Om någon adopterats avmakar eller om den ene maken adopterat den andre makens barn skall det ansessom om barnet var deras gemensamma. Inskrivning av förmynderskapbehandlas i 12 kap. FB. Där föreskrivs i 1 § första stycket bl. a., att förmynderskapför underårig skall inskrivas då far, efter vilken den underårige är arvsberättigad,eller mor eller, om den underårige är adopterad, adoptant avUder. EnUgt 4 kap. 1 § (ÄB)har adoptivbarn och dess avkomlingar samma arvsrätt som om adoptivbarnet hadevarit adoptantens eget barn. Rörande innebörden av denna bestämmelse anfördeföredragande departementschefen, att när det gäller att avgöra vilken arvsrättett adoptivbarn eller dess avkomling har, skall vad som är föreskrivet om skyldemansarvsrätt tiUämpas (prop. 1958: 144 s. 113). Bestämmelser härom finns i 2 kap. ÄB,men även reglerna om förskott på arv i 6 kap., om laglott i 7 kap. och omavsägelse av rätt till arv i 17 kap. måsteiakttas i tillämpliga delar, om adoptivbarns likstälUghet med adoptantens egetbarn skall kunna upprätthållas. Det syntes vidare enligt departementschefennaturligt att likställigheten fick konsekvenser också i andra sammanhang där skyldemansarvsrätt är i fråga. Sålunda borde i 3 kap. 1 § om efterlevande makes arvsrättvillkoret att arvlåtaren saknar bröstarvingar avse även adoptivbarn och avkomlingartill sådant barn. På samma sätt borde bestämmelserna om bröstarvingar och avkomlingari 11 kap. om testamentes tolkning omfatta även adoptivbarn och dess avkomlingar.Däremot syntes reglerna i 8 kap, om underhållsbidrag ur kvarlåtenskapen och i18 kap. 5 § om rätt till visst underhåll av dödsbos medel inte angå arvsrätteni egentlig mening. Det syntes därför befogat att uttryckligen ange i vad måndessa regler ägde tillämpning vid adoptivförhållanden. I 8 kap. 9 § ÄB föreskrivs ienlighet med dessa uttalanden i första stycket att bestämmelserna i kapitiet omrätt för barn att få underhållsbidrag ur kvarlåtenskap och om skyldighet förbarn och dess avkomlingar att utge underhållsbidrag skall gälla i sammautsträckning för arvlåtarens adoptivbarn och dess avkomlingar som för hans egnabröstarvingar. I paragrafens andra stycke föreskrivs att bestämmelserna ikapitlet inte skall tillämpas när barn till arvlåtaren adopterats av annan ändennes make. I 18 kap. 5 § ÄB anges, att dendär åsyftade rätten till underhåll tiUkommer efterlevande make och oförsörjdabarn eller adoptivbarn. I 4 kap. 2 § ÄB föreskrivs attarvsrätt inte äger rum mellan adoptivbarnet och dess avkomlingar å ena samtövriga släktingar till adoptivbarnet å andra sidan med det undantaget att, ommake adopterat andre makens barn, arv skall tas som om barnet var makarnasgemensamma. Enligt 10 kap. 4 § ÄB får till testamentsvittneninte tas bl. a. testators make eller den som är i rätt upp- eller nedstigandesläktskap eller svågerlag med honom eller som är hans syskon eUer som på grundav adoption står i motsvarande förhållande till honom, och inte heller den somförordnandet avser eller dennes make eller någon som står i sådant släktskapeller svågerlag till denne som sagts eller på grund av adoption står imotsvarande förhållande till honom. 3 behandling av frågan om en allmän regel om adoptions rättsverkningar Fråganom införandet av en allmän regel rörande adoptions rättsverkningaruppmärksammades redan av lagberedningen under förarbetena till 1917 årsadoptionslag. Beredningen underströk att adoption gi- vetvisborde ge barnet i allt väsentligt rättsställning som adoptantens äkta barn menfann det dock inte lämpligt att införa en sådan allmän regel. Vad gälldestraffrättsliga, processuella och i allmänhet alla offentiigrättsliga frågorborde enligt beredningen försiktigheten bjuda att någon allmän regel inte togsupp i adoptionslagen. Det behövdes beträffande varje särskild sådan fråga enprövning huruvida adoptivbarnet skulle vara likställt med adoptantens egetbarn. Vad det