prop · FU03133 · 1971-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 133 är 1971 Prop.1971:133 Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i lagen (1959: 517) omförlängning av tiden för vissa servitut, m.m.; given den 1oktober 1971. Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver jordbruksärenden, föreslå att bifalla det förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt. UnderHans Maj:ts Min allernådigste Konungs och frånvaro: Ipropositionen föreslås att vissa tidsbegränsade norrländska skogs-servitut somförlängts nu slutgiltigt skall avvecklas. Lag om ändring i lagen (1946: 741) om förlängning av tidenför vissa servitut Härigenom förordnas, att 3 § lagen (1946: 741) om föriängningav tiden för vissa servitut skall ha nedan angivna lydelse. (Nuvarande lydelse) (Föreslagen lydelse) varom i 2 § sägs skall Nämndvarom i 2 § sägs skall bestå av tre ledamöter och till- bestå av tre ledamöteroch tillsät- sättas för område, som Konungen tas för område som Konungen be- bestämmer. Ledamöterna, av vilka stämmer. Ledamöterna, av vilka en tiUika skall vara ordförande i en tillika skall vara ordförande i nämnden, utses av Konungen. För nämnden, utses av Konungen eller envar av ledamöterna förordnas en myndighet som Konungen bestäm- suppleant. För envar av ledamöterna förordnas en suppleant. Har inom nämnden var ledamot sin mening och kunna ej tvåmeningar sammanjämkas, gälle ordförandens. Mot nämndens beslut må talan ickeföras. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligtdärå meddelad uppgift utkommit från trycket i . Lag om ändring i lagen (1959: 517) om förlängning av tidenför vissa servitut Härigenom förordnas, att 1 och 3 §§ lagen (1959: 517) omförlängning av tiden för vissa servitut skall ha nedan angivna lydelse. (Nuvarande lydelse) (Föreslagen lydelse) Är servitut, som innefattar rät- Är servitut,som innefattar rät tighet tUl skogsfång eller mulbete tighettUl skogsfång eller mulbete och som gäller till förmån för fas- ochsom gäller till förmån för fas tighet inom , Väster- tighet inomGävleborgs, Väster , , Västerbot- , ,Västerbot tens eller , begrän- tenseller , begrän- (Nuvarande lydelse) sat till , , eller tillfastighetsägarens livstid, och utgår gUtighetstiden före ,skall servitutet likväl bestå intill nämnda dag. Förlängning av servitutstideninträder dock ej med mindre servitutet alltjämt utövas. Ej heller förlänges tiden,om servitutet tillkommit eller blivit på angivet sätt tidsbegränsat först efterden . (Föreslagen lydelse) sat till , , eller tillfastighetsägarens livstid, och utgår giltighetstiden före ,skall servitutet likväl bestå intill nämnda dag. Förlängning av servitutstideninträder dock ej med mindre servitutet alltjämt utövas. Ej heller förlängestiden, om servitutet tillkommit eller blivit på angivet sätt tidsbegränsatförst efter . Om servitut som består vid utgången av dåalltjämt utövas och har betydelse som stöd för jordbruk på den härskandefastigheten, kan servilutets giltighetstid förlängas ytterligare, dock längsttill utgången av . Fråga om förlängning prövas av nämnd som avses i 2 §på ansökan av den härskande fastighetens ägare. Sådan ansökan skall göras föreutgången av . varom sägs i 2 § skall bestå av tre ledamöter och tillsättas för område som Konungen bestämmer. Ledamöterna, av vilka en tillika skall vara ordförande i nämnden, utses av Konungen. För envar av ledamöterna förordnas en suppleant. varom sägs i 2 § skall bestå av tre ledamöter ochtillsättas för område som Konungen bestämmer. Ledamöterna, av vilka entillika skall vara ordförande i nämnden, utses av Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer. För envar av ledamöterna förordnas en suppleant. Har inom nämnden var ledamot sin mening och kunna ej tvåmeningar sammanjämkas, skall ordförandens gälla. Mot nämndens beslut må talanicke föras. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligtdärå meddelad uppgift utkommit från trycket i . Haransökan enligt 1 § andra stycket gjorts före utgången av , gäller servitutettill dess frågan om förlängning sluUigt prövats. Utdragav protokollet över jordbruksärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenteni statsrådet pä . Närvarande:statsministern , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, . Chefenfor , statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om avveckling av vissa servitut,m. m. och anför. Genomändring i lagen (1959: 517) om förlängning av tiden för vissa servitutfick vissa tidsbegränsade servitut, avseende rätt tiU skogsfång och mulbete inorrlandslänen, sin giltighetstid förlängd intill . Lagenföregicks av en lag 1946 vilken medgav en giltighetstid för sådana servitutintill . Förlängningarna föranleddes av sociala skäl. Ibeslut uppdrog Kungl. Maj:t åt lantbruksstyrelsen och lantmäteristyrelsenatt gemensamt utreda frågorna om förekomsten och utövningen av ifrågavarande servitutoch om slutlig reglering av servitutens fortbestånd. I skrivelse den 19 mars1971 avgav styrelserna förslag i ämnet. Efterremiss har yttranden över förslaget avgetts av som hörtskogsvårdsstyrelserna i , , , Västerbottensoch , länsstyrelserna i , ochNorrbottens län som hört lantbruksnämnderna och överlantmätarna i samma län, servitutsnämnderna. () och . Lagen(1946: 741) om förlängning av tiden för vissa servitut avsåg sådana skogsfångs-och mulbetesservitut inom , , ,och , som var begränsade till , minst 15år, eller till servitutshavarens livstid. Utgick giltighetstiden under åren19471959, skulle enligt lagen servUu- tet bestå till (1 § första stycket).Detsamma gällde om servitutstiden utgått men servitutetalltjämt utövades (1 § andra stycket). Lagen innehöllvidare regler om ersättning och om verkan i sakrättsligt hänseende av att servitutstidenförlängts. För prövning av ersättningsfrågor tillsatte Kungl. Maj:t tre servitutsnämnder,en för , en för och en för de övriga länen. Servitutsnämndbestår av tre ledamöter, varav en är ordförande. Ledamot och suppleant förenvar av dem utses av Kungl. Maj:t (3 § första stycket). lag innebär ändring (prop. 1969:133, 3LU 1969: 58, rskr 1969: 343) att tiden för de skogsservitut, vilkasordinarie giltighetstid löper ut , förlängts tUl den 1 januari1972, under förutsättning att den ordinarie giltighetstiden var bestämd tillminst eUer till fastighetsägarens livstid. Förlängning inträder dockendast om servitutet alltjämt utövas. Tiden förlängs inte, om servitutettillkommit eller tidsbegränsats . Dessutom innebär lagen att de servitut,vars giltighetstid förlängts till genom lag, ocksåfått fortsatt giltighetstid till (1 § ochövergångsbestämmelserna). Ersättning skall betalas av servitutshavaren, om denbesvärade fastigheten tillskyndas olägenhet av någon betydelse genomförlängningen (2 § första stycket). Ersättningsfrågor prövas av servitutsnämnd(2 § andra stycket och 3 §). Servitutsnämndernaär identiska med de nämnda servitutsnämnderna för prövning aversättningsfrågor (kungörelsen (1959: 518) rörande tillämpning av lagarna den 6december 1946 (nr 741) och den (nr 517) om förlängning av tiden för vissa servitut). Anspråk på ersättningskall framställas hos nämnden från det förlängningen inträtt (2 §andra stycket). Ledamot och suppleant i servitutsnämnd utses av Kungl. Maj:t (3§ första stycket). Har ersättning i anledning av förlängning som skett enligt1946 års lag bestämts att utgå i form av avgäld, skall beslutet därom ländatill efterrättelse också med avseende på förlängning enligt lag, ominte servi-tutsnämnden på ansökan föreskriver annat. Sådan ansökan skall görasinom från det den nya förlängningen inträtt (övergångsbestämmelserna).När servitutstid förlängts enligt lagen, gäller servitutet som om det hadeintecknats den dag, från vilken förlängningen är att räkna (7§). Lantbruksstyrelsens och lantmäteristyrelsens utredning Styrelsernas förslag grundar sig på en undersökning omförekomsten av tidsbegränsade skogsservitut som genom styrelsernas försorg verkställtsunder genom särskUda utredningsmäni. ' Lantbruksdirektören och överlantmätarenNils Kvarby båda i . ningen har gått till så att 20 skogsbolag och andra störreskogsmarksinnehavare i de fem norrlandslänen tillfrågats om förekomsten avtidsbegränsade skogsfångs- och mulbetesservitut som besvärar uppgiftslämnarensmarker. Utredningsmännen har även haft överläggningar medföreträdare för och Mo och , vilka bolag är destörsta skogsmarksägarna i länen. Vidare har skriftlig förfrågan om förekomstenav tidsbegränsade skogsservitut som besvärar enskild mark tUlställts de femberörda skogsvårdsstyrelserna, sju provins- eller länsförbund av RiksförbundetLandsbygdens folk och sju skogsägareföreningar. Dessutom har uppgift inhämtatsom servitut som prövats av servitutsnämnd for fastställande av ersättning isamband med förlängning av giltighetstiden enligt 1946 och lagar.Enligt undersökningen har genom markägare redovisats sammanlagt 936 servitutshavare,medan antalet servitutshavare enligt servitutsnämndernas akter är 745.Förklaringen härtUl kan enligt utredningsmännen vara att bolagen i sinauppgifter tagit med servitut vilkas giltighet gått ut men som fortfarande medbolagets tillåtelse, utövas utan att de behandlats vid servitutsnämnd. Detstörsta antalet servitutshavare har redovisats för . har inte redovisats något servitut. Med de inhämtade förteckningarna över servitutshavare somgrund har utredningsmännen undersökt hur servituten utövas. Vid undersökningenhar medverkat lantbruksdirektören, överlantmätaren och vissa representanter förlantbruksnämnden och länslantmäterikontoret i resp. län liksom kommunala förtroendemän.I betydande utsträckning har kontakt tagits per telefon med servitutshavare.Detta gäller samtliga servitutshavare som vid undersökningen uppgetts utöva servitutetoch som varit anträffbara med telefon. Undersökningen har visat att det endastär 285 servitut som alltjämt utövas till någon del, motsvarande ungefär 30 o/av antalet servitutshavare enligt markägar-uppgifterna. Procentandelen ärbetydligt högre för än för övriga län. Utredningsmännen uttalaratt även om den verkställda undersökningen ur den enskUdes synpunkt aldrig kanbli helt invänd-ningsfri, så utgör den i alla fall en genom officiella organoch med rimlig arbetsinsats gjord bedömning av hur många servitutshavare somalltjämt utövar servitut. Servitutsbavarna har i samband med undersökningentillfrågats om de anser att servitutet har påtaglig eller ringa betydelse fördem själva. I 124 fall eller av har uppgetts att servitutethar ringa betydelse. I övriga 161 fall eller 56 "/o av anser ser-vitutsutövarnaatt servitutet har påtaglig betydelse åtminstone till någon del eller i någothänseende. Bedömningen avser främst rätten till brännved och hänförs sannoliktinte till virkets rotvärde som anses obetydligt utan till uppfattningen att det överhuvud taget kan vara svårt att få tillgång till brännved på annat sätt. I defall servituten innefattar rätt till husbyggnadsvirke, anses detta förhållandeofta ha påtaglig betydelse. Rätten till småvirke, dvs. hässje- och stängselvirke,tillmäts i allmänhet ringa eller ingen betydelse. Rätten till mulbete och slätter,vilken sistnämnda nyttighet inte omfattas av 1946 eller förlängningslagar,anses oftast helt sakna betydelse för innehavaren. Utredningsmännen har även redovisat uppgifter om den typav fastighet till vars förmån servitutet gäller (jordbruksfastighet, annan fastigheteller fritidsfastighet) och om servitutsutövarens eventuella bosättning påfastigheten i fråga. Uppdelningen har gjorts på grundval av fastighetensanvändning, oavsett hur den är taxerad. Undersökningen visar att 70 o/o avfastigheterna är jordbruksfastigheter som bebos av ägarna. Utredningsmännenredovisar även arealfördelningen för samtliga servitutsutövares brukningsenhetereller fastigheter. Uppgifterna har hämtats års lantbruksregister iden mån brukningsenheter-na finns med där och i övrigt årsfastighetstaxeringslängd. Det framgår att 42 o/o (i 73 o/o) haren åkerareal av högst två hektar och 60 o/o en skogsmarksareal av högst tiohektar. Beträffande de brukningsenheter som återfinns ilantbruksregistret har undersökning gjorts om åldern hos servitutsutövarna,varav framgår att medelåldern är relativt hög. Utredningsmännen anser att den bedömning som gjorts pågrundval av servitutsutövarnas uppgifter sannolikt innebär en viss uppvärderingav servitutens betydelse. Enligt utredningsmännen visar undersökningsresultatet attde tidsbegränsade skogsservituten inte har någon ekonomisk betydelse i vedertagenbemärkelse för servitutsutövarna annat än i undantagsfall. Rätten tillhusbyggnadsvirke torde dock speciellt i alltjämt kunna ha vissekonomisk betydelse. Det är oftast inte lönsamt att anskaffa skogsproduktergenom utövande av servitut på grund av spridda virkesuttag, stora avstånd, småkvantiteter och en krånglig administration med uttag efter anvisning. Den tekniskautvecklingen leder till att behovet av servitutsprodukter förfastigheternas eget bruk minskar efter hand (el- eller oljeeldning, plåttak,trådstängsel etc.) och virkesuttag för avsalu ingår inte i servitutsbegreppet. Även på annat sätt minskar enhgt utredningsmännen detidsbegränsade servitutens betydelse som stöd för jordbruk. Av de 285härskande fastigheterna kan ungefär 70 "/o betecknas somjordbruksfastigheter, emedan där alltjämt bedrivs någon form av jord- eUerskogsbruk. En mindre del av dem bebos dock ej av ägaren. Övriga fastigheter hardefinitivt övergått till att utgöra bostads- eller fritidsfastigheter. Sannoliktkommer denna utveckhng att fortsätta . innebäratt antalet utövade servitut minskar efter hand, som de kvarstående servituteni allt mindre omfattning kommer att fylla sin ursprungliga uppgift som stöd försmåjordbruket. UtredningsmännenframhåUer att från de tjänande fastigheternas synpunkt leder den tekniskautvecklingen inom skogsnäringen till dels ökade svårigheter att över huvudtaget anvisa lämpliga virkesuttag för servitutsutövarna och dels, i de falldetta är möjligt, till ökade kostnader för tillgodoseendet av servitutsbehoven.De tidsbegränsade skogsservituten liksom för övrigt skogsservituten iallmänhet hör inte hemma i ett modernt skogsbruk. Pågrund av vad som kommit fram vid undersökningen anser utredningsmännen atttillräckliga skäl inte föreligger att genomföra en ny generell förlängning avde tidsbegränsade skogsservituten utgång. För att avvecklingenav de tidsbegränsade skogsservituten skall kunna ske under smidiga former ochmed hänsyn främst till förhållandena i , förordarutredningsmännen emellertid vissa övergångsregler av i huvudsak följandeinnebörd. Servitut som alltjämt utövas och har betydelse som stöd för jordbrukpå den härskande fastigheten skall gälla eller intill den 1januari 1974. Om prövning av visst servitut påkallas hos servitutsnämnden underangiven tid, skall nämnden kunna förlänga servitutet ytterligare ,högst . Förutsättningen för sådan förlängning skall vara att servitutetfortfarande utövas och har betydelse som stöd för någon form av jordbruk på denhärskande fastigheten. skaU också på begäran pröva frågan omersättning för servitutet. Utredningsmännenhar övervägt om det för förlängning av servitut enligt övergångsreglerna börkrävas viss minimiareal åker på den härskande fastigheten, exempelvis tvåhektar. En sådan arealgräns skulle uppenbarligen kunna föranleda praktiskasvårigheter vid tillämpningen, bl. a. med hänsyn till flytande ägoslagsgränseri berörda bygder. Av undersökningen framgår beträffande den ungefärligaarealfördelningen hos de fastigheter vars innehavare alltjämt utövartidsbegränsat servitut att inte mindre än 120 fastigheter eller av helaantalet omfattar högst två hektar åker eller ingen åker alls. I Norrbottenslän är inslaget av härskande fastigheter av denna typ relativt sett betydligtstörre. Med hänsyn härtill kan det enligt utredningsmännens mening knappastkomma i fråga att i övergångsreglerna tillämpa mi-nimiarealen två hektar ellernågon annan arealgräns för åkerinnehavet på den härskande fastigheten. Detförefaller