prop · FU0388 · 1971-12-31 00:00:00 — Tillskolan som enligt kommitténs niening bör vara underställd chefen för armén ochförläggas till bör förutom fackutbildning också förläggasviss repetitionsutbildning för ifrågavarande personal. Det medicinska ansvaretbör åvila chefen för försvarets medicinalkår. Kommittén vill i sammanhanget erinra om att 1962 årsförsvarssjukvårdsutredning föreslog i sitt betänkande (SOU 1966:36, s. 137)Militärsjukvården 11 att en försvarets sjukvärdsskola skulle inrättas för utbildningavfast anställd medicinalpersonal. Beträffande den värnpliktiga medicinalpersonalensutbildning anfördes bl, a, att det borde vara möjligt att, om en försvaretssjukvårdsskola organiserades, under en övergångstid förlägga också fackskolekurserför värnpliktiga läkare och veterinärer lill skolan. En personalförstärkning inom arniéstaben för planering avutbildningen av värnpliktig hälso- och sjukvårdspersonal bör vidare komma tillstånd möjligt. Kommittén framhåller härvid att fackutbildningskursernasgenomförande kommer att ställa stora krav på framsynt stabsmässig planering bl,a, på grund av att denna utbildning för läkarnas del är tidsmässigt knuten tillallmäntjänstgöringen. Läkares och läkarassistenters medverkan i militär fredssjukvård och fredstandvård Enligt riksdagsbeslut skall vae läkarefullgöra av den fastställda värnpliktstjänstgöringen inomförbandssjukvården. Det faller utom ramen för komniitténs uppdrag alt bedömabehovet av läkarinsatser inom fredssjukvården. Kommittén anser sig endast haatt utgå från statsmakternas tidigare bedömningar i detta hänseende. Delföreslagna utbildningssystemet bör följaktligen inte innebära försämradevillkor för den fredstida militärsjukvården. Nuvarandebestämmelser om värnpliktiga läkares medverkan i den militäraförbandssjukvården grundas på betänkandet (SOU 1961:63) Läkaren itotalförsvaret. Enligt där angivna beräkningar svarar 60 dagars arbetsinsats avvarje värnpliktig läkare inom den militära fredssjukvården mot totalt 13 500 läkardagarför år (s, 194), Kommitténs förslag till grundutbildning av värnpliktigaläkare innebär en årlig medverkan i förbandssjukvården under sammanlagt 6 000dagar. De ca 55 läkare som hänförs till besiktningsgrupp 3 och 4 börfullgöra grundläggande allmänmilitär utbildning, läkarassistentkurs och krigskirurgiskkurs liksom övriga läkare. Däremot bör den tid som motsvarar utbildningen vidfackskolan (1 1/2 månad) och därefter följande miljöutbildning (I månad)fullgöras inom förbandssjukvården, Frånräknas en halv månad för utbildning ibefattningar m, m,, kan varje läkare inom besiktningsgrupp 3 och 4 medverka tvåmånader i förbandssjukvården. På så sätt fär man 3 300 tjänstgöringsdagarårligen. Återstående behov, , måste täckas på annatsätt. Det bör observeras att de tjänstgöringsdagar som här redovisats kommeralt fullgöras av oerfarna läkare. Handledning av förbandsläkare med praktiskerfarenhet av militär fredssjukvård behövs därför. Enligt värnpliktskommilténs beräkningar tillförskrigssjukvården ca 490 specialtjänstuttagna värnpliktiga läkare, avvilka genomsnittligt 55 kan bedömas bli hänförda tiil besiktningsgrupp 3 och4, Dä en sådan årskull lämnar värnpliktsåldern har den minskat på grund avdödsfall, sjukdom, emigration m, m. Som ett medeltal, dvs, årskullens teoretiskastorlek . räknar kommittén med 425 värnpliktiga läkare inombesiktningsgrupp I och 2. Om samtliga dessa skulle medverka iförbandssjukvården i lika grad, krävs perläkare. Koniniillén påpekar i detta sammanhang alt försvarsgrcnsöverläkarnatill kommittén anmält etl behov av för värnpliktiga läkare.Om detla behov skulle tillgodoses, skulle tjänstgöringsskyldigheten behövaförlängas med 28 tjänstgö-' ringsdagar per läkare. Kommillén anser en förlängning omotiverad i båda fallen. 