civilrättsliga området beträffade visade det sig enligtberedningen att reglerna om förhållandet mellan föräldrar och barn i allmänhetinte utan vidare kunde tillämpas på adoptivföräldrar och adoptivbarn. På sågott som aUa punkter fordrades modifikationer av eller tillägg till de allmännareglerna. Underförarbetena till anförde föredragande departementschefen (prop.1958: 144 s. 112), att det enligt hans mening i och för sig skuUe vara önskvärtatt på lämpligt ställe, närmast i 4 kap. , ta upp en allmän regelatt adoptivbarn genom adoptionen fick i princip samma rättsställning som ett adoptantensinom äktenskap födda barn. Särskilt om adoptionsinstitutet reformerades så attden s. k. svaga adoptionsformen slopades, skulle enligt departementschefen ensådan regel framstå som i hög grad naturlig. Han ansåg dock att det väcktevissa betänkligheter att beträda denna väg. Sålunda skulle det bli mycket svårtatt överblicka konsekvenserna i olika hänseenden av en allmän regel i ämnet,även om denna uttryckligen begränsades till det civUrättsliga området. Vidareskulle en allmän föreskrift kunna utgöra ett hinder för att i praktisktsärskilt viktiga sammanhang ge en från upplysningssynpunkt önskvärdspecialregel, t. ex. att adoptivbarn i arvsrättsUgt hänseende skulle varajämställt med adoptantens äkta barn. En sådan specialregel skulle ju redan varatäckt av den allmänna regeln. Departementschefen stannade därför för att inteförorda någon allmän föreskrift och ansåg att den dittillsvarandelagstiftningstekniken i princip borde bibehållas. 4 Nordisk lagstiftning på området Dendanska adoptionslagen innehåller i 2 kap. med rubriken "rets-virknjnger"bestämmelser om att adoptivbarnet genom adoptionen erhåller adoptantens namn,att adoptanten bUr förmyndare och vårdnadshavare för adoptivbarnet samt attdetta och dess avkomlingar ärver och ärvs av adoptanten som om det var denneseget barn, under det att det arvsrättsliga förhållandet mellan adoptivbarnetoch dess verkliga släkt bortfaller. I övrigt får adoptivbarnet genom en särskUdregel i adoptionslagen rättsställning som adoptantens äkta barn. Har makeadopterat andre makens barn eller adoptivbarn får barnet i förhållande tillma- kärnasamma rättsställning som om det var deras gemensamma barn. Bestämmelsen tordeta sikte endast på rent civilrättsliga förhållanden, I den finska och norskaadoptionslagstiftningen finns inte någon generell regel om adoptivbarnslikställighet med adoptantens eget barn , Ipromemorian anförs att särreglerna för adoptivförhållanden bör avskaffas ochersättas av en ordning som helt likställer adoptivsläkt med biologisk släkt ialla de fall då inte speciella förhållanden kräver en särreglering. Med hänsynhärtill finns anledning att överväga införande av en allmän lagregel av nyssangivna innebörd. En sådan lösning sägs vara förenad med flera fördelar. Delskommer den allmänna likställighetsprincipen till klart uttryck ilagstiftningen, dels behöver de olika bestämmelserna rörande rättsförhållandetmellan personer av samma släkt inte betungas med särskilda regler om adoptivförhållanden. Vad gäller de i prop.1958: 144 uttalade farhågorna för att det skulle bli mycket svårt attöverblicka konsekvenserna av en allmän regel i ämnet påpekas att denkartläggning av olika rättsregler som har gjorts i promemorian torde ge tUlräckligtgod överblick över i sammanhanget aktuella bestämmelser för att konsekvensernaav en gene-reU regel om adoptivbarns likstäUighet med adoptantens eget bamskall kunna bedömas med tillräcklig säkerhet. En sådan generell regel hindrarinte att det i specialregler uttryckligen föreskrivs att adoptivbarn är likstäUtmed adoptantens eget barn, om detta anses önskvärt från pedagogisk synpunkt.Emellertid torde behovet av sådana specialregler inte göra sig gäUande medsamma styrka som tidigare med hänsyn till att adoptivbarn numera i mycket högregrad än förr är bundna till