prop · FU03106 · 1971-12-31 00:00:00 — Maj:t kan beakta den negativaeffekten av sekundärförelag sora inle är att bedöma enligt VL utan exempelvisenligl miljöskyddslagen och i andra hand att rekvisiten "erforderligt"och "ändamålsenligt utnyttjande" utgår, eftersom de kan leda lill enbegränsning av den krets följdförelag lill vilka hänsyn bör las. Västerbygdens vattendomstol framhåller, altutredningen med det i punkt 3 använda uttrycket "av synnerlig betydelsefrån allmän synpunkt" avser alt i förkortad form återge delsamma somgäller för Kungl. Maj:ls medgivande enligt 2 kap. 3 § Iredje stycket och 44 §tredje stycket, och ifrågasätter lämpligheten av att använda skilda uttryck ibestämmelser som avser likartade fall. Även påtalardenna dubblering. Kammarkollegiet framhåller all undanlagsregeln i 2 kap. 3 §tredje styckel enligl förarbetena till VL inte skall tillämpas annat än isäUsynta undantagsfall och anser att det bör utsägas i motiven alt denföreslagna vidgade prövningsrätten inle får rubba denna princip. Österbygdens vattendomstol förklarar sig delautredningens uppfattning, all det sakligt sett saknas anledning att behandlade i 2 kap. 11 § och 12 § första stycket angivna intressena annorlunda än andrasamhällsintressen. Kammarkollegiet anser att del i motiven bör klargöras alldispensbefogenheten får användas endast under alldeles specieUa omständigheter. Vattenöverdomstolen förutsätter i anslutning tUlsina synpunkter om följdförelag under punkt 2 att Kungl. Maj:t skaU la hänsynliU nyttan även för andra än sökanden. i framhåller alt t. ex.tillfälliga sysselsält-ningssvårigheter i en del av landet inte bör få medföra,att ett planeringsmässigt sett mindre välbetänkt förelag tillåls, och anserall dispens bör få ges endast för all tillgodose ell beslående intresse avsynnerlig betydelse från allmän synpunkt. Kammarkollegiel framför liknandesynpunkter och anser atl innebörden i vad utredningen anför om "meralångsikliga arbetsmarknadspolitiska aspekter" bör preciseras i motiven.Norrlands Nalurvärn framför liknande åsikter. Vattenöverdomstolen och Nedre Norrbygdensvattendomstol framhåller alt andra regler än de i 4 kap. 17 § föreslagnakommer atl gälla för sådana förelag som hänskjuts till Kungl. Maj:t på grund avbestämmelserna i 2 kap. 20 § 3 mom. och 47 § 2 mom. samt 7 kap. 46 § tredjestycket. Domstolarna föreslår atl bestämmelserna ändras så, atl de i 4 kap. 17§ andra stycket angivna grunderna för Kungl. Maj:ts prövning blir tiUämpligaäven efter underställning enligt nämnda lagrum i 2 och 7 kap. ÖvreNorrbygdens vattendomstol ifrågasätter om inte det aUmänna planeringskravetsom tillåtlighetsrekvisil bör gälla även de mindre företag som fortfarandekommer all ligga kvar under vattendomstolarnas prövning. Domstolen anser attdenna tillåtiighelsbestämmelse bör skrivas in bland övriga tillåtlighelsregleri 2 kap., i förekommande fall med en imdanlagsbestämmelse för mindre förelag.Västerbygdens vattendomstol samt och länsarkitekten i Jönköpingslän framför liknande synpunkter. Kammarkollegiet understryker att desärskildavillkor som föreskrivs av Kungl. Maj:t inle ersätter ulan snarare ären utbyggnad av de villkor för företaget som kan föreskriva ochatt det hävdvunna begreppet "särskilda vUlkor" har en saklig innebördsom skUjer det från dessa villkor. Kollegiet anser att det bör klargöras imotiven att uteslutandet av ordet "särskilda" i lagtexten inle fårinnebära någon ändring i