prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — ,statskontoret, styrelsen för , industri, , länsstyreberna i , ,och , länsläkaren i , hcdsovårdsnämndernai och , , , Svensk industriförening.Svenska institutet för konserveringsforskning, KMÄ, ,, handelskammare, handelskammaren för Örebrooch , handelskamrarna i , och , Västernorrlandsoch läns handelskammare, och Södermanlandshandelskammare, centrala restaurangaktiebolag, hotell- ochrestaurangförbund, och . Många remissinstanser påpekar alt sådan egenlUlsyn sedanflera år är anordnad inom olika områden av livsmedelshanteringen. Frågan ora de små förelagens egentillsyn uppmärksararaasbl. a. av , sora anser atl kontrollen av dessaföretags produkter raåste underställas lika höga krav som hos de störreföretagsenheterna. betonar alt det primära ansvaret för atlde olika bestäraraelserna ora hygien och andra förhållanden vidlivsraedelsfram-slällningen efterlevs måste vila på tillverkaren själv.Förbundet hälsar därför med tillfredsställelse all principen om obligatoriskegenlUlsyn blir lagfäst. Det är dock omotiverat atl, sora LSK gjort, särskiltfrarahålla all de större industrierna raed tUlverkning av öratåliga livsraedelbör övervakas effektivare . Den skärpta offentliga kontrollen ochföretagens egentillsyn vid produktionsslällena i får inte någonmotsvarighet för produkter som tillverkals i utlandet. För att övervakningssystemetinte skall bli snedvridet, bl. a. tUl kostnadsnackdel för den svenskatillverkningen, måste en produktkontroll av importerade livsmedel ske redan vidgränspassagen såsom redan sker med kött- och charkuterivaror och fjäderfä. och haranslutit sig till yttrande. I allt väsentligt sararaasynpunkter framförs av Kemikontoret. Även anserdet nödvändigt att sätta in kontroll av utländska livsmedel motsvarandeegentUlsynen redan vid själva iraporttUlfällel. tillstyrker en lagstadgad egentillsynraen frarahåller alt den i vissa fall kan föranleda praktiska svårigheter förhandeln bl. a. i fråga ora importen av färsk frukt samt färska bär ochgrönsaker. Enligt internationell praxis skall beträffande dessa varorreklamationer och anvisningar alltid ske omgående i samband med självainförseln. Del anses inle praktiskt raöjligt alt redan vid detla tillfällekonstatera förekorasl av för stora raängder bekärapningsmedelsrester ellerförbjudna tillsatser. Inlernalionella överläggningar raed svenska dellagandepågår Prop.1971: 61 172 om införande av någon form av certifikaltvång iexportländerna, vUkel syftar till alt man skall kräva särskUt bevis ora allvarje enskilt varuparti undersökts på etl vederhäftigt sätt ifråga oraförekorasl av bekärapningsmedelsrester och tillsatser. det tänktacertifikalsysteraet korabineras med stickprovskontroll vid svenska gränsenefler sararaa raönster som redan sker på växlskyddsområdel, borde enligtGrossislförbundet någon offentlig kontroll eller enskild egentillsyn iefterhand inle behöva komma i fråga. för färsk frukt anför i huvudsakliknande synpunkter sora . En del reraissinstanser avstyrker obligatorisk egentillsyneller ställer sig kritiska lill förslagel i denna del. Sålundabetvivlar i all egentiUsynen kan väntas medföranågra förbättringar. Del är aldrig tillrådligt all i lag skapaslraffsanklionerade skyldigheter sora raåste bli svårdefiniera-de ochsvårkontrollerade. Länsveterinären i betvivlar attbeslämraelsen om egentillsyn går all genomföra för alla livsmedelsföretag.Enligt bör föreskriften ora egentillsyn ulgå urlivsraedelssladgan på grund av bl. a. svårigheten all övervaka egentiUsynenoch de uppenbara nackdelarna raed all kontrollanterna inora egentiUsynenkommer i beroendeställning till förelagarna. ifrågasätter ora nyttan av egentiUsynen verkUgenkan koraraa att raotsvara de stora kostnader för tillsynen sora slutligendrabbar konsuraenterna. En offentiigt sanktionerad egenliUsyn kan ocksåutnyttjas på ell propagandaraässigt sätt. anför att den driftskonlroll sora vissa förelag redan genomfört påfrivillig väg sannolikt koraraer att vinna inslag