1stället bör del av tjänstgöringsskyldigheten enligl värnpliktslagen för deläkare, som tas i anspråk av det civila medicinalväsendet, kunna utnyttjas förändamålet som etl substitut för repetitionsutbildning. Tjänstgöringsbehovetkan utan svårighet tillgodoses ur den samlade volym av tjänstgöringsskyldighetsom åvilar de överförda läkarna. Uttaget måste emellertid göras beroende avtidpunkten för överföringen. Största tjänstgöringsuttaget kan göras blandvärnpliktiga läkare inom besiktningsgrupp 3 och 4. Om man för denna gruppbehåller nuvarande bestämmelse om , kan gruppen tillgodose eltbehov av ca för år. Utrymmet för civil krigssjukvårdsutbildningkommer att bli oförändrat för gruppen. För övriga, dvs, det stora flertalet,bör gälla detsamma. De 60 dagarnas tjänstgöringsuttag inom fredssjukvården bördock reduceras med det antal dagar som vederbörande fullgjort som krigsförbandsövningföre överföring. Förslaget innebär att värnpliktig läkare som fullgjort två krigsförbandsövningari läkarbefattning och därefter överförs till civila medicinalväsendet inte börkomma i fråga för tjänstgöring inom den militära fredssjukvården. Sammanfattningsvis föreslår värnpliktskommiltén att tillcivila medicinalväsendet överförda värnpliktiga läkare tas i anspråk förmilitär freds- sjukvård samt att detta maximala dagantalreduceras för varje fullgjord krigsförbandsövning i läkarbefattning. Föreslagen grund- ochrepetitionsutbildning för värnpliktiga tandläkare i befattning för läkarassistenterinrymmer inte någon tid för fredstandvård. Eftersom statsmakterna ännu inte tagit ställning tillfolktandvårdsutredningens betänkande har värnpliktskommittén gjort följandebedömning av hur de värnpliktiga tandläkarnas insatser inom fredstandvårdenskall hållas på oförändrad nivå som de utbildas till läkarassistenter. Kommittén har sökt definiera begreppet "ungefäroförändrad omfattning" genom att från försvarsgrensöverläkarna inhämtauppgifter om antalet tjänstgöringsmånader för värnpliktiga tandläkare inom fredstandvården.Tillförlitlig statistik föreligger för , Kommittén har på denna statistiska grund tolkattilläggsdirektivens uttryck "ungefär oförändrad omfattning" lill ca625 tjänstgöringsmåna-der för år. Uppgiften som läkarassistent i krig har varit enda grundenför bedömningarna om behovet av tjänstgöring enligt värnpliktslagen. Förslagelär hårt pressat både innehåUs- och tidsmässigt. Om därför fredstandvård avnuvarande omfattning skall inrymmas i tjänstgöringstiden, måste dennainnehållsmässigt förändras. Under förbandstjänstgöringen som följer efter fackkursenbedöms förmiddagspassen i princip kunna tas i anspråk för sjukvisitationer, polikliniskbehandling och ronder, allt under överinseende av läkare. För att tillgodosefredstandvårdens behov måste eftermiddagspassen i huvudsak reserveras förtandvård utom då tillämpningsövningar äger rum. Huvuddelen av tiden förgrundläggande krigsförbandsutbildning tas i anspråk för förbandsutbildning.Behandling av akuta fall under förbandsutbildningen bör ombesörjas av läkarassistenten.Insatserna blir i detta fall närbesläktade med uppgifterna under beredskap ochkrig. På denna grund beräknar kommittén att läkarassistent skall kunna göra entand-värdsinsats motsvarande en halv månad under de skeden av grundutbildningensom är förlagd till förband. Ärligen får man då 70 månader. Tandläkare inom besiktningsgrupp 3 och 4 bör fullgöra dentid av grundutbildningen som inträffar efter landläkarexamen (3 1/2 månader)inom militärtandvården. Totalt kan deras insats beräknas . För läkarassistenlerna som är ställföreträdare åtbataljonsläkare bedömer kommittén att föreslagen utbildningsplikt enligtkrigssjukvårdslagen kan förläggas till militär sjukvårdsavdelning. Motivet fördetta är att denna fortsatta befattningsutbildning bedöms ha ett direkt sambandmed assistentuppgifterna inom civilförsvarets förbandsplatser och med avdåvarande sjukvårdsberedskapsnämnden förordad placering som assistent ät läkareinom öppen vård i krig (krigstjänsteläkare). Läkarassistent som eftervärnpliktstidens utgång överförs till civila medicinalväsendet för här angivnauppgifter kan därför väntas ha erforderiig fackkompetens. Tjänstgöringen bör ske i två omgångar med böan tidigastsedan en