prop · FU0388 · 1971-12-31 00:00:00 — a) bedriver eller avser alt bedriva studier för utbildningtill ingenjör eller vid högskola eller annan därmed jämförlig högre läroanstaltför utbildning till läkare, tandläkare, apotekare eller veterinär eller eljesti sådana ämnen att hans insikter kan vara till särskilt gagn för krigsmakteneller b)fullbordat eller påbörjat teknisk yrkesutbildning av denart att hans insikter kan vara till särskilt gagn för krigsmakten. Beträffande dessa värnpliktiga får Kungl. Maj:t, om det ärlämpligt, förordna att den värnpliktige skall fullgöra tjänstgöring om 394dagar i stället för övriga värnpliktigas grund- och repetitionsutbildning.Denna tjänstgöring skall fullgöras som dels soldat- och befälsutbildning ellerenbart soldatutbildning, dels fackutbildning och facktjänstgöring. Värnpliktigasom avses under a) ovan får utöver denna tjänstgöring åläggas att fullgörafortsatt tjänstgöring under , om detta anses påkallat för attbibringa och vidmakthålla erforderliga kunskaper för Maj:t har fastställt utbildningstiden liU 540 dagarför samtliga kategorier värnpliktiga som är uttagna för utbUdning ispecialtjänst utom för läkare och nyssnämnda kategori med tekniskyrkesutbildning. För läkarna är utbildningstiden numera . De specialtjänstuttagna värnpliktiga får undertjänstgöring samma kontanta och andra genereUt utgående förmåner som övrigavärnpliktiga. 1 fråga om kontanta förmåner som kan utgå efter avslutadtjänstgöring finns däremot vissa olikheter i förmånsrätt mellan de specialtjänstuttagnaoch andra värnpliktiga. De specialtjänstuttagna är sålunda helt undantagnafrån rätt till utbildningspremier. 1 fråga om rätt till tjänstgöringspremiehar de specialtjänstuttagna däremot en avgjort förmånligare ställning än övrigavärnpliktiga. U t b i 1 d n i n g s p r e m i e r n a, som utgår tillvärnpliktig som fullgjort befälsutbildning, tillkom för att underlättaåtergången till civil verksamhet för värnpUktiga som ålades sådan utbildningoch därmed också fick längre tjänstgöring än övriga värnpliklskategorier. Denursprungliga motiveringen för att de specialtjänstuttagna värnpliktiga undantogsfrån rätt lill denna premie grundades på det förhållandet att dessa värnpliktigastjänstgöring utformats på ett sätt som helt avvek från övrigas. Deras mUitärautbildning förlades sålunda i största möjliga utsträckning så att den skullekunna fullgöras under studiefria sommarmånader eller på sådant sätt atl någrakännbara avbräck i studierna inte skulle förekomma. Med hänsyn till avsiktenmed premien ansågs därför skäl inte föreligga att tillerkänna de specialljänstuttagnavärnpliktiga denna förmän. Frågan om utbUdningspremier lill dessa värnpliktiga harsedermera tagits upp till övervägande bl.a. av värnpliktsavlöningsutredning.1960 års värnpliktsutredning tog också upp frågan till behandling.Värnpliktsutredningen anförde därvid som sin uppfattning att det vid den ändradetjänstgöringsordning för dessa värnpliktiga som förutsattes av utredningenskulle saknas anledning att i premiehänseende behandla de specialtjänstuttagnaannorlunda än övriga värnpliktiga. En sådan ändring i premiesystemet bordeemellertid enligt utredningens mening ske i samband med en kommande slutligutformning av de specialtjänstuttagnas utbildning. 1 fråga om tjänstgöringspremien har de specialtjänstuttagnadäremot som tidigare nämnts en förmånligare ställning än andra värnpliktiga.Denna premie som avsetts vara en kompensation för förlängd tjänstgöring utgårtill dessa värnpliktiga under avsevärt längre lid och med högre dagsbeloppefter viss tjänstgöringstid än som gäller för övriga värnpliktiga. De specialtjänstuttagnafår sålunda ijänstgöringspremie under hela sin fortsalla tjänstgöring underdet all övriga värnpliktiga får denna premie bara under grundutbildningen. Den form av tjänstgöringspremie som utgår tiU värnpliktigsom fullgör särskUd övning eller mobiliseringsövning har inleaktualiserats för de specialtjänstuttagna värnpliktiga eftersom de inte