prop · FU0340 · 1971-12-31 00:00:00 — Verket framhåller att det är välmedvetet om den betydelse som växtförädlingen har inte minst när det gällersädesslag och andra växter av betydelse för livsmedelsförsörjningen. Åtgärderför att främja forsknings- och utvecklingsarbetet inom delta område är därförangelägna. Resultaten av sådan forskning och utveckling bör snabbt kommaodlingen och därmed livsmedelsförsörjningen till godo. En mycket betydande delav det forsknings- och utvecklingsarbete som sker inom området finansieras medstatliga medel eller medel som kommer forskningen tillgodo genom systemet medväxtförädlingsavgifter. För denna del av forskningen innebär den föreslagnalagstiftningen ingen stimulans. RRV ifrågasätter mot denna bakgrund om denföreslagna växtförädlarrätten kommer att medföra ökad ekonomisk satsning påforsknings- och utvecklingsarbete av sådan omfattning att den motiverar etthelt nytt lagsystem med åtföljande administrativa organisation. Fräganom möjligheten att åstadkomma en gemensam nordisk lagstiftning om skydd förväxtförädlingsprodukter behandlas av bl. svenska delegation.Delegationen beklagar att förslag inte föreligger cm en gemensam lagstiftningpå området och hänvisar till det inlima nordiska samarbete som ägt rum påövriga områden inom imma-terialrätten såsom varumärkesrätt, upphovsrätt ochpatenträtt. För växtförädlaren skulle det vara av stort värde ekonomiskt ochpraktiskt att hans ansökan bedöms enhetligt och ger samma rätt i alla nordiskaländer. Enligt delegationens mening bör det svenska lagförslaget integenomföras förrän övriga länders ståndpunkt i saken blivit klar. Eventuellt börnågot samarbetsorgan tillsättas. Skåneshandelskammare föreslår också att statsmakterna tar initiativ tillnordiska överläggningar men framhåller att de nordiska sam-arbetssträvandenadock inte bör få försena antagandet av den svenska lagstiftningen och Sverigesdärav betingade anslutning till konventionen. Även uttrycker önskemålom enhetligt skydd i . Fräganom den föreslagna lagen kommer i konflikt med de strävanden att främja en fri och obunden konkurrens i näringslivet. Maj:ts proposition nr 1971 vilkensträvan fått sitt främsta uttryck i konkurrensbegränsningslagen, behandlas inågra yttranden. Med hänsyn till sin grundsyn på hithörande frågor harkommerskollegium svårt att godta förslaget. Såvitt koUegiet kan bedömaföreUgger inget annat skäl för genomförandet av lagstiftningen än att ilängden inte kan stå utanför växtförädlarkonventionen. Kollegiet vill inteförneka att detta skäl såsom förhållandena är ter sig tungt vägande ochvill därför inte motsätta sig en svensk ratificering av konventionen samttillskapandet av en i anledning härav ofrånkomlig lagstiftning. ÄvenNO är tveksam om det finns tillräckliga skäl för att genomföra förslaget. NOframhåller att det är angeläget att en omsorgsfull avvägning görs mellan deallmänna konkurrensintressena och de intressen som talar för en legalensamrätt. Enligt NOs mening bör det föreligga mycket tungt vägande skäl föratt nya legala ensamrätter skall tillskapas. Från allmän konkurrens- ochkonsumentsynpunkt är det snarare önskvärt att ompröva och mjuka upp redanbestående legala ensamrätter. NO framhåller vidare att beträffandeväxtförädlingsprodukter är det endast ett fåtal företag i själva förädlarledeti . Detta innebär i sig en faktisk konkurrensbegränsning. Ihandelsledet synes däremot förekomma konkurrens i form av olika utomståendeföretags efterodling av de svenska förädlingsföretagens utsäden ochmarknadsföring därav i konkurrens med förädlingsföretagen. Denna konkurrens harvisat sig påverka prisbildningen. Den nu föreslagna växtförädlarrätten skullege växtförädlarna en legal ensamrätt, som medförde att de i den mån de såönskar genom licensavgifter och/eller olika konkurrensbegränsandeföreskrifter i samband med upplåtelse av