krigsförbandsövning fullgjorts. Ca 75 läkarassistenter av en årskullom 140 bedöms fullgöra 60 dagars tjänstgöring på detta sätt. Deras insatser imilitärtandvård kan beräknas åriigen. Kommittén har i annat sammanhang framhållit attkrigsförbanden inte alltid kräver uttag av den femte krigsförbandsövningen avsamtliga läkarassistenter. Enligt värnpliktslagens anda skuUe dennatjänstgöring uttas endast i den omfattning krigsförbanden kräver detla. För attefterkomma Kungl, Maj:ts direktiv nödgas emellertid koinmittén föreslå atthögst en krigsförbandsövning skall få användas endera för sitt egentliga syfteeller inom fredstandvården, Beräkningsmässigt kan av varie årskull läkarassistenter,dvs, 1 10, fullgöra en krigsförbandsövning på detta sätt. Detta motsvarar 110månader inom den militära fredstandvården, Läkarassistenter som tillhörbesiktningsgrupp 3 och 4 bedöms under repetitionsutbildning kunna fullgöra 7 5månader. Dessa värnpliktiga, som är krigsplacerade inom den civilakrigssjukvården, bör däremot fullgöra utbildningsplikten enligtkrigssjukvårdslagen () inom det civila medicinalväsendet som operationsassislenter,narkosassistenter eller assistenter åt tjänsteläkare. De möjligheter till en insats inom den militärafredstandvården som redovisats i det föregäende uppgår lill sammanlagt ca 400månader . Ett ytterligare behov av ca 2 25 månader föreligger för atldirektivens krav skall uppfyllas. Detta behov svarar mot ca 45 dagarstjänstgöring för vae tandläkare uttagen som läkarassistent. Behovet kantillgodoses enligt något av följande tre alternativ. a) Ökning avantalet krigsförbandsövningar till sex. alternativ bör förkastas eftersomläkarassistenlerna därigenom skulle bli den enda kategori av värnpliktiga medsådan skyldighet. Dessutom skulle en brist på ca 85 tandvårdsmånader ändåföreligga. b) Utnyttjande avvärnpliktslagens stadganden om särskild övning för fredstandvård. Dettaalternativ strider emellertid mot syftet med dessa övningar. Alternativet börförkastas med hänsyn till att tandläkarnas krigsbefattningar kräver alt dedeltar i särskild övning. c) Förlängning avgrundutbildningen för fredslandvård. En förlängning är dock intemotiverad från utbildningssynpunkt, eftersom varie läkarassistent vidtjänstgöringen pa förbandens sjukvårdsavdelning kommer i kontakt med militärtandvård. Då alternativet emellertid är det enda som inte påverkar tandläkarnaskrigsanvåndbarhet förordas det trots de olägenheter som uppstår för den enskUde, Tjänstgöring enligt punkten b) kan motiveras tränutbildningssynpunkt. Beräkningarna förutsätter emellertid att samtliga läkarassistenter(utom de som utbildas till narkos- och operationsassistenter) får sinfortsatta utbildning i krigsinedicin vid militär sjukvårdsavdelning. Dennabindning kan vara till nackdel för det civila medicinalväsendet. a.utesluter tjänstgöring enligt b) vid militärt förband att den krigsmedicinskavidareutbildningen förläggs t. ex. till tjänsteläkarstationer. Av detta skälvill kommittén inte förorda att tjänstgöringsplacering enligt b) skall utgöra regel men däremot en möjlighet. Deca 75 landvårdsmånader för år som härigenom faller bort i nyssnämndaberäkningar innebär minskning av de värnpliktiga tandläkarnas insats ifredstandvården jämfört med läget . Detta bortfall jämteden föreliggande bristen på tio tandvårdsmånader bör kompenseras med beräkningsmässigtåtta heltids- eller sexton halvtidstjänster. Vid granskning av krigsorganisationens behov av farmaceutiskpersonal har konimittén funnit att tillgången till värnpliktiga apotekaremedger att dessa i fortsättningen kan avses för flertalet befattningar som f. n.bestrids av receptarier. Utbildningen till befallning för apoteksbiträde kandärför läggas ned. kvalitet inom det farmaceutiska områdetbedöms härigenom höjas som den farmaceutiska kompetensen bland devärnpliktiga tillvaratas bättre än vad nu är fallet. Kommittén föreslår att alla värnpliktiga apotekare fårmilitär utbildning som syftar till krigsplacering inom militär krigssjukvård. Utbildningen