prop · FU03115 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag ser det som ettofrånkomligt villkor för att vi skall kunna genomföra våra mål för den internaekonomin atl balansen i utrikesbetalningarna återställs. är också enförutsättning för all vi framgångsrikt skall kunna hävda vår yttresjälvständighet och genomföra våra åtaganden bl. a. gentemot . Utanen väl konsoliderad valulaställning blir den handlingsfrihet utåt som vieftersträvar kringskuren. En stark och enig anslutning lill en sådan syn finnshos remissinstanserna. Jag ser elt myckel stort värde i denna enighet kring encentral uppgift för den ekonomiska politiken, nämligen atl under innevarande5-ärsperiod återställa balansen i utrikesbelalningarna. Någraremissinstanser ifrågasätter, med hänvisning lill lagerutveckUngen och denmarkerade omsvängningen i utrikeshandeln , omuppfyllandet av bytesbalansmålel innebär krav av den omfallning somlångtidsutredningen anger. På denna punkt viU jag erinra om atl denkonjunktureUa variation i lagerinvesteringama som kunnat iakttas naturiigen börleda lill en förbättring av balansen i utrikeshandeln under någon tidframöver. Därefter har man alt räkna med en återverkan i motsatt riktning. Detär omöjligt atl förutse konjunkturförloppet framöver och därför ocksåall säga något om när och med vilken snabbhet en sådan vändning kan inträda. Påsamma sätt som jag betonade alt de då starkt stigandelagerinvestering-arna måste beaktas för atl bedömningen av handelsulfallet inteskulle bli för pessimistisk vUl jag nu starkt varna för alt låta en motsattlagerkon-junklur förleda oss tro all balansproblemen snabbi är övervunna. Utvecklingenunder 1970 och så som den nu förutses innebär inle något som stridermot långtidsutredningens bedömning ulan kan sägas ligga väl i linje med vad somenligt dess beräkningar krävs för all uppnå en Irendmässig balans iutrikesbetalningarna. Utfalletav bytesbalansen påverkar valutareservens utveckling. Reservens storlek skallses i relation till vår år stigande utrikeshandel. En starkvalutareserv medger större handlingsfrihet i den ekonomiska politiken ochvärnandet av den fulla sysselsättningen kan då ske med mindre hårda och oftaåterkommande ingripanden än som eljest är nödvändigt. Utan ell preciseratanlagande om konjunkturläget framöver kan man inle ange detaktuella ulfall av utrikeshandeln som bör uppnås för atl balanskravet skallbli realiserat vid någon bestämd lidpunkt under 5-årsperioden.Långtidsutredningen har sökl belysa de krav som under vissa antaganden omkonjunkturförloppet skulle behöva uppfyllas om man vill uppnå balans iutrikesbetalningarna antingen 1973 eller 1975. Oavsett hur man bedömerrealismen i de gjorda förulsätlningarna framgår dock klart av analysen att delskulle innebära betydande ansträngningar i den interna ekonomin om maneftersträvade balans 1973. Jag är Inte beredd förorda att politiken inriktasdärpå, då detta skulle betyda en alltför stark begränsning i möjligheterna atlfullfölja angelägna arbetsuppgifter inom det offentliga området och atl skapade lugna förhållanden på arbets- och lönemarknaden som i ell ansträngt bytesbalanslägemer än eljest är nödvändiga. En förskjutning av lidpunkten för deneftersträvade balansen något eller längre fram gör dock inte på någotsätt all man kan dröja med de ålgärder som är påkallade av underskottet ibytesbalansen. Den uppläggning av den ekonomiska politiken som med della syfteangavs i årets finansplan måste sålunda målmedvetet och med krafl föras vidare. Jagdelar långtidsutredningens bedömning all den eftersträvade för- bättringenmåste åstadkommas genom en positiv förskjutning av handelsbalansen. Vi måstenämligen realistiskt räkna med en forlsall försvagning på tjänslesidan.Utvecklingen på detla område tillsammans med de krav som följer av uppställdamål för ulvecklingsbislåndet gör en omsvängning nödvändig av handelsbalansenssaldo från ett underskott som genomsnittligt rört sig om ca . tillelt överskoll om 2 a 3 miljarder för ett genomsnittsår. Devägar