prop · FU0314 · 1971-12-31 00:00:00 — I körkortsmål finner utredningen dock, med hänsyn till dessa målsmerendels enkla beskaffenhet och stora antal, alt det är tillräckligt ochlämpligt om två nämndemän tjänstgör. EnligtGöta hovrätts mening kan del inle vara en praktisk ordning all, som utredningenföreslår, kräva olika antal nämndemän i olika typer av mål. Del framhålls ocksåatt en nämnd bestående av endast två nämndemän får anses vara väl liten.Vidare anser hovrätten alt antalet nämndemän i ett och samma mål bör maximerasoch inte bero av beslut om tjänstgöringens fördelning.Hovrätten finner därför övervägande skäl tala för alt tre nämndemän varkenmer eller mindre tjänstgör vid alla tillfällen då nämnd medverkar. Lagberedningenförordar också en maximering av antalet dellagande nämndemän. Detsamma gällerlänsstyrelsen i , som förutsätter alt Kungl. bestämmerantalet nämndemän och som för egen del anser att antalet bör vara tre i allaslag av ärenden och att skall vara beslutför om minst tvånämndemän deltar. Statskontoretfinner atl de synpunkter som talar för en medborgerlig representation i vissarättsärenden bör bli tillräckligt tillgodosedda om det i samtliga mål deltartvå nämndemän. En sådan ordning skulle också innebära praktiska fördelar,framhålls det. Två nämndemän förordas också av länsstyrelsema i ,, och och . Länsstyrelseni har inte något att erinra mot utredningens förslag men anseratt det i brådskande fall, exempelvis då det gäller en av polismyndighetomhändertagen alkoholmissbrakare, bör vara tillräckligt att två nämndemändeltar. Hurstarkt lekmannainflytandet bör vara kan vara föremål för delade meningar,framhåller förvaltningsdomstolskommittén, men eftersom de rättsligasynpunkterna bör väga tungt anser kommittén övervägande skäl tala för attordförandens mening bör bli gällande, om han inle får en kompakt lekmannamajoritetemot sig. Enligt kommitténs uppfattning finns det därför anledning att övervägaom inte lekmannaelementet i allmänhet bör bestå av tre personer (två ikörkortsmål). Normalt skulle härigenom ordföranden vid förekomst av tvåmeningar bli överröstad endast om samtiiga lekmän är ense. Somkrav för domförhet i länsskatterätten föreslår landskontorsutredningen altminst sex nämndemän skall vara närvarande. Högsta antalet närvarande nämndemänanser utredningen kunna fastställas till åtta. Utredningenföreslår att området för enmansavgöranden blir större än motsvarande utrymmeför prövningsnämnden. Enligt 87 § taxeringsförordningen får ordföranden iprövningsnämnden ensam fatta beslut som inte innefattar avgörande i sak samtbeslut över besvär som avser endast rättelse av felräkning, misskrivning ellerannat uppenbart förbiseende eller som bilrätts av motparten. mening bör området för enmansavgörandena omfatta inte barabesvärsmål i vilket partema är ense utan också ärende i vilket länsskatterättenär första instans och framställningen biträtts av motparten. I vissa grapperav ärenden, vilkas handläggning föreslås överförd från till länsskatterätten,bör enmansavgöranden kunna förekomma även om parterna inle är ense. Vikten avalt skyndsamt avgöra vitesmål och handräckningsärenden motiverar enligtutredningen att man inte bör behöva avvakta ett sammanträde med nämnd. Åtskilligauppbördsmål kräver också enligt utredningens mening ett skyndsamt avgörande.Andra sådana mål är av så utpräglat teknisk natur, att handläggning i nämndeninte anses behövlig. Av dessa skäl finner utredningen atl det vanligen ärlämpligt att som enmansmål handlägga de uppbördsmål som rör preliminärtaxering, sättet för uttagande av preliminär skatt, debitering eller jämkningav sådan skall, verkställande av skatteavdrag, anstånd med inbetalning avskatt samt befrielse från ränta på kvarstående skatt. Däremot föreslås nämndalltid delta vidavgörande av mål som gäller arbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skatt. Ävenmantalsskrivnings- och kyrkobokföringsmålen är regelmässigt av juridisk-leknisknatur. Utredningen föreslår därför att dessa i princip