prop · FU0329 · 1971-12-31 00:00:00 — Eltflertal remissinstanser visar liknande tveksamhet med hänsyn lill allprovningsanstallens arbetsuppgifter kan komma alt förändras.Statstjänarkartellen och anser all provningsanstallens målsättning förstoch främst måste klarläggas. Först därefter bör, enUgt organisationernasuppfattning, samordnings- och lokaliseringsfrågorna aktualiseras. Varkenstatstjänarkartellen, eller TCO-S anser sig kunna tillstyrka lokaliseringtill Studsvik på det underlag sora framlagts. Enligt personalorganisationernasuppfattning bör provningsanstallens personal beredas tillfälle all iförelagsdemokralisk ordning medverka vid utformningen av målsättningen föranstalten och i överväganden rörande lokalisering och samordning. Statskontoretnämner atl föratsättningarna för och fördelarna av en omlokalisering växlar förolika ddaktiviteter inom provningsanstallens verksamhetsprogram. Väsenlligadelar av den mer kvalificerade provningen bör i princip kunna förläggas lillområden utanför storstockholmsområdel föratsatt atl den tekniska miljön iövrigl är lämplig. För rulinbetonad uppdragsverksamhet spelar närhet tUluppdragsgivare och andra mer förelagsekonomiska faktorer relativt sett en störreroll. a. av dessa senare skäl sker omfattande provningar vidanstaltens filialer ute i landet. Enligt statskontoret måste en omlokaliseringav statens provningsanstall bedömas mot bakgrund av anstaltens framlidauppgifter och dess roll inom bl. a. den statliga uppdragsprovningen somhelhet. Slalskonloretanser alt ett beslut om omlokalisering av statens provningsanstall bör anståbl. a. därför all de ekonomiska konsekvenserna av alternativet Studsvik behöverbelysas ytterligare. Liknande synpunkter anförs av styrelsen för tekniskutveckUng. Enligtföreliggande planer skall elt nytt brandlaboralorium för provningsanstallenprojekteras och uppföras. Statskontoret, styrelsen för teknisk utveckling ochstatens nämner Studsvik som en lämplig platsför del nya laboratoriet. Del anses inta en relativt självständig ställninggentemot anstalten i övrigl. Dåbyggnadsbranschen är en dominerande beställare hos provningsanstallen byggfacket med företrädare för ,m. fl. alt samråd sker med byggfacket vid formulering avprovningsanstallens målsättning och vid bestämning av dess slutiigalokalisering. Nämnden anser det vara av utomordentlig vikt för byggnadsindustrinatl anstalten kan ulföra sina tjänster till marknadsmässigt riktiga priser. Kommerskollegiumfinner det uppenbart alt det för näringslivet och då främst industrin skullevara myckel olägligt, om anstaltens hela verksamhet förlades lill Studsvik.Kollegiet erinrar bl. a. om att provningsförfaranden blir alltmer vanliga,inle minst på grund av statliga bestämmelser. Provningarna blir enligt kollegiets bedömning dyrare Prop.1971: 29 107 för industrin efter en utflyttning av anstalten lillStudsvik. Industrins benägenhet att utnyttja möjligheterna för sådan provningsom inle är föreskriven kan väntas minska. Detta kan enligt kollegiets meningpå sikt bli till men för konsumenterna. Synpunkter på lokalisering till Studsvik Aktiebolaget erinrar om att bolaget vid eltflertal tillfällen framhållit fördelarna av att förlägga ytterligareverksamhet till Studsvik och hälsar därför i likhet raed iSödermanlands län och det framlagda förslagelmed stor tillfredsställelse. Bolaget anser liksom universitetskanslersämbetetalt samordning inom vissa områden bör kunna göras mellan bolagels ochprovningsanstallens verksamheter. Detta gäller, enligt bolagets uppfattning,avgjort i fråga om den tekniska basorganisationen och de administrativafunktionerna, där endast marginella ökningar av den i Studsvik tiUgängligaorganisationen lorde erfordras, om nuvarande resurser inle skulle varatillräckliga efter en nedflyllning av provningsanstallen. Samordning av de tvåorganisationernas verksamhet på elt antal tekniska områden borde också kunnagenomföras. Den tvärvetenskapliga och tvärtekniska inriktningen inom bolagetmedför att Studsvik kvalitativt