också bäst överensstämma med de tidsbegränsade servitutens syfte attvid prövningen enligt övergångsreglerna ställa små krav på jordbrukensstorlek. Småjordbruk som övergått att vara fritidsfastigheter bör dock ej kunnaaccepteras som härskande fastigheter i fortsättningen, oavsett deras ägoslagssam-mansättning.Om jordbruksdriften i stor utsträckning nedlagts bör fas- tigheten dock kunna accepteras, om ägaren bor kvar och ärsysselsatt i eget skogsbruk. Likaså bör det förhållandet att ägaren har sinhuvudsakliga sysselsättning utanför fastigheten självfallet inte innebära hinderför förlängning. Frågan om tidsbegränsat servituts betydelse som stöd för någonform av jordbruk bör sålunda prövas från fall till fall. Lantbruksstyrelsen ochlantmäteristyrelsen har biträtt de av utredningsmännen framlagda synpunkternaoch förslagen. Samtliga remissinstanser anser att förekomsten ochutövningen av de tidsbegränsade skogsservituten i nu utretts så att enslutlig reglering av frågan om servitutens fortbestånd är möjlig. Remissinstansernadelar utredningens uppfattning att de tidsbegränsade skogsservituten nuslutgiltigt bör avvecklas. Så gott som samtliga remissinstanser förordar ellervill ej motsätta sig övergångsregler av i huvudsak det innehåll som utredningenföreslagit. För en omedelbar avveckling när nuvarande förlängningstidutgår uttalar sig i , servitutsnämndenför , och och . I samband därmed framhåller i Norrbottenslän att samhället bör kunna kompensera eventuella negativa konsekvenser av att servitutenupphör vid utgången av genom tUlämpning av annan mera generelltverkande sociallagstiftning. En sådan lösning bör enligt äveneftersträvas med hänsyn till att nu gällande skyddsregler tiU förmån för skogsservitutenfaller bort när fastighetsbildningslagen och jordabalkenträder i kraft. , och Jämtlandslän vill i andra hand, med hänsyn till att frågan om servitutens fortbeståndvid tidigare lagstiftning i ämnet synes ha sammankopplats med den pågåendejordbruksrationaliseringen, inte avvisa tanken på en förlängning av servituteni huvudsak efter de av utredningen angivna riktlinjerna. För att utövning avjordbruk skall kunna anses föreligga torde det inte vara tillräckligt medodling av en trädgårdstäppa. Men i övrigt bör man enligt servitutsnämnden inteuppställa för stora anspråk. Beträffande bostadsfastigheterna kan undantag ien del fall kanske vara motiverat av sociala skäl, exempelvis när fastighetenbebos av en ålderstigen ägare. ifrågasätter om inte enlagstiftning om ytterligare förlängning av de tidsbegränsade servituten börkunna begränsas till rättigheterna till vedbrand och husbyggnadsvirke. Den avutredningen föreslagna speciella förlängningstiden om högst synesförutsätta en prövning i det särskilda fallet om och när den härs- kände fastigheten kan bli föremål för fastighetsreglering.Eftersom en sådan bedömning ofta torde bli vansklig, anser servitutsnämnden detvara lämpligare med en enhetlig förlängningstid, exempelvis till den 1 januari1980. Även Skogsindustriernas samarbetsutskott anserutredningens förslag till övergångsbestämmelser vara i huvudsak godtagbart, omman stannar för en förlängning av servituten. Enligt utskottet börförlängningen dock omfatta endast rätten till vedbrand och byggnadsvirke,eftersom de övriga rättigheter som servituten avser helt saknar praktiskbetydelse. Som ytterligare villkor bör enligt utskottet uppställas att denhärskande fastigheten inte har tillgång till husbehovsskog på egen mark. Vidarebör det klart utsägas att de servitut, vars giltighetstid förlängs, inte skallha någon särställning i förhållande tUl övriga servitut vid fastighetsregleringeller upphörande enligt fastighetsbildningslagen. för föreslår en första övergångstidpå för alla utövade servitut. Sådan förlängning bör tilllåtas underoförändrade villkor och för det pris som redan bestämts för varje servitut.Frågan om servitut utövas eller inte bör prövas mycket liberalt och till dehärskande fastigheternas förmån. a. bör utövandet