skall kunna avgörasutan nämnd. Enligtkammarrättens mening bör övervägas om inte antalet nämndemän i länsskatterältenbör beslämmas till fyra. Det erinras om att detta antal föreslås för den nämndsom enligt länsförvaltningsutredningens förslag skall inrättas vidlänsstyrelsemas rättsavdelningar. Målen torde, framhåller kammarrätten, inlebli bättre avgjorda med flera nämndemän. Snarare kan antas, att den enskildenämndemannen känner ansvaret starkare och att det blir mera ingåendediskussioner i målen, om antalet nämndemän begränsas på detta sätt. Behovet avlokalkännedom torde kunna tillgodoses genom lämplig indelning av nämndemännentill tjänstgöring och genom uppdelning av målen på olika delar av domkretsen.Även JK anser alt fyra nämndemän bör vara tillräckligt för domförhet. Förvaltningsdomstolskommitténföreslår beträffande domförheten, atl minsta antalet icke lagfarna ledamöter,som måste delta i besluten, sätts lägre än utredningen tänkt sig. Därigenomblir det lättare att ställa höga krav på ledamöternas erfarenhet och kunnighet.Såvitt kommittén känner till har man inga negativa erfarenheter på de håll,där prövningsnämnden arbetar på avdelningar med fyra ledamöter föratomordföranden. Kommittén föreslår, att länsskatterätt i de fall, då jurisldomareninle dömer ensam, regelmässigt skall sammanträda med ordföranden jämte treandra ledamöter. Högsta antalet föreslås bli fem. Det framhålls, attminskningen medför att man något beskär möjlighetema att tillgodose den f. n. i13 § 1 mom. taxeringsförordningen inskrivna principen att i görlig mån besättalänsprövningsinstansen med personer som tillhör olika inom distriktetförekommande grapper av skattskyldiga och som representerar kännedom omdistriktets olika delar. Eftersom de nämnda synpunktema kommit att spela litenpraktisk roll i dagens samhälle, bör de enligt kommitténs mening inte hindraen i övrigt befogad reduktion av ledamotsantalet. Länsstyrelseni delar däremot utredningens mening att för domförhet bör krävasatt minst sex nämndemän är närvarande. Dock bör i undantagsfall, t. ex. då ennämndeman hastigt fått förhinder och man inte hinner kalla in annan i hansställe, kunna medges att endast fyra eller fem nämndemän deltar i beslut underförutsättning att skatterättens samtliga ledamöter är ense om beslutet. Utredningensförslag, att enmansavgörande skall kunna förekomma i större omfattning än ,tillstyrks av de remissinstanser som yttrat sig i frågan, nämligenlänsstyrelserna i , , och Jämtlandslän, förvaltningsdomstolskommittén och lantbrukets skattedelegation. Länsstyrelseni anser dock att nämnd bör delta, om en uppskattnings- ellerbedömningsfråga föreligger, t. ex. i frågor om preliminärt taxeringsvärde ellerdödsbobefrielse. Rältssäkerhelskravet anses här väga tyngre än önskemålet omsnabbhet och enkelhet. Detsamma sägs gälla mål om utdömande av vite. Förvaltningsdomstolskommitténväcker frågan om man inle skulle kunna gå ett steg längre än utredningenföreslår och låta ordföranden ensam avgöra mål av påtagligt enkel beskaffenhetäven om partema inte är ense. Kommittén avser mål där saken »finnes uppenbar». Lantbruketsskattedelegation finner den av utredningen föreslagna gränsdragningen mellan enmansmåloch nämndmål lämplig. Delegationen understryker dock alt det förhållandet attpartema är överens inle alltid bör föranleda att målet behandlas som enmansmål,eftersom den fiskala parten trots de förbättringar som föreslås genomfördaregelmässigt befinner sig i starkare position och man därför har anledningförmoda att ett medgivande från den skattskyldiges sida beträffande vissbeskattningsåtgärd kan föreligga utan att denne förmått rikligt bedömainnebörden av taxeringsintendentens yrkande. Förslagettill lag om skatterätt Enligtförslaget till lag om skatterätt skall i skatterätts nämnd sitta minst sex ochhögst åtta nämndemän. Vidare skall skatterätt vara domför utan nämnd vidbeslut, som ej omfattar slutligt avgörande av mål, och vid beslut som avserendast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseendeeller vars innehåll stämmer överens med partemas samstämmiga mening. Utan nämndskall skatterätt dessutom få avgöra mål om utdömande av vite och omhandräckning vid taxeringsrevision, folkbokföringsmål samt uppbördsmål, som inlegäller arbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skatt, även om beslutetinte stämmer överens med parternas samstämmiga mening. Beträffande mål omutdömande av vite och om handräckning att det endasl är behovet av snabba avgöranden som kan motiveraderas hänförande till enmansmålen. Valet av handläggningsform bör beträffandedessa liksom vissa andra mål, bl. a. mantalsskrivningsmål, träffas med urskillning. Remissyttrandenaöver förslaget till lag om skatterätt Ifråga om antalet närvarande nämndemän åberopar kammarrätten ochförvaltningsdomstolskommittén sina yttranden över landskonlorsutredningensförslag. CFU och i anser liksomkammarrätten alt ett minimiantal av fyra nämndemän bör övervägas. Den föreslagna gränsdragningenmellan enmansmål och nämndmål biträds i princip av sex länsstyrelser ochlantbrukets skattedelegation. i Malmöhuslän framhåller att utvidgningen av området för enmansmålen innebär, attparternas dispositionsrätt, om de har en samstämmande mening, inle endast somnu kan gälla besvärsmål utan även t. ex. en ansökan om avdrag för nedsattskatteförmåga i annan form än genom besvär. Skatterättens lekmän kan på dettasätt förlora insynen i ett för dem särskilt lämpat område. Erfarenheten har f. ö.visat alt partemas samstämmighet just vad angår frågan om extra avdrag ofta ärskenbar, eftersom stor möjlighet föreligger för skatlskyldig att missförslåinnebörden av taxeringsintendents yrkande. Framställningar om extra avdrag bördärför enligt avgöras med nämnd, om inte full skattebefrielseeller av skallskyldig med visst belopp yrkat extra avdrag i sin helhettillstyrkts av motparten. iSödermanlands län är tveksam om ärenden om åsättande av s. k. preliminärttaxeringsvärde skall behandlas som enmansmål. Enligt mening börmöjligheterna till enmansavgörande av fastighetstaxeringsmål över huvud lagetbegränsas till rättelser av uppenbara fel och förbiseenden. anser atl vitesmål och handräckningsmål, som i regel rörbetydelsefulla ingrepp i den enskildes ekonomi och integritet, i princip skallhandläggas med nämnd och inte som enmansmål. Lokala skattemyndigheten iSödertälje fögderi ställer frågan om inle besvär rörande anstånd enligtuppbördsförordningen med inbetalning av skalt regelmässigt borde behandlas somnämndmål, eftersom det här ofta är fråga om mycket grannlaga bedömningar avklagandens betalningsförmåga o. d. Dessa mål kan på många sätt jämföras medsådana taxeringsbesvär som avser avdrag för nedsatt skatteförmåga. Delekmän som enligt förslaget i promemorian skall delta i handläggningen i skatierättoch länsrätt skall enligt förslaget kallas nämndemän. En särskild bestämmelseom alt skatterätt och länsrätt beslår av ordförande och nämnd föreslås. Skilda synpunkter kanenligt promemorian anföras på frågan hur stort antal närvarande lekmän som börkrävas för domförhet. Det är inle möjligt att låta ett så stort antal lekmändelta i avgörandena att en allsidig orts- eller personkännedom alllid ärföreträdd i varje mål. Det antal som skall krävas för domförhet bör, anförs deti promemorian, bestämmas med hänsyn IQI vad som är mest ändamålsenligt från arbetssynpunktför domstolen och så atl det blir möjligt att rekrytera väl lämpade personerför uppgiftema. Efter en hänvisning till alt det i promemorian föreslås attlekmännen skall ha individuell och i förhållande till ordföranden likarösträtt anförs att en sådan ordning talar för att antalet lekmän i domstolenbör vara relativt lågt. Synpunkter av detta slag utgör enligt promemorian inteanledning att föreskriva annat beträffande antalet lekmän som skall varanärvarande i skatterätt för att denna skall vara domför än som f. n. gäller förprövningsnämnd. I skatierätt bör dock, liksom f.n. i prövningsnämnd, normaltkunna sitta fyra och i vissa fall fler