prop · FU03164 · 1971-12-31 00:00:00 — Emellertid har föreskriften intekommit att medföra någon garanti för riktig uppmätning vid all tUlverkning,därför att en betydande del av de förpackningar som säljs i butikerna inteberörs av bestämmelserna i . Varusortimentet i handeln utgörs tUl en del avimportvaror, som säljs i förpackningar tillverkade i utiandet. De utländskaföretagarnas förpackningsapparater kan inte kontrolleras av svensk myndighet.Ofta är dessutom den apparatur som används för tillverkning av export-förpacknmgarundantagen från justeringsplikt i exportlandet. uppskattar andelenimporterade originalförpackningar, som säljs inom livsmedelsområdet, tillinemot av försålda konsumentförpackningar men framhåller att andelen ärbetydligt större inom vissa sektorer. Försäljningen av importerade varor kanväntas öka till följd av den pågående liberaliseringen av den internationellahandeln. Garantin för en riktig mätning i tiUverkningsledet är vidare försvagadgenom att vissa mätningsredskap, som används i vid tillverkning av konsumentförpackningari fabriker och på andra förpackningsställen. inteomfattas av besfämmelserna i LMV och således inte är justeringspliktiga. Dettaär fallet med bl. a. vissa doseringsapparater. Många varor som enligt särskildaföreskrifter eller handelsbruk säljs i detaljhandeln med uppgift på emballagetom varans m'ängd i viktenhet vägs inte upp när de förpackas. I stäUet fyllsförpackningen med en viss volym som efter tidigare prov anses motsvara den viktsom anges. På detta sätt förpackas varor som t. ex. majonnäs eller spackel.Andra maskiner avskiljer en viss mängd av en vara som matas fram i en ändlös sträng.Maskinen är instäUd så att varje producerad enhet motsvarar en viss vikt, somanges på emballaget. Anledningen till att justerings-plikt inte ansettsföreligga för dessa doseringsapparater är att uppmätningen av viss varumängdinte sker i samma enhet som anges på förpackningen. På en del förpackningaråterigen anges vikt eller volym utan att någon direkt mätning av mängden skettvid tillverkningen. Som exempel anger utredningen att en flaska eller .burkfylls tUl en nivå, som erfarenhetsmässigt ger en bestämd volym. Vidare kan etthölje vara avpassat så att det rymmer ett bestämt antal bitar av en vara. UMEkonstaterar att, trots att i själva verket en viss uppm'ätmng äger rum, deredskap som används inte ansetts vara underkastade justeringspUkt. Demätningsredskap som används i förpackningstillverkningen och som i och för sigskall vara justerade enligt LMV står inte under fortiöpande kontroll avjusteringsmyndigheten, eftersom denna inte har någon formell rätt att företainspektion i fabriksledet. Det är därför inte möjligt att utröna i vad mån justeringsbestämmelsernaefterlevs betr'äffande sådana redskap. konstaterar sammanfattningsvis attdet inte finns något fullständigt offentligt kontrollsystem i fråga omjustering i tillverkningsledet. Det framhålls emellertid att många tillverkareav m'ärkesvaror har en föredömlig intern kontroll som syftar till attåstadkomma ett riktigt mätningsresultat. Idetaljhandeln säljs många konsumentförpackningar efter mått och vikt utan attinnehållets mängd anges. Köparen kan då ha svårt att få upplysning om mängdenoch att jämföra priset med liknande produkter. Andra förpackningar åter är mängdmärktapå grand av lagbestämmelse (livsmedel) eller handelsbruk,branschöverenskommelse eller liknande (t. ex. färgbranschens varor). I sådanafall kan köparen lättare göra prisj'ämförelseri För att en kontroll av varum'ängdenskall kunna ligga till grund för en reklamation om undermål måste kontrollensom regel göras i butiken vid köptillfället. Köparens möjligheter till detta äremellertid i praktiken starkt begr'änsade. Med ledning av den varumängd somredovisas kan köparen med en butiksvåg eller ett målkärl som enligt LMV skallfinnas på försäljningsstället kontrollera att innehåUets vikt eller volymstämmer överens med den uppgift som lämnats. Vikten av emballaget är emellertidsom regel