prop · FU0388 · 1971-12-31 00:00:00 — 1 27 § I mom. D. värnpliktslagen (1941:967, omtryckt1969:378) finns f.n. särskilda bestämmelser om värnpliktstiänstgöringen förvärnpliktiga som a) bedriver eller avser att bedriva studier för utbildningtill ingenjör vid högskola eller annan därmed jämförlig högre läkare, tandläkare, apotekare eller veterinär eller eljest i sådana ämnenatt hans insikter kan vara till särskilt gagn för krigsmakten eller b)fullbordat eller påbörjat teknisk yrkesutbildning av den art att hans insikterkan vara till särskilt gagn för krigsmakten. Beträffande dessa värnpliktiga får Kungl. Maj:t, om det ärlämpligt, förordna att den värnpliktige skall fullgöra tjänstgöring om 394dagar i stället för övriga värnpliktigas grund- och repetitionsutbildning.Denna tjänstgöring skall fullgöras som dels soldat- och befälsutbildning ellerenbart soldatutbildning, dels fackutbildning och facktjänstgöring. Värnpliktigasom avses under a) ovan får utöver denna tjänstgöring åläggas att fullgörafortsatt tiänstgöring under , om detta anses påkallat för attbibringa och vidmakthålla erforderliga kunskaper för avseddmobiliseringsbefattning. Maj:t har fastställt utbildningstiden till 540dagar för samtliga kategorier värnpliktiga som är uttagna för utbildning ispecialtjänst utom för läkare och nyssnämnda kategori med tekniskyrkesutbildning. För läkarna är utbildningstiden numera . värnpliklskominitté, som ingående undersökt ochkartlagt utbildningens omfattning för var och en av de olika kategoriernavärnpliktiga som tas ut för utbildning i speciafijänst, föreslår att nuvarandeuttagning av värnpliktiga för utbUdning i sådan tiänst upphör. Utbildningen avvärnpliktiga som avses för befattningar som f.n, rekryteras med värnpliktiga ispeciaUjänst genomförs i likhet med vad som gäller för övriga värnpliktiga iform av grundutbildning och repetitionsutbildning. Delta innebär i huvudsak följande. Grundutbildningen omfattar för samtliga här avseddavärnpliktiga allmänmilitär utbildning i erforderlig onifattning, befattningsutbildningoch militär miljöutbildning under fältmässiga förhållanden. Befattningsutbildningenslängd avvägs med hänsyn till den värnpliktiges civila utbildningskonipetens.Genom att befattningsutbildningen på detta sätt i många fall avkortas blirockså grundutbildningstiden totalt sett kortare. Nuvarande grundutbildning till vissa befattningar upphör.Rekrytering lill dessa befattningar sker genom överföring av personal méd annanbefattningsutbildning och med en för den nya befattningen lämplig civilyrkeskompetens. Överföring sker efter viss kompletteringsutbildning. Vidaresker i ökad utsträckning och efter erforderlig kompletterande utbildningöverföring från befattning i lägre till befattning i högre funktionsnivå, t.ex. inom de tekniska specialområdena. Repetitionsutbildningen fuUgörs i form av krigsförbandsövningaroch särskUda övningar i likhet med vad som gäller för övriga värnpliktiga. Föratt tillgodose de behov av befattningsutbildning och kompletteringsut- bildning som föreligger i samband med bl. a. överföring tUlbefattning får tiden för en krigsförbandsövning och för särskild övninganvändas för utbildning som kallas fackövning resp. särskild fackövning. Genom att all utbUdning väsentligen är inriktad på att denvärnpliktige under sin värnpliktstid skall bestrida en befattning ikrigsförband bortfaller i princip den hittillsvarande möjligheten att utnyttjavärnpliktsutbildningen för nu ifrågavarande kategorier för att tillgodosebehov av personal för fredsproduktion. VärnpUklskommiltén lämnar med utgångspunkt i nu redovisadeprinciper detaljerade förslag till utbildningens utformning för de oUka kategoriernavärnpUktiga, beräknar att dess förslag innebär enminskning av antalet tjänstgöringsdagar för värnpliktiga med omkring 110 000dagar. De kostnadsbesparingar som följer av denna minskning av antalettjänstgöringsdagar bör enligt kommittén användas för att förbättrautbildningen. Värnpliktskommitlén anser alt grundutbildning i enlighetmed kommitténs förslag kan börja och attrepetitionsutbildningen bör kunna genomföras redan fr.o.m. /72. principiella uppfattning attnuvarande särskilda bestämmelser i värnpliktslagen om de specialtjänstuttagnavärnpliktiga bör slopas och atl dessa värnpliktiga skall fullgöra grundutbildningoch repetitionsutbildning i likhet med övriga värnpliktiga delas av flertaletremissinstanser. 