adoptantens familj och det därför för de flestamänniskor framstår som naturligt att ett adopterat barn har sammarättsställning som ett biologiskt. Motbakgrund av det anförda föreslås i promemorian att en generell regel omadoptions rättsverkningar införs som en ny 8 § i 4 kap. FB. En sådan regel börge uttryck åt principen att, om annat inte särskilt föreskrivits eller följerav sakens natur, vid tUlämpning av bestämmelser som tUlmätersläktskapsförhållande rättslig betydelse adoptivbarn skall anses som adoptantenseget barn, medan banden mellan barnet och dess biologiska släkt i motsvarandemån skall anses upphävda. Eftersom i vissa avseenden olika regler gäller förbarn i och utom äktenskap och adoptivbarn i sådana fall jämställs med denförra gruppen föreslås att barnet skall anses som adoptantens barn i äktenskap. Enregel av denna innebörd sägs medföra att sådana specialregler föradoptivförhållanden som helt jämställer släktskap på grund av adoption medvanlig släktskap och som här har redovisats under 2.1 kan undvaras. Dessaregler föreslås därför bli upphävda. Undantag bör dock enligt promemorian görasför lagen om indrivning i av underhåUsbidrag, fastställda i ,, eller (2.1.24), eftersom den konvention som ligger tillgrund för lagen särskilt nämner underhållsbidrag'till adoptivbarn. Avredogörelsen för 28 § tredje stycket arvsskatteförordningen (2.1.13) framgåratt testamente eUer gåva från biologiska föräldrar tUl deras bortadopteradebarn fortfarande beskattas i klass I. Den föreslagna generellaregeln om att det rättsliga bandet mellan ett adoptivbarn och dess biologiskasläkt bryts genom adoptionen kommer att medföra att beskattningen av sådanaförvärv i fortsättnmgen skall ske i klass II, Föratt undvika ett sådant inte åsyftat resultat förordas, att i paragrafen införsen bestämmelse av innebörd att när det gäller tillämpningen avarvsskatteförordningen barn som har adopterats skall anses tUlhöra både adoptantenssläkt och sin biologiska släkt. Detkonstateras vidare i promemorian att även de bestämmelser rörande adoptivförhållandensom har upptagits i avsnitt 2.2, bortsett från bestämmelserna i namnlagen, blirobehövliga, om en regel av nämnt innehåll införs i lagstiftningen. Detföreslås därför att också dessa regler upphävs. Eftersom lagen ombostadsrättsföreningar (2,2.6) upphör att gälla vid utgången av juni 1972föreslås dock inte några ändringar i den. Namnlagen(2.2,7) måste enligt promemorian naturligen även i fortsättningen innehållaspecialregler om adoptivbarns förvärv av släktnamn. Det finns dock anledningatt överväga om de nuvarande reglerna kan bringas i än större överensstämmelsemed de regler som gäller för biologiska barns förvärv av sådant namn. Enligt3 § namnlagen har den som antas tUl adoptivbarn vissa möjligheter att behållasitt tidigare namn eller att bära detta som ett tUl-läggsnamn framför adoptantensnamn. Som motiv för denna regel anfördes under lagens förarbeten att adoptionstundom sker utan brytande av barnets samhörighet med dess naturliga föräldrar.Som exempel på sådana fall nämndes att ett barn omhändertas av annan med anledningav att dess föräldrar har förolyckats eller att en vuxen person adopteras (prop.1963: 37 s. 54 och 57). Dessa synpunkter torde enligt promemorian alltjämt ägagiltighet. Anledning saknas därför att ändra reglerna om rätt för adoptivbarnatt efter tUlstånd av domstol behålla sitt tidigare namn eller att bära dettasom tiUäggsnamn. Isyfte att, såvht gäller rätten att anta moderns släktnamn som ogift, bringareglerna om adoptivbarn i bättre överensstämmelse med vad som gäller förbiologiska barn föreslås införande i ett nytt tredje stycke i 3 § namnlagen aven bestämmelse om rätt för den som har adopterats av kvinna, utan att vara barn eller adoptivbarn tillhennes make, att genom anmälan hos pastor förvärva adoptivmoderns släktnamnsom ogift. Regeln har utformats efter mönster av 2 § första stycket andrapunkten. Om en person har förvärvat nytt släktnamn efter ansökan,kan enligt 10 § andra stycket namnlagen hans föräldrar, syskon eller syskonsbarn med hans samtycke efter ansökan hos namnmyndigheten förvärva namnet.Samma rätt anses böra tillkomma dem som på grund av adoption står i motsvarandeförhållande till honom. Detta torde följa av den föreslagna allmänna regeln om likstäUighetmellan adoptivsläkt och biologisk släktskap och någon uttrycklig bestämmelse iämnet har därför inte ansetts behövlig. Enligt 13 § andra stycket namnlagen har barn elleradoptivbarn tUl den som efter ansökan har förvärvat nytt släktnamn samt sådantbarns eller adoptivbarns avkomling rätt att med förvärvarens samtycke antanamnet. Bestämmelsen omfattar inte uttryckligen barns eller adoptivbarnsadoptivbarn. Den som på grund av adoption står i motsvarande förhållande tillförvärvaren som dennes avkomling bör dock ha samma rätt som avkomlingen attanta namnet. Detta resultat torde till följd av den föreslagna allmännalikställighetsregeln uppnås om ordet adoptivbarn utgår ur 13 §, och detföreslås att paragrafen ändras i enUghet härmed. Vad slutiigen gäller de bestämmelser som har upptagits iavsnitt 2.3 har de flesta av dem enligt promemorian sådant innehåll att de börgälla i lika mån vid släktskap på grund av adoption som vid biologisksläktskap. Den föreslagna generella bestämmelsen i leder tilldetta resultat. Beträffande några bestämmelser ligger det i sakens natur attde inte är tUlämpliga på adoptivförhållanden. Reglerna om straff för otukt med avkomlingeller syskon i 6 kap. 5 § BrB (2.3.1) tar sikte direkt på den biologiskasläktskapen och bör därför inte heller omfatta adoptivbarn och adoptivsyskon,som inte är biologiskt barn eller syskon. Religionsfrihetslagens(2.3.14) bestämmelser om barns förvärv av medlemskap i vidfödelsen kan givetvis inte avse adoptivbarn. Detsamma gäller bestämmelsen ifolkbokföringsförordningen (2.3.21) om barns födelsehemort. I övrigt behandlasadoptivbarn och biologiska barn redan nu helt lika enligt sistnämnda bådaförfattningar. Vad beträffar medborgarskapslagen (2.3,12), som saknarbestämmelser om adoptions verkan i medborgarskapshänseende, anförs ipromemorian att det i de flesta fall där svenskar adopterar utländskamedborgare torde röra sig om små barn som i samband med adoptionen förs tUlSverige för att växa upp här i landet hos sina adoptivföräldrar, I praxis skereftergift av kravet på hemvisttid när det är fråga om naturalisation avutländska barn som har adopterats av svenskar. Dessa barn upptas regelmässigttill svenska medborgare, 5 1971.1 saml. sökningsförfarandet kan därför förefalla onödigt.Väntetiden under ärendets behandling upplevs säkerligen som psykiskt pressande.Förfarandet är dessutom förenat med kostnader. För svenskar som adopterarutländska bam skulle det säkerligen framstå som en avsevärd förenkling ombarnet redan genom adoptionsbeslutet blev svensk medborgare. Mot en sådanlagändring möter emellertid vissa betänkligheter. Framför allt pekas på att denskulle leda till en inte önskvärd ökning av antalet dubbla medborgarskap.Härtill kommer att medborgarskapslagstiftningen har tUlkommit i nordisktsamarbete och att en reform i nämnd riktning därför inte bör vidtas utan samrådmed övriga nordiska länder. Av dessa skäl läggs i promemorian inte fram förslagtill någon ändring på denna punkt. Ettinförande i FB av den föreslagna generella bestämmelsen om adoptionsrättsverkningar skulle i avsaknad av särskilda föreskrifter påverka innebördenav vissa av de bestämmelser i medborgarskapslagen som rör barn. Att reglerna i1 och 2 §§ om barns förvärv av svenskt medborgarskap vid födelsen resp. genomlegitimering endast kan avse biologiskt barn torde visserligen stå klart. Sammaär förhållandet med 8 §, som handlar om preskription av medborgarskap ochinnebär att svensk medborgare, som är född utom