sak. , framhåller angelägenheten av all möjlighetenatl föreskriva särskUda vUlkor hålls inom de gränser som f. n. brukar iakttas.Mellanbygdens vattendomstol anser det påkallat med någon form av an-knjrtningtill den bygd som direkt eller indirekt påverkas av vatlenföreta-get. Vad utredningen anför i fråga om underlaget förKungl. Maj :ls prövning får elt övervägande gott raottagande. Remissinstansernaframför dock åtskilliga ytterligare synpunkter. anser, atl förslagel i vadavser del utomprocessuella förberedelseförfarandel innebär en uppenbarförsvagning av vad som gäller f. n. Enligt föreningens mening bör förfarandetinle inskränkas lill den lilla grupp av förelag som kan antas komma underKimgl. anser, att i 4 kap. 19 § börföreskrivas alt även enskilda sakägare i god lid skall underrättas ora detplanerade företaget. frarahåller atl Kungl. Maj:l redan prövar omallmän hamn skall få komma lill slånd (5 kap. 3 och 13 §§ VL). bör det utomprocessuella förberedelseförfarandet omfatta ävenhamnanläggningar, eftersom de har en attraherande effekt frånlokaliseringssynpunkt. De myndigheter som företräder det allmännaplaneringsintresset hos Kungl. Maj:t bör enligt planverket också ges möjUghetall aktivt della i den förberedande processen vid . Enligl Naturvärn 'är de föreslagnareglerna i 11 kap. 27 § 6 mom. om ansökans utformning inle tiUräckliga för allskapa underlag för en bedömning av företagel i ell större sammanhang. Kammarkollegiet diskuterar partsställningen ivattenmåi och framhåller att kollegiet har partsställning och alt delsammagäller i vatlenföroreningsfrågor men alt länsstyrelserna inlehar partsställning och atl planverket enligl utredningens förslag fårbetraktas som sakkunnigorgan åt domstolen eUer kollegiet. Kollegiet tilläggerall och vederbörande fiskeriintendent samt sjöfartsslyrelsenoch annanförvallande myndighet enligt 11 kap. 49 § VL inte anses som parter. Österbygdens vattendomstol understryker altvallendomstolens yttrande torde betraktas som en mycket väsentlig del avunderlaget för Kungl. Mellanbygdens och Söderbygdens vattendomstolaranser det lämpligt all yttrande avser även allmännaplaneringssynpunkler, eftersom vattendomstolarna genom sin verksamhet torde havidsträckta erfarenheter i det avseendet. Mellanbygdens vattendomstolförutsätter alt domstolen i fråga om sannolika följd-företag endast yttrar sigom ändringar av vattenförhållandena och skadeinverkan, eftersom följdförelagets tillåtlighet inle skall prövas i sammanhanget. Kammarkollegiet ifrågasätter om inle Kungl. Maj:tbör inhämta yttrande från vattenöverdoBistolen i lillållighelsfrågan, eftersomKungl. Maj:Is vidgade prövningsbefogenheler inskränker överrättsprocessen.Kollegiet framhåller att det torde behövas en särskUd remissbehandling hosKungl. Maj:t för atl få underlag för föreskrifter om särskilda villkor. , som godtar de föreslagnaändringarna, förulsätler härvid alt de inte innebär någon väsentlig ökning avsökandens ulred-ningsbörda och kostnader. tar upp frågan omkostnader för enskilda sakägare och framhåller att ersättning har vägrats förkostnader i samband med underställning hos Kungl. Maj:t (NJA 1964 s. 295) menutdömts för kostnader vid utomprocessuellt förberedelse-förfarande (NJA 1960 s.55). Rält till ersättning för kostnader bör enligt samfundet nu lagfästas ibåda dessa fall. Utredningens förslag tiU följdändringar lämnas utanerinran av praktiskt tagel samtliga remissinstanser. Kammarkollegiet ifrågasätter om inle 7 kap. 46 §andra stycket i utredningens förslag bör utgå och underställning lUlvattendomstolen av synemäns utlåtande ske enligl gällande regler. Maj:lsavgörande i tillståndsfrågan bör nämligen i princip inte innefatta endetaljreglering av vUlkoren för företaget. bör därför efterunderställning av synemännens ullålande alltjämt kunna la ställning tillförelagels närmare utformning. Vattenöverdomstolen och Västerbygdens vattendomstolanser alt det bör övervägas alt i 11 kap. 46 § införa en begränsning avvatlenrätlsdomarens möjligheter att medge provisoriska ålgärder i mål som ärunderkastade Kungl. Västerbygdens vattendomstol efterlyservidare en bestämmelse motsvarande 5 kap. 3 § andra stycket VL som reglerar denfortsatta handläggningen vid sedan Kungl. Maj:t har meddelatbeslut i tillståndsfrågan. Kammarkollegiet påpekar atl utredningen inte haruppmärksammat frågan om det processuella förfarandet i fall, då Kungl. Maj:thar läm nat sådant tillstånd tUl vallenbortledning som avses i 2 kap. 40 § VL. anser, atl det i VL bör införas en bestämmelseatt Kungl. Maj:t vid tUlståndsgivnmg kan förordna särskild kontrollant attutöva tiUsyn över företagets skötsel. Vad utredningen föreslår om hänsynstagande till bebyggelseplanerfår över lag ett gynnsamt mottagande av remissinstanserna. Viss kritik framförsdock. Vattenöverdomstolen, Mellanbygdens vattendomstol,planverket samt och länsarkitekten i länkritiserar de av utredningen i 11 kap. 35 § 3 mom. andra stycket föreslagnabegränsningarna i fråga om underrättelseskyldigheten mot kommun och föreslåratt kungörelse alltid skall översändas tUl berörda kommuner. Domstolarnabegränsar sig dock härvid till mål enligl 11 kap. 17 § 211. Kommunförbundetföreslår, att den i 11 kap. 35 § 3 mom. andra stycket föreskrivnaunderrättelseskyldigheten gentemot kommun i mål om grund-vattenläkt utvidgasatt omfatta även mål om ylvaltenläkt. Länsstyrelsenoch länsarkitekten i samt länsarkitekten i länifrågasätter om inle i utredningen bör som etl obligatoriskt led ingå en avvederbörande länsstyrelse verkställd utredning och bedömning, vilket skullekunna minska sökandens utredningsplikt i fråga om planförhållandena. Länsarkitekteni framhåller, alt sökandens utredningsplikt bör omfattaäven generalplanemäs-siga utredningar som har anlagils av kommunfullmäktigesamt andra översiktliga utredningar om mark- och bebyggelseförhållanden(dispositionsplaner). VattenöverdomstolenvUl inle motsätta sig all de av utredningen föreslagna bestämmelserna införs,eftersom de kan vara av betydelse för planmyndighelerna. Domstolen delaremellerlid inle utredningens uppfattning i fråga om skyldighetoch möjlighet enligl gällande rätt atl vid sin prövning beakta fastställdaplaner. I avsaknad av särskild lagbestämmelse därom lorde enliglvallenöverdomslolens mening bristande överensstämmelse mellan ell förelagenligt VL och faststäUd plan inle kunna föranleda alt lillslånd till företagetvägras. Möjligen kan tänkas alt tillståndet förknippas med ett villkor elleren erinran att det inte får tas i anspråk förrän planen har ändrats. Näringslivets Byggnadsdelegation anser, atl Kungl.Maj:l som högsta planmyndighet bör vara oförhindrad all i samband med prövningenligl VL ompröva gällande planbestämmelser eller meddela erforderlig dispensför genomförande av del ansökta förelaget. Vad beträffar reglerna om underställning efterdiskretionär prövning hos ifrågasätter