deltari sådana övningar. förslag Riktlinjer för förslagetsutformning Uttalande av 1 värnpliktsutredning värnpliktsutredning anmälde i betänkandet (SOU 1965:68)Värnplikten atl vissa i utredningsuppdraget ingående frågor återstod alt lösa,däribland den närmare utformningen av utbildningen för värnpliktiga uttagna i specialljänst.Utredningen angav vissa principer för den framtida utbildningen av dessavärnpliktiga nicn förutsatte därvid att den närmare utformningen avutbildningen för olika grupper specialtjänstuttagna måste göras lill föremålför ytterligare undersökningar. De av utredningen angivna principerna förutbildningen innebar i huvudsak att dessa värnpliktigas utbildning borde beståav grundutbildning och repetitionsutbildning i likhet med övrigavärnpliktigas. Grundutbildningens längd borde enligt utredningen varadifferentierad för de olika grupperna med hänsyn till den kompetens devärnpliktiga förvärvat genom civil utbildning. Repetitionsutbildningcns onifattningborde däremot bestämmas på samma sätt som för övriga värnpliktiga och ske ianslutning till krigsförbandens utbildning. 1 direktiven lill värnpliktskommitté fastställdesatt de av värnpliktsutredningen angivna principerna för de specialtjänstuttagnavärnpliktigas utbildning i allt väsentligt borde följas. Det framhöllsemellertid att en ytterligare precisering av dessa principer borde ske och attvärnpliktslagens bestämmelser borde anpassas härtill. Vidare underströks attutbildningsbehoven för de olika grupperna specialtjänstuttagna värnpliktigamåste granskas var för sig och deras utbUdningslid avvägas med hänsyn härtill.Vid utredningen borde också beaktas sådan utveckling på det civilautbildningsområdet som var av betydelse i sammanhanget sam.t de förslag somkunde komma att framläggas av försvarssjukvårdsutredning ochförsvarets tandvårdsutredning. Som riktpunkt för kommande förslag borde enligtdirektiven gälla att det sammanlagda antalet tjänstgöringsdagar för allagrupper specialtjänstuttagna värnpliktiga tillsammantagna inte ökades. Vid sina överväganden och förslag har kommittén utgåttfrån de förutsättningar som föreligger enligt riksdagsbeslut angåendevärnpliktsutbildningen, 1968 ärs försvarsbeslut och under vären 1970 gäUande bestämmelser rörande tjänsteställning, befordran,förordnande m. m. Grunder för utbildningens utformning I sina överväganden framhåUer kommittén vissa grunddrag i1966 års värnpliktsreform som kommittén anser ha särskild betydelse för utredningsuppdragetoch hänvisar därvid lill följande, 1 vårt värnpliktssystem måste varje värnpliktigunder hela värnpliklsliden vara kompetent all bestrida en befattning i ettkrigsförband. Erforderlig tid måste därför reserveras för den värnpliktigesmedverkan i alt kontinuerligt vidmakthålla krigsförbandens funktionsduglighet. Repe-titionsulbUdningenkommer härigenom att utgöra en väsentlig del i utbUdningssystemet.Grundutbildningens främsta syfte är att förnya krigsförbanden dvs. ersätta deårliga avgångarna. Vid granskningen av den hittillsvarande tillämpningen av27 § 1 mom. D. vämpliktslagen har kommillén konstaterat alt de specialljänstuttagnavärnpliktigas fackutbildning och fackljänslgöring i många fall har elt mindreväl definierat samband med redovisade krigsorganisatoriska krav samt att,i vissa fall, fullt vapenföra sådana värnpliktiga med stöd av nämnda lagrumanvänds för atl tillgodose fredslida behov av specialutbildad arbetskraft. Härefter konstaterar kommittén att 1966 årsvärnpliktsreform med dess differentierade längd av varje enskild krigsförbandsövningsamt möjligheter att utnyttja särskild övning som ett komplement till krigsförbandsövningger helt andra möjligheter än tidigare att anpassa krigsförbandensutbildningskrav på befattningshavarna till de värnpliktigas förkunskaper. Deursprungliga skälen tUl all i värnpliktslagen ha särbestämmelser för de specialljänslultagnavärnpliktiga har härigenom i hög grad undanröjts. Värnpliktskommiltén anser attkompetens för krigsplacering