prop · FU03131 · 1971-12-31 00:00:00 — Videlar den av departementschefen, i anslutning till de sakkunniga, uttalademeningen att det är naturligt att betrakta en skiljedom som utländsk, om skUjemannaförfarandetägt mm på uUändsk ort, I ett sådant fall skulle följaktUgen skUjedomen varaatt anse som utländsk, även om den av ett eller annat skäl eller måhända av en tUlfälUghetkommit att underskrivas i , Omvänt måste då givetvis gälla att enskiljedom borde anses som svensk, om skiljemannaförfarandet ägt rum här i rUcet,oavsett att skUjedomen underskrivits på utländsk ort, Iförevarande paragraf stadgas att skUjedom skall anses såsom uUändsk,om den är meddelad å utländsk ort. Uttrycket "meddelad" tordeemellertid vid lagens tUlkomst ha använts såsom ett begrepp med rent formeUinnebörd, närmast hänvisande just till orten för skiljedomens underskrivande(givande), I sådant hänseende må anmärkas följande. Densakkunnige, som avlämnade förslag till den förevarande lagen, anförde(se NJA II 1929 s, 79) att det onekligen protokolloch konvention fanns vissa detaljer som kunde bli föremålför meningsskUjaktighet, En sådan var den i de båda överenskommelserna antagnaregeln att en skUjedoms egenskap av uUändsk eller inländsk skuUe bero av ortenför dess meddelande. Under de förhandlingar som föregick protokolletsavfattande framhölls från svensk sida, att det mången gång kunde bero av ett urrättslig synpunkt irrelevant förhållande, t, ex, skiljemännens bekvämligheteller annan tillfällig omständighet, humvida skiljedomen blev meddelad i detena eller andra landet. Att denna anmärkning icke vann beaktande berodde av desvårigheter det ansågs medföra att uppnå enighet om mera detaljerade regler. Omdet också måste beklagas, fortsatte utredningsmannen, att man ej såg sig istånd att övervinna dessa svårigheter, syntes dock häri ej ligga någonavgörande betänklighet mot anslutning tUl protokollet. Att skiljedomenmeddelades utomlands, när förfarandet ägt rum inom landet eller när parternakunde antagas ha avsett att ernå en inländsk skiljedom eller när andraomständigheter syntes ha påkaUat en sådan, inträffade dock helt visst endastundantagsvis, I anslutning till dessauttalanden upptog utredningsmannens förslag (NJA II 1929 s,89) den regel som återfinnes i förevarande paragraf jämte ett förklarandetillägg, åsyftande det fall att vid skiljedoms underskrivande skiljemännenbefunnit sig på skUda orter; i detta fall skulle domen anses meddelad där densista underskriften tUlkom, Lagrådet (a, a, s, 90) ifrågasatte ickehuvudregeln men påpekade, att till-lämpningssvårigheter ej sällan skulleuppkomma, när domen icke innehöll uppgift om viss ort där den givits, TUläggsregelnuteslöts på lagrådets hemställan. Medhänsyn till vad som sålunda återgivits av förarbetena till gällande lag kanenligt vår mening knappast betvivlas att uttrycket "meddelad" iförevarande paragraf vid dennas tillkomst var avsett att tolkas formellt,ungefär liktydigt med "underskriven". Det är lämnat öppet hur tillämpningenskulle ske i de undantagsfall då domen icke innehåller uppgift om var dengivits eller då den underskrivits både på svensk och utländsk ort. Detkan förtjäna att framhållas, mer än som skett i diskussionen, att entillämpning efter sådana formella kriterier icke saknar fördelar. Var och när skUjedomen undertecknats framgår regelmässigt av domen, medan uppgift om varförfarandet ägt rum ofta torde saknas, I allmänhet kan, med angivnatillämpning, lätt avgöras om skUjedomen är svensk eller utländsk.Att märka är härvid att ett sådant avgörande ankommer icke endast på Sveahovrätt utan också på svensk utsökningsmyndighet hos vilken begäres verkställighetenligt 46 § utsökningslagen. Också skiljemännen och parterna är betjänta av enregel som är lätt att tUlämpa, Emellertidhar, såsom de sakkunniga i förevarande lagstiftningsären- deerinrat, både i skiljedomsregle-mente och i deså kaUade Neuchätel Rules upptagits bestämmelser som innebär att skiljedomanses meddelad på den ort där skiljeförfarandet ägt rum. Enligtremissprotokollet skulle ett sådant betraktelsesätt vara allmänt vedertaget.Såsom förut framhållits framstår det också som naturligt att betrakta en skUjedomsom utländsk, om skUjemannaförfarandet ägt rum på utländsk ort. Sakliganledning kan ock förefinnas att på motsvarande sätt tolka och tiUämpa reglersom eljest (7 och 9 §§ i förslaget) hänvisar tUl stat där skiljedomenmeddelats. Övervägandeskäl får därför anses föreligga, att avgörande blir, i vilken statskiljeförfarandet ägt rum. En regel av sådan innebörd får emellertid, såsomframgår av det förut sagda, anses innefatta en saklig ändring av gällande rätt,och en dylik ändring bör komma till uttryck i lagtexten. Detta kan ske genomatt i ett nytt andra stycke av förevarande