kammarkollegiet om maninte kan upphäva 2 kap. 3 § Iredje stycket och 20 § 3 mom. samt motsvarandebestämmelser om grundvattentäkt och företag enligt 7 kap., eftersom dessa reglerinte längre har någon uppgift att fyUa. gietpåpekar att ett förelag som varken är ekonomiskt tillålligt eller av sådanomfallning alt det skall prövas av Kungl. Maj:t inle rimligen kan ha sådanbetydelse alt det föreligger grund för dispens. Vattenöverdomstolenanser det önskvärt att syftet med den föreslagna lagändringen kommer tillklarare ullryck än i förslagel, vilket möjligen skulle bli fallet om man byterut ordet "föreligger" mot "kan föreligga". ÄvenMellanbygdens vattendomstol anser del påkallat med en tydligare formulering.Vattenöverdomstolen påpekar vidare atl man bör undvika atl använda termenunderställning i en ny betydelse, eftersom den hillills har reserverats förunderställning till av syneraäns utlåtande. Enligtvallenöverdoraslolens mening bör bestämmelserna utformas som en föreskrift omall skall "hänskjuta frägan till Konungens prövning".Naturskyddsföreningen påpekar alt man inte kan utläsa av lagtexten i vilketskick målet skall befinna sig vid underställning och inle heller vad det ärför fråga som underställs Kungl. I fråga om övergångsreglerna ansernaturskyddsföreningen alt de nya bestämmelserna bör göras tillämpliga på redananhängiga mål. 3.Fastighetsdomstolar och vattendomstolar 3.1 Gällande rätt AUmän underrätt är första domstolsinslans i allamål och ärenden rörande fast egendom som inle uttryckligen har undanlagils fråndess kompelens. F. n. gäller föreskrifter om undanlag frän huvudregeln beträffandeåtskilliga typer av mål och ärenden. Undantagen betingas i allmänhet avbehovet av tekniska specialkunskaper hos domstolen inom olika områden. Deltabehov har lillgodosetts genom inrättande av specialdomslolar med särskildaregler om sammansättningen och förfaran-del. Sådana specialdomslolar ärägodelningsrätt, expropriationsdomstol och vattendomstol. Vidare gäller i frågaom vissa slag av mål och ärenden att de skall handläggas av fastighetsdomstol,som är viss underrätt i särskild sammansättning. Slutligen kan nämnas alt vissasärskilda slag av mål och ärenden skall behandlas av annat specialforum.Sålunda skall mål om ersättning för mistad fiskerätt enligl 2 § första styckellagen (1950: 599) om ersättning för mistad fiskerätt m. m. las upp avfiskevär-deringsnämnd och vissa vallen- och avloppsmål enligt 37 § lagen (1970:244) om allmänna vallen- och avloppsanläggningar av statens va-nämnd. Angående fastighetsdomstol, ägodelningsrätt,expropriationsdomstol och vattendomstol samt rättegången vid sådan domstolgäller i tillämp liga delar vad som är föreskrivet om allmän domstol i den måninle an- natföljer av särskild föreskrift i lag eller annan författning. Bestämmelser avsådan innebörd finns i 2 § FDL, 21 kap. 1 § Iredje stycket lagen (1926: 326) omdelning av jord å landet (JDL), 13 § ExL och 11 kap. 1 § sista stycket VL. Enligl 1 § första stycket FDL skall det finnas enfastighetsdomstol i varje län. Maj:l kan dock föreskriva all annatområde än län skall vara fastighetsdomstols domkrets. Den allmänna underrättsom Kungl. Maj:t bestämmer skall vara fastighetsdomstol. I paragrafens andrastycke föreskrivs all fastighetsdomstol skall la upp de mål och ärenden somanges i särskild lag eller författning. Domstolens sararaansättning regleras i3 §. I domstolen ingår fem ledamöter. Ordföranden utses