och kvantitativt har såväl personella sommateriella resurser av en typ, som motsvarar en teknisk högskola. Inom vissa avanstaltens verksamhetsområden, exempelvis vad gäller byggnadsteknik, anser sigbolaget sakna speciell kompelens. har undersökt utbyggnadsmöjligheterna iStudsvik och har funnit det vara raöjligt atl lokalisera såväl provningsanstallensom ytterligare liknande verksamheter dit. har inget allerinra från allmän samhällsplaneringssynpunkl mot den föreslagnautflyttningen. vill dock föreslå, att statliga organ som lokaliserasutanför ges viss service i huvudstaden. Del vore exempelvis lämpligtall i centralt läge förlägga en mölesterminal med sammanlrädesrum,sekreterarhjälp, telefoner, telex, kopieringsanläggning etc. samt arbets- ochvilrum. Flera remissinstanser, däribland styrelsen för tekniskutveckling, påpekar att man svårligen kan flytta huvuddelen avprovningsanstallen lill Studsvik utan alt bygga en ny filial i ellerdess omedelbara närhet. Bland de övriga remissinstanser som med utförligamotiveringar avstyrker lokalisering av provningsanstallen till Studsvikåterfinns bl. a. rektorsämbetet vid tekniska högskolan i , , . avstyrker bestämt förslagel omutflyttning till Studsvik och hemsläller alt frågan om anstaltens lokaliseringblir 1971: 29 108 föremålför en mera allsidig utredning än den framlagda, varvid bör beaktas dels denindustriella, tekniska och administrativa miljöns betydelse för anstaltensverksamhet, dels behovet av provningsresurser för byggnadstekniska provningar istorstockholmsområdet. Endiskussion om anstaltens lokalisering måste, enligt vad statensprovningsanstall själv framhåller, baseras på de verkningar som en ulflyltningliU en ort utanför storstockholmsområdel kan bedömas få för anstaltensmöjligheter alt fullgöra i instruktionen ålagda arbetsuppgifter. Med dennautgångspunkt har anstalten dragit slutsatsen atl en mångsidig industriell,teknisk administrativ miljö med goda kommunikationer är en livsnödvändighetför provningsanstallens verksamhet. är därför ulan tvekan den urverksamhetssynpunkt lämpligaste förläggningsorlen för provningsanstallen.Anstalten är dock medveten om all det akuta behovet av nya lokaler avlokaliseringspolitiska och andra skäl kan innebära utflyttning liU annan ort. Prop.1971: 29 109 Enbättre balanserad regional utveckling utgör elt av de centrala målen för denekonomiska politiken. Syftet är alt nå både ell effektivare utnyttjande avtUlgängliga resurser och ökad jämställdhet mellan människor i olika delar avlandet. Undersenare år har regionalpolitiken byggts ut successivt. Del kan räcka med atl härerinra om några av de mest betydelsefulla besluten. Grundenför en mera målinriktad regionalpolitik lades genom de riktlinjer för en aktivlokaliseringspolitik, som fattade beslut om . De väsentligastemedlen var utbyggd samhällsplanering, upplysnings- och rådgivningsverksamhetoch direkt ekonomiskt slöd till förelag. Efteren upprustning av resursema för samhällsplanering på länsplanel genomfördesunder en försöksverksamhet med lokaliseringspolitisktinriktad samhällsplanering. Denna syftade till att i förstahand ange hur resursema för ekonomisk tillväxt på lång sikt borde fördelas pålänets kommuner. Härigenom skulle ett underlag skapas för att genom samordningav insatserna bygga upp en effektiv servicestruklur i form av bostäder, skolor,kommunikationer, vägar m. m. på lämpliga orter. Resultatenav denna länsplanering redovisades i slasverkspropositio-nen . Chefenför gjorde därvid vissa uttalanden om den framlidaregionalpolitiken vilka sedan godkändes av en enhällig riksdag (prop. 1969: 1bil. 13 s. 92, SU 1969: 11, rskr 1969: 11). Del finns skäl att här erinra omtvå av dessa. För del första uttalades att tillväxten i storstadsområdena bordedämpas och avlänkas till andra delar av landet. En strävan borde därvid varaall utveckla ett antal växlkraftiga stadsregioner lill attraktiva alternativtill storstadsområdena. För det andra uttalades alt länsstyrelsernas ochplaneringsrådens strävan atl i