efler vilka vi skall uppnå dessa förändringar bör vi söka inom ramen förvår Iradilionelll frihandelsinriktade politik. Atl söka kortsiktigt lösaproblemen genom protektionistiska åtgärder finner jag inle böra övervägas. Idella sammanhang har ju särskilt turismen uppmärksammals. Utgifter förullandslurism berörs inle på samma sätt som andra varor och tjänster avkonsumlionsbeskallningen. En likartad skattemässig behandling är dock svår attge en utformning som är såväl praktiskt tillämplig som förenlig med vårainlernalionella åtaganden. Enbegränsning av utlandsturismen skulle vidare för all få effekt komma allbeskära de rekreations- och slimulansmöjllgheter som efter hand blivittillgängliga för allt bredare lager av vårt folk. Jag ser däri en omständighetsom förtjänar starkt beaktande då man har alt värdera verkningarna av olikalänkbara ålgärder. Långtidsutredningenhar i sina beräkningar utgått från det av slatsmaklerna antagna målet förutvecklingsbiståndet, men har betonat svårigheterna att säkrarebestämma de valutaanspråk som följer av della. De kalkyler som angivils har iell av remissyttrandena kritiserats för alt ge en överdriven bild av storlekenpå dessa anspråk. Den oklarhet som råder på della betydelsefulla område ärbesvärande och en utredning har därför påbörjats inom utrikes- ochfinansdepartementen med syfte alt bl. a. skapa en klarare bild av de krav påvalutaområdet som ställs från ulvecklingsbislåndet. Isamma mån som vi tar på oss för alt återställa balansen iutrikesbetalningarna uppkommer en viss nettokapitalimport. Jag har med hänsynlill della problem redan tidigare förordat en upplåning utomlands i merorganiserad och långfristig form. Medden linje som jag här rekommenderat för alt lösa belalningspro-blemet försexport och import av industrivaror i förgrunden. Vad som måste eftersträvas ärell ökande överskott i della varuutbyte, vilket även kan uttryckas så altresursfördelningen i samhällsekonomin måste förskjutas mol avsättning av enstörre andel varor och tjänster utomlands och lägre tillväxttakt iförbrukningen inom landet. Den sida av en sådan politik som syftar lill altuppnå en dämpad imporlutveckling måste bestå dels av en stark försiktighet medåtgärder som stimulerar den interna efterfrågan, dels av näringspolitiskainsatser för all stärka de importkonkurrerande näringsgrenarnaskonkurrenskraft. För flera av dessa näringar har utvecklingen gått mot enminskande andel på den svenska marknaden.Att skapa betingelser för dessa förelag all hävda sig i öppen konkurrens medomvärlden är ell viktigt led I näringspoUtiken. Detsynes dock ofrånkomligt atl del främst är en vidgad export som vi måsteeftersträva. Som långtidsutredningens undersökningar visar lorde utrymme finnasför en erforderlig ökning av avsätlningen på de internationella marknaderna.Förutsättningarna därvidlag kan komma atl ytterligare förbättras om kommandeförhandlingar med EEC leder till atl nya tullfria exportmarknader öppnas försvensk industri. Oavsettutvecklingen av marknadsformerna ökar det inbördes beroendet mellan olikaländer och ekonomier. Inga skäl finns för att anta att någon förändring i detlaförhållande skulle inträda. Kravenpå en ökad export förutsätter en fortsatt stark utbyggnad av industrinsproduktion och kapacitet. I den ekonomiska politiken måste åtgärder sommöjliggör och stimulerar en sådan utbyggnad ges företräde. För en snabbiökande industriproduktion är . med del arbetskraftsutbud som förutses ökadeindustriinvesteringar nödvändiga. I finansplanen föreslog jag därför olikaålgärder som log sikte på della. Sålunda förordade jag lättnader ikreditpoliliken som främst skulle avse In-duslrisektorn. Elt särskiltinvesteringsavdrag om föreslogs för all stimulera förelagens investeringari maskiner och inventarier . Förslagen innehöll även en förstärkningav Investeringsbankens och av Industri- och Förelagskreditsutiåningsmöjligheter samt olika medel för all underlätta för företagen atl lösasina finansieringsproblem i samband med export. Måloch förutsättningar i den interna ekonomin. Jag har i del föregående understrukitnödvändigheten av en industriell expansion med hänsyn lill bytesbalans, fullsysselsättning och ekonomisk tillväxt. I det sammanhanget kan erinras om densyn som ligger bakom vår företagsbeskattning, där liberala regler föravskrivningar och företagsbeskattning kombineras med en hög beskattning avutdelningar, aktievlnsler och förmögenheter. Denna utformning av beskattningenhar gjorts för all erhålla utvecklingsdugliga och konsoliderade företag medgod lönebelal-ningsförmåga. En sådan väg har bedömts ge de bästa möjligheternaatt upprätthålla en hög sysselsättning. Beslående risker för arbetslöshet harpå goda grunder ansetts utgöra del allvarligaste hotet mot en jämnare inkomstfördelning.Att tveka inför att söka främja ökade industriinvesteringar vore all äventyraden långsiktiga inkomstfördelningspolitiken, eftersom alternativet eljest kanbli av belalnlngsbalanssvårlgheler framkallade problem med sysselsättningen. Härförs sålunda frågorna rörande de grundläggande målen för vår interna ekonomiskapolitik på elt avgörande sätt In i bilden. Som jag tidigare starkt betonat äråterställandet av balans i utrikesbelalningarna en förutsättningför all vi skall kunna realisera dessa mål och specielll då målen beträffandefull sysselsättning och jämnare inkomstfördelning. Elt starkt beaktande av delsamband mellan sysselsättning och inkomstfördelning som jag berörde harpräglat de ekonomiskt-poUtiska sttä-vandena. Jag kan därvid nämna den vidgningoch differentiering av sysselsätlningsmålet som skett vad beträffarhandikappade och äldre samt den ökade uppmärksamhet som ägnats åt att söka gede gifta kvinnorna mer likvärdiga möjligheter till förvärvsarbete. fortsattintensifierat arbete i denna riktnmg ser jag som ell självklart grundinslag ide kommande årens politik. Förutom att vidgade sysselsättningsmöjligheter utgörden effektivaste formen för inkomstfördelningssträvandena för ifrågavarandegrupper medverkar de lill alt bland dessa skapa en större känsla av samhörighetoch aktivt deltagande i samhällslivet. Genomgående bör för övrigl i arbetetför olika eftersatta grupper eftersträvas all ge aktuella ålgärder enutformning som bidrar till atl bryta individernas isolering. Att skapa vidgademöjligheter alt aktivt delta i olika samhällsfunktioner är en betydelsefulluppgift och en viktig del i en jämlikhels- och Inkomslfördelningspolitik. redovisas vissa undersökningar rörande inkomstfördelningensförändringar under 1950- och 60-lalen. Av dessa framgår vilken betydelse envidgad sysselsättning har för en utjämning av inkomstförhållandena i samhället.Särskilt de gifta kvinnornas ökade förvärvsverksamhet har sålunda därvid haflmarkerade effekter. Elt annat drag i utvecklingen som kan noteras är denbetydande utjämning av inkomslförhållandena mellan pensionärsgrupperna ochövriga inkomsttagare som följt av de förbättrade pensionsförmånerna. DåATP-pensio-nerna börjar utgå i större omfattning blir detta än merframträdande. Bland inkomsttagare har i fråga om inkomstföre skall någon mer märkbar utjämning inte skett. Skatterna har dock medverkattUl en påtaglig sådan förändring även för de nämnda grupperna. Med deninriktning lönerörelserna getts i förening med progressiviteteni skalleskalorna finns skäl räkna med en fortsatt utveckling mol jämnareinkomster i samhället. Ivissa remissyttranden har inkomslfördelningsfrågorna uppmärksammals. Ensvårighet när del gäller inkomstfördelningen är alt målen om jämnareinkomstfördelning och ökad jämlikhet Inte kan preciseras i former som gör atlresultaten av strävandena för deras realiserande kan fångas in isammanfattande, mera exakta mått. Målen kan endasl anges som den färdriktning istorl som skall gälla för alla skilda delar av politiken. Viktigt är givetvisdå atl i olika enskilda punkter söka beakta och klargöra effekterna av depolitiska åtgärderna. Våra kunskaper i dessa hänseenden är bristfälliga.Insatser har gjorts för all skapa elt bättre underlag för alt bedöma dessafrågor, bl. a. inom ramen för låginkomstutredningen. Ytterligare insatser pådella område bör komma till slånd. Sysselsättnings-och inkomstfördelningsmålen har som jag tidigare berört efterhand vidgats ochfåll fler dimensioner. Regionalpolitiken kan sägas utgöra en sammanfallandebeteckning för de intensifierade strävandena all eliminera sysselsättnings-och inkomstolikheler mellan olika regioner i landet. Den geografiskafördelningen av befolkning och produktion har i accelererad takt förskjutits iriktning mot vissa expansiva regioner. Sammanslagningar och nedläggningar avjordbruk och rationaliseringar av skogsbruket med en åtföljande förskjutningmeUan glesbygd och tätare befolkade regioner kommer alt fortsätta under årenframöver I ungefär samma takt som . Del skede synes dock vara förbi dådenna utveckling var det dominerande draget i strukturomvandlingen för landet idess helhet. I stället torde strukturomvandlingen präglas av koncentrationen avindustri- och handelsförelag, något som kommer atl negativt påverkautvecklingen i mindre och medelstora orter. Långtidsutredningenskalkyler tyder på att en ytterligare skärpning av de regionala obalanserna kanundvikas endast genom fortsalla kraftfulla regionalpolitiska insatser. FörNorrlands del spelar ännu avgången från jord- och skogsbruk en väsentlig roll.Om inga nya sysselsättningsskapande åtgärder insätts beräknas antaletarbetstillfällen i minska med 10 000 å 15 000 under 1970-lalels förstahälft. För industrins del förutses däremot en mer gynnsam regional utvecklingmed en kraftig sysselsättningsminskning i storstadsområdena och en viss ökningi . En totalt sett fortsatt skärpning av de regionala obalansernaframstår av flera skäl som oacceptabel och del är mol denna bakgrund som denprecisering och utökning av reglonalpoUllken som skett bör ses. Måletför samhällets regionalpolitik är att bättre balans skall erhållas mellanlandels regioner såväl i ekonomiskt som i socialt och kulturellt avseende.Olika typer av balansproblem uppträder i skilda regiontyper varför olika formerav åtgärder erfordras. Del framstår sålunda som en alltmer väsentlig uppgiftför regionalpolitiken att söka avleda expansionen I storstadsområdenasamtidigt som utvecklingen i andra regionalpoUtiskt betydelsefulla orterstimuleras. Åtgärderna får inle inskränka sig lill alt enbart omfattaindustrin. Den snabbi expanderande servicesektorn måste också inkluderas. Etlväsentligt steg i denna riktning har tagits i och med den framlagdapropositionen om ulflyllning av viss statlig verksamhet till etl begränsatantal tillväxtcenlra i landels övriga delar. Regionalpolitiken omfattar vidareen strävan att lösa de speciella problem som hör samman med avfolkningen iglesbygderna. Regionalpolitiska åtgärder lorde härvidlag inle ensamma förslåutan även andra medel av bl. a. socialpolitisk natur måste till. Samhälletsambitioner alt trygga sysselsättningen i landets regioner har successivt vidgatsoch allt fler instrument har kommit till användning. Under 1960-talels senarehälft har genom regionalpolitiken 8 400 nyaarbetstillfällen skapats i stödområdet. Ytterligare 4 000 arbetstillfällenberäknas tillkomma i takt med all industrins investeringar fullföljs. Delutbyggda lokaliseringsstödet är alltjämt del dominerande instrumentet. Vidsidan härav har användningen av investeringsfonderna i lokaliseringspolitisktsyfte kommit att spela en betydelsefull roll som etableringsstimulans. Underde har också de regionala skillnaderna i sysselsättningutjämnats. För flera områden kvarstår dock långsiktiga sysselsättningsproblem.De resurser som kommer alt finnas tillgängliga all sällas in är dockbegränsade. Med hänsyn härtill och lill nödvändigheten att ge godaulvecklingsbellngelser måste insatserna koncentreras lill elt begränsat anlalorter. Etlomfattande arbete har pågått med all kartlägga behovet av meralångsiktiga åtgärder i olika ortslyper. I en första etapp länsplanering 1967 har bl. a. prognoser för befolknings- och näringslivets utveckling inomlandels kommunblock utarbetats. I ell nästa, nu pågående, skede har Kungl.Maj:l uppdragit åt länsstyrelserna alt försöksvis utarbeta konkretaregionalpolitiska program. Dessa, som går under namnet Länsprogram 1970, skallla upp tre huvudtyper av ålgärder. För del första skall anges vilkasysselsätlningspoUliska ålgärder som bör vidtas i de kommunblock lill vilka deregionalpolitiska insatserna koncentreras. För del andra skall ålgärder, främstav socialpolitisk natur, redovisas för de områden där de regionalpolitiskaåtgärderna visat sig OtiUräckliga. Slutligen skall redovisas hurinvesteringarna inom den offentliga sektorn bör fördelas regionall. Länsprogram1970 skall bl. a. utgöra underlag för ell landsomfattande regionalt program somavses föreläggas 1972. Utjämningav sysselsättning och inkomster mellan grupper och regioner är primära mål förden ekonomiska politiken. Strävandena i denna riktning måste gå hand i hand meden politik som syftar till att vidga resursutrymmel. Vi har höga ambitioneratl förbättra socialpolitiken, hälso- och sjukvården saml all starkt ökautbildning och andra aktiviteter inom den offentliga sektorn. Från de enskildahushållens sida gör sig starka önskningar om standardhöjningar gällande. Enförbättring av speciellt låginkomsttagarnas situation framstår därvid somangelägen. En gemensam strävan är vidare all i ökad utsträckning söka biståutvecklingsländerna. Alla dessa olika anspråk kan inle tillgodoses ulan enfortsatt snabb tillväxt i ekonomin. Eftersom jag i samband med produktivitetsfrågornaberört olika ålgärder som är aktuella för all främja en utveckling i dennariktning, skaU jag här endasl la upp några kompletterande frågor. 1den typ av öppen ekonomi som gäller i vårt fall är våra möjligheter alt självaforma lillväxlprocessen begränsade. Starka impulser som är styrande för tekniskutveckling, strukturförändringar och produktval förs in i ekonomin utifrån. Allavslänga oss från dessa inflytelser och kontaktervore en orealistisk och ogynnsam väg. Den nödvändiga anpassningen tilländrade yttre förhållanden är dock i flera fall förenade med olika svårigheter. Ivår arbetsmarknads-, närings- och socialpolitik har vi byggt ut instrument föratt underlätta och mildra denna anpassning. En strävan att kontinuerligt utökaoch förbättra dessa instrument måste prägla politiken framöver. Särskilduppmärksamhet måste därvid ägnas ålgärder ägnade all vidga och förslärka deenskilda medborgarnas möjligheter alt della i och påverka beslut som rör hansarbete och allmänna levnadsvillkor. En utökad demokrati och medinflytande iarbetslivet är grundläggande riktmärken för della arbete. I en aktiv politikför dessa syften måste även ingå ålgärder för alt förbättra den inre och yttremUjön på arbetsplatserna. Reformer på arbetslivets område framstår över huvudtagel som en av de viktigaste arbetsuppgifterna , inlebara för statsmakterna ulan även för organisationerna på arbetsmarknaden. Inleminst från ungdomens sida har ell växande motstånd mol industriarbete kunnatnoteras . Uppenbart är atl ell flertal olika faktorer här spelarin. Lönerelationer, skillnader i sociala förmåner och anställningstrygghet,skillnader i arbetsmiljö samt hälso- och olycksfallsrisker, graden avpersonlig frihet i arbetet är faktorer som tillmäts en allt större betydelsevid valel av anställning. En avgörande betydelse måste tillmätas detförhållandet att den snabba expansionen av utbildningsväsendet i förening meden allmänt hög efterfrågan av arbetskraft har gett de ungdomar som slutarskolan väsentligt större reella valmöjligheter än vad de tidigare hade. Somjag tidigare framhållit är del av största betydelse all industrin kan öka sinproduktion i snabb takt. Av delta följer all del är angelägel att dessexpansion inte hindras av brist på arbetskraft. I viss utsträckning har dennabrist kunnat läckas genom invandring. har lett till atl andelen utländskarbetskraft är särskUt hög inom de delar av industrin som är minst