bland de lagfarna domarnai den allmänna underrätten. Av de övriga ledamöterna skall en vara lagfarendomare i underrätten eller i annan underrätt eller i vallendomstol, en hateknisk utbildning och erfarenhet av fastighetsbildning ellerfastighetsvärdering saml två vara nämndemän. Dessa bör vara allmänt betroddaoch väl förtrogna med sin orts förhållanden. Nämndeman i fastighetsdomstolutses genom val . Maj:t eUer myndighet som Kungl. Maj:tbesläraraer faststäUer för varje domsaga inom fastighetsdomstols område delanlal näranderaän som skall utses. Bestämmelser om domförhet finns i 4 §.Fastighetsdomstol är doraför ulan näranderaännen eller, i den orafallningKungl. Maj:t bestämmer, med en lagfaren ledamot vid raåls avgörande utan huvudförhandlingsamt vid annan handläggning som inte sker vid huvudförhandling eller syn påstället. Åtgärd för måls förberedande får i den omfattning Kungl. Maj:tbestämmer vidtas av lagfaren eller teknisk ledamot eller av tjänsteman vidunderrätten. I 11 § andrafjärde styckena kungörelsen (1969: 248) omfastighetsdomstol föreskrivs all domstolen är domför med en lagfaren ledamotvid måls avgörande ulan huvudförhandling, vid annan handläggning som inle skervid huvudförhandling eller syn på stället och vid handläggning av ärende samtalt åtgärd för måls förberedande får vidtas av lagfaren ledamot i dorasloleneller tjänsteman vid underrätten i samraa omfattning som gäller för allmännatvistemål. Förslaget till FDL lades frara i prop. 1969: 44.Syftet med förslaget var i första hand att skapa lämpliga domstolar förfastighetsbildningsmål. I propositionen anfördes emellertid atl ävenexpropriationsmålen borde föras lill dessa domstolar. ansågslämpligt från både principiell och praktisk synpunkt, eftersom värderingsfrågornai framtiden beräknades få en mera framskjuten plats i fastighelsbUdningsmålenän tidigare. Vidare framhölls att det låg nära till hands all låta sammadomstol pröva också andra ersättningsfrågor än enligl fastighetsbildnings- ochexpropriationslagstiftningen. De enda mål som f. n. skall tas upp avfastighetsdomstol är vissa mål enligt miljöskyddslagen, nämUgen mål som rörinlösen av fastighet eller del av fastighet (33 § första stycket),ersättningsanspråk eller annat enskilt anspråk på grund av miljöfarligverksamhet (34 §), gottgörelse för förlusl som inteckningshavare lider tillföljd av att ersättning har blivit för lågt beräknad och inte har prövats avdomstol (35 § sista stycket) samt ersältning för skada och intrång vidundersökningsarbete (51 § andra styckel). För handläggning av mUjöskyddsmåloch ärenden som har samband med sådana mål har i kungörelsen omfastighetsdomstol sex tingsrätter utsetts atl vara fastighetsdomstol. Dessa ärStockholms tingsrätt för , , , Gollands, Örebrooch , för Östergötiands, ,, och , för ,och , för , Göteborgsoch , och , för ,och saml Umebygdens tingsrätt för ,och Norrbollens län. Beträffande fastighetsdomstolarnas framlidakompetensområde föreUgger redan nu vissa definUiva beslut. Enligl 15 kap. 1 §FBL, vilken träder i krafl , skall faslighelsbildningsmål,dvs. mål som fullföljs från faslighelsbildningsmyndighet enligl bestämraelsernai nämnda kapitel, prövas av fastighetsdomstol. I 7 § lagen (1970: 989) ominförande av fastighelsbildningslagen (FBLP) föreskrivs atl mål eller ärendesom är anhängigt hos ägodelningsrätten vid FBL:s ikraftträdande skall prövas avfastighetsdomstolen. Delsamma skall gälla sådant besvärsmål