även hos andra företag. Ensådan ordning synes vara tUlräcklig. Enligt i kan enobligatorisk egenlUlsyn bli en ekonomisk börda för de raindre och raedelsloralivsrae-delsföretagen i glesbygderna utan all raan därigenora når ökad hygien ilivsraedelshanteringen. Faran för ökade kostnader, praktiska svårigheter förraindre Uvsraedelsförelag och risken för ökade livsmedelspriser åberopas ävenav länsveterinärerna i , och , hälsovårdsnämndernai och samt gatukök och kiosknäring.Liknande skäl men också den oraständighelen att de raindre och medelstoralivsmedelsföretagen komraer i ell särare konkurrensläge i förhållande lill destörre förelag sora redan byggt upp en ändaraålsenlig intem driftskonlrollåberopas av länsstyreberna i och , hälsovårdsnämnderna iGävle, , , , , och samt . Länsstyrelseni betonar alt en för långt driven obligatorisk egentUlsyn innebärrisk för all raånga raindre och raedelslora förelag slås ul från raarknaden. Etlstort antal remissinstanser uttrycker tveksamhet men vill inte avstyrkaförslagel ora obligatorisk egentillsyn. krävs att någon myndighet kontrollerar all företagarnaverkligen utövar egentillsyn i erforderlig utsträckning för all del skall varanågon mening med bestäraraelsen. Eflersora bestämmelsen bara blir tillärapligpå verksamhet i , kan delta leda till att den svenska tiUverkningenbelastas med kostnader som inte drabbar iraporlerade livsmedel. Därigenomåsidosätts principen om konkurrens på lika vUlkor. Liknande mening har Skåneshandelskammare. i Stockholmslän vill inle motsätta sig att egentiUsynen genomförs som en korapletleringtill den offentliga livsmedelskontrollen. Men raan raåste räkna raed lång tidinnan egentiUsynen kan förverkligas helt. Det finns ännu knappast tillräckligtmed kompetent personal för dessa uppgifter. Del är ofrånkoraligl atlegentiUsynen blir myckel kostsam och särskUl hårt kommer atl drabbasmåförelagen. Enligtveterinärstyrelsen är en till förhållandena väl anpassad egentillsynsjälvklar. Många kvalitelsraedvelna livsraedelsinduslrier har också ell egetinternt övervakningssystem av del slag LSK åsyftat. EgentiUsynen får inle bliell av myndigheterna sanktionerat led i elt effektivare offentligtkontrollsystem. För att ge egentiUsynen den dignitet LSK syftar tUl måste denenligt veterinärslyrelsen ledas av en föreståndare med tjänstemannaansvarinför livsraedelsmyndighel. Om konsumenterna inle skall få uppfattningen allegentUlsynen är en del av den offentliga kontrollen bör bestäraraelser härominflyta i lUlärapnings-anvisningar i stället för i livsraedelssladgan. 7 § bördärför ulgå i sin helhet. Veterinärslyrelsensåsikt atl 7 § ora egentillsyn inle är nödvändig delas av länsveterinärerna iGöteborgs och , , och samthälsovårdsnämnden i . Enligtlärarkollegiet vid kan egentiUsynen få konsekvenser som ärstora och svåra all överblicka. Innan slutiig ställning tas till förslagel, böruppläggningen och den praktiska utformningen av egentiUsynen mera ingåendeutredas. Också SVA önskar enutredning ora egentiUsynen. Anstalten motsätter sig emellertid inleegentiUsynen som sådan utan anser den vara inle bara önskvärd utan ocksåsjälvklar. Medhänsyn till den kostnadsökning som en egenliUsyn väntas få för småförelagenanser några remissinstanser atl bestämraelserna därora bara bör tiUärapas påstörre förelag sora hanterar särskilt öratåliga livsmedel. EgentiUsynen skullebli frivillig för andra och raindre före- 1971: 61 174 tagare,beträffande vilka man helt skulle lila till den offentUga kontrollen. En annanmöjlighet anses vara att livsraedelsmyndigheterna får bestämraa i vilka fallegentUlsyn raåste anordnas. Förslag med denna innebörd fraraförs avlänsstyreben i , länsläkaren i ochlänsveterinärerna i och . Flera av nu refereradereraissinstanser är tveksararaa inför den obligatoriska egentUlsynen också avdet skälet all kostnaden för tillsynen kan väntas höja konsumentpriserna. Dennauppfattning framförs även i andra yttranden. ifrågasättersålunda ora kostnaderna kan koraraa alt motsvaras av resultat sora står