Är emballaget av papp, metall eller glas, vilka material dominerar imarknaden, kan det vara svårt för köparen att beräkna emballagevikten.Kontrollen måste ske genom att förpackningen öppnas och innehållet eUeremballaget vägs för sig. Även om en sådan kontroll kan utföras i butiken, drarsig allmänheten för att göra det. I praktiken är det ogörligt att öppnaexempelvis burkar av papp eller plåt för kontroll eftersom förpackningenförstörs och innehållet kan skadas. I detta sammanhang nämner UMEtvå undersökningar om förhållandet meUan uppgiven och tillhandahåUenvarumängd, som utförts av konsumentinstitutet i samarbete med SPK.Undersökningarna utförda i och i avsågvaramängden i livsmedelsförpackningar, som förpackats i butiksledet delsmaskinellt och dels manueUt, men omfattade inte varor som förpackats ifabriks-ledet. Undersökningsresultaten från gav vid handen att felaktigmätning i ett flertal fall resulterat i skillnader mellan begärt pris och detpris som rätteligen borde åsatts varan. Skillnaderna var ofta betydande. I detövervägande antalet fall understeg den verkliga varamängden den uppgivna menockså motsatsen förekom. Felvägning eller felräkning skedde sålunda långt ifrånalltid tUI kundens nackdel. Enligt konsumentinstitutet var skillnaden inoggrannhet påtaglig mellan förpackningar som vägts och prismärkts maskinelltoch förpackningar eller varor i lös vikt som vägts och prismärkts för hand.Man uppnådde avgjort större noggrannhet vid maskinell uppvägning och märkningav varorna. Även vid undersökningen i fann man skillnader mellanbegärt pris i förhållande till varumängden. I några fall var skUlnadenbetydande. Över- och underpriser som orsakats av fel i vägning ochprismärkning förekom både för varor i lös vikt och för maskinellt förpackadeoch prismärkta varor. I fråga om livsmedel i lös vikt framhöll institutet attskillnaderna mellan uppgivet och verkligt kilopris syntes vara slumpartade. Deterlagda kilopriset var nämligen ibland högre och ibland lägre än det uppgivna.För maskinellt märkta vakuumpaketerade varor och för andra centralt eller ibutiken förpackade livsmedel hade däremot ofta tagits ut ett visst överprisgenom att prismärkningen grundats på förpackningsinnehållets vikt plus embaUagetsvikt. konstaterar attfortfarande en inte helt obetydUg del av varusortimentet säljs i lös vikt med uppvägningav varan i kundens närvaro. De vågar som används vid uppvägningen skall, somframgår av den redogörelsen, vara justerade. I regel skall också kontrollvikterfinnas tiUgängliga. För att vägningen i butiken skall bli effektiv måste vågamavara rättvisande. Inspektion av vågarna har emeUertid gett vid handen att dessainte sällan är i mindre gott skick. Även andra faktorer, t. ex. en felaktiguppställning, kan ge ett Av våginspektionen framgår att ett förhållandevis stort antal avde inspekterade vågarna vanligen omkring 15 "to visat sig inteuppfylla föreskrivna omjusteringsremedier. Omfattningen och resultatet avföretagna våginspektioner framgår av följande uppställning. 1965 1966 1967 1968 1969 15,0 o/o Kassationsprocentenavser felaktiga vågar som inte kunnat rättas av justeraren. I det nyjusteradeantalet ingår även en del felaktiga vågar som justeraren kunnat rätta. Antaletfelaktiga vågar är därför något högre än kassationen ger vid handen.Avvikelserna utöver de medgivna gränserna är dock vanligen inte stora. Föratt säkerställa att en köpare skall ha tUl hands riktiga redskap för kontrollav volym av en vara föreskrivs i LMV att detaljister skall tillhandahållaallmänheten justerade målkärl. Volymmätning sker numera i förhållandevis ringaomfattning i detaljhandeln men förekommer bl. a. i kemikalieaffärer och påbensinstationer. UMEframhåller att utvecklingen på konsumentområdet under efterkrigstidenkomplicerat konsumentens situation och framkallat krav på åtgärder från detallmänna. En rad åtgärder har också vidtagits, bl. a. utbyggandet av statenspris- och kartellnämnd, inrättandet av konsumentinstitutet ochvarudeklarationsnämnden, samt