prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Aandra sidan har tekniken bara använts belräffande sådana avsnitt som merasällan kan antas komma all aktualiseras hos förvaltningsdomstol. Det vill ocksåsynas som om direkta regler i förfarandelagen i stället för hänvisningarnaskulle få elt sådanl omfång vid jämförelse med övriga regler i lagen att deinte skulle stå i rimlig proportion till sin betydelse i förfarandet. Molbakgrund av del anförda begagnas också i promemorieförslaget den hittillsvalda tekniken med hänvisningar till RB i vissa avsniti. Ipromemorian redovisas vissa allmänna synpunkter belräffande utformningen avregler för förfarandet i förvaltningsdomstol, vilka synpunkter har ansettsböra särskilt beaktas. Det framhålls att förfarandet hos förvaltningsdomstolinte lämpligen bör regleras lika utförligt som hos allmän domslol. Med hänsyntill förvaltningsmålens skiftande beskaffenhet låter det sig inte gärna göraatt fixera handläggningsordningen i rätte-gångsmässiga former. Del behövs enbetydande handlingsfrihet som tilllåter förvaltningsdomstolen att anpassaförfarandet till olika uppkommande situationer. Vidare framhålls att enförvaltningsdomstol, när besvär anförs hos den, inträder i denförvaltningsmyndighets beftenbeter vars beslut överklagats. Domstolen kan medvisst fog sägas fungera som förvaltningsmyndighet som den fullgörsin judiciella prövningsfunktion. Detta förhållande, som i stort sett saknarmotsvarighet inom den allmänna processen, ställer speciella krav på smidigabandläggningsformer hos förvaltningsdomstolen. Det är således angeläget attförfarandel där är förhållandevis fritt och obundet. Den föreslagna lagen har disponerats så, atl efter eninledande bestämmelse om tillämpningsområdet följer avsnitt med följanderubriker: Anhängiggörande (25 §§), Skriftlig handläggning (616 §§), MunlUgförhandling och syn (1727 §§), Beslut (2832 §§) och Besvär (3334 §§), Systematiskt har således regler ora skriftlig resp. ommuntlig handläggning av mål hållits isär. Lagförslaget i promemorian fogas viddetta protokoll som bilaga 2. Förslaget tiU lag om förfarandet i förvaltningsdomstol harfått elt i det stora hela gynnsamt mottagande. Flertalet remissinstansertillstyrker uttryckligen att lagstiftning sker helt eller i huvudsaklig överensstämmelsemed förslaget. Ingen remissinstans avstyrker lagsliftning på grundval avförsia- Maj.-ts proposition nr 1971 269 get, men en del yttranden innehåller önskemål om atllagstiflningsuppgiften i vissa hänseenden löses på annat sätt. Flera remissinstanser redovisar en myckel positivinställning till förslaget. och hovrätten över och Blekingeanser att det är väl ägnat att läggas till grund för lagsliftning.Länsstyrelsen i finner att förslaget innebär en förtjänstfullavvägning av olika frågeställningar och atl det motsvarar de speciella krav påsmidighet och obundenhet som måste ställas på förfarandet iförvaltningsdomstol. i framhåller att deerinringar som den på sin lid gjorde mol vissa tidigare förslag i ämnet ihuvudsak är tillgodosedda i det föreliggande förslaget. Enligt iSkaraborgs län måste det hälsas med tillfredsställelse att man har lyckats alli en och samma lag reglera förfarandet i förvaltningsdomstolar med sådanaskillnader i både organisation och kompelens som å ena sidan regeringsrättenoch kamraarrättema och å den andra sidan länsrätterna och skalterätlema. ÄvenTCO framhåller all sammankopplingen av processregler för de tre instansnivåemahar lett tiU gott resultat såväl ur lagteknisk synpunkt som rentinnehållsmässigt. EnUgt TCO fyller det framlagda lagförslagel de krav i frågaom rättssäkerhet, muntlig process, partsinsyn i processmalerialet ochbevisning sora numera måste ställas på rättskipningen i det stora flertalet målhos förvaltningsdomstolarna. Den nuvarande skriftliga och ofta mycketsummariska besvärsprocessen bar varit otillfredsställande i många avseenden. ex. kompUcerade taxeringsmål och mål angående administrativafrihelsberövanden har i regel den enskilde parten hafl en