i de typer av befattningar som utredningsuppdragetomfattat kan nås på tre olika vägar, nämligen genom militär grundutbildning enligt27 § l.mom. A, värnpliklslagen med specialinriktat utbUdningsinnehåll, civil yrkeserfarenhetkompletterad med militär utbildning och militär fackutbildning baserad på civilyrkesutbildning inom samma eUer närbesläktat fack. Oavsett vilken av dessa tre rekryteringsvägar som tUlämpasmåste här aktuella värnpliktiga utöver fackutbildningen - ha bibringats allmänmilitärutbildning av minst den omfattning som enligt riksdagsbeslutfastställts för alla värnpliktiga. Dessutom erfordras miljöerfarenhet underfältmässiga förhållanden inom den förbandstyp, där de värnpliktiga skall krigsplaceras. Härav följer att bestämmelserna för här aktuellavärnpliktigas tjänstgöring efler den formeUa befattningsutbildningenprincipiellt bör ges samma innebörd som för övriga värnpliktiga. Värnpliktskommiltén konstaterar, alt om man utgår från detnu refererade synsättet, elt betydande antal kategorier f. n. specialtjänstut- tagna värnpliktiga fortsättningsvis bör rekryteras genom omskolningett antal år efter grundutbildningens slut då civil yrkeserfarenhet inomvederbörligt fack har förvärvats. Enligt nuvarande bestämmelser i 27 § 1 mom. D.värnpliktslagen får högst 540 dagars tjänstgöringsskyldighet åläggas specialtjänstuttagenvärnpliktig. Härigenom ges utbildningsmyndigheterna frihet att överföratjänstgöringsdagar från repetitionsutbildning till grundutbildning och vice versa.En sådan tillämpning av lagrummet är inte förenlig med andan värnpliktsreform.Värnpliktskonimittén föreslår därför att samtliga kategorier f. n. specialtjänstuttagnavärnpliktiga - i likhet med övriga värnpliktiga - åläggs skyldighet attfullgöra grundutbildning och repetitionsutbildning. Dessa båda begrepp måste klartsärskiljas, eftersom syftet med dem är olika. Grundutbildningen bör i vissa fall kunna uppdelas i taktmed de civila studierna. Enbart detta förhållande motiverar dock inte särskildaföreskrifter om specialtjänstuttagning. Kungl, Maj:t bör kunna föreskrivasådan uppdelning av grundutbildningen, 1 de fall då den erforderliga grundutbildningen måste gesen längd som motsvarar vad övriga kategorier värnpliktiga, dvs. underofficers-och underbefälsuttagna samt värnpliktiga E, F och G, har och då funktionsnivåni krig överensstämmer med dessa kategoriers, bör de här aktuella gruppernavärnpliktiga hänföras till kategorin militär personal. Denna regel bör gällaäven om grundutbildningen ges ett specialinriktat innehåll. I andra fall, då grundutbildningen är baserad påkvalificerad civil yrkesutbildning eller yrkeserfarenhet, har det visat sigmöjligt att föra fram eleverna till exempelvis värnpliktig officersfunktionsnivå på en grundutbildningstid som är kortare än för menig, I dessafall bör de värnpliktiga enligt värnpliktskoniniitte'ns mening uttas förutbildning till civilmilitär eller civil befattning. Samma förhållande gäller ifråga om sådana värnpliktiga, som rekryteras genom omskolning. I den civilmililäragruppen ingående värnpliktiga måste vara befälslämpliga och ges erforderligbefälsutbildning. 1 fråga om repetitionsutbildningen föreslås i principsamma regler som för övriga värnpliktiga, Krigsförbandsövning bör ges en längdsom motsvarar utbildningsbehovet och inte enbart befälsnivån, 1 de falldå behov av befattningsutbildning inom facket föreligger skall tid för krigsförbandsövningoch särskild övning kunna tas i anspråk för sådan utbildning. Om nämndautbildningsbehov erfordrar utbildning under högst , bör särskild övningutnyttjas för ändamålet och därvid kallas särskild fackövning. Kräverutbildningsbehovet för utbildning, får tid för krigsförbandsövningtas i anspråk härför. Övningen benämns därvid fackövning. Värnpliktskommitténföreslår att högst en krigsförbandsövning om får utnyttjas pådetta sätt. Antalet krigsförbandsövningar och fackövningar kommer i detenskilda fallet att bli sarnmanlagt högst fem, dvs, samma skyldighet