planeringen för de olika länen satsa på områdenmed god spontan växtkraft borde stödjas. Jag vill här också erinra omuttalandet finansplan alt regionalpolitiken i första hand måsteinriktas på orter och områden som bedöms kunna få en differentierad företagsstrukturoch arbetsmarknad. Ipropositionen om den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten (prop. 1970:75, SU 1970: 103, BaU 1970: 40, rskr 1970: 270 och 304) utvecklades ytterligarede regionalpolitiska målen. föreslogs elt utvidgat program medekonomiskt slöd om 1 200 milj. kr. Ett huvudmoment i ett framlidaregionalpolitiskt handlingsprogram angavs vara en klassificering av orter ochregioner med angivande av den typ av åtgärder som behövs för att lösa problemeni olika orts- En första sådan ortskalegori utgörs av de nuvarande trestorstadsområdena, dvs. En andra grapp bildasav de s. k. slorstadsallernaliven, dvs. orter eller regioner som erbjuder godalokaliseringsbetingelser för sådan verksamhet som har varitlokaliserad till framför allt storstadsområdena. För atl slorstadsallernalivenmed rimUga insatser skall kunna erbjuda förutsättningar som är någorlundalikvärdiga med storstädernas i fråga om kommunikationer, differentieradarbetsmarknad, utbildningsmöjligheter, kvalificerad service etc, måste manenligt vad chefen för framhöll inrikta sig på regioner somhar ett någorlunda stort befolkningsunderlag . Skall dessa regionerbli alternativ i egentlig mening lill de nuvarande storstadsregionerna, måstede ligga på ett betryggande avstånd från dessa. Eftersom de resurser som ärnödvändiga i delta sammanhang är begränsade, måste insatserna koncentreras tillett litet antal orter. En tredje ortslyp karakteriserades som regionalatillväxtcenlra, dvs. orter som vid sidan av slorstadsallernaliven kan fungerasom huvudorter för näringsliv och mera kvalificerad service. I propositionenuttalades att det är tUl denna ortstyp järate storstadsalternativen somhuvuddelen av de offentliga investeringarna bör koncentreras. Imars 1969 fick länsstyrelserna och planeringsråden i uppdrag att i samverkanmed kommunerna utarbeta regionala handlingsprogram länsprogram 1970 för atlange de konkreta samhällsinsatser som behövs om länsplaneringens målsättningarskall uppnås. Resultaten av detta arbete håller nu på all redovisas. Pågrundval av bl. a. detta material bedrivs f. n. elt arbete iinrikesdepartementet i syfte atl utforma elt regionalt handlingsprogram förhela landet. Avsikten är atl kunna presentera delta riksdag. Utvecklingenunder har inneburit en viss utjämning av de förut mycketstora skillnaderna mellan skogslänen och övriga delar av landet i fråga omarbetsmarknadsläget. Till en del torde denna utveckling kunna tillskrivas denalltmer intensifierade regionalpolitiken. är det uppenbart, atl detfortfarande finns betydande skillnader i sysselsättningsmöjligheter mellanolika regioner och delar av landet. Dendel av regionalpolitiken som avser direkta åtgärder i syfte alt ökasysselsättningen har i allt väsentligt inriktats på industrin. Man räknar med atlnära 13 000 nya arbetstillfällen har skapats genom detlokaliseringspoliliska slödel . Även investeringsfondernahar i betydande omfattning använts i regionalpolitiskt syfte.Sysselsättningseffekterna av fondfrisläpp i sådant syfte under perioden19631970 kan uppskattas tUl ca 7 000 nya arbetstillfällen inom områden medbehov av särskUda insatser för sysselsättning. Altlokaliseringsverksamhelen i så hög grad har inriktats på industrin ärnaturligt med hänsyn till atl industrins utveckling i de flesta fall har enavgörande inverkan på en orts sysselsättningsutveckling både direkt ochindirekt. Att industrin även kommer all spela en väsentlig roll inomregionalpolitiken är klart. Som har uttalats av statsmakterna är detdock nödvändigt att även servicesektorn tilldelas en väsentlig roll iregionalpolitiken om denna skall bli effektiv. har räknaimed att antalet sysselsatta inom industrin kommer all minska om åretfram lill . Däremot räknar man för tjänstesektorn