riket och som aldrig har hafthemvist här och inte heller har uppehållit sig här under förhållanden som tyderpå samhörighet med , i princip förlorar sitt svenska medborgarskap närhan fyller samt att detta gäller även hans bam, som har fått svensktmedborgarskap genom honom. Däremot skulle bestämmelserna om barn i 5 §, 6 §sista stycket samt 7 § 3 och 4 i och för sig kunna tillämpas på adoptivbarn.Mot bakgrund av det som fömt anförts anses emellertid att dessa regler inte börbli tillämpliga i fråga om adoptivbarn. I promemorian föreslås därför att det imedbor-garskapslagen införs en särskild bestämmelse enligt vilken vad i lagensägs om förvärv eller förlust av svenskt medborgarskap för barn när det ärfråga om adoptivbarn skall tillämpas endast om barnet tillika är adoptantenseget barn. Avslutningsvis behandlas i promemorian frågan om tillföljd av införandet av en generell regel om adoptions rättsverkan de särbestämmelserför adoptivförhållanden inom den familjerättsliga lagstiftningen som harredovisats i avsnitt 2.4 kan undvaras. Dessutom undersöks om den föreslagnalikställighetsregeln kan tänkas medföra någon inte avsedd ändring i sak avandra där redovisade bestämmelser. Bestämmelserna om adoption i 4 kap. FB måste givetvis ståkvar. En rad andra bestämmelser kan däremot slopas. Detta gäller 2 kap. 2 §tredje stycket och specialbestämmelsen för adoptivförhållanden i 13 kap. 13 §tredje stycket GB, 6 kap. 11 §, 7 kap. 5 §, 8 kap, 2 §, 11 kap, 1 § tredjestycket och specialbestämmelsen för adoptivförhållanden i 12 kap, 1 § förstastycket FB samt 4 kap, 1 och 2 §§, 8 kap, 9 § och specialbestämmelserna för adoptivförhållanden i 10 kap, 4§ och 18 kap, 5 § andra stycket ÄB, I promemorian föreslås därför att de nunämnda specialreglerna för adoptivförhållanden upphävs. Äktenskapshindren i 2 kap, 79 §§ GB avser enligtpromemorian endast biologisk släktskap. Detta torde stå klart även efterinförande av en principbestämmelse om adoptivbarns likställighet med andrabarn, särskilt med hänsyn till innehållet i 4 kap. 7 § FB, där det föreskrivsatt all verkan av adoptionen upphör såvitt gäller adoptivbarnets ställningtill adoptanten och dennes släkt om adoptivbarnet ingår äktenskap med adoptanten.Av sakens natur får anses följa att släktskapshindren gäller även om den ene avkontrahenterna på grund av adoption har inlemmats i en annan släkt. Med ordetbarn i 5 kap. 12 § GB måste enligt promemorian redan nu avses även adoptivbarn.Paragrafens innebörd ändras därför inte genom den föreslagnalikställighetsregeln. Detsamma gäller enligt promemorian 13 kap. 12 § GB.Trots att det varken i lagtexten eller i förarbetena uttryckligen sägs att medbarn i paragrafen avses även adoptivbarn måste detta med hänsyn till grundernaför bestämmelsen anses vara fallet. Det torde också vara klart att vidtillämpning av lagrummet hänsyn inte skall tas till sådant barn under 16 årtill den avlidne som har adopterats av annan än den avlidnes make. Vad gäller13 kap. 13 § GB framhåUs att uttrycket bröstarvinge vid stark adoption måsteanses omfatta alla dem som på grund av adoption står i motsvarande förhållande tUlden avlidne maken som dennes avkomlingar. Släktskap på grund av adoption ärsåledes i de avseenden som paragrafen reglerar helt jämställd med biologisksläktskap. Eftersom ett adoptivbarn inte har arvsrätt efter sina biologiskaföräldrar är det vidare klart att med bröstarvinge inte åsyftas sådan avkomlingtill den döde maken som genom adoption har inlemmats i en annan släkt.Införandet i lagstiftningen av den föreslagna bestämmelsen om adoptionsrättsverkan medför därför inte någon ändring av innehållet i 13 kap. 13 §.Däremot kan, som förut sagts, särbestämmelsen för adoptivförhållanden i tredjestycket undvaras. Bestämmelserna i 13 kap, FB bygger på den biologiskasläktskapen och tar inte sikte på adoptivförhållanden. Med hänsyn härtill ochdå bestämmelserna inte