somstadgas för övriga värnpliktiga. Genom här refererade allmänna synsätt på utbildningen avde f, n. specialtjänstuttagna värnpliktiga kommer deras utbildningenligt värnpliktskommittén att anslutas till värnpliktsreform menockså utgöra en syntes av civil och militär kompetens. Stor anpassbarhet tillkrigsbefattningarnas mångskiftande krav skapas på detta sätt. Förslag tiU utbUdningens utformning för de av kommitténgranskade ulbUdningskategorierna lnom försvarsdepartementet har upprättats ensammanfattning i tabellform av nuvarande och av värnpliktskommittén föreslagenordning för uttagning och tjänstgöringsskyldighet beträffande de av koinmitténgranskade utbildningskategorierna. Tabellen torde få fogas till statsrådsprotokolleti detta ärende som bilaga 1. I en särskild bilaga till betänkandet harkommittén däriämtc behandlat viss underrättelsepersonal. Kommittén föreslår att samtliga värnpliktiga läkare gesmilitär utbildning för krigsplacering inom militär sjukvård. På så sätt kanvederbörande beroende på aktueU civil befattning och medicinsk kompetens krigsplacerasantingen inom krigsmakten eller inom det civila medicinalväsendet. Vid granskning av krigsorganisationen har kommittén funnitatt kompetenskraven på de värnpliktiga läkarna vid första krigsplacering inteär så entydiga som man ansett. Efter att ha klassificerat de mestrepresentativa befallningarna för att klarlägga såväl de militära som de civilakompetenskraven för olika befattningar har kommittén funnit att befattningarnakan indelas i två huvudgrupper, en som kräver tjänste-grenschefsutbildning sombataljonsläkare, av kommittén benämnd medi-cinalofficersbefattning, och en sominrymmer övriga befattningar, av kommittén kallade fackläkarbefattningar. Medicinalofficersbefattningen hänför kommittén tillbefattning för civilmilitär personal av officers tjänsteklass och fackläkarbefattningarnatill befattningar för civil personal av officers tjänstegrupp. Från krigsorganisaloriska utgångspunkter är det motiveratatt utbilda de värnpliktiga läkarna på två olika linjer. Eftersom samtligaskall uppfyUa de krav, som ställs på förbandsplatsgruppchef, måste emellertidutbildningen vara gemensam för de båda linjerna fram till den tidpunkt då denegentliga tjänstegrenschefsutbildningen påbörias, dvs, vid fackutbildningskursen. Kommittén föreslår att utbildningen liksom f, n, inledsmed ca 90 dagars allmänmilitär utbUdning och grundläggande befälsutbildning iomedelbar anslutning till gymnasiestudiernas avslutande. Vidare föreslås atl nuvarande befattningar för läkarbiträden,vilka befattningar rekryteras med underofficersuttagna värnpliktiga som i regelinle är civilt verksamma inom sjukvård, skall utgå ur krigsorganisationen ochersättas med befattningar benämnda läkarassistent kategori M, avsedda för värnpliktiga medicine studerande. befattning föresläs äga rum under en lång läkarassistentskolasommaren efter det propedeutiska året. De värnpliktiga läkarna blir därefter krigsplacerade iavsedd befattning och fullgör under nionde studieterminens första del 25 dagarsmiljöutbildning vid förband som genomför antingen krigsförbandsövning ellergrundläggande krigsförbandsu t bildning. Kommittén ger bl, a, följande synpunkter på förslaget atlför krigsplacering tillvarata den medicinska kompetens som de medicinestuderandena har. Nuvarande utbildning av sådana värnpliktiga, som inte ärcivilt verksamma inom sjukvård, till läkarbiträden är dyrbar och belastarrelativt hårt den civila sjukvårdsorganisationen. Varken läkare ellerlandläkare utnyttjas f, n, i krigsorganisationen förrän de avslutat sinastudier. Båda dessa kategorier borde därför tänkas vara lämpliga för attbestrida läk arbilrädesbefalln ingår. Mot ett utnyttjande av odonlologie kandidater för läkarbilrädesbefalt-ningtalar enligt kommillén följande förhållanden. Teoretisk och praktisk utbildningi kroppssjukvård saknas f. n. men kommer att meddelas under sommaruppehållen ianslutning till förutsatt att försvaretstandvårdsberednings