i proportionlill de ökade kontrollåtgärderna. Med utgångspunkt från LSK:s kalkyler beräknaskostnaderna för den offentliga laboratoriekonlroUen av livsraedel i sin helhetuppgå lill ca 25 milj. kr. Förelagens kostnader för egentUlsynen, soraockså bygger på laboralorieundersökningar, har inle närraare kunnatpreciseras. Myndigheternas krav i detla hänseende torde emellertid bliväsentligt större än i fråga om den offentliga kontrollen. Socialstyrelsenanser det inle orealistiskt all uppskatta kostnaderna för del allraänna ochförelagen gemensamt för egentiUsynen enbart för de laboratoriemässigalivsraedelsundersök-ningarna tUl lägst 90 railj. Detta koraraeralt belasta konsuraenterna indirekt skattevägen och genora en direkt prisökningpå livsmedlen. Kostnadsökningen kan vara motiverad, om därigenom skapasgarantier för en bättre folkhälsa. Orafatlningen av kontrollen ochegentiUsynen raåste eraeUertid baseras på en vetenskapligt gmndad utredning omvilka hygieniska och andra fördelar man kan vinna genom ökade insatser. Delivsmedel, som måste kontrolleras särskilt noga och därigenora fördyras raesl,är frärast sådana sora redan nu är koslsarama för konsuraenterna, i första handkött- och charkuterivaror. Även måttliga prishöjningar på dessa produkterkoraraer all drabba låginkomsttagarna hårdast. Risk finns för alt dessainriktar sin konsumtion på andra billigare livsraedel sora är faltiga påprotein och andra väsentiiga näringsäranen. En sådan utveckling ingerallvarliga farhågor från medicinsk synpunkt. EgentiUsynen kan också raedföra ensnedbelastning av företagens kostnader tUl förfång för konsumenterna i andrahänseenden. Stora förelag får proportionellt mindre utgifter för egentiUsynenän sraå företag, vilket motverkar strävandena att stimulera små enheter iutbyggnaden av etl närbulikssyslera. Liknandesynpunkter anförs av länsläkaren i , hälsovårdsnämnderna iMalmö, , och särat och . Genteraotdenna uppfattning ora den offentiiga kontrollens och egentillsynenskostnadsmässiga effekt har några remissorgan gjort vissa invändningar. Sålundauttalar länsveterinären i all den intensifierade övervakningeninle enbart kan ses som koslnadskrä- Prop.1971: 61 175 Tvärtom kommer stora utgifter att sparas inle bara för altotjänliga livsmedel kasseras på elt tidigare stadium utan också genom dekvalitetsförbättringar som måste följa av den ökade kontrollen och tillsynen.Med utgångspunkt från att konsumenterna orasäller ca . om årelpå livsmedel kan utgiftsökningen på grund av en intensifieradlivsmedelsövervakning endast uppgå lill ell par proraUle. Länsveterinären iBlekinge län anser också att farhågorna för oriraliga kostnadsökningar sora enföljd av egentiUsynen måste betecknas sora överdrivna. Isaraband med frågan ora egentiUsynen har i raånga yttranden uppraärksararaatsförslagel att den nuvarande frivilliga kontrollen enligt kungörelseora fjäderfäslakt och föreskrifter rörande bl. a.charkulerilUlverkning bör ersättas av del nya systerael raed obligatoriskegentillsyn genora företagarna själva. Detla förslag tillstyrkes av . Övriga reraissorgan sora uttalat sig i denna sak berörendast kontrollen av fjäderfäslaklen. De avstyrker en övergång från offentligkontroll lill egentillsyn vid fjäderfäslaklerierna. Med hänvisning lill denreservation som fyra ledamöter och en expert i LSK avgetl föreslår de i ställetatl slakleritvång införs för fjäderfä i likhet med vad som redan gäller annatkött enligt köttbesiklningslagen. Enligtveterinärstyrelsen har frivillig offentlig kontroll vid fjäderfä-slakt varitell praktiskt led i utvecklingen mot en allt bättre hygienisk standard påslakleriområdel. Den aUmänna költhygienen har också påtagligt höjts vid dereguljära kontrollslakterierna, sora frivUligt ställts under offentiigkontroll, och genom det slakleritvång som kommunerna frivilligt infört. Som etlfortsatt steg mot en framlida obligatorisk kontrollslakt har styrelsenföreslagit möjlighet all införa slakleritvång också beträffande fjäderfä. Enobligatorisk och intensifierad