innehåller regler om vad som skall gälla på grund avvisst släktskapsförhållande utan endast innehåller anvisningar för bestämmandetav om släktskapsförhållande över huvud taget skall anses föreligga kommer deinte att beröras av den föreslagna generella regeln om adoptions rättsverkan, I detta sammanhang berörs i promemorian frågan huruvidatalan om äktenskaplig börd och om fastställande av faderskap tUl barn utomäktenskap bör tUlåtas efter det att ett barn har adopterats bort. Mottill-låtandet av sådan talan kan åberopas att de familjerättsliga banden mellanadoptivbarn och dess biologiska far har klippts av genom adoptionen oberoendeav utgången i ett sådant mål. För motsatt ståndpunkt talar emellertid att denbiologiska släktskapen mellan ett adoptivbarn och dess biologiska släkt kanaktualiseras i vissa situationer, t. ex. när det gäller tUlämpning avbestämmelserna om äktenskapshinder i 2 kap, 79 §§ GB eller om otukt i 6 kap, 5§ BrB, Vidare får adoptivbarn i likhet med andra barn anses ha ett legitimtintresse att genom talan om äktenskaplig börd eller om faderskap till barn utomäktenskap försöka vinna klarhet om sin härstamning. Någon inskränkning i adoptivbarnsmöjligheter att föra sådan talan bör därför enligt promemorian inte göras. promemorian uttalade uppfattningen att principen om adoptivbarns likstälUgheti rättsligt avseende med andra barn bör slå igenom även i annan lagstiftning änden familjerättsliga har vunnit instämmande eller lämnats utan erinran isamtliga remissyttranden. Remissinstanserna har också godtagit förslaget att i FBinföra en allmän regel om adoptions rättsverkningar och ur lagstiftningen rensaut de bestämmelser som uttryckligen likställer adoptivsläkt med biologisksläkt. och tUlstyrker emellertid de föreslagna lagändringarna endast underförutsättning att i alla de bestämmelser som innehåller regler om adoptivförhållandeinförs en uttrycklig hänvisning till den allmänna regeln i FB. Som skäl fördenna ståndpunkt anförs att sådana uttryck i lagtexten som bröstarvingar och avkomlingarannars kan vålla missförstånd och leda till den felaktiga tolkningen attbestämmelsen inte avser adoptivbarn. Att ur uppräkningar i lagtext av olikasläktingar utesluta adoptivsläktingar anses ägnat att vilseleda allmänheten särskUtsom uppräkningarna är avsedda att vara uttömmande och inte endastexemplifierande. Den föreslagna undantagsregeln i 4 kap. 8 § andra stycket FBär föga upplysande och öppnar möjUgheter tiU skönsmässig bedömning. De ipromemorian behandlade lagrummen ger enligt organisationerna i sitt nuvarandeskick ett tydligare och för allmänheten mer upplysande besked än de skulle göraom specialreglerna för adoptivförhållanden rensades ut. betonarvikten av att allmänheten får erforderlig information om de nya bestämmelserna.Hovrätten framhåller också att en reform i enlighet med förslaget i vissa fallkan leda till tveksamhet om hur det förhåller sig med adoptivbarn. Som exempel nämns65 § kommunalskattelagen, som särskilt nämner styvbarn och fosterbarn. Vadgäller den närmare utformningen av den föreslagna nya 8 § i 4 kap. FB har , domkapitel ochtingsrätts-domareföreningen kritiserat uttrycket "adoptantens bam iäktenskap". Verket förordar att uttrycket ändras till "adoptantenseget barn" samt att andra punkten får lydelsen: "Är barn adopterat avmakar eller har make adopterat andre makens barn eller adoptivbarn skall barnetanses som makarnas gemensamma". Om ena maken ensam antar ett adoptivbarnoch barnet inte är barn eller adoptivbarn till andre maken uppstår inte någoträttsförhållande mellan barnet och denne, och barnet torde då enligt verketinte kunna anses som adoptantens barn i äktenskap. Inte heller torde ett barnsom har adopterats av en änka eller en frånskild kvinna kunna anses som hennesbarn i äktenskap. anser att uttrycket "barn i äktenskap"kan få inte önskvärda konsekvenser i arvsrättsliga sammanhang.