attraktivaför den svenska arbetskraften. En lösning av della slag kan knappast varaacceptabel, eftersom den såväl försvårar invandrarnas anpassning och derasaccepterande i det svenska samhället som medverkar till alt bevara rådandeskillnader mellan olika arbeten. På blir problemet omarbetsvillkoren inom industrin en för samhälle och företag avgörande fråga, dären tillfredsställande utveckling bestämmer om industrin framgångsrikt skallkunna konkurrera om arbetskraften. Allmotverka och återställa de skadeverkningar på den yttre miljön som uppslår ilillväxlprocessen har blivit en allt viktigare uppgift. I långtidsutredningenredovisas de investeringar i miljövårdande syfte som på vissa områden planerasunder första hälften av 1970-talel. Betydande ytterligare insatser skullebehövas för alt komma lill rätta med 3 1971.1 saml. mUjöproblemen.Del har inle varit möjligt för långtidsutredningen all belysa frågan rörandeavvägningen mellan miljökvalitet och miljökostnader. Inför de stora resurskravsom kommer all ställas på detla område är del synnerligen angelägel all della problemfår en klarare belysning för all därigenom erhålla en bättre ledning vid denprioritering av olika insatser som är avgörande för hur framgångsriktbekämpningen av mU-jöförslörlngen blir. Uppmärksamhet måste även i detsammanhanget ägnas valel av miljöpolitiska medel varvid inle minst viktigt ärall detla val bestäms med hänsyn lill de incitament som därigenom skapas förall inrikta konsumtion och produktion mot "mUjövänliga" produkter ochframställningssätt. Likartade problem gäller för det vikliga arbetet med altutforma den fysiska riksplaneringen. Jämsides med den karlläggning avtillgängliga resurser och av de anspråk som ställs på olika områden från skildahåll undersöks även i riksplaneringsarbelel vilka medel som är bäst lämpade föratl påverka lokaliseringen av produktionsenheter som medför starkaskadeverkningar på miljön. Strävandena att realiseraolika mål och att tillgodose skilda angelägna behov I ekonomin kommer på grundav del knappa resursutrymme som finns att disponera attställa eflerfrågepollllken inför svåra uppgifter. Viktigt är att de storaspänningarna mellan efterfrågan och tillgång inle utlöses I internt betingadeprisslegringstenden-ser. De internationella prisstegringarna har under senareår på ell olyckligt sätt ökat i storlek. genomslag på den svenskaprisnivån har Inte kunnat förhindras, vilket förorsakat stora olägenheter.Någon försämring av vårt internationella konkurrensläge synes dock dennautveckling inte ha inneburit. Hur utvecklingen kan bliinternalionelll sett kan inle bedömas. Även om inga säkrare tecken kan anförasfinns det skäl hysa förhoppningar atl prisstegringstaklen långsiktigt skalldämpas. Vilken utvecklingen än blir kvarstår kravet all utforma den ekonomiskapolitiken så att prisstegringar, större än i våra konkurrentländer kanundvikas. Avvägningsproblem.För atl belysa awägningsproblemen har långtidsutredningen angett några olikaalternativ för utvecklingen 19701973. Även om jag funnit skäl förorda alllidpunkten för en eftersträvad balans i utrikesbelalningarna skjuts fram tiUnågot eUer efter 1973 ger dessa alternativ en riklig illustration ävenav de problem som föreligger i etl sådani perspektiv. I alla de olikaalternativen har investeringsökningen förutsatts vara densamma. Variationernai alternativen berör resursfördelningen mellan privat och offentUg konsumtionoch kan sägas representera några ytterlighetsfall, då i ett fall denerforderliga återhållsamheten läggs på den förstnämnda sektorn och I etl annatalternativ på den sistnämnda. Iremissyttrandena är det etl ganska genomgående drag all vederbörande instansförordat det högre resursutrymmel för det område som den har närmast beröringmed och vars behov och problem den har störst kännedom om. Beaktasde resurskrav som ell återställande av balans i utrikesbetalningarna ställerskulle den årliga resursökning som under 5-årsperloden kan disponeras förinhemska ändamål uppgå tUl .