1. fråga om den närmare utformningen av utbildningen för olikapersonalkategorier har däremot kommitténs förslag föranlett erinringar ochändringsförslag. Delade meningar har också redovisats när det gäller frågor ombl. a. övergången till det föreslagna utbildningssystemet och de ekonomiskakonsekvenserna av utredningsförslagen. Innan jag tar värnpliktskommitténs förslag under närmareövervägande vill jag erinra om vissa karakteristiska grunddrag i 1966 ärsvärnpliktsreform. Vårt värnpliktssystem innebär att de värnpliktiga skall varainkallade till tiänstgöring under fredstid endast i den omfattning som behövsför att förband och enskilda skall erhålla tillräcklig utbUdning för att varaanvändbara i krig efter mobilisering. Förbanden inkallas vart fjärdeår till i regel en treveckors krigsförbandsövning för att enheternaskrigsduglighet kontinuerligt skall vidmakthållas. Om vår organisationsformskall vara ett realistiskt alternativ lill ständigt organiserade enheter, ärdet ett oavvisligt krav att vi har en starkt decentraliseradmobiliserings-organisation, i vilken varje enskilt förband snabbt och på egenhand kan ställas på krigsfot, samt alt personalen i krigsförbanden är såutbildad och samövad att enheter utan kompletterande utbildning kan fullgörasina uppgifter så snart mobiliseringen genomförts. Genom denna grundsyn påvärnplikten kommer repetitionsutbUdningen att utgöra en väsentlig del iutbildningssystemet. Grundutbildningen i sin tur är förutsättningen för att enmobiliseringsorganisation över huvud taget skall kunna planeras.Grundutbildningens inriktning och innehåll i stort bestäms emellertid i påtaglig grad av krigsorganisationens kontinueriiga behovav förnyelse. uppstår nya personalbehov genom att de äldstavärnpliktiga utträder ur värnpliktsåldern och genom att vakanser uppstår pågrund av dödsfall, långvarig sjukdom eller tjänsteförhinder av annat slag.Ändrad organisation och utrustning till följd av utvecklingen inom vår omvärldframtvingar fortlöpande anpassningsåtgärder i utbildningshänseende.Grundutbildningen är det främsta medlet att successivt förnya krigsorganisationeni takt med utvecklingens krav. För praktiskt taget varje typ av befattning i vår krigsorganisationmåste förutsättas att den värnpliktige före grundutbildningen förvärvat vissadefinierbara kunskaper och insikter. Till övervägande del refererar dessa tillvårt civila skolsystem. Kravet på civU utbildningsbakgrund är sålunda allmäntför vårt militära uttagnings- och utbildningssystem. Tack vare denutomordentligt expansiva utvecklingen på det civila utbildningsområdet har detvarit möjligt all inom den militära ulbildningsseklorn möta de ökade krav somden tekniska utvecklingen ställer. Då begreppet specialultagning en gång infördes rådde andraförutsättningar än . Den helt övervägande delen av de värnpliktiga hade dåenbart folkskola som grund. Endast en obetydlig del hade studentexamen ochantalet värnpliktiga med akademisk eller annan postgymnasial utbildningutgjorde en ringa del av äldersklas.sen, 1 denna situation var det naturligtatt dessa fätaliga värnpliktiga fick sin värnpliktstjänstgöring reglerad isärskild ordning, eftersom man därigenom trodde sig bättre kunna utnyttja derasspeciella kunskaper i krigsorganisationen. Utvecklingen har emellertid påvisatpåtagliga nackdelar med ett sådant system. Värnpliktskommilténs granskning av den hittillsvarandetillämpningen av 27 § 1 mom. D, värnpliktslagen har också visat att de specialtjänstuttagnavärnpliktigas fackutbildning och fackljänslgöring i inånga fall har elt mindreväl definierat samband med de krigsorganisatoriska kraven och atl i