rätt att efterodla växtsort kandirigera marknadsföring och priser. I fråga om möjligheter till korrektiv motmissbruk av den monopolställning som den föreslagna lagen kommer att ge växtförädlarnahänvisar utredningen dels till konkurrensbegränsningslagen, dels till deföreslagna tvånglicensbestämmelserna. Konkurrensbegränsningslagen kanemellertid tillämpas endast om ensamrätten utnyttjas till att framtvinga ellerunderstödja annan konkurrensbegränsning, dvs. sådan som faller utom ramen förensamrättsinstitutet. De föreslagna tvångslicensbestämmelserna är frånkonkurrens-teoretisk synpunkt i och för sig tillfredsställande. Det finnsemellertid anledning att varna för att i allt för hög grad lita till denkonkurrensfrämjande betydelsen av möjligheter till tvångslicenser vid legalaensamrätter. Erfarenheterna från andra områden tyder på att förekomstenoch den praktiska nyttan i konkurrenshänseende av tvångslicenser är relativt ringa.Innan slutlig ställning tas till utredningens förslag bör enligt NOs mening eningående avvägning göras mellan, å ena sidan, fördelarna för de enskildaväxtförädlingsföretagen av en legal ensamrätt för sina växtsorter i Sverigeoch i konveutionsländerna och, å andra sidan, nackdelarna för samhället av ettkonkurrensbortfall på området med därav följande åter- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 49 Vid en sådan avvägning kan det vara tveksamt omtillräckliga skäl kan anses föreligga för ett genomförande av förslaget. Frägan huruvida risk kanföreligga för missbruk av ensamrätten berörs även av bl. a. ,statens jordbruksnämnd, KF och RLF. Hovrätten framhåller, att en jämförelsemellan den föreslagna lagens regler och motsvarande regler i patentlagen samtförarbetena till dessa ger vid handen att det allmänna intresset är vältillgodosett i förslaget. Om man även beaktar att starka intresseorganisationertorde bevaka att ensamrätten inte missbrukas får enligt hovrätten debetänkligheter som kan hysas mot växtförädlarrätten frånkonkurrensbegränsningssynpunkt minskad tyngd. Enligt jordbruksnämnden synesavvägningen mellan skilda intressen ha skett på ett sådant sätt att manknappast löper risk för monopolistisk prissättning och annat missbruk av detprivaträttsliga systemet. KF anför att de förslag utredningen framlagt för attskapa rimliga garantier mot missbruk torde kunna anses tillfredsställande. RLFfinner det vara svårt att bedöma om det privaträttsliga systemet kommer attbetyda ökade kostnader för svenskt jordbruk på dels kort, dels lång sikt. Ursåväl det allmännas som jordbrukets intresse måste det vara önskvärt att en nysort kan spridas snabbt och på skäliga villkor. Utredningen har kommit framtill att möjUgheten till tvångslicens bör vara en tillräcklig garanti härför.Förbundet delar utredningens uppfattning att växtförädlingsföretagensmonopolställning medför risk för att de tar ut oskäliga licensavgifter. Ommetoden med tvångslicens visar sig vara otillräcklig förutsätter förbundet attdet skapas andra effektiva möjligheter till ingripande mot oskäligalicensavgifter. Beträffandeutformningen av lagförslaget uttalar de remissinstanser som berört frågan dethelhetsomdömet att förslaget är väl ägnat att läggas till grund förlagstiftning. Endast RRV har en invändning och framhåller att ett system sommöjliggör en anslutning till konventionen bör ges en så enkel utformning sommöjligt och att det inte är givet att man bör eftersträva en så nära likhet medpatentlagstiftningen som utredningens förslag innebär. 