prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — LSKföreslår all man behåller dessa krav på livsmedels beskaffenhet. LSK utvecklarnärmare vad som avses med skadlighels- och otjänlig-helsbegreppen. LSK anseratt, om det kan antas alt elt livsmedel är skadligt eller otjänligt, ingripandebör ske enligt livsraedelslagstiftningen. I syfte alt höja standarden pålivsraedel föreslås vidare all den centrala livsraedelsrayndigheten får rättföreskriva vilken sararaansättning eller beskaffenhet i övrigt elt livsraedelav visst slag skall ha. Sådan föreskrift skall gälla sora livsraedelsslandardoch innebära atl elt livsraedel sora raotsvarar standarden är atl anse somtjänligt lill människoföda i de avseenden standarden omfattar. Reraissinslansernahar inte hafl några erinringar mol atl skadlighets-och oljänlighelsbegreppenbibehålls i livsmedelslagsliftningen. Flera reraissinstanser pekar dock påsvårigheten att tolka begreppen rält. Ocksåenligt rain uppfattning bör del grundläggande kravet på beskaffenheten hoslivsraedel fortfarande vara all livsraedlel inle får antas vara skadligt atlförlära, smiltförande eller på annat sätt otjänligt lill raänniskoföda.Innebörden av skadlighetsbegreppet är enligt LSK den att livsraedlel innehåUersjukdomsalslrande mikroorganismer eller giftiga eller andra skadliga ämnen isådan mängd all uppenbar risk finns för sjukdom eller annan rubbning avhälsotillståndet. Däremot avses inle skador, som uppslår på grund av förtäringav onormala raängder livs- 1971: 61 189 medeleller på grund av allergier. Jag finner för min del denna besläraning avbegreppet vara adekvat och praktisk. Beträffande hittillsvarande praxis anseslivsraedel otjänligt, om del innehåller föroreningar av olika slag eller harför hög hall av vissa bakterier eller mikroorganismer, som normall inle börfinnas i livsmedlet och sora kan befaras frarakaUa icke önskvärda förändringari detla. Svårigheten att i del särskilda fallet bestämt avgöra ora en sådanavvikelse från del norraala innebär en hälsorisk får emellertid inle varaavgörande för om livsmedlet skaU få användas eller ej. Föreligger på grund avnågot objektivt påvisbart förhållande grund för anlagande alt livsmedlet pådelta vis avviker från vad som är normall, bör det anses otjänligt. Kraven pålivsmedels beskaffenhet bör dock, såsom vissa remissinstanser påpekat och ihuvudsaklig överensstämmelse med vad som gäller, begränsas lill livsmedelsom saluhålls eller eljest överlämnas. LSK:s förslag sora lar sikte påanvändningen av vara som Uvsmedel kan leda till konsekvenser som kan varaomöjliga all undvika. Sålunda skulle exempelvis livsmedel i en butik överhuvud tagel inte få bli skämda eller la skada. Givetvis måste sådant kunnainträffa på grund av oförutsedda omständigheter. Det väsentiiga är atlkonsumenterna inte tillhandahålls sådana varor som livsraedel eller atl dessapå annat sätt orsakar hygieniska olägenheter. Somframgått av vad jag tidigare anfört kan frågan när ett livsmedel är otjänligtge anledning till olika raeningar. I sådana fall bör den centrala livsraedelsrayndighetenkunna genora undersökningar och genora råd och anvisningar ge vägledning förbedömningen av frågan. Förslagetom ett systera med livsmedelsstandard för vissa vanliga födoäranen harreraissinslanserna lämnat utan erinran i princip. Från något håll har inväntsalt en standard bör föratsatta också en näringsfysiologisk bedömning och inlebara en bedömning från mikrobiologisk, kemisk och loxisk synpunkt. Vidarehar framhållits all det föreslagna systemet kan verka handels-hindrande. Medanledning därav vill jag anmärka alt detla syslem inle är en nyhet i sak. Delinnebär all livsmedelsmyndighet i vissa fall skall uttala sig om vad som skallvara läraplig beskaffenhet hos livsmedlet. Systemet överensstäraraer raed deriktlinjer sora FAO och WHO dragit upp för ett internationellt utarbetande avlivsraedelsslandard. TiUärapas det nu förordade systemet löper man inte riskalt ordningen raed livsraedelsslandards raedför handelshinder. Jag