bör liksom f, n. inledas med 90 dagars allmänmilitärutbildning och grundläggande befälsutbildning i omedelbar anslutning tillgymnasiestudiernas avslutande, Apotekarbefälsskola genomgås sommaren efteravlagd farmacie kandidatexamen, dvs. efter fem terminers studier. Vid dentidpunkten har vissa grundläggande kunskaper i farmakologi inhämtats varigenomutbildningen inom teknisk pluton kan göras effektiv och meningsfylld. Efter avlagd apotekarexamen fullföljs värnpliklsutbildningenmed apo-tekarfackskola och miljöpraktik. Den senare skall förvärvas under grundläggandekrigsförbandsutbildning vid trängförbanden. Den sammanlagda grundutbildningstiden för apotekareföresläs omfatta . Repetitionsutbildningen genomförs främst vid del förbanddär vederbörande är krigsplacerad. Speciella kurser för att vidareutvecklaeller vidmakthålla den individuella kompetensen genomförs på samma sätt som föreslagitsför läkare och läkarassistenter mellan krigsförbandsöv-ningarna. Den fortsatta användningen av värnpliktiga veterinärer ikrigsorganisationen kan förutsättas ske inom två huvudområden, nämligen delssom chefer för livsmedelsproducerande förband, dels som hygieniker inom högrestaber och etappbataljonstaber. Ett mindre antal kan dessutom bedömas tas ianspråk för tjänster inom bakteriologiska laboratorieplutoner. För dessakrävs dock specialkompetens som endast kan förvärvas genoin civil vidareutbildning efter veterinärmedicinelicentiatexamen. Med hänsyn till att för den militära verksamhetenväsentliga ämnen ligger sent i den civila studieordningen anser värnpliktskommitténdet inte vara möjligt att för de veterinärmedicinska studiernalägga in militära utbildningsmoment som kräver veterinärmedicinsk yrkeskompetens.Kommillén finner sålunda atf endast allmänmilitär utbildning och vissbefälsutbildning kan föriäggas före de veterinärmedicinska studiernasavslutande. All övrig militärutbildning måste genomgås efter avlagd examen. För att täcka behovet av chefer för livsmedelsproducerandeförband föreslår kommittén all erforderligt antal av de värnpliktiga, som isamband med inskrivningen gör sannolikt atl de kommer att bedrivaveterinärmedicinska studier, las ul för värnpliktig underofficersutbildning ochtilldelas tränglrupperna för utbildning i inlendenturtjänsl. Det årligautbildningsbehovet uppgår lill ca sex värnpliktiga. Under åldersklassens grundutbildning är endast enstakabrigadstaber organiserade, varför de organisatoriska förutsättningarna för utbUdningav värnpliktiga veterinärer för krigsplacering i högre staber saknas. Behovetav värnpliktiga veterinärer i stabsbefallning bör därför tillgodoses genomöverföring och omskolning av veterinärer som grund- och repetilionsutbildats iicke veterinärmedicinsk befallning inom krigsorganisationen. Härigenom säkerställsockså all veterinärer som krigsplaceras i befattningar inom högre staber harerforderlig kännedom om de hygieniska betingelser som gäller för truppen ifält. Överföring till veterinärbefattning bör enligl kommitténs mening ske efleren lill två krigsförbandsövningar. har de värnpliktiga erhållitbåde tillräcklig militär miljöutbildning och ökad civil praktisk kompelens. Den militära omskolningen bör ske som fackövning. Måletför utbildningen bör vara att ge de kunskaper som behövs för krigsplacering ibrigadstab. Undervisningen bör huvudsakligen omfatta taklik, stabs-ochunderhållstjänst, hälsovård saml skyddstjänst, främst skydd mot B-strids-medel. Det årliga omskolningsbehovet uppgår till ca 15värnpliktiga. föreslår att krigsmaktens behov avhälsovårdsinspektörer tillgodoses genom överföring efter militär omskolning avcivilt yrkesverksamma hälsovårdsinspektörer. Omskolningen skall syfta till att ge kunskap om de fällepidemiologiskaproblemen och om hur dessa skall förebyggas och lösas. Utbildningen bör grundaspä dels en flerårig civil yrkesverksamhet inom hälsovårdens område, delserfarenhet av de förhållanden under vilka de militära förbanden verkar i fält.Den senare erfarenheten erhålls