förslag om obligatorisk försvarsmedicinsk kurs förverkligas.Tillräckliga civila kunskaper inom kroppssjukvården uppnås 1 så fall vid börjanav nionde eller tionde terminen, dvs, en till två terminer företandläkarexamen. Mot denna bakgrund synes det föga rationellt att krigsplacera odonlologiekandidater i kroppssjukvårdande befattning före tandläkarexamen, Anlalsniässiglär de dessutom så få att de vid en åldersmässigt så sen krigsplacering endastskulle kunna bestrida 1 O1 av de aktuella befattningarna. Deras medverkanlöser sålunda inle föreliggande problem. Enligt konimittén bör medicinekandidater tas i anspråk för läkarbiträdesbefallning av bl. a. följande skäl.Redan efter det propedeutiska året och inlroduktionsavsnitten av det kliniskaskedets första del (under sjunde terminen) har de blivande läkarna så storerfarenhet av sjukvård att denna bör tillvaratas i krigsorganisationen.Kommittén anser därför att medicine kandidater, om de efter det propedeutiskaåret får en militär befattningsutbildning som svarar mot läkarbilrädesuppgiflerna,fr. o. m. sjunde terminens studier lämpligen bör kunna placeras i nuvarandebefattningar för läkarbiträden. Medelåldern är då lägre än . Avgörande för frågan om medicine kandidater kan påräknasför militär krigsplacering eller inte är dels om deras civila utbildning skallfullföljas vid mobilisering, dels om stort behov av dem föreligger inom dencivila krigssjukvården. Dessa problem har behandlats bl, a, av dåvarande medicinalstyrelsenssjukvårdsberedskapsnämnd som räknat med att medicinarnas utbildning inte kanfullföljas i ett läge med plötsligt insatta krigshandlingar mot vårt land.Vidare anses kandidater inte kunna utnyttjas för kvalificerade läkarbefattningarförrän efter den kliniska utbildningens slut. Enligt kommitténs mening bör här gälla samma synsätt istort som ligger bakom målsättningen för vårt totalförsvar och 1966 årsvärnpliktsreform. Vår försvarsplanering såväl militär som civil - måste utgåfrån förutsättningen att våra försvarsåtgärder skall kunna insättas med fulleffekt vid ett snabbt krigsutbrott, 1 detta läge ges ingen tid förkompletterande utbildning av våra krigsförband, 1 ett mindre svårt läge, I, ex.allmän mobilisering följd av en beredskapsperiod, finns däremot möjlighet attomdisponera våra personella resurser allt efter det då aktuella läget. Demedicine kandidaterna är vid mobilisering en värdefull tillgång även för dencivila sjukvården. Det antal som skulle behöva tas i anspråk av krigsmaktenutgör emellertid endast hälften av det totala antalet medicine kandidater.Kommittén bedömer det därför vara möjligt från utbildningssynpunkl och medhänsyn till den civila krigssjukvårdens organisation att utnyttja de fulltvapenföra medicine kandidaterna för krigsplacering inom krigsmakten undersjunde - elfte terminerna. Från allmänna samhällssynpunkter och ekonomiskasynpunkter samt med hänsynstagande till krigsorganisationens krav anserkommittén en sådan lösning motiverad. Återståendedel av grundutbildningen fullgörs efter läkarexamen före, under eller efter allmäntjänstgöringen.Fackutbildningskursen genomförs separat för medicinalofficerare respektive,fackläkare och omfattar . Denna följs senare av en krigskirurgiskutbildning under . Detta utbildningsmoment kan genomförasförst sedan vederbörande avslutat sex månaders tjänstgöring vid kirurgisk klinikunder allmäntjänstgöringen. Grundutbildningenavslutas med en månads tillämpad utbildning i befattning som medicinalofficerrespektive fackläkare vid åldersklassförband. Dentillämpade övningen i befattning som fackläkare bör förläggas till de tider dågrundutbildningskontingenten bedriver avsnittsutbildning, vid armén under tidenoktober-januari. Vissa läkare bör fullgöra motsvarande tjänstgöring vid dykarskolor,ubåtsförband och inskrivningscentraler. Liksom för inedicinalofficerarna börfackläkarnas utbildning vid förband omfatta . Läkaren bör härvid deltai förekommande tillämpningsövningar och andra övningar utom föriäggningsortenmed grundutbildningskontingentens huvuddel. Han bör vidare medverka i förbandssjukvårdenoch själv genomföra förekommande poliklinisk behandling. Medverkan iförbandssjukvården torde kräva högst av disponibel tjänstgöringstid.