anser raigdärför kunna tillstyrka det föreslagna systerael. Därraed kan en smidiganpassning ske lill de olika livsmedelsslandards sora fortlöpande utarbetasinora Coraraission. Förutsättning för atllivsraedelsslandard skall få föreskrivas bör vara alt det är av särskildbetydelse från hälso- eUer näringssynpunkt eller för att tillgodosekonsumentintresset. Som LSK föreslagit bör huvudprincipen vid fastställande aven livsmedelsstandard varaall ange ell livsmedels beskaffenhet från mikrobiologisk, keraisk och loxisksynpunkt och dess sararaansättning i näringsraässigt hänseende. Men dessutorabör för alt även i övrigl tillgodose konsumentintressena den kvalitativa ochkvantitativa sararaansällningen av livsraedel anges. Delta torde visa sigsärskilt raotiveral då del gäller nya livsraedelstyper. Såsora LSK anfört börhärifrån skiljas sådana kvalitetsnormer sora jordbmksnäranden fastställer iprisreglerande eller avsällningsbefrämjande syfte. Fastställandeav standards bör ankoraraa på den centrala livsraedelsrayndigheten. Någraremissinstanser har kritiserat LSK:s förslag att livsmedel sora uppfyller enfastställd standard skall anses som tjänligt lill människoföda i de avseendenstandarden orafattar. Vissa remissinstanser synes över huvud taget inte viljaatl denna fråga regleras i livsraedelslagsliflningen. Jag anser i likhet raedLSK att del är av stort värde ora man i fråga om livsmedlens beskaffenhet inteblott anger atl livsmedel är OljänUgt till raänniskoföda ulan även, närförutsättningar finns härför, positivt anger när ell livsraedel kan anses varatjänligt och i förekoraraande fall även uttalar sig ora graden av ijänlighel.Sora KF anfört bör det eraeUertid vara självklart all elt livsmedel sora uppfylleren livsraedelsslandard också är tjänligt lill människoföda. I annat fall skulleosäkerhet skapas hos konsumenterna. Elt livsraedel sora raotsvarar standardenbör sålunda betraktas som hygieniskt och kvalita-livl fullgott. Ilivsmedelslagen behöver endast anges förutsättningarna för fastställande avlivsmedelsslandard och den innebörden av standarden, alt den avser livsmedletsbeskaffenhet. Vid fastsläUande av en livsraedelsslandard bör iakttas att deninle ulan särskilda skäl får en prishöjande effekt. Deuppgifter sora enligt raärkningsföreskrifterna livsmedelssladgaskall anges på ell förpackat livsmedel är innehållels benäraning och desstotala vikt eller volyra vid förpackningslillfället samt naranet på ellerfirraan för tUlverkaren, förpackaren, säljaren, exportören eller importörenoch dennes heravist. Runmärkt smör eller margarin får i stället förnamnuppgifterna förses med s. k. U-märke. Bestämraelserna gäller baraförpackade livsraedel sora säljs i detaljhandeln. Undantag frånmärkningsskyldigheten gäller för spritdrycker, vin, malt-och läskedrycker, s.k. butiksförpackade livsmedel och vissa färska livsraedel sora är förpackade igenoraskinligl raaterial. En livsraedelsförpackning vars innehåll vägerraindre än eller behöver inte heller raärkas. LSKföreslår en utvidgad märkningsskyldighel som i princip skall avse allafärdigförpackade livsraedel. 1971: 61 191 fastställasför vissa livsraedel. Förpackarens eUer liUverkarens namn skall obligatorisktanges på förpackningarna. Iraporterade varor skall märkas med uppgift omimportörens namn. Undantagen för vissa dryckesvaror och för butiksförpackadelivsmedel föreslås upphöra. Märkningsskyldigheten skall gälla förpackningar somväger mellan och . LSKföreslår även all varorna skall förses med innehållsdeklaralion ochhållbarhelsmärkning. Till sistnämnda frågor ålerkoraraer jag i senare avsnitt(4.6, 4.7). Remissinstansernavitsordar i stort sett behovet av skärpta bestämmelser om märkning. Ävenjag finner det synnerligen angeläget att kraven på märkning av livsmedelskärps. Dagens situation på livsraedelsraarknaden karaktäriseras av en ökanderaängd industriellt tUlverkade varor av olika slag och skiftande kvalitet.Livsraedlen innesluts numera i stor orafallning i förväg i skyddandeförpackningar och säljs i