enligt 5 kap.lagen (1917: 269) om fastighetsbildning i stad (FBLS) som äranhängigt hos vederbörande myndighet. Även JB, vilken likaledes träder i kraflden , innehåller bestämmelser om prövning av fastighetsdomstol.Enligl 8 kap. 32 § första stycket skall sådan domstol la upp klandertalan molarrendenämnds beslut liksom arrendetvist som inle ankommer på arrendenämndsprövning och vissa ärenden rörande arrende och enligt 12 kap. 71 § förstastycket gäller detsamma klandertalan mot hyresnämnds beslut och hyrestvist sominle ankommer på hyresnämnds prövning, om målet inte rör kollektivavtal.Fastighetsdomstol skall alltså vara exklusivt forum i arrende- ochhyrestvister. Detla gäller också mål om lagsökning ellerbelalningsföreläggande. EnUgt 12 kap. 71 § andra stycket JB skallfastighetsdomstol i hyresmål beslå av ordföranden och den andre lagfarneledamoten saml tre nämndemän. Enligl 17 § första stycket lagen (1957: 390) omfiskearrenden i dess lydelse fr. o. m. (1970:1018) skallfastighetsdomstol vara exklusivt forum också i tvister om fiskearrende. Påfastighetsdomstol skall vidare fr. o. m. nämnda dag enligl lagen (1970: 998) omarrendenämnder och hyresnämnder ankomma att pröva dels besvär mot sådan nämndsawisnings- och avskriv- ningsbeslutsamt beslut om vissa ersättningar (22 §), dels frågor om utdömande av viteenligt nämnda lag (27 §). Slutligen kan nämnas atl fastighetsdorastol enligt77 § i den i prop. 1971: 12 föreslagna nya bosladsrältslag som är avsedd atlträda i kraft skall handlägga även vissabostadsrättslvister. De grundläggande reglerna om ägodelningsrätt finnsi 21 kap. JDL och 6 kap. 16 § FBLS. För varje dorasaga finns enägodelningsrätt. I allmänhet beslår ägodelningsrätten av en ägodelningsdomaresom ordförande samt tre ägodelningsnärandeman. Om domsaga helt eller delvis utgörsav stad vars rådhusrätt ersatts av tingsrätt, är emellerlid tingsrättenägodelningsrätt, vilket innebär att ägodelningsrätten beslår av tre lagfarnadomare. Maj:t kan dock för sådan domsaga föreskriva allägodelningsrätten skall ha den sararaansättning som följer av huvudregeln.Ägodelningsdomare skall i regel utses bland de lagfarna domarna i tingsrätten,men viss möjlighet finns att förordna gemensam ägodelningsdomare för två ellerflera domsagor. Ägodelningsnärandeman utses genom val och till etlanlal av sex för varje domsaga. Ägodelningsnärandeman bör vara allmäntbetrodd, kunnig i lanthushållning och väl förtrogen med ortens förhållanden.Han skall vara valbar till närandeman i domsagan och får inle ha uppnått 65års ålder. Överlantmälaren och länsarkitekten kan kallas alt biträdaägodelningsrätten. Bestämmelser all mål skall las upp avägodelningsrätt finns i JDL och FBLS. Dessutom finns sådana bestämmelser i bl.a. lagen (1926: 336) om sammanläggning av fasligheter å landet, lagen (1930:99) om delning av faslighet vid ändring i rikels indelning m. m., lagen (1932:223) med särskilda bestämmelser om delning av jord å landet inom vissa delar avKopparbergs län, lagen (1952: 152) om sammanföring av samfälld vägmark och avjärnvägsmark med angränsande fastighet m. m. och lagen (1969: 140) om rätt förinnehavare av järnväg all påkalla ägoulbyte. Alla nu nämnda lagar skall enligl2 § FBLP upphöra all gälla när FBL träder i kraft. Också lagen (1932: 230) medsärskUda bestämmelser ora äldre ägogränser innehåller bestämmelse om alt målskall prövas av ägodelningsrätt. Denna lag upphävs enligl 2 § JP i samband medall JB träder i krafl. Föreskrifter atl mål skall tas upp avägodelningsrätt fiims i övrigt i 12 § sista stycket och 34 § lagen (1921: 378)om ströängars indragande lill kronan, 11 § första stycket lagen (1925: 334) omrätt i vissa fall för nyttjanderättshavare atl inlösa under nyttjanderättupplåtet område (en-sillariagen), 37, 86 och 105 §§ lagen (1939: 608) om enskUdavägar, 23 § första stycket lagen (1943: 431) om allmänna vägar, 4 § förstastycket lagen (1945:119) om stängselskyldighel för järnväg m. m., 11 § förstastycket och 18 § andra stycket lagen (1962: 270) om äganderätts- utredning,lagfart och sammanläggning av fastigheter i vissa fall, 21 § första stycketlagen (1966: 700) om vissa gemensamhelsanläggningar och 10 § första stycketlegaliseringslagen (1968: 578). I fråga om expropriationsdomstol finns degrundläggande bestämmelserna i 1419 §§ ExL. Det finns enexpropriationsdomstol för varje domsaga. Expropriationsdomstol består avägodelningsdomaren i orten som ordförande, två särskUt utsedda expropriationsleknikeroch två nämndemän i orten. I mål av mindre betydelse är domstolen domför medordförande, nämndemän och en tekniker. Expropriationstekniker förordnas avKungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. De utses för sex åri sänder för varje län lill lämpligl antal. Hälften av dem skall ha erfarenhetav fastighetsvärdering i tätort och hälften erfarenhet av sådan värdering pålandet. Av de båda nämnderaännen bör den ene äga fastighet men den andre inle. Föreskrifter att mål skall tas upp avexpropriationsdomstol finns, förutom i ExL, i 2 kap. 18 § första stycket och 4kap. 10 § första stycket VL, 14 § 1 och 3 mom. lagen (1886: 46 s. 1) angåendestenkolsfyndig-heter ra. m., 1 § sista stycket lagen (1902: 71 s. 1)innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 4 kap. 24 § lagen(1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom, 24 § andra stycket lagen omallmänna vägar, 23, 39, 46, 53, 65, 69, 71, 85 och 117 §§ byggnadslagen (1947:385), 2 § andra stycket lagen (1947: 290) om tvångsinlösen av vanhävdadjordbruksegendom, 4 § lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av räll tillgrava m. ra., 10 § och 11 § andra stycket lagen (1960: 690) ora byggnadsminnensamt 33 §, 34 § andra stycket och 35 § andra styckel naturvårdslagen (1964:822). Lagen om nyttjanderätt till fast egendom upphävs isamband med JB:s ikraftträdande. Bestämmelsen i 4 kap. 24 § har emellerlid isak oförändrad överförts till 13 kap. 23 § JB. Beträffande byggnadslagen trädervissa ändringar i kraft (1970: 992). a. alt 46 § upphävs och all hänvisningen till expropriationsdomstol i 39 §utgår. Enligt 6 § lagen (1924: 384) om återköpsrätt tillfast egendom skaU lalan om återköpsrätt väckas vid expropriationsdomstol. Lagenupphörde alt gälla med utgången av men skaU fortfarande tillämpas pååterköpsrätt som då bestod. Efler utgången av får återköpsrätt dockinte göras gällande. Valtendomstolsorganisalionen regleras i sina huvuddragi 11 kap. 2 15 §§ VL och kungörelsen (1959: 363) om rikels vattendomstolar.Antalet vallendomstolar, som enligl 11 kap. 9 § första stycket VL bestäms av Kungl.Maj:t, är f.n. sex. Övre Norrbygdens vattendomstol i , Nedre Norrbygdens iUmeå, Mellanbygdens i , Österbygdens i , Söderbygdens i Växjöoch Väslerbygdens i . Gränserna mellan de olika vallendomslolarnasdomkretsar skall enligt 11 kap. 9 § andra stycket följa vattendelare mellanolika vattensystem.