svag och underlägsenställning gentemot det allmänna. De olika regler sora har tagits upp ilagförslagel för att stärka den enskilde partens ställning innebär storaförbättringar. , sora i och för sig skulle ha önskat enannan uppläggning av det pågående lagstiftningsarbetet på förvaltningsrättensområde, anser att förslagen i promemorian är i stort sett väl underbyggda. I flera yttranden diskuteras frågan hur långt regleringenav förvaltningsprocessen bör drivas. Flertalet av de remissinstanser som tarupp frågan kommer fram till att promeraorieförslaget här innefattar engodtagbar avvägning. Regeringsrättens ledamöter finner ståndpunkten, all enblivande förfarandelag endast skall uppta ett fåtal bestämmelser som reglerarnormalt uppkommande situationer, välgrundad. Avsaknaden av särskilda förfaranderegleri regeringsrällen och den knapphändiga reglering av förfarandet i kammarrättensom nu sker genora dess stadga har knappast känts som någon större brist.Också inom de nuvarande prövningsnämndema har förfarandet, som bygger på ettbegränsat antal bestämmelser i taxeringsförordningen, utvecklat sig tämligentillfredsställande. Ledamöterna anser sig därför kunna godta den ståndpunktangående den blivande förfarandelagstift-ningens allmänna omfattning sora intasi promemorian. De finner också att Maj.ts proposition nr 30 dr 1971 urvaletav bestämmelser i stort sett synes kunna godtas, med reservation dock för attdet föreligger svårigheter atl helt överblicka vilka förfaranderegler somfordras inom den reformerade förvaltningsrätlskipningen. JKdiskuterar om förvaltningsdomstolarnas karaktär och uppgifter motiverar enmindre långtgående reglering av förfarandet än som skett genom RB för deallmänna domstolamas del. Han pekar därvid på etl uttalande i promemorian, alten förvaltningsdomstol vid prövning av besvär inträder i denförvaltningsmyndighets befogenheter vars beslut har överklagats och att domstolenraed visst fog kan sägas fungera sora förvaltningsmyndighet som denfullgör sin judiciella prövningsfunktion. Enligt promemorian ställer detlaförhållande, sora i stort sett saknar motsvarighet inora den allraännaprocessen, speciella krav på smidiga bandläggningsformer hos förvaltningsdomstolen.Enligt JK:s mening förtjänar det sagda otvivelaktigt beaktande. Uttalandettorde återge besvärssakkunnigas uppfattning i frågan och liknande tankegångarhar framförts i doktrinen. JK framhåller att åsikten dock inte är obestridd.Förvallningsdomstolskommittén synes sålunda ha lagt tonvikten påförvaltningsdomstolarnas rättstillämpande funktion, varav torde ha följt enstörre benägenhet att anknyta till förfarandet vid de allmänna domstolarna. JKkonstaterar atl del således har rått och förmodligen fortfarande råder olikauppfattningar om förvaltningsdomstolamas karaktär och uppgifter och som följddärav troligen också beträffande frågan om hur förfarandel vid dem lämpligenbör anordnas. Han tar upp frågan främst därför alt han anser att den kan varaav betydelse för den enskilde medborgarens rättssäkerhet. 1 en lid dåförvaltningen ständigt växer och blir allt mäktigare framstår det som angelägetalt vidmakthålla och stärka medborgarnas förtroende förförvaltningsdomstolarna. Etl sätl bland andra all åstadkomma delta kan vara atlinskränka förvaltningsdomstolarnas handlingsfrihet i fråga om förfarandetsanordning till förmån för den formbundna och för den enskilde förutsebararättegångsordning som sedan gammalt gäller för de allmänna domstolama. Utan atlkunna ta bestämd ställning till frågan huruvida den enskildes rättssäkerhetbäst tillgodoses av ett formbundel process förfarande eller av ett mera frittoch obundet sådant ser JK del som en brist all problemet om förfarandets gestaltninginte har diskuterats från den angivna utgångspunkten ulan främst frånsynpunkten vad som kan vara lämpligt för att förvaltningsdomstolarna skallkunna fungera också sora förvaltningsmyndigheter. Länsstyrelseni anser däremot att önskemålet om överensstämmelse med RB fållväga väl tungt i en och annan