som helhet med enårlig ökning med . För enbart de offentliga tjänsterna beräknasökningen lill . Det är rimligt all räknamed att förutsättningarna för alt satsa på industrin i regionalpolitiskthänseende begränsas av denna sysselsättningsutveckling, eftersom del är isamband med expansion som de största möjligheterna lill omlokalisering erbjudersig inom industrin. Den offentliga servicenhar stor betydelse inom regionalpolitiken, inle enbart därför all denexpanderar snabbi. En tillväxlfrämjande stimulans för lokaliseringsorternauppnås nämligen inte bara genom en viss kvantitativ lokalisering. Av lika storbetydelse är all orterna får ett tillskoll av kvalificerad arbetskraft som harledningsfunktioner av olika slag eller som sysslar med tekniskt ochvetenskapligt högt kvalificerat arbete. sådant lillskolt kan sedan i sintur ge underlag för uppbyggnad av en kvalificerad samhällsservice av elt slagsom nu finns endast i storstadsområdena. Mol denna bakgrand är detangeläget all servicenäringarna tilldelas en mer central roll iregionalpolitiken. Under senare lid har vikliga steg i denna riktning tagils.Elt målmedvetet arbete har inletts i fråga ora bl. a. den högre utbUdningenslokalisering till nya områden. fattade vidare beslut om altlokaliseringsstöd skall kunna utgå även för induslriservice samt centraladministrations- och förvall-ningsverksamhet av rikskaraklär inom den privata sektorn.Det system med obligatoriskt lokaliseringssamråd i samband med etablering ellerutvidgning i storstadsområdena, som statsmakterna fattade beslut om ,avses gälla även serviceverksamhet som inte väsentligen har lokal karaktär. Frågan om utiokaliseringav statliga verksamheter från har aktualiserats vid ett flertaltillfällen under . Övervägandena grundades till en börjanpå andra motiv än regionalpolitiska, exempelvis alt en lokalisering utanförstockholmsområdet skulle ställa sig billigare från stalsfinansidl synpunkt.1955 års långtidsutredning log upp frågan med mer allmänna utgångspunkter,nämligen som en åtgärd i syfte atl dämpa storslockholmsregionens tillväxt. Detvar mol denna bakgrund som utredning om utlokalisering av statligverksamhet tillsattes. Utredningen redovisade sina förslag i elt antal delbetänkandenoch ett slutbetänkande . De förslag lill utflyttning som utredningenlade fram var myckel omfattande. I utredningens slutbetänkande behandlades ca110 verksamhetsgrenar, vilka utgjorde en s. k. total utflyltningsgrupp. Avdessa bedömdes ett 20-tal vara relativt frislående och lokaliseringsorlen bordekunna bedömas efter vad som var lämpligt i varje särskilt fall. Återstående ca90 organ med 24 000 anställda hänfördes till vad utredningen kallade en stor ul-flytlningsgrupp.Vid en ulflyllning måste enligt utredningen gruppen hållas samman inom ellområde med goda kommunikationer såväl internt som med rikets olika delar. Ensådan stor utflyttning skulle dock enligt utredningen behöva föregås avytterligare arbets- och tidskrävande planläggnings- och undersökningsarbete.Utredningen sammanförde därför elt 30-tal verksamhetsgrenar ur den storagruppen till en liten utflyltningsgrupp med 3 800 anställda och föreslog atldessa myndigheter m. fl. skulle flytta ul från . Om inte ensamlad utflyttning skulle komma lill slånd föreslog utredningen separatutflyttning av dels tolv av verksamhetsgrenarna i den lillautflyttnings-gruppen, dels ytterligare 19 andra organ. Remissinstanserna varövervägande negativa lill utredningens förslag i slulbelänkandet. Vissa avutredningens delförslag har lett lill beslut av statsmakterna. Däremot harutredningens förslag i slulbelänkandet inle föranlett några sådana beslut. och fortifikationsförvallningenfick i uppdrag att vid den fortlöpande lokalförsörjningen för statiigverksamhet efter samråd med berörda myndigheter överväga lämpligheten av lokaliseringutanför storslockholmsområdet. De bägge myndigheterna mötte dock svårigheteralt fullgöra delta uppdrag och hemställde hosregeringen om ell särskilt organ för alt bereda frågor om utflyttning