vissa fallfullt vapenföra sådana värnpliktiga med stöd av nämnda lagrum använts för atttillgodose fredstida behov av arbetskraft som inte haft direkt samband medupprätthållande av beredskap. Vidare har inte funnits någon klar gräns mellanfacktjänstgöring och den fortsatta tiänstgöringen, dvs, motsvarigheten tillgrund- och repetitionsutbildning, 1 princip har det därför varit möjligt attöverföra tiänstgöringsdagar från fortsatt tiänstgöring till annan tiänstgöringoch vice versa. En sådan tillämpning av bestämmelserna kan inte vara förenligmed andan värnpliktsreform. Mot bakgrund av del nu anförda vill jag till en börjanuttala att jag ansluter mig till värnpliklskommitténs principiella öveiväganden,som innebär att nuvarande uttagning av värnpliktiga för utbildning i special-tiänstupphör och att utbildningen av dessa värnpliktiga genomförs i form avgrundutbildning och repetitionsutbildning i likhet med vad som gäller förövriga värnpliktiga samt att befattningsutbildningens längd avvägs medhänsynslagande till den värnpliktiges civila utbildningskompetens. 1 dellasammanhang vill jag erinra om att jag redan i prop, 1966:106 med förslagrörande värnpliktigas utbildning m,ni, uttalat att utbildningen för de i specialljänst uttagna värnpUktiga bör bestå avgrundutbildning och repetitionsutbildning samt att grundutbildningen böranpassas efter de värnpliktigas genom civil utbildning förvärvade kunskaper ochrepetitionsutbildningen till krigsförbandens behov av utbildning. Del bör ankomma på Kungl. Maj:t att på grundval av värnpliklskommitténsprincipiella överväganden besluta om utbUdningens onifattning och uppläggningför de kategorier av värnpliktiga som fullgjort utbildning i specialljänstliksom för de övriga kategorier värnpliktiga som kommillén i detla sammanhangbehandlat. Det föreslagna utbildningssystemet innebär att allutbildning väsentUgen inriktas på atl de värnpliktiga under sin värnpliktstidskall tiänstgöra i befattningar i krigsorganisationen. Härigenom blir det iprincip inte möjligt att utnyttia värnpliktsutbildningen av nu ifrågavarandekategorier för att tillgodose behov av personal för krigsmaktens fredsmässigaverksamhet. Sådan medverkan kan endast ske i den mån olika utbildningsmoment innebärmedverkan i fredsverksamhet. Såsom framgår av kommitténs förslag kommer t, ex,de värnpliktiga läkarnas utbildning i viss utsträckning även attinnebära medverkan i förbandssjuk-värden. Jag anser det riktigt att denmedverkan i fredsverksamheten som f. n, sker från de specialtiänstuttagnavärnpliktigas sida avvecklas. Avvecklingen måste emeUertid ske successivt ochi takt med att andra personella resurser kan ställas till förfogande.Beträffande de värnpliktiga läkarna kan man måhända få räkna med en relativtlång övergångstid med hänsyn tUl att vakanserna bland de anställda läkarna inomförsvaret f. n. är betydande. Vad avser de värnpliktiga tandläkarna måste ettställningstagande till folktandvårdsulredningens betänkande avvaktas. Innannågra förändringar sker inom försvarets tandvårdsorganisation är det nödvändigtatt för värnpliktiga tandläkare räkna med insatser inom fredstandvården inom istort oförändrad nivå, I fråga om genomförandet av den föreslagna utbildningenkan jag i huvudsak ansluta mig lill värnpliktskomjnitténs förslag. Jag anserdock att övergången till det föreslagna systemet bör ske successivt fr.o.m, den1 för såväl grundutbildning som repetitionsutbildning. Inskrivnings-och uttagningsförfarandet bör visserligen i princip genomföras med början den 1juli 1971 men tillämpningen av de nya normerna bör ske i den omfattning som vämpliktsverketbestämmer. 