självbeljäningsbutiker. Köparen har därför vanligtvissraå möjligheter atl få närraare upplysning om varorna. Med hänsyn lill främstkonsumenterna är det därför önskvärt atl livsmedlen är märkta på ell begripligtsätt så alt konsuraenterna kan få saklig och vederhäftig inforraation.Märkningens priraära syfte bör därför vara alt underlätta för konsumenten altgöra ett medvetet val av de livsmedel som bäst motsvarar hans behov. EnligtLSK skall de nya märkningsbestämraelserna i princip gälla alla färdigförpackadelivsmedel. Härmed avser LSK livsmedel som före och ulan direkt samband medsaluhållande inneslutils i förpackning, avsedd alt brytas först av enskildförbrukare. Denna definition överensstämmer väl med den som utarbetats inomCodex Aliraentarius Coraraission. Med anledning av veterinärslyrelsenspåpekande bör begreppet förtydligas och definieras så alt därmed avseslivsmedel som ulan saraband raed överläranande till konsumentinneslutits i förpackning, avsedd alt brytas först av konsumenten. Definitionenkomraer därmed atl som LSK föreslagit gäUa enbart s. k. konsuraentförpackningar.Jag godtar vidare vad LSK avser raed en färdigförpackning, nämligen förpackningsom är förseglad eller tillsluten på sådani sätt alt den skyddar detinneliggande livsmedlet mot menlig påverkan utifrån. Nälpåsar och korvskinn e.d. är alltså inle alt anse som färdigförpackning. LSK:sförslag att färdigförpackningar skall förses med uppgift om livsmedlets slagtillstyrks i remissyttrandena. Även jag biträder LSK:s förslag. Förslagelansluter sig till raotsvarande regel av Commission ochinnebär bl. a. all ett livsmedel skall ha en sådan beteckning atl konsumentensnabbi och enkelt får klart för sig vilken typ av vara del är fråga om. Genomkravet på uppgift om livsmedlets slag blir del inte tillåtet att såsom sker numärka ett livsraedel raed en- Prop.1971: 61 192 Används ändå ett sådant namn måste dessutom genom ell kortbeskrivande uttryck alltid anges vad slags vara förpackningen innehåller. Isyfte alt främja redlighet i handeln föreslår LSK atl vissa varubeteckningarskall kunna skyddas genora all en särskild beteckning förbehålls livsraedel avvisst slag. Förslagel gäller frärast våra vanligaste livsmedel. I likhet raedflertalet reraissinstanser finner jag förslagel väl motiverat. Med hänsyn tillbehovet av en riklig och saklig inforraation för konsuraentema är del enligtrain raening väsentligt att de raånga nya livsraedelstyper som fortlöpandekoraraer ul i raarknaden inle åsätts samma beteckningar sora de äldretraditionella varor som konsumenterna väl känner till. Olägenheten av atl ensådan ordning kan ha en viss konkurrensbegränsande effekt uppvägs av defördelar del innebär för konsumenterna all kunna skilja raellan livsmedel,sora till synes är likartade raen vars beskaffenhet och egenskaper i väsenlligahänseenden är olika. Särskilda beteckningar bör vara förbehållna inte bara vanliganu förekommande livsmedel ulan också nya, exempelvis sådana som till stor delinnehåller sojaprolein men sora kan ha en förvillande likhet med renaköllprodukter. Med hänsyn lill ändaraålet raed en sådan förbehållenvambeleckning bör, sora också påpekats av vissa reraissinstanser, det intebehöva föreligga skyldighet all använda beteckningen. Men ora den används,raåste det ifrågavarande livsraedlel vara av sådani slag sora föreskrivits ifråga ora vara, för vilken beteckningen förbehållits. LSK:sförslag alt elt färdigförpackat livsraedel skall märkas med uppgift om dessnettovikl eller nellovolyra raotsvarar i huvudsak vad sora redan gäller enligt1951 års stadga och tillstyrks av remissinstanserna. Jag förordar också atlförpackningarna märks raed dessa uppgifter. Genom all ange vikten eller volymennetto avses med uppgiften enbart innehållet i förpackningen. Eftersom vikt ochvolyra hos de flesta livsmedel efler någon tids förvaring förändras på gmnd avavdunstning o. d. bör uppgift om kvantiteten avse förpackningslillfällel.Remissinstanserna har uttalat olika meningar om hur noggrant nettovikten