detaljfråga. Länsstyrelseni län är tveksam till om förslaget åtminstone förlänsdomstolarnas del i tillräcklig mån tillgodoser kraven på etl fritt ochobundet förfarande i förvallningsprocessen. Målens starkt skiftande beskaffenhetmotiverar största möjliga handlingsfrihet för förvaltningsdomstolarna. Enreglering som skall gälla så artskilda frågor som skatlemål, sociala Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 271 frihelsberövandenocb körkortsåterkallelser bör begränsas till grundläggande, allmängiltigaprinciper. Lagförslaget synes emellertid huvudsakligen ha utformats med tankepå skattemålen. Eftersom dessa mål kvantitativt kommer atl domineradomstolamas verksamhet, finner detta i och för sig naturligt.Länsslyrelsen erinrar dock om alt handläggningen i länsrätten till övervägandedel kommer atl avse raål där förfarandet regleras i specialförfattningar,framför allt barnavårdslagen och nykierheisvårdslagen. I vissa hänseenden,såsom i fråga om offentlighet, hämtning m. ra., är bestämmelserna i dessalagar uppbyggda efler andra grundprinciper än motsvarande regler iförfarandelagen. Det förhållandel synes ge visst stöd föruppfattningen all förfarandelagen endast bör reglera sådana delar av processendär del är möjligt, och önskvärt, all åsladkomma enhetliga arbetsformer hosförvaltningsdomstolarna. Lånsstyrelseni och önskar en utförligare reglering avförfarandet i förvaltningsdomstolarna. anser sålunda atl denföreslagna lagen bör byggas ul bl. a. med bestämmelser om part ochställföreträdare, ora rättegångskostnad, om rättegångshinder saml om resningoch återställande av försutten Hd. anser atl förslaget,inbegripet de komplementförfattningar som kan överblickas, lämnar en alltförofullständig processordning som underlag för en i förvaltningsdorastolarnaenhetlig rättskipning länen emellan. Enligt synes deutredningsförslag på förvallningsrättskipningens skilda områden som har laglsfram under de senasie åren ha kunnat utgöra ett utoraordenlligt underlag för ensamlad, mera fullständig och överskådlig processordning förförvaltningsdomstolarnas behov. Att en sådan lag nödvändigtvis hade blivitganska omfångsrik, hade raed en god lagteknisk lösning inte inneburit störrenackdel. Åtskilligaremissinstanser anser all vissa för förvaltningsdomstolarna och förvaltningsmyndighelemagemensamma regler, såsom reglerna om ingivande av handling, parts aklinsyn,besvärsräit och besvärstid, bör tas in i lagen om förfarandet iförvaltningsdomstol. Bland dessa märks JK, , hovrätten över Skåneoch , kammarrätten, och LO. LO finner delbetänkligt atl för den enskilde väsentUga bestämmelser skall stå att finna iett flertal andra lagkomplex. Såvitt LO har kunnat finna med utgångspunkt iförslaget lill förvaltningslag skulle det medföra en utvidgning av detföreliggande förslaget med ytterligare nio paragrafer, om man log med deaktuella bestämmelserna. Med hänsyn till dessa bestämmelsers utomordentligabetydelse för den enskilde bör de enligt LO:s mening utan tvivel ingå i denföreslagna förfarandelagen. Att följa förslaget i denna del skulle vara attdriva nedbantningssträvandena alltför långt med risk att den enskildesmöjligheter att komma till sin rätt äventyras. Kammarrätten anser att man i allmöjlig utsträckning bör und- Maj.ts proposition nr 30 är1971 vika svårtillgängliga hänvisningar till bestämmelser påannat håll. Den rättssökande allmänheten har ett berättigat krav all på ettlätt sätt kuiuia skaffa sig all behövlig information. Detta synes vara särskiltangeläget som den enskilda medborgaren i förvaltningsmål vanligen inte anlitarkvalificerad hjälp vid sitt processande. Goda skäl talar för att de avsnitt omingivande av handling, parts aklinsyn m. m., som enligt promeraorian avsesskola regleras på annal håll, i relevanta delar tas in i förfarandelagen. Den i promemorian använda tekniken med hänvisningar tillbestämmelser i diskuteras i åtskilliga yttranden. Flertalet av deremissinstanser som tar upp ämnet uttalar sig mer eller mindre starkt för enbegränsrung av