lekmän. Ett starkt skäl för alt fyra lekmännormalt deltar är alt därigenom undviks alt, när skilda meningar uppstår, likaröstetal kommer att föreligga för två meningar. I promemorian föreslås att detföreskrivs att i skatterätt skall sitta minst tre och högst sex lekmän. När detgäller länsrätten bör särskilt beaktas att målens natur ofta påkallarsammanträden med kort varsel och på skilda platser. Organisationen är ny ochsvårigheter kan möta att, i vart fall till en början, rekrytera etttillräckligt antal väl kvalificerade lekmän. Trots alt starka skäl i och försig talar för att samma bestämmelser i detta hänseende bör gälla för skatterättoch länsrätt, bör enligt promemorian med hänsyn till anförda synpunkterför länsrättens del föreskrivas att i denna skall sitta minst två och högstfyra lekmän. Medhänsyn till behovet av snabba avgöranden eller lill den enkla beskaffenheten avavgörandena i vissa fall bör vissa typer av mål kunna avgöras utan medverkan avlekmän. I enlighet härmed föreslås i promemorian att som enmansmål skall kunnaavgöras, av länsskatlerätt mål om utdömande av vite, om handräckning vidtaxeringsrevision, om handlings undantagande från taxeringsrevision och ombefrielse från skyldighet att lämna kontrolluppgift, uppbördsmål, som integäller arbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skatt, ochfolkbokföringsmål samt vid länsrätt mål om återkallelse av körkort, när enligt34 § vägtrafikförordningen varning inte får meddelas i stäUel för beslut om återkallelse.Möjligheten atl handlägga mål ulan lekmannamedverkan bör självfallet utnyttjasmed urskillning. Skulle prövning av ett mål i fullsutten rält inte nämnvärtförsena målets avgörande bör målet enligt vad som anförs i promemorian intehandläggas utan lekmannamedverkan, om inte utgången framstår som klar. Omväntbör, även om ett snabbt avgörande i och för sig är önskvärt, lekmannamedverkanavvaktas om målet är svårbedömt. Enligt vad som anförs i promemorian är detknappast möjligt att i lagtexten precisera vissa kriterier för användning avden ena eller den andra handläggningsformen. I lagen bör emellertid sägas attsärskilda skäl skall föreligga för att mål som tillhör nämnda målgrapperskall få avgöras utan nämnd. Iförslaget till lag om skatierätt förordas att skatterätten skall vara domförutan lekmännen vid beslut som inte omfattar slutligt avgörande ochvid beslut som avser endast rättelse av fehäkning, felskrivning eller annatuppenbart förbiseende eller vars innehåll stämmer överens med partemassamstämmiga mening. I promemorian föreslås att förslaget, vilket iimebär enviss utvidgning i förhållande till vad som enligt 87 § laxeringsförordningengäller för prövningsnämnd och vilket i stort sett stämmer överens med landskontorsulredningensförslag, genomförs. Några remissinstanser har framhållit alt det i särskildafall kan vara svårt att avgöra om samstämmighet mellan partema verkligenföreligger. Det är givet att en sådan svårighet ibland kan föreligga. Ipromemorian rekommenderas därför en viss försiktighet när det gäller att utnyttjamöjligheten att i dessa fall avstå från lekmannamedverkan. Mål där endast enpart finns och i vilka förhållandena är sådana att den sökande eller klagandeskall ha fullt bifall till sin talan bör i likhet med partsmål där partema ärense kunna avgöras utan lekmannamedverkan. Förslagetatt skatterätt utöver ordföranden skall bestå av lägst tre och högst sex lekmäntillstyrks av hovrätten över och , länsstyrelserna i ,och , RLF, SR, och . Attdet är angeläget att undvika att samma röstetal kommer att föreligga för tvåmeningar betonas i yttrandena från samt länsstyrelserna iMalmöhus, och . Hovrätten anser att det börövervägas att fastställa lekmännens antal till ett bestämt jämnt tal,förslagsvis fyra, i stället för inom vissa ramar. För domförhet bör enligtlänsstyrelserna krävas att minst fyra lekmän deltar i handläggningen.Länsstyrelsen i åberopar till stöd för denna ståndpunkt ocksåalt det för atl tillräcklig lokalkännedom skall bU representerad