ellernetlovolyraen skall anges. Soraliga tillstyrker LSK:s förslag all tillärapa deninternationellt vedertagna genorasnitlsprincipen, sora innebär att dengenorasniltUga viklen eller volyraen för elt visst antal förpackningar av envara skall överenssläraraa raed den genom märkningen uppgivna kvantiteten förden enskilda förpackningen. I och för sig vore det enligt min mening bäst frånkonsuraenlernas synpunkt ora man alllid kunde ange den minsta viklen ellervolymen. Men raed ell sådani syslem kan näringsidkarna tvingas all arbeta raedkonstanta övervikter sora sannolikt måste kompenseras raed höjdakonsumentpriser. Med hänsyn härtill förefaller del mig vara svårt alt tiUämpaett sådant system. I stället bör raan vid märkningen med kvanlilelsuppgiftertillärapa den Prop.1971: 61 193 avLSK rekoraraenderade genorasnitlsprincipen. Ytterst får della dock bli entillärapningsfråga för vilken inle bör gälla andra riktlinjer än allkonsumentintresset i första hand bör tUlgodoses. Beträffande kvantitelsuppgiflerför bageriprodukter ra. kan jag ansluta raig lill vad LSK ochreraissinslanserna förordai i fråga ora raöjligheten alt ange kvantiteten medcirkauppgifl. Det bör emellertid ankorama på Kungl. Maj:t eller den centralalivsraedelsrayndigheten atl besluta i dessa avseenden. Huvudregeln bör vara allkvantitetsuppgifterna anges med metriska mållenheler enligt det inlernalionellaSl-syslemet. De brukar anges även på Uvsraedelsförpackningar sora iraporterashit från länder raed annat raåltsyslera. EnligtLSK bör den nuvarande valfriheten i fråga om uppgift på den som ansvarar förell livsraedels beskaffenhet inskränkas till uppgift om antingen förpackarenseller tillverkarens naran eller firraa och dennes heraort. firraan ärallraänl känd, behöver heraorlen inle anges och del räcker raed en förkortnmgav firraanaranel. De flesta reraissinslanserna har läranal förslaget ulanerinran. KF har eraeUertid förordai alt uppgift i stället skall läranas ora denvaruansvariges narrm eller firma. Med vamansvarig avses då den person som förstsaluhåller livsmedlet i landet, dvs. tillverkaren eller iraporlören. EflersoraKF:s förslag innebär alt importerade färdigförpackningar då raåste märkas medkompletterande uppgifter kan jag inle biträda förslagel. Frågan om atl istället för firmanaran eller förkortning använda allmänt känd symbol ellerkännetecken bör övervägas vid prövning av undanlag från märkningsföreskriflerna.Utöver dessa obligatoriska uppgifter får givelvis en förpackning förses raeduppgift ora säljarens naran. Förpackning kan också U-märkas enligtjordbruksnämndens föreskrifter ora raärkning av run-raärkl sraör och raargarin. Ifråga ora iraporlerade livsmedelsförpackningar har LSK föreslagit atl, förutomförpackarens eller tillverkarens naran, alllid dessutora skall anges densvenske iraportörens naran eller firraa och dennes heraort. Av sararaa skälsora föranlett raig all avstyrka KF:s näranda förslag att förpackningalltid skall ange den varuansvariges naran anser jag mig inle kunna tUlstyrkaLSK:s förslag i denna del. På grand av de praktiska svårigheter som skulleuppkorama vid en sådan kompletterande raärkning kan kravet på en sådanmärkning näraligen koraraa all verka sora ell handelshinder och blikonkurrensbegränsande. För atl tillgodose syftet raed nu ifrågavaranderaärkning föreslår jag eraeUertid atl den sora iraporterar livsmedel skall vararegistrerad hos den centrala livsmedelsmyndighelen. Vidare börtullmyndigheterna i de orter där iraport sker ha förteckning över deregistrerade livsraedelsiraportörerna. Elt utländskt livsraedelsparli bör inlefå införas i landet, ora del inle finns någon för varoma registrerad iraporlör.Genora etl sådant förfarande ges raöjlighet alt få kännedora ora iraporlören.Det får ankorama 7 1971.1 saml. 1971: 61 194 Maj:t eller den centrala Uvsmedelsrayndighelen atl meddelabestäraraelser rörande denna fråga. LSKföreslår vidare atl importerade Uvsraedelsförpackningar också skall raärkasraed uppgift om det land, varifrån ingående