1 fråga om de ekonomiska konsekvenserna av den föreslagnaomläggningen av specialistutbildningen räknar jag med att uppkommande kostnaderför värnpUklsverkets omarbetning av befattningskataloger och personaltabeller m.m.,lönekostnader för personell förstärkning vid flygvapnets väderskola samtkostnader för att använda civUa psykologer vid inskrivningsprövningen väl kantäckas av den kostnadsbesparing som minskningen av antalet tjänslgöringsdagarinnebär. I fråga om värnpliktsförmånerna för de nuvarande specialtjänstuttagnavärnpliktiga anser jag i likhet med kommittén alt dessa bör anpassas till denordning som gäller för övriga värnpliktiga. Förslagel har inte heller möttnågra invändningar från remissinstansernas sida. Jag vill emellertid i 5*-1971. sammanhanget erinra om att nuvarande förmåner åtvärnpliktiga m. fl. utreds av en särskild utredningsman. Den av värnpliktskommittén väckta frågan om att åläggatandläkare samma utbildningsplikt enligt 9 a § krigssjukvårdslagen (1953:688)som gäller för läkare är enligt min mening inte av sådan natur att den upp i detla sammanhang. Jag övergår härefter till att redovisa min syn på vissa avkommitténs förslag som avser åtgärder som kan beslutas av Kungl, Maj:t ellersom i detta sammanhang inte fordrar beslut av . 1 likhet med kommittén och flera av remissinstansernaanser jag att det föreligger behov av effektivare utbUdning av värnpliktig hälso-och sjukvårdspersonal. Beträffande den föreslagna utbildningen av läkare kan jagi allt väsentligt ansluta mig till kommitténs förslag. Samtliga värnpliktigaläkare bör således ges militär utbildning för krigsplacering inom militärsjukvård för att därigenom beroende på aktuell civil befattning och medicinskkompetens kunna krigsplaceras antingen inom krigsmakten eller inom det civila medicinalväsendet.Den flexibilitet som därvid kan uppnås beträffande läkarpersonalens utnyttjandebör innebära fördelar för såväl den civUa som den militära sektorn. Värnpliktiga läkare som genom krigsplacering tiUhör detcivila medicinalväsendet bör liksom fullgöra en del avvärnpliktsutbildningen i form av försvarsmedicinsk tiänstgöring inom den civilasjukvårdsorganisationen. 1 motsats till vissa remissinstanser anser jag i likhetmed koniiniltén att det är lämpligt att nuvarande befattningar för läkarbiträden,vilka rekryteras med underofficersutlagna värnpliktiga som i regel inte är civiltverksamma inom sjukvården, utgår ur krigsorganisationen och ersätts medbefattningar avsedda för värnpliktiga medicine studerande. Användningen avdessa studerande i krigsorganisationen bör emellertid fortlöpande övervägasefterhand som organisationen ändras. Förslaget om att förlägga en miljöutbildning om 25 dagarunder nionde studielerminen har avvisats av ett flertal remissinstanser underhänvisning till att sådant avbrott under studierna bl. a. skapar sludieför-seningarmed åtföljande negativa studiesociala effekter. Även jag anser att denföreslagna inplaceringen av miljöutbildningen för många kan vara mindre lämpligfrän studiesynpunkt. Jag förordar att ifrågavarande miljöutbildning, som främstär nödvändig för kommande fackutbildning, fullgörs antingen såsom kommitténföreslagit under nionde studieterminen eller efter läkarexamen dvs.före läkarnas allmäntjänstgöring eller, om det är möjligt, underallmäntjänstgöringen. På så sätt föreUgger för den värnplikrige läkaren trealternativa tidpunkter för fullgörande av miljöutbildningen. Den av kommittén föreslagna differentieringen av läkarnasfackutbildning har avstyrkts av samtliga berörda remissinstanser. förslag om alt fackutbildningen alternativt förläggs under läkarnas allmäntiänstgöringhar avvisats av vissa berörda remissinstanser. För egen del anser jag att fackutbildningen av läkare börvara gemensam och att en differentiering av utbildning till befattningar för medicinalofficerresp. fackläkare bör ske . Fackutbildningen bör fullgörasantingen före eller efter läkarnas allmäntjänslgöring eller, om del ärmöjligt, under denna tiänstgöring. Jag ansluter mig i allt väsentligt till den av kommitténföreslagna UtbUdningen av värnpliktiga tandläkare. Innan stäUning tagits tiUfrågan om hur behovet av fredstandvård för de värnpliktiga skall tUlgodoses ärdel emellertid, som jag redan anfört, nödvändigt atl värnpliktiga tandläkareunder en övergångsperiod inom ramen för det nya utbildningssystemet las ianspråk för tjänstgöring inom krigsmaktens fredstandvård i ungefär sammaomfattning som f.n. Innan det blir möjligt att anordna försvarsmedicinskakurser under odontologiutbildningen måste dock motsvarande utbildningsmomentläggas in i de värnpliktiga tandläkarnas grundutbildning. Grundutbildningstidenförlängs härigenom i förhållande till av kommittén föreslagna . I motsats till kommittén anser jag att differentieringenför utbildning lill befattning som ställföreträdare åt bataljonsläkare resp.till befattning som assistent åt fackläkare bör ske efter fackutbildningen. Jagförordar därför, liksom för läkarna, en gemensam fackutbildning för devärnpliktiga tandläkarna. Värnpliktskommilténs förslag om att inrätta en för helakrigsmaklen gemensam central utbildningsanstall inom för medicinalpersonalensfackutbildning biträds av flertalet berörda remissinstanser. Förslag om enfast skolorganisation och då närmast för den fast anställda medicinalpersonalensutbildning har tidigare framförts av försvarssjukvårdsutredning ibetänkandet (SOU 1966:36) Militärsjukvården 11. För egen del anser jag att det är önskvärt attutbildningen för såväl fast anställd som för värnpliktig medicinalpersonal skeri fastare former än som är fallet. Detta är bl. a, nödvändigt för attutbildningsbetingelserna skall kunna förbättras. Vissa åtgärder i syfte attuppnå en bättre sammanhållen utbildning har redan provisoriskt vidtagits ochytterligare åtgärder bör kunna vidtas inom ramen för gällandeutbildningsorganisation med dess kurssysteni. Däremot är jag inle beredd attnu ta ställning lill förslaget om inrättande av en central utbildningsanstalloch lokaliseringen av en sådan anstalt. Jag avser att efter ytterligareutredning återkomma i denna fråga i ett senare sammanhang. Jag är därför inteheller beredd att nu la ställning till kommitténs förslag om personellförstärkning inom arméstaben för planering och utbildning av värnpliktig hälso-och sjukvårdspersonal. Kommitténs förslag rörande utbildning av värnpliktigaveterinärer mnebör att en mindre del av de värnpUktiga tas ut förgrundutbildning liU befattning som chefer för livsmedelsproducerande förbandoch att resten rekryteras för utbildning till befattning som hygieniker inomhögre staber genom överföring och omskolning av veterinärer som grund- och repeti-tionsutbildatsi annan befallning inom krigsorganisationen. Samtliga berörda remissinstanser motsätter sig förslagetom rekrytering av velerinärpersonal genom överföring. Vidare ifrågasätterflertalet av remissinstanserna möjligheten av att på det sätt kommitténföreslagit ta ul lämpliga värnpliktiga för utbildning till chefer för livsmedelsproducerandeförband. För egen del anser jag det vara lämpligt att bl, a, motbakgrund av förväntade stegrade krav inom hygien- och miljövårdsområdenasamtliga värnpliktiga veterinärer uttas för grundutbildning inom livsmedels-och hygienområdena. Jag tillstyrker kommitténs principiella förslag angående uttagningoch utbildning av fototeknisk personal. Vid uttagning för utbildning lillfototolk räknar jag liksom chefen för flygvapnet med alt urvalet sker bland värnpliktigamed bl. a. sådan gymnasiekompetens som bäst motsvarar befallningens krav. Vad avser de alternativa förslag som koniiniltén avgivitrörande tidpunkten för urvalet lill signalskyddslekniker bland kontrolllcknikeranser jag i likhet med överbefälhavaren och chefen för armén atl detta urvalskall ske under senare delen av grundutbildningen. Jag delar däremot inteöverbefälhavarens uppfattning atl samtliga signalkontroll-tekniker skall varaunderbefälsuttagna. Kommitténs förslag atl rekrytera signalkonlroll- och signalskyddsleknikerfrån grundulbildningskalegorin kommunikationstelegrafister sedan dessa fullgjortviss del av grundutbildningen har inle föranlett erinran vidremissbehandlingen och bör genomföras. När det gäller utbildning av värnpliktigpersonalvårdspersonal har värnpliktskommilténs förslag all grundutbildning avvärnpliktiga personalvårdsassislenter upphör och all dessa i ställetrekryteras genom överföring och omskolning av äldre värnpliktiga med lämplig skolunderbyggnadoch praktisk yrkeserfarenhet avvisats av bl. a. överbefälhavaren och chefen förarmén. Om det krigsorganisatoriska behovet av tillräckligtutbildad personalvårdspersonal skall kunna tillgodoses torde nuvarandegrundrekrytering inte kunna upphöra. En direkt utbildning tillpersonalvårdsassistent bör därför alltjämt anordnas. För denna kategori börutbildningen omfatta aUmänmilitär utbildning om , erforderligfackutbildning och praktisk tjänstgöring. Sistnämnda del av utbildningen börinnefatta personalvårdande arbetsuppgifter vid förband underavsnittsutbildning och grundläggande krigsförbandsutbildning. under dentid då utbildningen av värnpliktiga sker i form av förbandsutbildning.Härigenom får den värnpliktige personalvårdsassistenten en bättremiljöerfarenhet än vad som kunnat tillgodoses. Fullgörande avfackutbildning och praktisk tiänstgöring bör anpassas till den tidpunkt dålämplig kompetens erhållits genom studier eller civU verksamhet.Repetitionsutbildningen bör fullgöras i befattning för bataljonsassistent vid krigsförbandsövningaroch för assistent i högre staber efter en särskild fackövning. Omskolning av äldre värnpUktiga för personalvårdsuppgifteri krigsorganisationen bör alfijämt förekomma och ske i ökad ul- Jag vill härvid understryka alt en överföringgenom omskolning lill befattning för personalvårdsassistenl gör del möjligtatt tillföra krigsförbanden värnpliktiga med framförallt praktiska erfarenheterfrån socialt arbete, ungdomsledarskap och personaladministration m. m. De personalvårdande uppgifterna i fredsorganisationen böri första hand tUlgodoses genom de fast anställda personalvårdskonsulenterna.Jag vill i detta sammanhang erinra om att personalvårdskonsulentorganisationeninte oväsentUgl förstärkts . Jag vill härutöver framhållaatt jag anser det lämpligt att också de av de värnpliktiga valdakompaniassistenterna i viss utsträckning skall kunna samverka med förbandens personalvårdsdelaljeri personalvårdsärenden. Dessa värnpliktiga blir därigenom ett värdefulltkomplement till personalvårdskonsulenterna i deras dagliga arbete vidfredsförbanden. En stor fördel är att kompaniassistenterna har samma miljöerfarenhetersom de vämpliktiga för vilka personalvårdsåtgärderna skall vidtas. I fråga om fältpostpersonal har överbefälhavaren ochchefen för armén framhållit betydelsen av att bara personal med befälslämplighettas ut för vissa chefsbefattningar inom fältpostorganisationen och att dennapersonal ges civilmilitär status. För min del anser jag att dessa synpunkterbör beaktas genom att man i första hand tar i anspråk sådan personal vidpostverket som under sin värnpliktsutbildning erhållit befälsulbildning. Beträffande arméns teknikerpersonal tillstyrker jag värnpliktskom-mitlénsförslag till uttagning och utbildning av luftvärnets tekniker och artillerietsradartekniker. Jag biträder också kommitténs förslag att nuvarande tvågrundutbildningslinjer till signaltekniker och signalmeka-niker sammanslås utbildningslinje, signalmekaniker. Även ifråga om uttagning och urval avdenna personal tillstyrker jag kommitténs förslag och vill i sammanhanget påpekaatt det civUa kompetenskravet kan tillgodoses oberoende av till vilkenutbildningskategori de värnpliktiga hänförs. Efter ingående analys av krigsorganisationens befattningarför tygingenjör och tygteknikcr har konimittén funnit att grund saknas förnuvarande uppdelning i nämnda två kategorier. Enligl kommitténs förslag bör tygteknikerkategorinutgå och alla befattningar för tygingenjörer i princip rekryteras genoinöverföring av värnpliktiga med civilingenjörs-eller gymnasieingenjörskonipelens.Detta kan med undantag av ammunitions- och underrättelsetjänst ske utan kravpä speciellt inriktad militär grundutbildning. Chefen för armén ställer sigtveksam till kommitténs synpunkter i fråga om rekryteringen av tygingenjör,förråd och animuni-tionsman och föreslår att nuvarande system med en frånbörjan fackinriktad grundutbildning bibehålls.