både under grundutbildningen ochrepetitionsutbildningen, främst under den . Förbanden lever då underrelativt långa tidsperioder under primitiva förhållanden. Värnpliktskonimitténanser därför atl uttagning till militär hälsovårdsinspektörsbefattning i princip bör äga rum förstsedan minst en krigsförbandsövning genomförts i den befattning, för vilkenvederbörande är grundutbUdad. bör frågan tas upp hur dencivilt UtbUdade hälsovårdspersonalen skall fördelas mellan civila och militäramyndigheter. Härvid bör i första hand erforderligt antal underofficers- eller underbefälsutbUdadeställas till krigsmaktens förfogande, eftersom de militära befattningarna ställerkrav på befälsförmåga. Värnpliktiga som tillhör besiktningsgrupp 3 eller 4 bördock enligt kommitténs mening överföras rill den civila sektorn omedelbartefter avslutad civil hälsovårdsinspektörsutbildning under förutsättning attmilitär grundutbildning är avslutad. Överföring till det civila medicinalväsendet av sådanavärnpliktiga inom besiktningsgrupp 1 och 2, som genomgått ovan angiven civilutbildning och som inte ianspråktas i krigsorganisationen i befattning somhälsovårdsinspektör, bör ske tidigast efter det att vederbörande fullgjort en krigsförbandsövning. Denna personal utbildas inom tre verksamhetsgrenar, nämligenfoto och reproduktion, fototolkning och fotogrammetri. Krigsbefattningarna inomden senare grenen kommer att utgå, varför värnpliktskommittén inte harbehandlat denna utbildningslinje. Kommittén har beträffande fototeknikernas utbildning inomfoto och reproduktion funnit dels att denna nästan helt överensstämmer med UtbUdningenför de underbefäJsuttagna fotograferna, dels att nuvarande krav på akademiskskolning inte föreligger för att bestrida befattningar inom dessa grenar.Kommittén föreslår därför att i fortsättningen endast underbefälsuttagnafotografer utbUdas för krigsbefaltningar inom foto-och reproduktionstjänsten. Fototolkutbildningen har kommittén funnit vara välgenomförd i vad avser formell fototolkning. Brister föreligger dock i denallmänmilitära utbildningen och befälsutbildningen. Den tillämpade utbildningeninom underrätlelseplulon har en mycket begränsad och enligt kommitténsuppfattning otillräcklig onifattning. Kommittén bedömer att fototolkarna bör kunnatjänstgöra i befattning som stäUföreträdande chef för underrättelsepluton inomflygvapnet. Kommittén föreslår därför att fototolkarna i fortsättningen tas uttill underofficersutbUdning och fördelas till flygvapnet. Nuvarande krav påhögskolekompetens för uttagning till folotolk bör enligt kommittén begränsastill förvärvad gymnasiekompetens på naturvetenskaplig eller teknisk linje. Övrig stabspersonal m. fl. har vid granskning av värnpliktigameteorologers nuvarande utbildning funnit att meteorologiulbildningen vid meteorologiska och hydrologiska institut ochmeteorologiska institutionen vid , vilken utbildningutgör huvuddelen av fackutbUdningen, är innehållsmässigt onödigt omfattande ochdärutöver alltför tidskrävande. Vidare ger utbildningen inte tillräckligerfarenhet av praktisk tjänst vid väderstation. Någon förbandsutbildningförekommer inle. Efter granskning av arbetsuppgifterna ikrigsorganisationen för dessa värnpliktiga, vilka värnpliktskommittén föreslårbenämnas meteorologer, har kommittén funnit att uppgifterna bör kunna lösas avpersonal, vars teoretiska kompetens i meteorologi utgörs av den i den nyanormalstudieplanen i detta ämne ingående mindre grundkursen, grundkurs A 1,kompletterad med den teoretiska och praktiska utbildning i meteorologi ochvädertjänst som erhålls under militär grundutbildning. Gjorda undersökningarhar visat att det är möjligt att /71 tillgodoserekryteringsbehovet av värnpliktiga med denna akademiska utbildningsbakgrund, Ianslutning härtUl föreslår kommittén alt för UtbUdning tUl värnpliktigmeteorolog kravet på civil utbildningskompetens skall vara godkänd sådangrundkurs. föreslår att utbildningen för dessavärnpliktiga i fortsättningen skall omfatta grundutbildning