prop · FU03172 · 1971-12-31 00:00:00 — Överstigervistelsen i denna andra stat inte under beskattningsåret, beskattasinkomsten likväl i hemviststaten under förutsättningar som anges i art. 15 § 2.Beskattningen av inkomst av anställning ombord på fartyg, luftfartyg ochfiske-, sälfångst- eller val-fångstfartyg behandlas särskilt i art. 15 § 3.Enligt art. 15 § 3 a skall inkomst av arbete ombord på fartyg liksom enligt gäUandeavtal beskattas endast i den stat vars nationalitet fartyget har. Denna regel,som avviker från rekommendation, är utformad med hänsyn till deregler för skattskyldighet till sjömansskatt som gäller enligt såväl norsk somsvensk lagstiftning på området. En i bosatt som tjänstgör påsvenskt handelsfartyg erlägger sjömansskatt enligt de regler som gäller försjöman bosatt i (SFS 1959: 544). Inkomst av anställning ombord påluftfartyg i internationell trafik eller som används av SAS beskattas endast iden stat där inkomsttagaren har hemvist. Denna regel som intagits i art. 15 §3 b överensstämmer i huvudsak med den bestämmelse i nuvarande avtal somreglerar beskattningen av sådan inkomst. Bestämmelsen i art. 15 § 3 c ombeskattning av inkomst av arbete ombord på fiskefartyg o. d. saknarmotsvarighet i gällande avtal. Personer anställda på sådana fartyg erläggerinte sjömansskatt. Inkomst av där angiven art behandlas enligt svensk skatterätti vissa fall som inkomst av rörelse, som bedrivs utan fast driftställe. Medhänsyn h'ärtUl har särskUd överenskommelse träffats mellandåvarande riksskattenämnden och norska finans- og tolldepartementet av innehållatt inkomst av fiske som förvärvas på grund av s. k. båt-, redskaps- ellermanslott skall beskattas endast i den stat där inkomsttagaren har hemvist(riksskattenämndens meddelande 1962 nr 4). Bestämmelsen i art. 15 § 3 cstadfäster denna princip och föreskriver att inkomst av arbete ombord påfiske-, sälfångst- och valfångstfartyg skall beskattas endast iinkomsttagarens hemviststat. 15 § 4 har införts regler om beskattning av arbetsinkomst som förvärvas avs. E',nligt nuvarande avtal beskattas sådan inkomst efterhuvudregeln, dvs. i den stat där arbetet utförs. Den nya bestämmelsenföreskriver däremot, att hemviststaten skall under de i bestämmelsen angivnaförutsättningarna ha rätt att ensam beskatta inkomsten. Skälen till detta undantagfrån huvudregeln är att söka i de speciella förhållanden som gäUer för gränsgångare.Sådan person har oftast sin starkaste personliga anknytning till den kommun därhan har sin bostad och sin famUj. kan förhållandena vara sådana att hanåtervänder till sin bostad efter arbetets slut. I andra fall kan detav praktiska skäl vara lämpligt att han själv har tillfäUig bostad näraarbetsplatsen i grannstaten, medan familjen kvarbor i den fasta bostaden ochhan reser hem vid veckoslut, semester etc. Det har hävdats, främst från norsksida, att hemvistkommunens sociala och andra utgifter för arbetstagaren ochhans familj i här avsedda fall uppgår till samma belopp som för andra personermed hemvist i kommunen. Det synes därför rimligt att arbetsinkomsten fårbeskattas i den stat där hemvistkommunen ligger. Jag delar denna uppfattning. Ipunkt 2 av slutprotokollet till art. 8 i det svensk-finskadubbelbeskattningsavtalet (SFS 1950: 198) finns i detta hänseende särregler avinnebörd att gräns-gångares arbetsinkomst beskattas endast i inkomsttagarenshemviststat. I detta avtal har uppräknats namnen på de svenska resp. finskagränskommunerna. Med hänsyn till det stora antalet kommuner längs den svensk- norskagränsen, namnbyten i samband med kommunsammanslagningar etc. har denna teknikbedömts vara opraktisk. I stället har i art. 15 § 4 införts en generell regel,som gäller för personer som har hemvist i kommun som direkt gränsar till riksgränsenmellan och och som arbetar i sådan kommun i den andra staten. Detkrävs inte för att bestämmelsen skall vara tUlämplig att kommunerna hargemensam gräns. Däremot förutsätts, att arbetstagaren regelmässigt uppehållersig i sin fasta bostad i hemviststaten. Vid förhandlingarna om avtalet varförhandlingsdelegationerna ense om att begreppet "regelmässigt" inormalfallet skulle innebära, att arbetstagaren minst en gång uppehöllsig i sin fasta bostad. Man underströk emellertid också, att denna presumtionavsåg normalfallet och att undantag givetvis kunde gälla om arbetstagaren pågrund av sjukdom, särskild tjänstgöring etc. vid enstaka tillfällen varförhindrad att besöka hemmet inom angiven tid. Bakgrunden till villkoret omregelmässighet är en strävan att från tillämpningen utesluta vissa fall som, istrid med bestämmelsens syfte, annars skulle komma att omfattas av denna. Dettagäller exempelvis fall där en person, som har hemvist i gränskommun i södraNorge, tar anstäUning och arbetar i gränskommun i norra att förvärva hemvist där. Sådana fall skall inte omfattas av enundantagsbestämmelse, som bygger på den personliga anknytningen till den statdär den fasta bostaden ligger. Jag anser, att den uppfattning om innebörden avuttrycket "regelmässigt" som förhandlingsdelegationerna enats ommedför en rimlig avgränsning av de fall på vilka bestämmelsen bör tillämpas.Mot denna bakgrund vill jag föreslå, att bestämmelsen antas i föreliggandeutformning. Art.16 innehåller regler om beskattning av arbetsinkomst och inkomst av rörelsesom uppbärs vid uppsättning och underhåll av spärrstängsel för renar på vissasträckor längs svensk-norska gränsen. Sådan inkomst föreslås, med avvikelsefrån bestämmelserna i art. 15 resp. art. 7, bli beskattad endast iarbetstagarens resp. företagets hemviststat. Bestämmelsen har tillkommit ianslutning till det förslag till ny konvention meUan och omrenbetning m. m. med tillhörande protokoll om uppförande och underhåll avspärrstängsel för renar som paraferats och som överlämnatstill Kungl. Maj:t av den svenska förhandlingsdelegationen samttill ett särskilt protokoll mellan och om uppförande ochunderhåll av renstängsel utmed vissa delar av (och Nord-Trönddagoch Sör-Trönddag fylker). Enligt vad jag erfarit avses sistnämnda protokoUskola undertecknas . Enligt art. 16 § 3 skall debehöriga myndigheterna träffa överenskommelse om de sträckor på vilka artikelnsbestämmelser skall tillämpas. Sådan överenskommelse kommer att träffas, sedankonventionen med tillhörande protokoll och det särskilda protokollet trätt i kraft,och förutsätts anknyta till de däri angivna sträckorna. Konventionen och dessprotokoll avses enligt uttryckliga bestämmelser i dessa träda i kraft den 1 maj1972 medan det särskilda protokollet skall träda i kraft efter utväxlingav ratifikationshandlingarna, vilken beräknas komma att ske före nämnda datum. 17 § 1 får styrelsearvoden och liknande ersättningar beskattas i denstat, där det utbetalande bolaget har hemvist. Bestämmelsen överensstämmer med OECD:smodeUavtal men innebär en ändring i förhållande till nu gällande regler, vilkaföreskriver beskattning endast i mottagarens hemviststat. Art. 17 § 2 avser attklargöra att 1 § endast gäller sådana ersättningar som personen i frågauppburit i egenskap av styrelseledamot i bolaget och inte; exempelvis lön som utbetalastill en i bolaget anställd person som är ledamot av dess styrelse. 18 § 1 har bibehållits den nu gällande regeln att inkomst som förvärvas avartister och professionella idrottsmän får beskattas i den stat därverksambeten utövas, oavsett vad avtalet i övrigt föreskriver om beskattning avinkomst av anställning eller fritt yrke. Bestämmelsen i art. 18 § 2 saknarmotsvarighet i nuvarande avtal. Den har tillkommit för att förhindra attbeskattningsregeln i 1 § kringgås genom att ersättningen förartistuppträdandet etc. utbetalas inte tUl artisten 'älv utan tUl annanperson, t. ex. ett för ändamålet tillskapat s. k. artistbolag i vilketartisten har ett avgörande inflytande. Bestämmelser av i princip motsvarandeinnehåll finns i art. 18 i avtalet med (SFS 1966: 554) och i art. 6 A idet genom tUläggsavtalet ändrade avtalet med (prop.1971: 112). Inuvarande avtal finns inte någon särskild regel om beskattningen av pensioneroch liknande ersättningar. Sådan inkomst beskattas i inkomsttagarenshemviststat enligt den allmänna bestämmelsen i avtalet om beskattning avinkomst som inte särskilt omnämnts i detta. Som ett led i anpassningen till OECD:smodeUavtal har särskilda bestämmelser införts i det nya avtalet om beskattningav pensioner. Art. 19 behandlar beskattning av pensioner på grund av enskUdtjänst, livräntor och utbetalningar från socialförsäkringsmyndighet.Beträffande pensioner som utgår från stat och kommun gäller reglerna i art. 20. 19 § 1 beskattas eniikUda pensioner och livräntor liksom enligt gäUandeavtal endast i inkomsttagarens hemviststat. Genom art. 19 § 2 har införts enrätt för utbetalarstaten att beskatta sådana utbetalningar från dess socialförs'äkringsmyndigheter,som sker enligt sociallagstiftningen i denna stat tiU person med hemvist i denandra staten. På grund av denna bestämmelse får sålunda svensk skatt tas ut påpensioner som utgår enligt lagen om allmän försäkring (1962: 381), t. ex. folkpensionoch tilläggspension (ATP), till person med hemvist i . Remissinstansernahar inte haft något att erinra mot denna regel men mot riksskatteverketsyttrande har i denna del en ledamot Reservanten har avstyrkt, att regeln införs och förklarat att den stridermot av godkända rekommendation beträffande beskattning avpensioner i enskild tjänst. I reservationen framhålls vidare, att det ärönskvärt att en pensionär beskattas endast i ett land för alla sina pensioneroavsett från vilket land de utgår. Utbetalar-statens beskattningsrätt framstårenligt reservantens uppfattning som särskUt egendomlig t. ex. i fall då enperson som varit anställd i svenska dotterbolag utomlandsefter sin pensionering bosätter sig utomlands och uppbär tilläggspension, förvilken kostnaderna burits av de utiändska bolagen. Jag delar inte dennauppfattning. När mönsterregel antogs som en rekommendation, hadelagstiftning om socialförsäkringspensioner ännu inte genomförts imedlemsstaterna i större omfattning. Man hade därför inte då anledning attöverväga frågan om beskattning av sådana pensioner. Jag finner därför inte att OECD-rekommendatio-nenkan åberopas som argument mot den föreslagna regeln. Denna motiveras av attförmåner enligt försäkringen för tilläggspension ansetts jämställda med statligpension i beskattningshänseende. Regeln utgör således en motsvarighet tillbestämmelser i art. 20 om beskattning av lön och pensioner i allmän tjänst. EiUigtmin mening skall samma synsätt givetvis anläggas även i det fall pensionenutgår till en svensk medborgare som inträtt i tilläggspensioneringen i frågaom sin inkomst av anställning hos svenskt dotterbolag i utlandet. Jag vill idetta sammanhang även erinra om att motsvarande bestämmelse finns i flertaletav de ingångna svenska dubbelbeskattningsavtalen. Som jag tidigare antytthar i det nya avtalet införts regler om beskattning av lön och pension iallmän tjänst som avviker från dem som gäller enligt nuvarande avtal. Nuvaranderegler innebär att sådan lön beskattas på samma sätt som lön i enskUd tjänstdvs. i regel i den stat där arbetet utförs. Statiig pension beskattas enUgtgällande avtal liksom enskild pension endast i pensionstagarens hemviststat.Art. 20 i det nya avtalet har utformats i överensstämmelse med för beskattning av löner och pensioner som utbetalas avstat och kommun. Enligt art. 20 § 1 får sådana löner och pensioner beskattas iden stat varifrån ersättningen utbetalas. I art. 20 § 2 stadgas undantag fråndenna princip för det fall att ersättningen eller pensionen utgår på grund av anstäUningutövad i samband med rörelse som den utbetalande staten resp. kommunenbedrivit. Art. 21 innehåller reglerom viss skattefrihet för inkomster som förvärvas av studerande ochpraktikanter med hemvist i en av staterna vid vistelse i den andra staten. Art.21 § 1, som har sin motsvarighet i , föreskriver skattefrihet ivistelsestaten för periodiska understöd från utlandet. Art. 21 § 2 harutformats efter mönster av den bestämmelse i det svensk-finskadubbelbeskattningsavtalet som tillkom genomnoteväxling (SFS 1968: 517). Bestämmelsen skiljer sigfrån en likartad bestämmelse i det gällande avtalet framför allt i tvåhänseenden. Kretsen av undervisningsanstalter har utvidgats att omfatta ocksåandra sådanai anstalter än universitet och högskola. Vidare har kravet på anställningenssamband med studierna mUdrats. Enligt gällande avtal skall anstäUningen innehas"för att erhålla för studierna erforderlig praktisk utbildning".Detta har i praxis tolkats så att för tillämpningen av bestämmelsen krävs attanställningen innehas som ett led i en studieplan eller på annan grund utgör enobUgatorisk praktikanttjänstgöring. Uttrycket i art. 21 § 2 "för att erhåUapraktisk erfarenhet i anslutning till studierna" har valts för att markeraatt sådan fast anknytning mellan anställning och studier inte Tängre erfordras.Givetvis måste dock anställningen ha klart samband med studiernas inriktning. Inkomstslagsom inte behandlats i föregående artiklar i avtalet beskattas enligt art. 22endast i inkomsttagarens hemviststat. Beskattningenav förmögenhetstillgångar behandlas i art. 23. Fastigheter och tillgångarnedlagda i fast driftställe eller stadigvarande affärsanordning får enligtart. 23 §§ 1 och 3 beskattas i den stat där de är belägna. På grund avbestämmelsen i art. 23 § 2 får, som ett undantag från den tidigare redovisaderegeln i norsk skattelag, avdrag göras för skuld hänförlig till fast egendom iNorge, som innehas av person med hemvist i . Fartyg och luftfartyg somanvänds i internationell trafik och lös egendom hänförlig till sådana fartygbeskattas endast i den stat, där inkomsten av sådan verksamhet enligt art. 8får beskattas, dvs. där företagets verkliga ledning är belägen. Beskattningenav andra slag av förmögenhetstillgångar är förbehållen den stat där innehavarenhar hemvist. Igällande avtal begagnas både för och del den s. k. exemptmetodenför undvikande av dubbelbeskattning, dvs. inkomst eller förmögenhet, som enligtbestämmelse i avtalet får beskattas i den ena staten, skall vara undantagenfrån beskattning i den andra staten. 24 av det nya avtalet har för svenskt vidkommande liksom i andra avtal somingåtts föreskrivits skatteavräkning (credit of tax) somhuvudmetod för undvikande av dubbelbeskattning. Denna metod innebär att skattskyldigmed hemvist i taxeras i vanlig ordning även för inkomst och förmögenhetsom enligt avtalet får beskattas i . Från den svenska skatten avräknasenligt art. 24 § 4 inkomst- resp. förmögenhetsskatt som den skattskyldige har erlagti enligt bestämmelse i avtalet. Avräkningsbeloppet får emellertid inteöverstiga den svenska skatt som belöper på den inkomst resp. förmögenhet sombeskattas i . Från credit Of tax-förfarandet undantas enligt art. 24 § 5inkomst eller förmögenhet som uppbärs resp. innehas av person med hemvist iSverige och som enligt avtalet skall beskat- tas endast i . Detta gäller beträffande inkomst avsjöfart och luftfart i internationell trafik (art. 8), realisationsvinst vidförsäljning av tillgångar nedlagda i sådan verksamhet (art. 13) och innehav avsådana tillgångar (art. 23). Det gäller vidare i fråga om inkomst avanställning ombord på norskt fartyg som uppbärs av person med hemvist i (art. 15 § 3 a). I dessa fall skall således alltjämt exemptmetoden tUlämpas.Jag vill i detta sammanhang erinra om bestämmelsen i art 10 § 6 enligt vilken exemptmetodeni regel skall tillämpas på utdelning från norskt till svenskt bolag.Ytterligare undantag från credit of tax-förfarandet på svensk sida gällerbeträffande sådan person med hemvist i som avses i art. 13 § 5 och somuppbär vinst vid försäljning av aktier i norskt bolag. Som jag tidigare nämntåligger det i sådant faU enligt art. 24 § 3 att genom skatteavräkningförhindra dubbelbeskattning. Motsvarande skyldighet för föreskrivs iart. 24 § 6 vid beskattning här i riket av vinst som avses i art. 13 § 6 ochsom uppbärs av person med hemvist i . På norsk sida bibehålls enligt art. 24 § 1 i princip exemptmetodenför undvikande av dubbelbeskattning. För person med hemvist i kommersåledes inkomst eller förmögenhet som enligt avtalet får beskattas i iregel inte att inräknas i beskattningsunderlaget för bestämmande av norskskatt. Utöver det fall som avses i art. 24 § 6 och som jag redogjort för undantasfrån exemptmetoden i regel även utdelning från svenskt bolag till mottagare medhemvist i . Den källskatt som enligt art. 10 tas ut i avräknasenligt art. 24 § 2 från den norska skatt som belöper på utdelningen. Art. 25 innehåller bestämmelser om likställighet mellanskattskyldiga. Bestämmelserna bygger på rekommendation men har försettsmed vissa tiUägg. I art. 25 § 2 andra stycket har sålunda som en sista meninginförts ett förbehåll, som innebär att norskt bolags filial i inte kanåberopa den skattefrihet för utdelning från svenskt bolag som i regel gällerför utdelning mellan svenska bolag. Motsvarande regel finns i art. XXVI (3) idet svensk-brittiska dubbelbeskattningsavtalet (SFS 1968: 769). Även tredjestycket av art. 25 § 2 utgör ett tiUägg i förhållande till . Dennabestämmelse medför att vid beskattning av ett fast driftställe som tillhörett svenskt bolag inte behöver medge avdrag för driftställets andel av denvinst som kan ha utdelats av det svenska bolaget. För svensk del innebär regelnatt norskt bolags fasta driftställe i inte kan vid beskattningen häråberopa rätt till s.k. Anndl-avdrag. Kammarrätten har i sitt remissyttrandeefterlyst visst förtydligande av bestämmelserna i art. 25 § 2 andra och tredjestyckena. Jag anser att denna begäran tUlgodosetts genom den förklaring som nulämnats av innehållet i dessa bestämmelser. Genom art. 25 § 4 förbehåller sigNorge rätt att utan hinder av övriga bestämmelser i art. 25 tillämpa de norskareglerna om skatte- förmånerför norska medborgare och personer med norsk "iimfödsrett". Art.26 innehåUer, förutom sedvanliga regler om förfarandet vid ömsesidigöverenskommelse om avtalets tolkning och tUlämpning, i 3 § ett bemyndigande förde behöriga myndigheterna att träffa överenskommelse i frågor som på grund avolikheter i de båda staternas lagstiftningar kan uppkomma beträffande skattensberäkning. Nuvarande avtal innehåller i art. 22 en motsvarande regel som harutnyttjats för en överenskommelse angående beskattning av underhållsbidrag frånfrånskild make i till barn i (riksskattenämndens meddelande 1961nr 4). Sedan det nya avtalet trätt i kraft torde en ny överenskommelse,grundad på bestämmelsen i art. 26, böra träffas mellan de behörigamyndigheterna i samma ämne. Art.27 § 1, som innehåller en regel rörande diplomatiska och konsulärabefattningshavare, har utformats enligt rekommendation. Art. 27 § 2avser att fastställa sådan befattningshavares hemvist vid till-lämpning avavtalet. Avtaletinnehåller i art. 28 er* regel som föreskriver att avtal beträffande Luossavaara-Ki;irunavaaraAktiebolag inte ändras genom det nya dubbelbeskattningsavtalet. Enligt art. 29kan det nya avtalet utsträckas att gälla även , och denorska besittningarna utanför . Avtaletskall ratificeras och träda i kraft med utväxlingen av ratifikationshandlingarna.Föreskrift härom har intagits i art. 30. Avtalet kommer efter ratifikation atttillämpas på inkomst som förvärvas fr. o. m. och beträffandeförmögenhetsskatt som utgår på grund av taxering eller senare år. Denya bestämmelserna träder då i stället avtal samt tiUäggsavtaletden . Som framgått av det. föregående innebär det nya avtalet imotsats till nuvarande avtal, att kupongskatt får tas ut för utdelning påaktier i svenskt bolag. Kupongskatt torde dock böra uttas tidigast i fråga omutdelning som blir tiUgänglig för lyftning då, efterratifikation av avtalet, Kungl. Maj:t meddelar bestämmelser om tillämpning avdet nya avtalet. Om sådana bestämmelser inte skulle hinna meddelas före 1971års utgång, skall sålunda kupongskatt inte tas ut fr. o. m. den 1 januari 1972utan först fr. o. m. den senare tidpunkt som anges i tillämpningskungörelse. Art.31 innehåller uppsägningsbestämmelser. Sammanfattningsvisfår jag anföra följande. Gällande dubbelbeskattningsavtal mellan ochNorge daterar sig . Utvecklingen i de båda staterna påbeskattningsområdet och framför allt den beskattningsreform som genomfördesi har inneburit, att en revision av aftalet framstått som angeVägen. Ävenmot bakgrunden av modellavtal, som tUlkom , har avtal ivissa delar framstått som föråldrat. Det nya avtalet har i tillämpliga delar utformats med hänsyn tagen till den nyanorska lagstiftningen och synes lösa dessa avtalsfrågor på ett för tUlfredsställandesätt. De mest betydelsefulla ändringarna i förhållande till gällandeavtalsreglering berör utdelningsbeskattningen och metoden för undvikande avdubbelbeskattning. Reglerna om utdelningsbeskattningen får anses utgöra enskälig kompromiss mellan svenska och norska beskattningsanspråk mot bakgrundav de interna regler om beskattning av bolagsvinst som gäller i de bådastaterna. Genom avtalet införs vidare för del, liksom i andra påsenare år ingångna avtal, credit of tax som generell metod för undvikande avdubbelbeskattning. Slutligen har det nya avtalet anpassats till debestämmelser som av rekommenderats för bUaterala dubbelbeskattningsavtal.Detta innebär bl. a. att beskattningsreglerna ändrats beträffande vissa inkomstslag,t. ex. inkomst av allmän tjänst. Jag anser att det nya avtalet även i övrigtinnebär förbättringar och förtydliganden i förhållande tUl gällandeavtalsreglering och får därför tillstyrka att avtalet föreläggs förgodkännande. Under åberopande av det anförda och vad jag anfört iärendet hemstäUer jag att Kungl. 1) godkännaavtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattningbeträffande skatter på inkomst och förmögenhet, 2) bemyndiga Kungl.Maj:t att, i den mån det föranleds av avtalet, meddela föreskrifter om ändringi fråga om taxeringar som rör statlig eller skatt och i fråga om andraåtgärder varigenom sådan skatt har påförts. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regentenatt till skall avlåtas proposition av den lydelse bUaga tUl dettaprotokoll utvisar.