tillsättandet av en utredning(konsumentutredningen, H 1968: 9) med uppdrag att framlägga förslag omsamordning av den statliga och statsunderstödda konsumentupplysningen ochföreslå riktlinjer för den framtida konsumentpolitiken. Konsumentutredningenhar avlämnat en lägesrapport (Ds H 1969: 5) och befänkandet (SOU 1971: 37)Konsumentpolitik, riktlinjer och organisation. finner det angeläget attsöka skapa ett effektivt konsumentskydd på mått- och viktområdet ochdiskuterar olika möjligheter att nå detta syfte. UMEanser att det skulle vara värdefullt från konsumentskyddssynpunkt om på allakonsumentförpackningar angavs innehållet genom mängdmärkning. Vikt- ellervolymmärkning ger köparen möjUghet att jämföra priset på en viss vara medpriset på liknande produkter. Utan mängdangivelse är en sådan jämförelse ipraktiken utesluten på grund av de varierande former av förpackningar som förekommer.UME har därför övervägt att föreslå införande av obligatorisk skyldighet förproducenter av varuförpackningar även utanför livsmedelssektom att märkaförpackningarna med uppgift om innehållets mängd. Emellertid skullemärkningsområdet bli mycket stort även omman begränsade varusortimentet till rena konsumtionsvaror. Åtskilliga varorspelar dessutom en tämligen obetydlig roll i den enskilde konsumentens budget. Mängdangivelsernakan också i vissa fall vara utan intresse för denne. Av dessa skäl har UMEavstått från att rekommendera en mera omfattande obligatorisk märkning än vadsom redan gäller inom livsmedelslagstiftningen. Frågor om mängdmärkning börenligt UME:s mening lösas på frivUlighetens väg. Man kan, framhålls det, pågoda grunder räkna med att efter hand allt fler varor förses med vikt- ellervolymuppgift. Det ökade intresset för konsumentupplysning, som framträtt påolika håll, kommer att påskynda denna utveckling. Ett smidigt sätt att lösafrågan utan ingripande från det allmännas sida är enligt att inom ramen förvarudeklarationsnämndens eUer konsumentinstitutets verksamhet få till ståndÖverenskommelser mellan berörda branschorganisationer. Endast om det intevisar sig möjligt att nå en tillfredsställande lösning på denna väg skulle manbehöva överväga föreskrifter om en obligatorisk märkning. Ett tänkbart sätt attförbättra möjligheterna till riktig mätning i fråga om konsumentförpackningaranger vara att bygga ut justeringskontrollen i förpackningsledet av demätningsredskap som används vid tillverkningen. Men om en sådan kontroll skallbli effektiv måste den göras rätt omfattande. Den nuvarande justeringen avredskap skulle behöva byggas ut så att den avser samtliga förpackningsmaskinersom används i tillverkningen och alltså även sådana som inte är att betraktasom egentUga mätnings- eller vägningsredskap. En sådan utbyggnad medförkostnader för det allmänna, vilka måste bedömas mot bakgranden av det resultatsom kan förväntas. Utredningen anser det emellertid diskutabelt om ens enväsentligt utbyggd kontroU av förpackningsmaskinerna ger garanti för riktigtmått i konsumentförpackningarna. Även om redskapen i och för sig är riktiga berorett korrekt mätningsresultat också på hur apparaturen används. Det är bl. a.viktigt att redskapen inställs rätt vid tarering, att vågbryggor och andradelar av redskapen hålls rena och att den dagliga skötseln i övrigt ärnoggrann. Förpackningsmaskiner av doseringstyp, där volym ligger till grund förviktangivelsen, fordrar en individuell inställning före praktiskt taget varjeanvändning. En effektiv övervakning kr'äver en efterhandskontroll exempelvis iden formen att de färdiga förpackningama får passera en våg. anser dettveksamt om ens en sådan kontroll blir tillräcklig. Både volymmätningsredskapoch vågar måste i så fall omfattas av den granskning av offentligt organ somredskapsjustering innebär. En på detta sätt utbyggd redskapskontroll medförökade kostnader, bl. a. en personalförstärkning hos justeringsmyndigheten.Enligt UME:s uppfattning kan man inte säkerställa riktig mätning avförpackningarna enbart genom att