avstatlig verksamhet från . I anslutning lill de i1969 års stalsverksproposilion redovisade ställningstagandena tilllänsplanering 1967 uttalade alt en ökad lokalisering av statligverksamhet utanför huvudstadsregionen var önskvärd. I sitt utlåtande : 30framhöll bankoulskoltel med anledning av motioner om utflyttning av statligverksamhet från bl. a. att värdet av en utlokalisering från Stockholmgivetvis ligger inle bara i den avlastning av som äger rumutan i hög grad också i det lillskolt av arbetstillfällen som uppkommer i dennya lokaliseringsorten. Utvecklingen har alltsåmedfört alt motiven för en utflyttning av statlig verksamhet vidgats. Frågan omlokalisering av statiig verksamhet har sålunda alltmera kommit alt sättas in iett regionalpolitiskt sammanhang. Motivet all lätta på trycket i storstädernaskall ses mol denna bakgrund. har vidare strävan atl genomlokali- sering av statiig verksamhet utveckla vissa lillväxlcenlra tillmättsökande betydelse. Ijuni 1969 tillkallade jag särskilda sakkunniga för all undersöka vilkenstatlig verksamhet som borde flyttas ut från och lill vilkaorter som lokaliseringen borde ske. I uppdraget ingick atl se över både dencivila och militära förvaltningen. tillsalla utredningar med uppdrag atlse över organisation m. m. för olika statiiga förvaltningar har i regel fåttdirektiv om atl överväga frågan om lokaliseringen. Det gäller t. ex.domstolsverksutredningen, försvarets materielanskaffningsutredning, försvaretsfredsorganisationsutredning, transporlforskningsgruppen saml riksskatteverkskommittén. Delegationenföreslår i sitt första belänkande att vissa myndigheter och institutioner i sinhelhet skall omlokaUseras. Delegationenkommer alt i en senare etapp la upp frågan om att flytta ut även vissa delar avstatliga organ. Däremot avser delegationen inte atl särskilt behandla frågan omdelegering av arbetsuppgifter. Delegationen anger två huvudmotiv för sittförslag. Del ena motivet är alt medverka lill att dämpa expansionen istorstockholmsområdet genom alt åstadkomma en omlokalisering därifrån. Detandra motivet är att åstadkomma positiva effekter för den mottagande orten ochregionen. Delegationenanser alt ulflyllning av statlig verksamhet bör kunna ge samhällsekonomiska vmstergenom all medverka lill en bättre balanserad regional utveckling. Enutgångspunkt för delegationen har varit atl de verksamheter som omlokaliserasskall kunna bedrivas effektivt efter utflyttningen. Deproblem som framstår som dominerande för myndigheterna vid en omlokalisering äratt deras möjligheter lill kontakter med stalsdepartemenlen och samli befintliga andra organ och myndigheter försvåras. Dessa problemtorde dock i betydande grad kunna lösas genom särskilda insatser. De ökadekostnaderna för insatser för alt tillgodose sådana kontaktbehov vid enalternativ lokalisering bör enligt delegationens uppfattning accepteras avstatsmakterna. Närdel gäller frågan vilken statlig verksamhet som kan omlokaliseras hardelegationen gjort vissa avgränsningar. Sålunda har regionalt och lokaltinriktade verksamheter undantagits. Vidare har delegationen funnit altverksamheter som har omfattande kontakter med statsdepartementen och riksdageneller som har anknytning lill i stort sett hela den övriga förvaltningen inlebör flyttas. Frågan om omlokalisering av de statiiga bolagen kommer alt prövasi en senare etapp. Delegationensomlokaliseringsförslag omfattar 27 myndigheter och institutioner medtillsammans ca 5 500 anställda. Vidvalet av lokaliseringsorter har delegationen utgått från statsmakternasuttalanden all strävan bör vara att utveckla elt antal växlkraftigastadsregioner tiU attraktiva alternativ till storstäderna. Delegationenframhåller atl flera skäl talar för all insatserna koncentreras till elt relativtlitet antal orter. Ett sådant skäl är enligt delegationen alt de resurser somslår lill förfogande för all utveckla ell antal nya storstadsregioner ärbegränsade. Delegationens förslag innebär vidare all myndigheter med stortbehov av inbördes