ochrepetitionsutbildning. Grundutbildningen skall omfatta allmänmilitär utbildningsamt befattnings- och förbandsutbildning. Befattningsutbildningen, som bl, a.skall inrymma befälsutbildning, bör ges en mer praktisk inriktning än f. n. Huvuddelenav den allmänmilitära utbildningen och befattningsutbildningen bör förläggas tUlflygvapnets väderskola, vilket förutsätter viss utökning av skolanslärarpersonal. Förbandsutbildningen föreslås omfatta bastjänslutbildning,grundläggande krigsförbandsutbildning och praktisk tjänst vid väderslation.För att tillgodose behovet av utbildning rörande verksamheten vid krigsbasföreslås att utbildningen samordnas med krigsförbandsövning för repetitionsinkallatflygförband, Uttagning föreslås ske för utbildning till civilmilitärbefattning för underofficer. Grundutbildningen bör omfatta 364 dagar.Repetitionsutbildningen genomförs vid det förband där vederbörande är krigsplacerad. Skyddsingenjör, skyddstekniker, skyddsunderofficer och radiakassistent Krigsbefattningar i staber för värnpliktiga i skyddstjänstfinns för skyddsingenjörer, skyddstekniker, skyddsunderofficerare och radiak-assistenter.De båda förstnämnda kategorierna är specialtjänstuttagna medan de övriga ärunderofficersuttagna. Utbildningen för skyddsingenjör och skyddstekniker ärdensamma och förutsätter akademisk kompetens inom vissa ämnesområden.Skyddsunderofficerare utbildas endast inom armén. Utbildningen av radiakassistentersom tidigare förekommit inom flygvapnet har numera upphört. Värnpliktskommitlén har konstaterat all skyddstekniker-och skyddsingenjörsutbildningen vid försvarets skyddsskola genomförs ulan att eleverna har erforderlig grundkunskap om den egnaförsvarsgrenen samt alt marinens elever inte får erforderlig utbildning om denegna försvarsgrenens speciella skyddsproblem. För arméelevernas del saknasorganisatoriska förulsätlningar för miljöpraktik i befattning efter utbUdningenvid försvarets skyddsskola. Skyddsunderofficerarnas grundläggande utbildningom ABC-slridsmedlen är otillräcklig. Vid analys av den värnpliktiga skyddsljänstpersonalensarbetsuppgifter har kommittén konstaterat att det finns två klart avgränsadeuppgifter, nämligen sådana som åligger befattningshavare i högre stab ochsådana som ankommer på dem som är placerade vid bataljonsstab och lägre förbandatl lösa. Personal som löser uppgifter inom samma uppgiftsgrupp bör ha sammabenämning och kommittén har föreslagit skyddsingenjör respektiveskyddsunderofficer. Enligt värnpliktskommitténs uppfattning krävs av bådakategorierna samma tekniska ABC-kunskap för att de skall kunna lösa sinaarbetsuppgifter. Kommittén anser att de nuvarande kraven på civila förkunskaperför skyddsingeiijörer och skyddstekniker i fortsättningen bör gälla även förskyddsunderofficerarna. Miljöerfarenhet under grundutbildningen anses endast kunnages värnpliktig som utbildas till skyddsunderofficer varför grundutbildningenbör syfta till krigsplacering i sådan befattning. Skyddsingenjörerna börrekryteras bland skyddsunderofficerarna sedan dessa fullgjort minst en krigsförbandsövning.1 samband härmed omskolas vederbörande för den nya befattningen. Kategorin skyddsleknikerföreslås upphöra. Huvuddelen av befattningsutbildningen föreslås ske vidförsvarets skyddsskola och genomföras på en armélinje och en marinlinje. UtbUdningenanpassas till försvarsgrenarnas övriga utbildningsverksamhet så attgrundläggande krigsförbandsutbildning kan genomföras tillsammansmed övrigavärnpliktiga. Personal till skyddsingenjörs- och skyddsunderoffi-cersbefatfningarinom flygvapnet bör rekryteras genom överföring från armén. Värnpliktskommiltén har konstaterat att den nuvarande utbUdningenhelt tillgodoser krigsbefaltningens krav i fråga om befattningsutbUd-ningen i signalkontrollteknikmen att brister finns i lelegraferingsutbild-ningen och att det sätt på vilketden tillämpade signalkontrollutbild-ningen genomförs inte är lämpligt.Befälsutbildning genomförs med samtliga elever trots att endast avdessa behöver sådan utbildning.