bygga ut kontrollen av mätningsredskapen iförpackningsledet. a. den mänskliga faktorn påverkar riktigheten av m'ätnings-resultatet.Inte heller står de fördelar som skulle vinnas med en utbyggnad i rimligproportion till kostnaderna. Från produktionssynpunkt är det önskvärt attföretagens val av lämpliga apparater och maskiner vid tillverkningen inteonödigt begränsas. I annat fall kan kostnader uppkomma som inte kan kompenserasav rationaliseringar utan måste belasta produkten. En utbyggd kontroll skulleenligt UME:s åsikt hindra industrin och handelns naturliga och önskvärdarationaliseringssträvanden. föreslår därför att den nuvarandejusteringsplikten för mätningsapparater i förpackningsledet avskaffas ochersätts med andra former av kontroll. Pågrund av det anförda finner utredningen att en kontroll av färdigförpackadevaror 1'ämpUgast bör ske i efterhand och förordar ett system med stickprovsundersökningar.UME anför att den utveckling som medfört att största delen av detaljhandelnsdagligvaror nu säljs i konsumentförpackningar kommer att fortsätta, eftersomfördelarna med dessa är påtagliga. Hanteringen av den konsu-mentförpackadevaran stäUer sig vanligen avsevärt billigare än hanteringen av lösviktsvaran.Den moderna konserveringstekniken kan inte helt utnyttjas utan denna typ avförpackningar. Även från andra synpunkter, t. ex. hygieniska, estetiska ochförpackningstekniska, har konsumentförpackningen betydande fördelar framför lösviktsvaran.Man måste därför räkna med att varusortimentet i ännu högre gradkommer att utgöras av färdigförpackade varor. Man kan visserligen ha anledningförmoda att uppmätningen av varumängd i konsumentförpackningar i fabriksledet iallmänhet är noggrann bl. a. torde konkurrensen mellan företagen göra förpackarnavaksamma. Tillverkare inom den svenska industrin kontrollerar själva i storutsträckning varumängden i sina produkter genom stickprovsvis utfördaundersökningar bland de färdiga förpackningarna. Vid förpackning med hjälp avdoseringsapparatur kontrollerar fabrikanterna den förpackade varumängden oftamedelst särskUda vågar, s. k. över- och undervågar. Dessa är i aUmänhetjusterade. De rådande förhållandena kan emellertid vara en följd av en gynnsamsituation, bl. a. på konkurrensområdet, som lätt kan ändras. Utredningenanser att köparens egen kontroll av varan i den nuvarande varudistributionenmåste anses som en undantagsföreteelse. Så komplicerad som varudistributionenär bör köparen kunna förUta sig på att kontrollorgan, som är utrustademed nödvändig apparatur, tillvaratar hans intressen. framhåller att även omde undermål som kan förekomma i konsumentförpackningar vanligen inte innebärnågot ekonomiskt avbräck för den enskilde köparen är det från allmän synpunktotillfredsställande att det säljs varuförpackningar där varumängden är mindreän som anges. förordar därför en kontroU avvarum'ängden i konsumentförpackningar som kan utgöra grundval för enkontinuerlig övervakning av marknaden. Kontrollen, som föreslås ske i form avstickprov, bör om möjligt omfatta samtiiga varor som försetts med volym ellerviktuppgift och sålunda också import-. Kostnaderna förmätningskontrollen bör stå i rimligt förhållande till det resultat som kanberäknas. Den bör erbjuda ett lämpligt skydd för allmänheten utan att samtidigtställa orimliga krav på den som träffas av kontrollen. Stickprovsundersökningarnaskall enligt förslaget göras både i detaljhandeln och i bakomliggande led,dvs. hos grossister, tillverkare och särskilda förpaclcningsföretagallteftersom det visar sig praktiskt lämpligt. Efter hand kan undersökningarnakoncentreras till de varuområden där kontroll visar sig särskilt behövas ochinskränkas eller göras mera rutinmässiga på andra. Självfallet, framhåller UMEvidare, skall undersökningar kunna initieras av klagomål från allmänheten.Den flexibilitet som stickprovssystemet medför anser vara en påtagligfördel, bl. a. därför att kostnaderna kan hållas inom en rimlig ram. Kontrollmetodenföreslås bli tUlämpad på aUa