paragraf införes en bestämmelse medinnehåll att vid tUlämp-ningen av denna lag skiljedom skall anses meddelad iden stat, där skiljeförfarandet ägt rum. Vihemställer att paragrafen ändras i enlighet med vad nu sagts, SärskUdövergångsbestämmelse synes kunna undvaras, EnligtNew Yorkkonventionen artikel V mom, 1 e) får erkännande och verkställighet av skUjedomvägras bland annat i det fallet, att skUjedomen ännu icke blivit"bindande" för parterna, I överensstämmelse härmed sägs i denföreslagna punkten 5 i första stycket av förevarande paragraf, att uUändskskiljedom ej gäUer här i riket, om den mot vilken skUjedomen åberopas visaratt domen ännu icke blivit bindande för parterna. I konventionen torde ickeavses sådana fall, då skiljedomen i det land, där den meddelats, fåromedelbart verkställas, men tidsfrist som gäller för av skiljedomenännu icke är utlupen (jfr 21 § skiljemannalagen). Detta framgår indirekt avartikel VI, enligt vilken, när upphävande av skiljedom yrkatshos behörig myndighet i det land i vilket den meddelats eller enligt vars lagden meddelats, den myndighet inför vilken den åberopas äger uppskjuta beslutetom verkställighet. Vägran av verkställighet kan alltså icke förekomma. En motsvarandebestämmelse har intagits i det föreslagna andra stycket av 9 § i förevarandelag. Bestämmelsen innebär att, där motparten invänder att han gjortframställning om undanröjande av skiljedomen hos behörig myndighet i"hemlandet", hovrätten äger uppskjuta avgörandet. Attskiljedomen är bindande torde alltså i New Yorkkonventionen och den föreslagnapunkten 5 innebära att domen, om den går ut på fullgörelse, är verkställbar ihemlandet och, där fråga är om faststäl-lelsedom, länder tUl omedelbarefterrättelse i detta land. det,att skiljedom, trots att den är på angivet sätt "bindande", inom visstidsfrist kan angripas med i hemlandet, hindrar sålunda i och för sigej verkstäUighet här.i riket. Som exempel på att skUjedom är bindande i denangivna meningen liksom på motsatsen kan nämnas 46 § i svenska utsökningslagen.Därav framgår, att klandermöjligheten i och för sig ej utgör hinder motverkställighet av svensk skUjedom, när det gäller domen i sak. Däremotförutsattes för att skUjeman skall erhålla verkstälUghet av domen i vad avserhonom tillerkänd ersättning, att tid för parts talan mot skUjedomen i dennadel gått till ända och att sådan talan ej visas vara förd. I fråga omhuvudsaken men ej beträffande skiljemännens ersättning är sålunda skiljedomenbindande för parterna i den mening som torde avses i konventionen. Ett exempelpå att uUändsk skiljedom icke är bindande är att domen kan överprövas i enandra skiljedomsinstans och därför ej kan verkställas. Motbakgrunden av det nu anförda anser lagrådet att ett förtydligande av begreppet"bindande för parterna" i punkten 5 skulle vara av värde. Förslagsviskunde detta ske genom att det i lagtexten som ett hinder mot verkställighet häri riket anges att skUjedomen ännu icke blivit verkställbar eller eljestbindande för parterna i den stat där den meddelats eller enligt vars lag denmeddelats. Lagrådethemställer att punkten 5 jämkas enligt vad nu sagts. Förslagettill lag om ändring i lagen om skiljemän Förslagetlämnas utan erinran. Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet införHans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet på den 1oktober 1971. Närvarande: Statsministern , statsråden , ,, , , , , , , , ,, , . chefen för , statsrådet efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter lagrådets yttrandeöver förslag till 1) lag omändring i lagen (1929:147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar, 2) lag(1929:145) om skiljemän. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Två ledamöter av lagrådet hemställer att i 5 § LUSK införsen bestämmelse med innehåll att vid tillämpningen av denna lag skiljedom skallanses meddelad i den stat där skiljeförfarandet ägt rum. Som framgår avremissprotokollet anser jag det naturligt att betrakta skiljedom som meddeladdär förfarandet ägt rum. Emellertid har jag också uttalat att någon ändring i 5§ inte synes behövlig. Tillräckliga skäl att frångå denna ståndpunkt föreliggerinte. Vad lagrådet har anfört i anslutning till 7 § ger mig inteanledning till erinran. Jag godtar också lagrådets förslag till utformning avfemte punkten. I övrigt bör lagförslagen underkastas vissa redaktionellajämkningar. Föredraganden hemställer, att Kungl. Maj:t genomproposition föreslår att dels godkänna den i avslutadekonventionen om erkännande och verkställighet av utländska skiljedomar, dels antaga de av lagrådet granskade lagförslagen medvidtagna ändringar. Med bifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regentenatt tUl skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar.