prop · FU0394 · 1971-12-31 00:00:00 — Någonrubbning av den nu angivna principen har inle avselts i samband medgenomförandet av den vidgade förtidspensioneringen, och beträffande famUjepensionsförmånerför efterlevande till avliden ålderspensionär framgår principen klart avlagtexten. I fråga om den nytillkomna situationen då någon dör efler att förstha tagit ul ålderspension i förlid och sedan med avbrytande av del förtidauttaget fått förtidspension, har emeUertid till följd av den redaktionellautformningen av 14 kap. 3 § AFL paragrafen efler lagändringarna kommit atlenligt sin ordalydelse innebära all storleken av pension tiU efterlevande änkaliksom, med tUlämpning av 5 § samma kapitel, lUl efterlevande bara, påverkasav det förtida uttag av ålderspension som den avlidne på sin lid gjort. Jagförordar att 14 kap. 3 § AFL ändras så alt den avsedda innebörden av reglemaklart framgår av lagtexten även i della senare fall. ytterligare problem i dellasammanhang gäUer pensionstillskotten enligt lagen (1969: 205) om pensionstiUskott.Som jag anfört gäller den principen att elt förtida eUer uppskjutet uttagav ålderspension påverkar pensionsnivån för den som begärt uttaget. Får enperson som har gjort förlida uttag och avbrutit delta sedermera ny pension,reduceras även i della faU pensionen med hänsyn liU de uttagnaålderspensionsförmåner han har uppburit . Denna princip om inverkanav förlida eller uppskjutet uttag av ålderspension gäller över hela fältet,således även beträffande rälten till pensionstiUskott. Den utformning 3 §lagen om pensionstUlskott fått genom lagändringar (SFS 1970: 187) har emeUertidgett upphov lill tolkningssvårigheler i ell särskilt hänseende. PensionstUlskotttiU den som utöver folkpensionen är berättigad liU tiUäggspension utgår enligtnyssnämnda paragraf i den mån del tiUsammans med tUläggspensionen ryms inomramen för - enligl huvudregeln - av basbeloppet. När denfolkpension till vilken pensionsliUskollet är knutet avviker från pensionensnormalbelopp, gäller emellertid att denna ram inskränks eller vidgas i sammaproportion. Ramen skall således bl. a. inskränkas i samma proportion som folkpensionminskas, när den pensionsberättigade tidigare haft förtida uttag avålderspension som avbrutits. I3 § lagen om pensionstillskott har detta klart utsagts i fråga om pensionstUlskotttill änkepension genom en uttrycklig hänvisning till bestämmelsen om minskningav sådan pension i 8 kap. 4 § tredje stycket AFL. Däremot saknas motsvarandehänvisningar till de bestämmelser om minskning av ålderspension ochförtidspension för fall då tidigare förlida uttag av ålderspension avbrutits,som införts i 6 kap. 2 § tredje styckel och 7 kap. 4 § andra stycket AFL. All principengäller även i här avsedda fall bör klarläggas genom alt sådana hänvisningarinförs i 3 § lagen om pensionstillskott. 1967års sjömansskatlekommitlé har i sitt belänkande (SOU 1969: 55) Sjömansbeskatlningentagit upp frågan om sjömäns skyldighet all erlägga sjukförsäkringsavgift ivissa fall. Kostnad för sjukförsäkringsförmåner har vägts in med étt schabloniseratbelopp i sjömansskatten som är en definitiv käUskatt. För det fall all enförsäkrad under ett visst år har åtnjutit inkomst, för vilken sjömansskall erlagls,har därför i 19 kap. 6 § sjätte stycket AFL givils den samordningsregeln, altsjukförsäkringsavgift avseende grundsjukpenning eller lilläggssjukpenning, somhänför sig lUl samma' år, skaU sällas ned med en tolftedel för varje månadinkomst som beskallas genom sjömansskatt har åtnjutits. Dennu angivna regeln leder enligt kommilléns mening ibland till