slags varor som säljs i konsumentförpackningar meduppgift om vikt eller volym. Ansvaret för riktig varamängd i de förpackningarsom tillverkas i skaU enligt förslaget åvUa förpackaren. Mängdmärkningpå importvaror, som inte sällan är undantagna från tillverkningskontroll iexportlandet och ibland märkta i andra enheter än de som används i , kandock medföra speciella problem. Det synes därför rimligt att importörensvarar för riktigheten av mängdangivelsen, eftersom denne bör ha möjlighet attgenom garanti- och skadeståndsklausuler i samband med inköp skydda sig motundermål och övervältra en del av ansvaret på leverantören. Beträffandefrågan om handhavandet av stickprovsundersökningarna anser att dennauppgift bör kopplas samman med andra åtgärder som företas till skydd förkonsumenterna och erinrar om att konsumentutredningen föreslagit inrättande avett konsumentverk, som skulle överta huvuddelen av de uppgifter som åvilar bl.a. konsumentrådet, konsumentinstitutet och varudeklarationsnämnden. Det nyacentralorganet avses få tillgång till lokala enheter i form av kommunalanämnder. Även de regionala insatserna bör enligt konsumentutredningenförstärkas genom påbyggnad av priskontorens och hemkonsulenternas verksamhet.Enligt UME:s uppfattning bör stickprovsundersökningar påkonsumentförpackningar planeras av ett centralt organ men utföras på detkommunala eller regionala planet. Om den av konsumentutredningen föreslagna organisationengenomförs och ett konsumentverk eUer liknande inrättas anser det därförlämpligt att detta ges resurser även för att ha hand om stickprovskontrollen.På 2 1971.1 saml. livsmedelsområdetbör undersökningarna ske i samråd med livsmedelsmyndigheterna. Det bör enligt UMEankomma på tillsynsmyndigheten att utarbeta närmare föreskrifter om hurstickprovskontrollen skall utföras. Undersökningarnaav konsumentförpackningar kommer enligt att medföra vissa kostnader. F. n.synes förhållandena inom näringslivet inte påkalla någon störrekontrollapparat för stickprov. Behovet av kontroll kan emellertid utrönas förstefter en närmare undersökning av konsumentförpackningar. Eftersom kontrollenenligt UME:s förslag inte skaU utföras inom justeringsväsendets ram utankopplas samman med andra konsumentpolitiska åtgärder kommer kostnaderna förstickprovskontroller på varusidan att belasta utgiftssidan hos de konsumentskyddandeorganen. Denuvarande föreskrifterna i LMV att säljaren på allmän försäljningsplats skall tillhandahåUavåg (k u n d v å g) ger köparen möjlighet att kontrollera vikten hos varor somsäljs både i lös vikt och i konsumentförpackningar. I denna kontrollmöjlighet,framhåller , ligger ett inte oväsentligt konsumentskydd, som börtillvaratas. föreslår därför att de nuvarande besfämmelserna om kontrollvågskall behållas i viss utsträckning. Till utredningens närmare resonemang idenna fråga hänvisas till s. 58 i betänkandet. Kravetpå att kundvågar skall stå till allmänhetens förfogande bör enligt UME:s meningsfällas endast i fråga om livsmedelsbutiker. Till stöd härför åberopas dels attde från konsumentsynpunkt ekonomiskt mest betydelsefulla varorna säljs i dessaaffärer, dels att varusortimentet i livsmedelsbutikerna är sådant att detpraktiskt går att kontrollera en väsentlig del av varorna med hjälp av våg.Föreskrifterna kan dock inte tiUämpas för företag som distribuerar varornaenbart genom hemsändning och bör inte heUer gälla för kiosk- ochautomathandeln. Undantag från skyldigheten att hålla kundvåg bör slutligenkunna medges för butiker där utrymme för en sådan saknas och där kunderna medlätthet kan använda samma vågar som butikspersonalen. Handelnskostnader för kundvågar blir enligt förhållandevis obetydliga. Frånköpmannahåll har framhållits att man är positiv till att som ett led ikundservicen tillhandahålla kunderna kontrollvågar, även om handelns erfarenhetär att köpare sällan använder de vågar som finns i butikerna för kontroll avvarumängden eller begär att få tillgång tUl sådana. KöparensmöjUgheter att i butiken