Återstoden av tiden bör användas för deltagande i förbandensutbildningsverksamhet. Värnpliktiga läkare tillhörande besiktningsgrupp 3 och 4föreslås genomgå grundutbildning t. o. m. läkarassistentskola samt två veckors krigskirurgiskkurs. Återstående del av utbildningen fullgörs inom förbandssjukvården. Kommitténs förslag innebär en sammanlagdgrundutbildningstid . Repetitionsutbildningen fullgörs främst vid detkrigsförband där den värnpliktige är krigsplacerad. För att tillgodose behovetav att utveckla eller vidmakthålla den rent fackmässiga kompetensen föreslår konimitténatt fackövning och särskild fackövning anordnas. Värnpliktskommitlén föreslår att alla fullt vapenföratandläkare ges militär grundutbildning till befattning för läkarassistent.Beroende av krigsorganisationens krav på befälsutövning föreslår kommittén attde värnpliktiga tandläkarna mot grundutbildningens slut uppdelas på tvåutbildningslinjer, den ena för utbildning till befattning som ställföreträdareåt bataljonsläkare och den andra för utbildning till befattning som assistentåt fackläkare. Den förstnämnda hänförs till befattning för civilmilitärpersonal av officers tjänsteklass och den sistnämnda till befattning för civilpersonal av officers Ijänstegrupp. Utbildningen inleds liksom f. n. med ca 90 dagars allmänmilitärutbildning och grundläggande befälsutbildning i omedelbar anslutning tillgymnasiestudiernas avslutande. Läkarassistentkurs genomgås för devärnpliktiga tandläkare som studerar i vår-höst rytm under sommaruppehållettidigast efter femte terminen. För de värnpliktiga tandläkare som studerar iomvänd rytm uppnås detta utbildningsläge . Eftersom försvarsmedicinskkurs I avses börja påföljande sommar, dvs. efter sjätte terminen, måste fördessa läkarassistentkurs genomgås efter fjärde terminen. Efter avlagdtandläkarexamen genomgår de värnpliktiga tandläkarna som avses för befattningsom ställföreträdare åt bataljonsläkare fackutbildningskurs samlövriga fackutbildningskurs . Härutöver krävs miljöpraktik som börförvärvas dels inom fredssjukvården, dels i krigsbefattning underfältförhållanden. Den sammanlagda grundutbildningstiden omfattar 240 dagar.Repetitionsutbildningen för läkarassistenlerna föreslås bli anordnad efter sammaprinciper som för läkarna. Med hänsyn till angelägenheten av att den civilakrigssjukvården skall kunna utnyttja landets tandläkare som läkarassistenter ikrig anser värnpliktskommittén att viss utbildning som syftar till attvidmakthålla och vidareutveckla deras försvarsmedicinska kunskaper bör kommatill stånd. Genom beslut av riksdag (prop. 1963:106) har förordnats omutbildningsplikt med stöd av krigssjukvärdslagen för samtliga läkare.Utbildning om kan härvid åläggas icke värnpliktig läkare.Värnpliktskommittén anser att motsvarande lagstadgad utbildningsplikt förläkare bör vidgas att omfatta även tandläkare. Erfarenheterna från devärnpliktiga tandläkarnas fortsatta utbildning till operations-och narkosassistentervisar enligt kommittén att en sålunda ålagd utbildning tillgodoserföreliggande behov av utbildning till läkarassistent. Enhgt värnpliktskommitténs mening föreligger allvarligabrister i den kvalificerade värnpliktiga hälso- och sjukvårdspersonalensfackutbildning. Kommittén anser att detta beror på dels att den organisationsom skall planera och genomföra utbädningen är personellt underdimensioneradoch dels att utbildningsbetingelserna, utbildningslokaler m. m, är bristfälliga.Kommittén framhåller att dessa brister påtalats av flera utredningar under1960-talet, För att geerforderlig stadga åt utbildningen av den kvalificerade hälso-ochsjukvårdspersonalen erfordras därför enligt kommitténs uppfattning att en förhela krigsmakten gemensam central utbildningsanstalt skapas.