otillfredsställanderesultat. Delta sammanhänger med att avgift lill försäkringen för liUäggssjukpenningtill skillnad från övriga delposter i sjukförsäkringsavgiften påförs försäkradäven om denne inte hafl så stor inkomst alt lill statlig inkomstskattbeskattningsbar inkomst uppkommit. Om en t. ex. vistas i land ett parmånader ulan alt arbeta och lever på semesterersätlning, påförs han sådanavgift avseende försäkringen för liUäggssjukpenning -sannolikt som enda post på debetsedel för slutlig skall. Kommitténanför atl de avgifter del här är fråga om är beloppsmässigt små, ofta såobetydliga alt kostnaderna för bestyren med påföring, utfärdande av debetsedel m.m. överstiger avgifterna. HärtiU kommer alt avgifterna i många faU inle betalasin frivilligt, ofta beroende på alt avgiftspåföringen uppfattas som oriklig avsjömannen i fråga. Delta medför alt ett kostnadskrävande indrivningsförfarandemåste tillgripas. Kommittén anser därför övervägande skäl tala för all avgift tiUförsäkringen för tilläggssjukpenning i likhet med övriga delposter i sjukförsäkringsavgifteninte skall påföras i fall tiU statlig inkomstskatt beskattningsbar inkomstinte påförts. Vidremissbehandlingen av kommilléns belänkande har della förslag tillstyrkts avbl. a. kammarrätten och . Jag förordar alt det nugenomförs. Vidare bör en annan ändring göras i bestämmelsen efter mönster avvad som enligl lag (1970: 633) om ändring i kommunalskallelagen (1928: 370)gäller i fråga om beräkning av grund- avdragsom avses i 48 § 2 mom. sistnämnda lag, i faU då någon uppburit tillsjömansskatt beskattningsbar inkomst. Ändringen innebär alt minskningen avsjukförsäkringsavgiften skall ske med en tolftedel för varje period om trettiodagar - i stället för som enligl nuvarande regler med en tolftedel för varjekalendermånad - för vilken den till sjömansskatt beskattningsbara inkomsten uppburits. Dennya bestämmelsen bör i likhet med den ändrade bestämmelsen i kommunalskattelagentiUämpas fr. o. m. RegeUi om att avgift till försäkringenför tilläggssjukpenning inte skall påföras i faU tiU statlig inkomstskattbeskattningsbar inkomst inte påförts bör emellertid virma tiUämpnmg redan vid irmevarandeårs taxering. Vid denna taxering måste även makes inkomslförhåUanden beaktasnär regeln tillämpas. Idelta sammanhang förordar jag också en annan ändring i avgifls-reglema i 19kap. 6 § AFL. I paragrafens femte stycke sista punklen anges alt avgiftstiUäggkan komma i fråga för den som sedan undanlagande gällt återinträder iförsäkringen för tilläggssjukpenning och för den som övergår tUl försäkring medkortare karenslid efler fyllda . 1969års riksdag gjorde hos Kungl. Maj:t en framställning (2LU 1969: 66, rskr 1969:315) att man under det pågående rationaliseringsarbelet inom den aUmännaförsäkringen skuUe ta upp frågan om avskaffande av de nu åsyftadeavgiftstilläggen. har på Kungl. uppdrag övervägtdenna fråga. Verket har därefter anmält att de försäkrade fr. o. m. år 1970inte längre påförs sådana avgiftstiUägg. Med hänsyn härtiU förordar jag altden berörda punkten i paragrafen får ulgå. SlutligenviU jag ta upp frågan om reglering av aUmänna sjukförsäkringsfonden. I § AFL skall arbetsgivare erlägga avgift till bl. a. sjukförsäkrUigen. Enviss del av avgiften används tiU bestridande av försäkringskassomas utgifterför liUäggssjukpenning i vad den svarar mot inkomst av anställning. Storlekenav den totala avgiften och fördelningen av denna anges i 19 kap. 4 § och harunder de gångna åren varierat. gäUde att den totala avgiftenvar av lönesumman (med viss begränsning), och atl därav 1,9 procentenheterskuUe användas tUl