hänvisningarna i förhållande till vad som skett i lagförslaget.Riksskattenämnden framhåller att starka krav på fullsiändighel och tydlighetmåste ställas när det gäller ett framför allt från rättssäkerhetssynpunkt såbetydelsefullt lagverk som den föreslagna förvaltningsprocesslagen. Det är ettnaturligt önskemål att lagen inte i viktiga hänseenden hänvisar till föreskrifterpå annat håll eller eljest faller tillbaka på annan lagstiftning. Medutgångspunkt i dessa synpunkter förefaller det nämnden som om den föreslagnalagen inte innebär en hell tillfredsställande lösning. Hänvisningar till RB:sbestämmelser i vissa avseenden lär inte kunna undvikas, om man vill skapa ennågot så när hanterlig och allmänt sett välbalanserad lag för förvaltningsprocessen.Näranden anser det dock angelägel alt lagen inte blir svårläslig och dessfaktiska innehåll allmänt svåröverskådligt genom talrika och omfattandehänvisningar till RB. Härvidlag borde man kunna gå ett steg längre mot ensjälvständig reglering av en del ämnen i förvaltningsprocesslagen än som barskett i förslaget. Möjligheterna härtill skulle givetvis öka om vissa meraperifera frågor alltjämt lämnades oreglerade. förordar därföratt den föreslagna lagen arbetas över grundligt i syfte atl så långt möjligtersätta hänvisningarna till RB med direkta bestämmelser iförvaltningsprocesslagen och alt därvid omprövas om inte vissa av degenom hänvisning till RB reglerade frågorna kan lämnas oreglerade på samma sättsom f. n. är fallet. Enligt bör det särskilt beaktasatt gemene man oftare kommer i kontakt med förvaltningsdomstolar än med deallmänna domstolarna. Det kan av den anledningen sättas i fråga om hänvisningarbör ske från den föreslagna lagen till RB. Förbundet framhåller atl det förallmänheten måste vara förenat med avsevärd omgång att behöva ha tillgång tillbåda författningarna för att få klarhet i vad sora gäller. A andra sidan skulleen utförlig lagskrivning bli tyngande och ofta av praktiskt ringa värde medhänsyn tiU atl många av de ifrågasatta hänvisningarna endast undantagsvis bliraktuella i förfarandet vid förvaltningsdomstol. Såvitt gäller sådanabestämmelser som mera påtagligt rör allmänheten bör enligt förbundets meningdock hänvisningar till RB undvikas och i stället Kungl.Maj:ts proposition nr 30 är 1971 273 fullständigabestämmelser tas in. Exempel på sådana är bestämmelsema om straff och vite, oraorabud och biträde saml om frister och laga förfall. Länsstyrelseni tror sig kunna förutspå att inte minst reglerna om straff ochvite, vittne och sakkunnig kommer att tillämpas ganska ofta i vart fall ilänsrätten och sätter i fråga om de tekniska fördelama är så slora altförfaringssättet atl hänvisa till RB kan motiveras. Också iBlekinge län anser all lagförslaget har blivit svåröverskådligt genom de mångahänvisningarna till RB och alt olägenhetema härav blir särskilt framträdandegenom att förfarandebestämmelser dessutom måste sökas i flera andraförfattningar. i län kritiserar förslaget för alt detbrister i överskådlighet och medför oklarhet och risk för feltolkningar. Enligtlänsstyrelsens mening uppfyller förslaget inte de krav sora rimligen börställas på en modern, klar ocb överskådlig lag. Länsslyrelsen anser attreglerna om förfarandet vid förvaltningsdomstolar så långt som möjligt börföras samman i en för förvaltningsdom-stolama gemensam »rättegångslag». I denlagen bör ingå de förfarandebestäraraelser som finns i det framlagdalagförslagel, de bestämmelser i vartill hänvisas i lagförslaget ochförslaget till lag om allmänna förvaltningsdomstolar. Äveni andra yttranden förs fram tanken på en sammanarbelning av den föreslagnalagen raed annan lagstiftning, varvid man bl. a. nämner lagen om allmännaförvaltningsdomstolar. Regeringsrättens ledamöter framhåller att de regler somframdeles skall gälla förvaltningsrättskipningen kommer att återfinnas i skildaförfattningar. Förvallningsdomstolamas organisation koraraer alt regleras i tvåolika lagar. Förfarandet vid dessa domstolar anges sedan i det