råvaror härrör. Med hänsyn lillden risk för spridning av salraonelloser och förekorasl av alllför storamängder bekärapningsmedelsrester som kan finnas i importerade livsmedel bördet enligt rain mening bli raöjligt att föreskriva en sådan urspmngsraärkning.Den bör emellertid utnyttjas endasl om del är särskUt påkaUat av hygieniskaskäl. Maj:l eller den centrala livsraedelsmyndighelen bör få meddelaföreskrift härom. LSK:sförslag om alt raärkningsskyldigheten skall kunna utvidgas kan jag i huvudsakbiträda. Förslagel har frånsett viss delaljkrilik godtagits avreraissinslanserna. Sålunda bör t. ex. kunna föreskrivas att slorförpackningaroch oförpackade livsraedel skall raärkas. Vidarekan del visa sig ändamålsenligt atl sora LSK föreslagit märka livsmedel raedannan särskUd uppgift än sådan som i del föregående föreslagits skola varaobligatorisk. LSK har anfört flera exempel på sådana uppgifter, bl. a.beleckningama djupfryst, halvkonserv eller kylkonserv och helkonserv. Dessutomkan det vara värdefullt för konsumenterna att förpackningarna märks raeduppgift om priset för viss beslämd kvantitet (å-pris) så all konsuraenternafår lättare alt järaföra priserna på olika livsraedel av sararaa slag. SoraLSK anfört bör undantag kunna raeddelas från märkningsbesläraraelserna. Mångaremissinstanser är av samraa mening. Vilka livsraedel sora skall varaundantagna från reglerna ora märkning bör anges ilillärapningsbesläraraelserna. Men jag vill i detla sararaanhang redovisa deprinciper som bör gälla i fråga om undanlag från märkning. I likhet med LSKanser jag att i konsumenternas intresse undantagen bör inskränkas till vad sorakan anses absolut nödvändigt. Av vad jag tidigare förordai följer allbutiksförpackade livsmedel inle längre skall vara undantagna från raärkning,inle heller spritdrycker och vin, mall-och läskedrycker. Möjligen kan, såsomLSK anfört, iraporterade viner och spritdrycker vara befriade från vissraärkning. Beträffande de nuvarande undantagen från raärkningsföreskrifternaför vissa sraå och stora Uvsraedelsförpackningar har LSK föreslagit atl dennedre viktgränsen sänks från lill och atl den övre gränsen höjsfrån lill . Remissinstanserna har mycket delade raeningar om dettaförslag. Jag för min del har funnit LSK:s förslag väl avvägt. I fråga om deförpackningar sora väger raindre än kan raan räkna raed atl lUlverkarna, liksomhittills, raärker förpackningarna med vissa väsenlliga uppgifter, bl. a. omlivsmedlets slag och tillverkarens naran. Önskeraålel från choklad- ochkonfeklyrinduslrin alt inte behöva ange vikten på varor sora väger raindre än100 g anser jag inte böra bifallas. 1971: 61 195 Detär enligt min mening väsentligt för konsumenten att få en klar vikluppgifl ochdärraed upplysning ora varans pris i förhållande till dess kvantitet. En sådanviktuppgift är så raycket raera väsentlig sora det vanligtvis är svårt att medledning bara av förpackningens utseende och storlek upptäcka atl varan vägermindre . LSK föreslår vidare att del nuvarande undanlaget frånraärkningsskyldigheten i fråga ora vissa färskvaror i genomskinligt materialupphör. Helt genoraskinliga förpackningar raed färska bär, frukter ochgrönsaker behöver dock inle raärkas. Jag biträder della förslag. Därav följerall förpackningar raed papptråg sora botlen och i övrigl genoraskinligamaterial skall märkas. Märkningenskall enligt LSK göras på ell tydligt och varaktigt samt för konsumenten iögonen fallande och otvetydigt sätt. Förslaget överensstäraraer i storl settraed nuvarande regler. Jag anser del vara tillräckligt all kräva altmärkningen skall ske på etl tydligt och otvetydigt sätt. Alt raärkningen skallvara otvetydig innebär alt obligatoriska uppgifter inle får läranas i kod ulanskall vara utforraade i klartext. Märkning bör också kunna ske på fräraraandespråk. Ansvaretför raärkningen bör enligt LSK vila på förpackaren när del är fråga omlivsraedel som färdigförpackats inora riket och på iraporlören då det är frågaora livsraedel sora färdigförpackats uloralands och