bekostande av de nämnda utgifterna för lilläggssjukpenning.Motsvarande siffror är för den totala avgiften 2,9 och 3,1 %resp. för sjukpenningdelen 1,9 och . Detbelopp som inflyter i arbetsgivaravgifter och avser försäkringen för lUläggssjukpenningfördelas meUan försäkringskassorna i förhåUande lUl deras utgifler för delavsedda ändamålet. Maj:t kan dock med bestämma all viss del avbeloppet i stället skall ingå tiU en fond, allmänna sjukförsäkringsfonden, vilkenförvallas enligt gran- dersom fastställs i samma ordning. Närarbetsgivarnas bidrag tiU kostnaderna för löntagarnas lilläggssjukpenningursprungligen fastställdes, beräknades del att dessa bidrag skulle komma atlsvara för av kostnadema för ändamålet. Detta antagande låg liUgrand för finansieringsreglema t. o. m. . F. n. är riktmärket satt tiU75 % av utgifterna. I den mån de verkligeninflutna arbetsgivaravgifterna tUl försäkringen för liUäggssjukpenning haravvikit från vad avgifterna borde ha inbringat för alt svara för den nyssangivna andelen av försäkringens utgifler, har en reglering skett genomöverföring liU resp. uttag från allmänna sjukförsäkringsfonden enligt beslutsom stalsmaklema fallat . Sådan reglering skedde senast år 1969avseende avgiftsutfallel , varefter fondens behållning den 30 juni 1970uppgick till 410,7 milj. kr. hartagit upp frågan om reglering av fonden med hänsyn tUl avgiftsutfallel för åren1968-1970. Verket upplyser alt, med fortsalt tiUämpning av regeln allarbetsgivaravgifterna skaU täcka av ulgiflerna för lilläggssjukpenning i vadde svarar mot inkomst av anställning, fonden för bör tiUföras etl överskoltsbelopppå 37,1 milj. kr. och belastas med avgiflsunder-skoltsom för uppgår tiU 144,0 mUj. och för kan beräknas tiU ca185 milj. kr. Allmännasjukförsäkringsfonden har som framgår av den förut lämnade redogörelsen tiUsyfte alt utgöra en reserv vid tillfälliga påfrestningar på försäkringensfinanser. Efter en reglering av fonden med hänsyn till avgiftsutfallel för åren1968-1970 kan dess behållning beräknas nedgå tiU ca 120 milj. kr. Om höjningav avgifterna inle kommit tUl slånd, skulle fonden kunnat bli otillräcklig förtäckning av ytterligare uppkommande underskoll. Med åberopande härav undersläUdes1970 års riksdag i prop. 1970: 156 förslag om höjning av arbetsgivaravgifternaför all förebygga uppkomsten av ytterligare underskott för åren 1971 och 1972.Riksdagen godtog förslaget, som innebar den förut nämnda höjningen avavgiftssatsen fr. o. m. . Som förutskickats i prop.1970: 156 bör en fondreglering med hänsyn tiU avgiftsutfallel för åren1968-1970 komma till slånd. Jag förordar alt dels lill fonden överförs delbelopp varmed arbetsgivaravgifterna för tiU liUäggssjukpenning överstiger75 % av utbetald tilläggssjukpenning för anställda, dels frän fondenåterförs de belopp varmed av utbetald tilläggssjukpenning för anställdaåren 1969 och 1970 överstiger arbetsgivaravgifterna för sådan sjukpenning. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Maj:t dels föreslår rUcsdagenatt antaga inom upprättade förslag tiU 1) lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 2) lag om ändring i förordningen (1962:385) angåendeersättning för sjukresor enligt lagen om allmän försäkring (sjukreseförordningen), 3) lagom ändring i lagen (1969:205) om pensionstillskott, deb föreslår att 4) besluta om denreglering av aUmänna sjukförsäkringsfonden som jag angett i det föregående. Medbifall lUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemstäUt förordnar Hans Maj:t Konungen all till skall avlålasproposilion av den lydelse bilaga till detla protokoU utvisar.