föreliggandelagförslagel. Härtill kommer förvaltningslagen och specialförfattningar påolika sakområden. Även om olägenhetema av en sådan splittring inte får överdrivas,blir syslemet delvis svårlillgängUgl inte bara för enskilda utan också förmyndigheterna. Även efter en nödvändig genomgång av förfarandereglerna i deviktigare specialförfatlningarna för att åstadkomma samordning medförfarandelagen och undanröja onödiga tolkningstvisler kvarstår den olägenhetenall förvaltningsrätlskipningen är splittrad på ett flertal olikaförfattningar. I och för sig lorde detta, raed den arbetsraelod som har valts,vara oundvikligt. Ledamöterna betonar dock starkt önskvärdheten av atl man ivart fall på i görlig mån försöker atl föra samman åtminstone deförfattningar som avser att allraänt reglera förvallningsrättskipningenscenlrala delar, dvs. lagarna ora allmänna förvaltningsdomstolar, om skatterättoch länsrätt och om förfarandel i förvaltningsdomstol. Hovrätten över ochBlekinge anser att, sedan förslaget till lag ora förfarandet i förvaltningsdomstoloch förslaget lill lag om allmänna förvaltningsdomstolar antagils och även ettförslag till förvaltningslag genomförts, en redaktionell överarbet- Maj:ts proposition nr 1971 ningoch sammanställning av lagstiftningen på förvaltningsområdet bör göras, så attde näranda författningama fogas samman lill en enda lag eller balk. Trafikmålskommitténbeklagar också brislen på samordning av olika lagförslag belräffandeförfarandet i förvaltningsdomstol och därav följande svåröverskådlighet. Somett bland många exempel härpå kan nämnas att förutsättningama för fullföljdtill regeringsrätten tas upp i en författning medan regler om den ytterligarebevisning som får åberopas vid denna talan ges i en annan författning.Kommittén anser det därför nödvändigt att i det fortsatta lagstiftningsarbetetockså genomföra en samlad översyn ocb systematisering av lagstiftningen. Sverigesadvokatsamfund erinrar om all samfundet i lidigare remissyttranden har betonatangelägenheten av alt man på samraa sätt som har skett genom RB för deallmänna domstolarnas del även på förvaltningens område för sararaan reglerom förvaltningsdomstolarnas organisation och förfarandet i dessa domstolar i enenhetiig och sammanhängande lagstiftning. 1fråga om den föreslagna lagens disposition för JK frara vissa synpunkter.Enligt hans mening skulle lagen vinna i klarhet och koncentration om rubrikerna»Skriftlig handläggning» saml »Muntlig förhandling och syn», under vilkabehandlas frågor som rör bandläggning, bevisning och koslnader, slopades ochmaterialet i dessa avsnitt i stället disponerades efter sakliga grunder, förslagsvisunder rubrikerna handläggning, bevisning och koslnader. Inågra yttranden stryker man under vikten av atl frågoma om kostnaderna iförvaltningsförfarandet, om rältshjälp i förvaltningsärenden och om offentligtbiträde åt part i sådana ärenden får en snar lösning. JK framhåller alt del härgäller frågor vilkas lösning kan antas komma att ulöva belydande inflytande påenskild paris processbenägenhet saml hans val av förfarande ochutredningsmedel. Med hänsyn härtill hade det enligt JK:s mening varit av värdeom förslag beträffande frågorna hade kunnat avvaktas innan slutlig ställninghade tagits till utformningen av en förfarandelag. Lånsstyrelsen i Stockholmslän finner det angelägel atl de berörda frågorna löses och pekarsärskill på frågan ora möjlighet att förordna offentligt biträde åt part.Angelägenheten av en snar reform betonas också av . Tankenatt man bör genomföra ett kontradiktatoriskt tvåpartsförhållande med ensärskild förelrädare för det allraänna också utanför skalleprocessens områdeförs fram av hovrätten över och , kammarrätten samtlänsstyrelserna i , och . Hovrättenöver och anser all det för stärkande av rätts- Kungl.Maj:ts proposition nr 30 är 1971 275 säkerhetenpå vissa områden, särskill sådana av länsrätt handlagda ärenden där beslutetkan gå ul på ett frihetsberövande, är synnerligen angeläget att genomföra eltkontradiktatoriskt