importeras hil. För andralivsraedel än färdigförpackade, t. ex. slorförpackningar eller oförpackadevaror, föreslås märkningsskyldigheten åligga den som i riket först saluhållerlivsraedlel. Jag anser i likhet raed LSK del vara viktigt all inora landetalltid finns någon som svarar för all märkning blir utförd. Märkning avlivsraedel, sora färdigförpackats inora landet bör lärapligen åliggaförpackaren. Ansvaret för raärkning av iraporterade färdigförpackningar bördock, liksom i fråga ora andra varor än färdigförpackade, läggas på den soraförst saluhåller livsmedlet inora landet. SoraLSK föreslagit bör märkningsbesläraraelserna korapletteras raed ett förbud förannan än den märkningsskyldige att märka ett livsmedel med obligatoriskauppgifter, ora raedgivande inle lämnas av den som är ansvarig för raärkningenoch, i förekoraraande fall, av den vars naran eller firraa anges genoraraärkningen. Ilivsmedelslagen bör i enlighet raed vad jag anfört i det föregående införasbestäraraelser ora skyddade varubeteckningar och om skyldighet atl märkafärdigförpackade livsmedel med uppgifter i de avseenden som jag nu harredovisat. 1951års livsraedelsstadga kräver deklaration av etl livsmedels samtligabeståndsdelar endast för barn- och dietmat. Dessutom gäUer vissdeklaralionspUkt i fråga om konstgjorda sötningsraedel samt vitaminer 1971: 61 196 ochnäringsäranen, som kan ingå i livsraedel. Särskilda besläramelser finns ocksåom deklaration av andra ingredienser, såsom olika slags livsraedelslillsalseroch feltinnehållet i vissa produkter. LSK föreslår att i den nyalagstiftningen las in en generell bestämmelse om deklaration av livsmedelsolika beståndsdelar. Remissinstansema har överlag tillstyrkt förslaget. Enligtrain mening kan en uppgift ora livsraedlels slag, trots att den skalluttryckas raed en upplysande varubeleckning, raånga gånger inle gekonsumenterna tillräcklig Uifor-raation ora varans närraare beskaffenhet. a. härtill bör enligt rain raening stadgas en skyldighet atl läranauppgift ora varans saramansältning, en innehållsdeklaration. Den bör åsättasalla färdigförpackade livsmedel. Remissyttrandena redovisarolika raeningar ora vilka uppgifter som skall framgå av eninnehållsdeklaralion. Somliga reraissinstanser ansluter sig lill LSK:s förslagalt deklarationen bör innehålla enbart uppgifter ora ell livsraedelsväsenlliga sararaansättning, andra föreslår all en fullständig deklarationskall läranas av livsraedlels beståndsdelar på del sätt som rekoraraenderals avraärkningskomraittén inom Coraraission. Eflersora livsraedelslagstiftningen,sora jag anfört tidigare, bör anpassas till bl. a. sådana rekomraendationer,bör raöjlighet finnas att kunna kräva en uppgift ora elt livsraedels alla beståndsdelar,däribland livsraedelslUlsatser. Livsraedelslagen bör därför innehålla enföreskrift all raärkningen skall ske raed uppgift ora livsmedletssammansättning. Maj:t eller den centrala livsraedelsrayndigheten börges behörighet all meddela de närraare bestäraraelser och göra de undanlag sorakan behövas. Härvid bör beaktas följande. Innehållsdeklaration bör vara sådanalt konsuraenterna kan få en uppfattning om livsraedlels användbarhet ochvärde. Särskilt vUl jag understryka vikten av atl samraansatla livsraedeldeklareras på sådant sätt att konsuraenterna kan bUda sig en uppfattning omproduktens värde från såväl näringssynpunkt och hygienisk synpunkt somprissynpunkl. Sålunda bör bl. a. alllid anges utdrygningsprodukler samtbindemedel för exerapelvis och fett. Vidare är del av näringshygieniskaskäl viktigt alt uppgift läranas om hur raycket fett och vilket slags fett somingår i ell livsmedel. Innehållsdeklarationer bör utformas så all de i störreutsträckning än f. n. inriktas på livsraedlens näringsvärde. Del är eraeUertidangelägel all sådana näringsdeklaralioner blir lättfattliga så all ocksåkonsuraenlen får en god vägledning i valel raellan olika livsraedel. Del kan ofta vara påkallatall ange inte bara arten ulan också mängden av vissa beståndsdelar i eltlivsmedel.