offentlig kontroll torde för vissa speciellaområden erbjuda stora praktiska fördelar. Lärarkollegietvid har reagerat mot förslaget att ersätta den friviUigaoffentliga fjäderfäkonlroUen raed en egenlUlsyn sora enligt kollegiet blir enraindre säker förra av kontroll. I enlighet raed reservationen börfj'äderfäkontrollen utvecklas till etl slakleritvång enligtköttbesiklningslagen. SVAmotsätter sig den försvagning som skulle bli följden av att byta ul denfrivilliga offentliga kontrollen mot egentillsyn vid fjäderfäslakt. I ställetbör slakleritvång beträffande fjäderfä successivt införas raen en alltför snabbövergång till slakleritvång skulle få stora ekonoraiska konsekvenser för raångasmå företagare i fjäderfäbranschen. Länsveterinäreni påpekar alt en egentillsyn vid fjäderfäslakterier avkontrollanter utan tjänstemannaansvar står helt i strid med internationellpraxis. Liknandesynpunkter mot en egentiUsyn och till fördel för slakteri- tvång i fråga om fjäderfä fraraförs av försvaretssjukvårdsstyrelse, styrelsen för , statens institut förhantverk och industri, , länsläkaren iBlekinge län, länsveterinärerna i , , , Jämtlandsoch , hälsovårdsnämnderna i , , , ,, och , och , Veleri-närförbundetsaral Husmodersförbundel. I flera reraissyltranden särskilt från myndigheter betonasviklen av atl livsmedelsstyrelsen meddelar riktlinjer för egentiUsynen.Riktlinjerna anses inte böra göras alltför generella utan helst utformassärskilt för varje typ av hantering. a. är del viktigt raed bestämmelser omjournalföring hos företagen. Delsaraina gäller frekvensen av provtagningar ochanalyser som närraare bör preciseras för de delar av branschen, där sådanaundersökningar raåste företas för atl egentiUsynen skall kunna bli tUlfredsstäUande.Synpunkter av detla slag har fraraförls av bl. a. veterinärslyrelsen,länsstyrelserna i , , och , hälsovårdsnämndernai , , , , och , länsveterinärerna iBlekinge, och saml . Önskeraål om alt närmare riktlinjer meddelas om i vilkenutsträckning och på vad sätt egentillsyn bör ske har framförts från vissa hållinora näringslivet t. ex. Kemikontoret, KF, , , och . Några remissinstanser påpekar atl en viktig fömlsällningför alt elt system med egentUlsyn hos företagen skall fungeratillfredsställande är att både företagsledning och de anställda har en bättreutbUdning i livsraedelshygien än f. n. Så anser i Kronobergslän, ludsovårdskonsuleiiters förening, länsläkaren i ,veterinärstyrelsen, länsveterinären i , hälsovårdsnämnderna iVästerås och , . Riksförbundetgatukök och kiosknäring och . LSK:s uttalande alt raan när del gäller konlroUpersonalnoga måste skilja mellan den offentliga livsmedelskontrollen och företagarnasegentillsyn samt atl en offentlig kontrollant inte får åta sig uppdrag inomegentiUsynen har föranlett kommentarer i några yttranden. iÖrebro län och hälsovårdsnämnden i frarahåller atl den offentligakontrollen inte får ske genora anlitande av enskilda företag utan endasl avsamhällets egna organ. för konserveringsforskning betonaratl man raåste se till att vissa personalkategorier inle koramer iberoendeställning genom att medverka i både egentiUsynen och denoffentiiga kontrollen. Andra remissinstanser har den uppfattningen all förelageni sin egentiUsyn i viss utsträckning bör kunna anlita tjänstemän och organinora den offentiiga livsmedelskontrollen. Prop.1971: 61 177 attpå mindre orter en inte tUl fullo utnyttjad besiktningsveterinär vid etlkontrollslakteri också skall kunna vara ansvarig för samma företagsegentillsyn. Förhållandet är givetvis annorlunda då del gäller tjänstemän meddirekt uppgift atl kontrollera ell förelags egenlUlsyn. utgår från atl raöjlighet skall finnas för dess raedleraraaratl anlita hälsovårdsnärandernas Ijänsteraän i deras egentillsyn. När delgäller laboratorieundersökningar framhåller och Skåneshandelskammare saml atl företagen börfå möjlighet att i viss utsträckning utnyttja de anvisningslaboratorier sorafrärast skall slå till livsmedelsrayndigheternas förfogande. Isaraband raed uttalanden