kontakter lokaliseras lill samma ort. Även detta talar föralt utflyttningen sker lill elt fåtal orter. Dessutom kan framlidaorganisationsförändringar försvåras om den centrala statsförvaltningen spridspå alltför många orter. Medhänsyn lill atl de största regionalpolitiska problemen kommer alt finnas iskogslänen anser delegationen alt viss statlig verksamhet bör lokaliseras även lillorter i dessa landsdelar. Meddessa utgångspunkter föreslår delegationen omlokalisering till , ,, , /, , , och Luleå.Delegationen framhåller dock atl även andra orter bör kunna komma i fråga. Bl.a. erinrar delegationen om all central statlig verksamhet lokaliserats lillÖrebro. Störningari produktionen kan uppslå och leda till ökadekostnader eller alternativt lägre effektivitet. Delegationen anser emellertidalt omställningssvårigheterna inle kommer alt bli av sådan karaktär och styrkaall de generellt sett bör hindra en omlokalisering. Det är enligt delegationendock angeläget all stora ansträngningar görs för alt lindra deomställningsproblem som uppslår för berörd personal. Det är vidare angelägelall omlokaliseringarna genomförs på elt sådant sätt alt störningarna i berördaverksamheter blir så små som möjligt. Delegationen lar här upp en rad konkretaproblem och anvisar olika lösningar för att komma lill rätta med dem. Närdel gäller lidsplanen för omlokaliseringen anser delegationen alt del är angelägelall de eftersträvade effekterna av omlokaUseringen kan uppnås så snart sommöjligt. Styrande för utflyttningen blir den lid som går åt för att anordna förvallningslokaleroch bostäder på lokaliseringsorterna. Med dessa utgångspunkter bör utflyttningarnakunna påbörjas efter del alt beslut om utflyttning har fatlatsoch vara avslutade efter elt sådant beslut. Intenågon remissinstans har ifrågasatt riktigheten av att åtgärder vidtas för attdämpa expansionen i storslockholmsområdet i syfte atl åstadkomma en bättrebalanserad utveckling. Opinionen är däremot splittrad när del gällerdelegationens förslag all använda lokalisering av centralstatiig verksamhet som ell regionalpolitiskt medel. Den klart övervägande delenav remissinstanserna tillstyrker detta. Vissa remissinstanser kräverytterligare utredningar innan beslut fattas. Somliga remissinstanser förordardock i första hand andra regionalpolitiska medel än utflyttning av helacentrala statliga organ. Att även den centrala statliga förvaltningen raåsteingå sora elt raedel i en aktiv regionalpolitik accepteras som regel. Vissaremissinstanser förordar atl i stället för utflyttning av hela organ delar aven verksamhet flyttas ut eller atl arbetsuppgifter och beslutsfunktionerdelegeras. Vidare framförs nyetablering av statlig verksamhet som éllalternativt medel. Principemaför urval av de organ som enligt delegationen bör kunna omlokaliseras möteringen erinran. Delegationens uppfattningall lokalisering av statlig verksamhet bör bedömas i ett samhällsekonomisktperspektiv delas av de flesta som har uttalat sig i denna fråga. Fleraremissinstanser för dock fram uppfattningen all delegationen har lagttyngdpunkten alltför mycket på de samhällsekonomiska aspekterna och därvid intei tillräcklig grad beaktat de företagsekonomiska faktorerna i betydelsen avstatsförvaltningens effektivitet och raöjlighet att ge fullgod service. Någraremissinstanser understryker starkare än delegationen de negativa verkningarnaav en ulflyltning på statsförvaltningens effektivitet till följd av försäraradekontaktmöjligheter och försvårad personalrekrytering. När del gäller valet avlokaliseringsorter biträder de flesta remissinstanserna utredningens förslag.Några anser dock all urvalet av lokaliseringsorter inle kan ske förrän de regionalpolitiskamålen har konkretiserats, bl. a. genom att ställning tagits till antalet slorstadsallemalivoch deras lokalisering. Flera länsstyrelser pekarpå alternativa lokaliseringsorter inom det egna länet. De myndigheter somföreslås bli omlokaliserade delar ofta delegationens principiella uttalanden iolika avseenden.