tvåpartsförhållande. Det är en omöjlig uppgift för enmyndighet alt på en gång svara för att utredningen är fullständig och fattaett opartiskt avgörande. I viss utsträckning fungerar den offenlliga kommunalaförvaltningsinstans som först har behandlat ärendet renl faktiskt somförelrädare för det allmänna, men det är svårt att tänka sig atl denna instansskulle kunna uppträda i ett processförfarande på samma säll som enåklagarmyndighet. Om ett tvåpartsförhållande skall kunna genomföras, behövsnågon form av förelrädare för del allmänna som motsvarar åklagarfunktionen iden allmänna processen. Hovrätten finner det ligga nära lill hands att skapaetl sådant organ av de nuvarande länskonsulentema. Kammarrättenframhåller atl förekomsten av motpart till den enskilde har betydelse förbevakningen av det allmännas intressen raen därutöver är av värde genom sinfrån processuell synpunkt kvalitetsfrämjande effekt. Varje slags process måstemed nödvändighet bli beroende av de yrkanden som ställs och de invändningar somgörs. 1 taxeringsprocessen är det ofta först sedan invändningar har gjorts somfakta och argumentering av betydelse i målet läggs fram. I förvaltningsmålutan utvecklade parlsförhållan-den ankommer det väsentligen på länsslyrelsenatt se till att ärendet blir så allsidigt utrett och belyst sora möjligt.Enligt kammarrätten ligger det i sakens natur alt en representant för detallmänna med ställning sora part kan driva en sådan verksamhet på etleffektivare sätl. För en enhetlig rättstillämpning är det även av vikt all delfinns ett allmänt ombud som kan anföra besvär i högre instans. Kammarrättenframhåller all den sistnämnda synpunkten får särskild tyngd om man genomför enförvaltningsdomstolsreform som innebär att prejudikalbildningen heltförbehålls regeringsrätten. Om kammarrätt bifaller enskilds lalan, kanregeringsrätten inte få med målet alt skaffa. Länsstgrehen i Stockholmslän påpekar alt offentlig motpart saknas i t. ex. mål om omhändertagande avbarn för samhällsvård och mål om återkallelse av körkort, medan inyklerhetsvårdsmål nykierhelsnämnd eller polismyndighet som gör ansökan omIvångsintagning av alkoholist tillerkänns ställning som part. Länsslyrelsenanser del vara av stor vikl atl frågan om partsrepresentant för det allmännaövervägs. i lån betecknar det sora en väsenllig bristfrån allraän synpunkt att det i t. ex. körkortsmål inte finns någon offentligmotpart till den enskilde parlen. Enligt raening är i dessa målrisken störst för atl den enskilde skall missförslå domstolens ställning somopartisk instans och för all gemene man skall få intryck av att rättssäkerhetenhär är mindre än i allmän domstol. finner det särskilt angelägetfrån rättssäkerhetssynpunkt att det inom eller utom den nya länsstyrelseorganisationen Maj.ts proposition nr 30 år1971 åtminstone finns ett allmänt ombud med befogenhet altkunna överklaga länsrätlsavgöranden i de nämnda typerna av mål. Liknandesynpunkter anför i . Namnet på departeraenlspromemorians lagförslag, »Lag omförfarandet i förvaltningsdomstol», kritiseras i några remissyttranden. JKpåpekar att åtminstone försäkringsdomslolen också torde vara all räkna lillkrelsen av förvaltningsdomstolar och atl lagens namn därför inte är heltadekvat. Även försäkringsdomstolen framhåller att lagens namn felaktigt ledertanken till att lagen orafattar alla förvaltningsdorastolar. Åsikten att namnetär missvisande delas också av . I antogs en lov om behandlingsmåten iforvaltningssaker (forvaltningsloven)*. Lagen baserades på ell betänkande år1958 av en kommitté, som haft i uppdrag all utreda frågan om mer betryggandeformer för den offentliga förvaltningen (forvaltningskomileen). Efter en genomgångav förfaranderegler i speciallagstiftningen trädde forvaltningsloven jämteföljdändringar i andra lagar i kraft '. I förarbetena till forvaltningsloven (Ol. 381964/65 s. 14) betonas främsl värdet från rättssäkerhetssynpunkt av att slåfast de grundläggande principerna om behandlingen av förvaltningsärenden i enlag med allmän räckvidd.