kontrollera volymen av en förpackning genomkontrollmätning i de justerade målkärl som enligt LMV skall finnas tiUgängligaär, påpekar , vanligen små, eftersom förpackningen förstörs och innehålletkan skadas. För volymkontroll föreslås därför inte någon motsvarighet tillkundvågar i butikerna. Ävenom allt fler varor kommer att konsumentförpackas kan enligt den äldre formen av handel med uppmätning i kundens närvaro i någonomfattning komma att finnas kvar i vissa specialbutiker och i sådana störrebutiker, där t. ex. kött, ost, frukt och fisk säljs vid särskilda diskar. Ocksåinom bensinhandeln kommer mätningen i stor utsträckning fortfarande att ske iköparens närvaro. Denna form av mätning har traditionellt reglerats ilagstiftningen om mått och vikt. Om en sådan mätning sker pä våg eller genom t.ex. bensinmätare, har köpare och säljare som regel goda möjUgheter att riktigtbedöma vilken kvantitet som skall ligga till grund för fastställande av köpeskillingen. UMEförordar med hänsyn härtill att justeringskontrollen behålls för de vågar ochvolymredskap som används vid uppmätning i kundens närvaro. 3.1.3Kvantitetskontroll inom andra områden än detaljhandeln Ocksåutanför detaljhandelsområdet är mätnings- och vägningsredskap av skilda slag istor utsträckning föremål för kontroll. Redskap i handeln mellan näringsidkareoch redskap som används vid bestämmande av lön och ersättning för olika slagav tjänster är sålunda underkastade justeringsplikt. I särskild ordning märktaförvarings- och transportredskap samt gas- och vattenmätare och taxametrar ärdäremot undantagna från föreskrifterna om justering. El- och tdemätareomfattas inte av lagstiftningen, eftersom storheterna elektrisk energi och tidinte regleras i LMV. Ävenom den mätning som sker i handeln mellan näringsidkare från allmännasynpunkter självfallet bör utföras korrekt, finner att en omfattandejusteringsplikt på detta område kan bli ett hinder för nödvändiga och önskvärdarationaliseringar inom företagen. Som exempel nämner avancerade bandvågaroch elektroniska apparater för kontinuerlig vägning av bulkvaror. I fråga ombilliga råvaror, t. ex. kalk eller grus, där hanteringskostnaden är större änråvarukostnaden, är det inte påkallat att mätningen sker medsärskild noggrannhet. kan onödigt fördyras om mätning måste ske medjusterat redskap. Värdet av ett justerat redskap är vidare diskutabelt vidhandelsköp om en tvist om levererad mängd skulle uppkomma. Handelsuppgörelsermellan näringsidkare skiljer sig vanligen avsevärt från de inköp som den enskildeköparen gör, vilkens kontroUmöjUgheter oftast är begränsade. I ett yrkesmässigtaffärsförhållande har parterna på ett annat sätt möjlighet att träffa avtal omvilka mätinstrument som skall användas och vilka m'ätmetoder som skalltillämpas. Parternas organisationer spelar ofta en betydande roll genom att deutarbetar principer eller normer för mätning. påpekar emeUertid attförhållandena kan vara så- danaatt de näringsidkande parterna inte kan anses vara jämspelta. Företagens egnaresurser att utöva kontroll kan vara mycket olika. Vanligt är emellertid att företagengenom sina branschföreningar har möjlighet att få bistånd. Ett område som börnämnas i sammanhanget är den inmätning som sker i andelsföreningar, såsom invägningav mjölk, potatis och livdjur. Eftersom leverantörerna är medlemmar iandelsföreningarna, har de möjligheter att vid föreningsmöten ta upp fråga omtillvägagångssättet vid invägningen och påyrka att exempelvis justeraderedskap skall användas. kommer till slutsatsen att det inte är lämpligt attgenom lagbestämmelser reglera mätning i affärstransaktioner mellannäringsidkare och föreslår att justeringstvång-et avskaffas för denna handel. Emellertidfinner det angeläget att näringsidkare, om de önskar, skall kunna få sinamätningsredskap justerade även om justerings-plikt inte föreligger. H'ärigenomkan de skaffa sig den grundläggande förutsättningen för riktig mätning ochrisken för tvister om en levererad varas kvantitet minskas.