ora egentiUsynen har raånga reraissorgan, särskilthälsovårdsnämnder, länsläkare och länsveterinärer, ifrågasatt möjligheten förföretagen att finna tiUräckligt raed utbildad och läraplig personal förliUsynsuppgiflerna saral livsraedelslaboratorier raed erforderlig kapacitet. LSK:sförslag ora anvisningslaboralorier (72 §) diskuteras i många remissyttranden.Flertalet av dessa insläraraer i koraraitléförslaget. förfolkhälsan finner förslagel välgrundat och understryker behovet av atl mansnabbt får tillgång lill anvisningslaboratorier raed orafaltande kapacitet.Resultaten av livsmedelsundersökningar bör ju komma fram så snabbt soramöjligt. Konsumeniinstituiet,sora inle har något all erinra mol offentlig livsmedelskontroll, anser attanvisning och godkännande av livsmedelslaboratorier bör ske i samråd medstatens . Statskontorettillstyrker förslagel ora auklorisation av utomstående laboratorier och anserdet fördelaktigt atl i första hand utnyttja befintliga laboratorieresurserinnan de centrala resurserna byggs ul. Länsstyrelseni befarar atl svårigheter uppstår ora den offentliga kontrollenhänvisas till anvisningslaboralorierna och egentiUsynen lill bådeanvisningslaboratorier och godkända laboratorier. Vid bakteriologiskaundersökningar får raan regelmässigt avsevärda variationer i resultaten. Förfackmannen är della inle anmärkningsvärt, men för företagaren kan olikaresultat från skUda laboratorier skapa förvirring och osäkerhet saml geanledning lill misstro och Ivisligheter. Den enskilde företagaren kan få enbetydligt säkrare bild av sina produkters bakteriologiska standard ochförändring däri, ora egentillsynens och den offentliga kontrollens provundersöks vid sararaa laboratorium och om resultaten sammanställs. Dessasynpunkter gäller del stora antal företag som inte har eget laboratorium ochdriftskonlroll. kommersiellt laboratorium sora kan godkännas avlivsraedelsslyrelsen bör betecknas som anvisningslaboralorium. Begreppetgodkänt laboratorium bör följaktligen förbehållas företags internalaboratorier. ABSvensk laboratorietjänst anser att raan inle bör ha etl stort antal sraålaboratorier utan i stället öka kapaciteten hos redan befintliga stör- Prop.1971: 61 178 Skälet härtill är atl raan därigenora kan åstadkoraraa rationeUaenheter raed bättre personella och andra resurser. KFanser del olärapligl all ell privatägt laboraloriura klassificeras somanvisningslaboralorium. KF finner det i stället lämpligl all de privatägdalaboratorier sora har en tillräckligt hög standard betecknas sora godkändalivsraedelslaboratorier. Saratidigt är det önskvärt all olika Uvsraedelsförelagfritt får välja raellan all anlita etl anvisnings- resp. godkänt laboratorium. Veterinärförbundeloch länsveterinären i lätt föreslår atl de laboratorier som LSK benämntanvisningslaboralorier kallas offentliga livsmedelslaboralorier, medan deföreslagna godkända Uvsraedelslabo-ratorierna i stället bör kallasanvisningslaboralorier. Länsläkareni ifrågasätter ora det skall behövasanvisningslaboralorier. Laboraloriefrågan bör sararaankopplas raed pågåendediskussion om s. k. regionallaboralorier för alt tillgodose behovet av hjälpåt industrier och korarauner raed kontroll enligt railjöskyddslagen. flersådana laboratorier skapas är det lärapligt att de också förses med erforderligutrustning och personal för livsraedelsundersökningar. 4.1Allmänna grunder för livsmedelslagstiftningen Degrundläggande bestäraraelserna ora livsraedel finns i 1951 årslivsmedelsstadga. Utöver allmänna regler ora beskaffenhet, hantering, märkningoch saluhållande av livsraedel, Uvsraedelslokaler, offentlig kontroll ra. ra.innehåller stadgan också ell stort antal delaljföreskrifter, särskilt ora denkvalitativa sararaansällningen av vissa vanligare livsraedel. Stadgan har delsell hygieniskt syfte, alt skydda konsumenterna raot skadliga eller otjänligalivsraedel, och dels elt ekonoraiskt syfte, att hindra oredlighet i handelnraed livsraedel. I princip sararaa syftning har de specialförfatlningar sorafinns