bör krävas attett relativt stort antal lekmän deltar. Erfarenhetema från prövningsnämndernasverksamhet visar, anför i , att lekmännens orts-och personkännedom är värdefull. fall för landsbygdens del har enligt i länlekmännens person- och ortskännedom fortfarande betydelse förtaxeringsprocessen. Skatierätt bör därför normalt bestå av ordförande och sexeller, om den sammanträder på avdelningar, fyra lekmän. iÄlvsborgs län anser att skatterätt normalt bör bestå av sex lekmän och anföratt prövningsnämnden i länet med hänsyn lill behovet av ortskännedom funnit detändamålsenligt att sammanträda med åtta lekmän. Motsattuppfattning har statskontoret, som anför att det lägre antalet ledamöter i deprövningsnämnder som sammanträder på avdelningar intelär ha föranlett några olägenheter. Antalet lekmän i skatterätt bör därför beslämmastiU fyra men rätten bör vara domför med tre. Avde remissinstanser som yttrar sig över förslagel att länsrätt utöverordföranden skall bestå av två till fyra lekmän tillstyrker ungefär hälften,nämligen , hovrätten över och , statskontoret samtnio länsstyrelser, förslaget i vart fall i fråga om lägsta antalet lekmän.Andra hälften anser alt det för domförhet bör krävas alt minst tre lekmändeltar i handläggningen eller att samma regler om antalet nämndemän bör gällaför länsrätt som för skatterätt. Deremissinstanser som tillstyrker förslaget åberopar i första hand vad som anförsi promemorian, nämligen att målens natur ofta påkallar sammanträden med kortvarsel samt att det till en början kan vara svårt att rekrytera elttillräckligt antal väl kvalificerade lekmän. Synpunkter av detta slag talarenligt länsstyreben i län för att antalet lekmän i länsrättbestäms till lägst två och högst tre. Statskontoret anser att praktiska skäl,bl. a. angelägenheten av att det totala antalet lekmaimaledamöter i ett läninte blir för stort, talar för att länsrätt jämte ordföranden skall bestå avtvå lekmän. Hovrättenöver och anför atl det kan förefalla betänkligt att inle krävaatt mer än två lekmän deltar i handläggningen i länsrätt, övervakningsnamndemaär emellertid beslutföra med ordförande och två andra ledamöter och det lär inleha föranlett några olägenheter. Också i fråga om länsrättema bör det enligtSvea hovrätt övervägas om inte antalet lekmän bör fastställas till elt bestämtjämnt tal, förslagsvis två. Dengrupp remissinstanser som avstyrker förslaget i promemorian beslår avkammarrätten, JK, , länsstyrelserna i , , och . Föreningen auktoriserade revisorer, ,och . Av dessaremissinstanser anser kammarrätten, läns-relsen i , Föreningenauktoriserade revisorer, och landstingsförbundet närmast att samma antallekmän bör föreskrivas för länsrätt som för skatterätt. JK föreslår att antaletlekmän bestäms till lägst fyra och högst sex men alt länsrätten i brådskandefall skall vara domför med tre lekmän. De återstående sex remissinstansernahävdar att för domförhet bör krävas tre lekmän. Kammarrättenanför att det i och för sig inle finns anledning att bestämma antalet lekmän iskatterätt och länsrätt olika samt att många av de mål som skall handläggas vidlänsrätt synes vara av sådan beskaffenhet att medverkan av lekmän kan vara avvida större betydelse än i skattemål. Liknande synpunkter anförs avlänsstyrelsen i län och Föreningen auktoriserade revisorer. Deti promemorian föreslagna lägsta antalet lekmän förefaller enligt socialstyrelsenför begränsat, särskilt när det gäller mål om administra- Även om skattemålen kan vara tekniskt besvärliga, ter detsig anmärkningsvärt att de mål som skall handläggas vid länsrätt och som oftaär både svårbedömda och av ingripande betydelse för enskilda personer skallkunna avgöras av ett lägre antal ledamöter. De problem som uppkommer tillföljd av svårigheten att rekrytera tillräckligt många väl kvalificerade lekmänoch till följd av att målen ofta måste avgöras med kort varsel kan man kommatill rätta med genom att ordföranden ges befogenhet alt i brådskande fallbesluta på länsrättens vägnar. Styrelsen erinrar