inte anses ha upphörtbara därför att ved och virke inte tagits ut , eftersom skälendärtill kan vara av många slag. Efter en sådan generell förlängning kan detvara befogat med en individuell förlängning efter deprinciper utredningen föreslagit. Här kan det finnas skäl att endast jordbruk med en även härvidlag liberal tolkning får möjlighet till förlängning. Servitut som innefattar rätt till skogsfång eller mulbetepå skogsmark (skogsservitut) bildades tidigare i ganska stor utsträckning, särskilti . I en del fall gäller de av ålder och i andra fall har de bUdats vidlaga jorddelning. De flesta har emeUertid kommit till genom avtal. Detidsbegränsade skogsservituten utgör en mindre del av det totala antalet skogsservitut.De är i princip underkastade samma regler som gäller för skogsservitut iallmänhet. träder fastighetsbildningslagen (1970: 988) ochden nya jordabalken i kraft. Servitut som avser skogsfång får inte bildasgenom fastighetsreglering (7 kap. 2 § första stycketfastighetsbildningslagen). Vidare får sådana servitut liksom servitut avseendebete upphävas genom fastighetsreglering, även om de allmänna förutsättningarnaför ändring av servitut inte föreligger (15 § lagen (1970: 989) om införandeav fastighetsbildningslagen). Det blir efter jordabalkens ikraftträdande inteheller möjligt att avtala om servitut som avser rätt till skogsfång eller bete(14 kap. 4 § jordabalken). Enligtlagen (1959: 517) om förlängning av tiden för vissa servitut har vissatidsbegränsade norrländska skogsservitut, som enligt en lag isamma ämne förlängts till , ytterligare förlängts, försttill och genom lagändring till den 1 januari 1972.Sistnämnda förlängning skedde sedan 1969 års riksdag uttalat sig för engenerell förlängning av de ifrågavarande servituten. I den proposition som lågtill grund för sistnämnda förlängning (prop. 1969: 133 s. 13) framhöU jag att1959 års lag, Uk-som lag i samma ämne, var avsedd som ett provisoriumtill dess det ifrågavarande fastighetsbeståndet genom sammanslagningar eller påannat sätt fått en sådan struktur att servituten i stort sett spelat ut sinroll. På grundval av en gjord undersökning uppskattadesantalet tidsbegränsade skogsservitut till omkring 1 000. Undersökningen gavemellertid inte något besked om hur många av dessa servitut som alltjämtutövades. I överensstämmelse med vad som uttalats av riksdag bordedärför den ordning som gällde enligt lag bestå tillden . Jag förutskickade att jag skulle återkomma medförslag till slutlig lösning av frågan om servitutens fortbestånd. Lantbruksstyrelsenoch lantmäteristyrelsen har gemensamt utrett frågan omförekomsten och utövningen av berörda skogsservitut och frågan om en slutligreglering av servitutens fortbestånd. Av utredningen framgår klart att servitutensbetydelse numera har avtagit starkt. En undersökning , som lågtill grund för den första förlängningslagen, tydde på att minst 2 000tidsbegränsade skogsservitut utövades. Det totala antalet aktuella servitut ärenligt den nu gjorda utredningen 936. Den närmare undersökning som gjorts påfältet visar att det endast är 285 av dessa servitut som alltjämt faktisktutövas till någon del. Även om fältundersökningen inte är helt exakt, gerutredningen dock vid handen att frågan om slutlig reglering av detidsbegränsade skogsservituten endast gäller omkring 300 servitut. Enligt servitutsbavarnasjälva har endast omkring hälften av dessa servitut påtaglig betydelse tillnågon del eller i något hänseende. Med hänsyn till den pågåendestrukturrationaliseringen inom jordbruket och den förhållandevis högamedelåldern hos servitutsbavarna torde enligt min uppfattning kunna förväntasatt flertalet av de berörda servitutsbavarna, som oftast innehar småjordbruksfastigheter, inom en relativt kort tidsrymd kommer att upphöra medjordbruksdriften. Jag delar utredningens och remissinstansernas uppfattningatt de tidsbegränsade skogsservituten inte längre har ekonomisk betydelse ivedertagen bemärkelse för servitutsutövarna annat än i undantagsfall.