på livsmedelsorarådet vid sidan av livsmedelssladgan. Utvecklingenpå livsmedelsorarådet har kännetecknats av omfattande ochgenomgripande förändringar. Konsumtionsvanorna har ändrats som en följd av bl.a. höjd levnadsstandard, fortgående industrialisering,befolkningskoncentralion till tätorterna och kvinnornas ökade förvärvsarbeteutanför hemmet. Efterfrågan på färdigberedda livsraedel har stigit och raångamänniskor äter nuraera åtminstone ett av vardagens huvudmål i geraensamraaserveringar, s. k. storhushåll. Livsraedelshanteringen har måst anpassas föratl möta konsumenternas krav i dagens sarahälle. Råvamproducenterna ochlivsrae-delsindustrin har fåll frara nya produkter och nya tUlverkningsmeloder 1971: 61 179 Som exempel kan nämnas ersättningsmedel för vissa mjölk- ochköttvaror, utvecklingen av djupfrysningslekniken och fraraställningen avlivsmedel som är färdiga för direkt konsumtion. har redan välkändavaror och produktionsmetoder utvecklats vidare. Inom livsmedelshandeln har raani stor utsträckning gått över från betjäning av oförpackade varor överdisk lill självbetjäning av färdigförpackade livsmedel i snabbköpsbutiker.Vidare har en fortlöpande koncentration av tillverkning och handel lill alltfärre raen stora enheter fört raed sig alt livsraedel från olika förelag iökande orafallning transporteras över hela landet raed järnväg, bil, fartygoch flyg. Härtill koramer en betydande ökning av livsraedelsimporten. Molbakgrund av denna utveckling har livsraedelssladgekoramillén (LSK) funnit all1951 års livsmedelsstadga blivit föråldrad i flera hänseenden och föreslårdärför en hel del ändringar av bestämmelserna. LSK anser atl lagstiftningenbör ha samma hygieniska och ekonomiska syften som stadga men alt manmera än hittUls bör lägga vikt vid de rent näringshygieniska synpunkterna påsammansättningen av livsraedel. De ekonoraiskt betonade föreskrifterna börgöras raer positiva så alt de direkt syftar lill atl fräraja redlighet ilivsmedelshandeln. LSK:s förslag till ny livsraedelsstadga är enraraförfattning, avsedd all i huvudsak innehålla allraänna och grundläggandebesläramelser, sora antas av Kungl. Maj:l efler hörande av . Delaljföreskrifterföreslås intagna i en lillärapningskungörelse sora får ulfärdas av en nycentral livsraedelsrayndighet, kallad livsraedelsslyrelsen. Genomförfattningsförslagen kan etl antal särskilda livsmedelsförfall-ningar upphävasoch i reviderad förra flyttas över till livsmedelsstadgan ellertillämpningskungörelsen. De nya bestämmelserna föreslås tUl skiUnad mol dehittillsvarande bli tillämpliga också inora krigsraakten. Enligt LSK börundantag från livsraedelslagstiftningens tUlämpning bara gälla i fråga omenskUda hushåll. Remissinstansernaär överlag ense raed LSK om atl livsraedelsstadga är föråldrad ochbehöver ändras i väsentiiga hänseenden. Ävenjag anser behov föreligga av en sådan raodernisering. Sora LSK ochreraissinslanserna förordai bör den nya lagstiftningen i huvudsak följa sammaprinciper som legat lill grund stadga. Lagstiftningen bör närmastsyfta till atl skydda konsumenterna mot skadliga eUer på annat sätt frånhälsosynpunkt otjänliga livsmedel. Den bör i likhet med den nuvarandelivsmedelsstadgan reglera sådana förhållanden på livsmedelsområdet somexempelvis användningen av tillsatser, förekomsten av främmande ämnen ilivsmedel, hanteringen i olika distributionsled och den personliga hygienenhos dera sora hanterar livsmedlen. De hygieniska kraven raåste skärpas i taktraed den snabba utvecklingen på livsraedelsorarådel. Sora LSK och flerareraissinstanser uttalat är del angelägel atl den nya lagstiftningen i störreutsträckning 1971: 61 180 änhittills tillgodoser konsuraenlernas intresse av atl få livsraedel med en frånnäringshygieniska synpunkter så lämplig sammansättning som möjligt. Detta ärbetydelsefullt inte rainst med hänsyn till all nutidsmänniskans fysiskaaktivitet och därmed energibehov minskal sora behovet av sådananäringsäranen sora protein, järn, kalciura och vitarainer inte förändrats.