om att ordförande iövervakningsnämnd enligt 37 kap. 1 § har rätt att bl. a. ibrådskande fall ensam besluta på nämndens vägnar. Sådant beslut skall anmälasvid nästa sammanträde med nämnden. Elt sådant förfarande är enligt styrelsenuppenbarligen att föredra framför ett slutligt avgörande av en länsrätt som pågrand av brådskan består av ett reducerat antal ledamöter. Enuppdelning av målen i olika grupper som skall handläggas med olika antal lekmänbör enligt JK och i undvikas. Trafikmålskommitténframhåller alt antalet lekmän bör vara det samma i körkortsmålen som i länsrättensövriga mål. Motsatt uppfattning redovisas av i länsom föratsätter alt två lekmän skall delta i körkortsmålen och fyra i de övrigamål som handläggs vid länsrätt. Länsstyrelserna i , ochJämtlands län föratsätter att närmare föreskrifter om det antal lekmän som bördelta i handläggningen av olika målgrapper meddelas av Kungl. Närdet är fråga om avgöranden av principiell innebörd, bör enligt iGöteborgs och län skatterätt, och kanske också länsrätt, som arbetar påavdelningar få hänskjuta målet till avgörande i plenum. En sådan möjlighetfrämjar en enhetlig rättstillämpning. Förslagetatt skatterätt och länsrätt oavsett målets karaktär skall vara domför utan lekmänbl. a. vid beslut som inte innefattar slutligt avgörande och vid beslut varsinnehåll stämmer överens med partemas samstämmiga mening tillstyrksuttryckligen av , hovrätten över och , JK ochlänsstyrelsen i . i anföratt det är av stor betydelse att utrymmet för avgörande utan lekmän blir såstort att handläggningen inle fördröjs onödigtvis. Förslaget tillgodoser dettakrav främst genom att interimistiska beslut skall kunna fattas av ordföranden ensam. Trafikmålskommitténoch i anför atl interimistiska beslut om återkallelseav körkort ofta är av stor betydelse eftersom vanligen förflyter innandefinitivt beslut kan meddelas. Ordföranden bör därför avgöra bara deuppenbara fallen ensam. Enligt i börinterimistiskt beslut om åter- kallelseav körkort få fattas av ordföranden ensam bara om omständigheterna är sådanaatt körkortet obligatoriskt skall återkallas. Såvitt gäller mål om extraavdrag för nedsatt skatteförmåga anför länsstyrelserna i ,, och invändningar mot förslaget attskatterätt skall vara domför utan lekmän vid beslut som stämmer överens medpartemas samstämmiga mening. Den skattskyldige har ofta den uppfattningen atthögre extra avdrag än vad taxeringsintendenten medgett inte kan beviljas ochgodtar därför dennes förslag. Det kan därför vara svårt att avgöra om verkligsamstämmighet föreligger. Lekmännen har ofta en personkännedom som kan vara avbetydelse för bedömningen och erfarenheten visar att dessa mål ofta får en förden skattskyldige fördelaktigare titgång än vad taxeringsinlendenlentillstyrkt. Länsstyreben i anser därför att sådana mål intebör få avgöras av ensamdomare. Enligt länsstyrelserna i ochJönköpings län bör det få ske bara om taxeringsmtendenten tillstyrkt full skattebefrielseeller extra avdrag med det belopp som den skattskyldige yrkat. Imål om s. k. preliminärt taxeringsvärde uppkommer enligt knappast något verkligt motsatsförhållande. Det preliminärataxeringsvärdet skall nämligen ofta ligga till grand för bedömningen vidbelåning av fastigheten. Sådana mål bör därför inte få avgöras utan att lekmändeltar. Beträffandeförslaget att tiU enmansmålen skall hänföras mål där det bara finns en part ochdennes yrkande skall bifallas helt anför kammarrätten att det är belänkUgt attresultatet av en bedömning i sak skall vara avgörande för handläggningssättet.Det bör också beaktas att ett »felaktigt» bifall inte kan komma under prövningi högre instans, om det inte finns någon motpart. Sådana mål bör därför fåavgöras av ensamdomare bara om elt snabbt avgörande behövs eller målet är avenkel beskaffenhet. Länsstyreben i anser alt den omständighetenatt det bara fiims en part och att en prövning i sak ger vid handen att partenstalan skaU bifallas inte i och för sig bör medföra att målet får avgöras avensamdomare.