5.2Växtförädlarrättens objekt och subjekt Vadgäller föremålet för den föreslagna ensamrätten erinrar rådhusrättom att patent inte kan meddelas på växtsorter eller väsentligen biologisktförfarande för framställning av växter men väl på mikrobiologiskt förfarandeoch alster av sådant förfarande. Rådhusrätten anmärker att metodskydd förframställning av växter fortfarande lämnas utanför lagstiftningen, om ejförfarandet är mikrobiologiskt, och anser att frågan bör ägnas uppmärksamhetunder det fortsatta lagstiftningsarbetet. Sveahovrätt och rådhusrätt är kritiska mot förslaget att det Maj:ts proposition nr 1971 skallankomma på Kungl. Maj :t att bestämma lagens allmänna tillämpningsområde. Iyttrandena framhålls att den föreslagna förteckningen redan från början fåranses vara i det närmaste uttömmande för förhållandevis lång lid och attavsikten är att uteslutning från förteckningen inte skall förekomma. Mot dennabakgrund finner man att det vore principiellt riktigare att föreskriva attlagen skall vara tillämplig på växtarter som upptagits i lagen eller åtminstonei en som bilaga till lagen intagen lista. Medanledning av utredningens förslag att lagen skall vara tillämplig endast påväxtsort som framställts här i riket samt på växtsort som framställts utomriket av svensk förädlare påpekar rådhusrätt att patentlagen gällerulan molsv-arande inskränkning. Rådhusrätten ifrågasätter om utredningensförslag på denna punkt är tillräckligt motiverat. Fleraremissinstanser vill utöka den av utredningen i utkastet till tillämpningskungörelseföreslagna förteckningen över växtarter inom vilka växtförädlarrätt skallkunna förvärvas med ytterligare växtarter, varvid särskilt arthybriderna nämns. Utredningensuppfattning att skogsträd nu inte bör omfattas av växtförädlarrätten delas avsamtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan. Hit hör bl. a. statenscentrala frökontrollanstalt, statens råd för slcogs- och jordbruksforskning.Skogs- och lantbruksakademien, skogsbruksutredningen. Institutet förskogsförbättring och . anför att inomskogsbruket den nödvändiga tidsperioden för förädling, avkommeprövning ochfastställande av sort är så lång att det sätt för privaträttsligt skydd förväxtförädling som föreslagits icke i vart fall kanbetraktas som praktiskt användbart för förädlingen av skogsträd. Ej hellersynes behov av särskilt skydd för växtförädlingsrätten påskogsträdens område föreligga. liknandesynpunkter och tillägger att när det gäller vegetativ förökning, t. ex.sticklingar, tiden för framställning av förökningsmaterial kan vara annorlundamen att dessa metoder spelar en mycket underordnad roll inomskogsbruket. Ifråga om vem som skall kunna anses som förädlare uttalar atthovrätten inte kan finna något hinder mot att även juridisk person betraktassom förädlare. rådhusrätt anser att det hade varit värdefullt meduppgift om hur frågan lösts i och förordar en reglering så att ocksåjuridiska personer skall anses ha kunnat framställa en växtsort. Mot utredningensståndpunkt i denna del invänder SAF att många av de forskare som inomväxtförädlingsföretagen bestämmer det urval i ett material som leder fram tillnya sorter har sådana an-ställningsförhållanden att deras tjänsteavtal innebären överlåtelse till arbetsgivaren av hela förfoganderätten till dearbetsresultat som framkommer i anställningen. Därtill kommer den oklarhet irättsläget som i många fall inom företagen skulle kunna uppkomma om endastfysiska personer skulle ]Iaj:ts proposition nr 1971 51 kunnaanses såsom förädlare av en sort. Föreningen hänvisar vidare till utredningensuttalande att det material på vilket framställningen av en ny sort grundar sigoftast har byggts upp inom företaget och med en skiftandekrets av medarbetare. Att bland dessa, av vilka en del kanskelämnat företaget, peka ut en eller flera personer, som skall anses varaförädlare kan i vissa fall vara helt ogörligt. Det anförda leder enligtföreningens mening till att även växtförädlingsföretaget såsom sådant skallkunna anses vara förädlare till inom förelaget framställda växtsorter. Även LOhänvisar till samma uttalande av utredningen och framhåller att de myckelbetydande inkomster, som växtförädlarrätten i vissa fall av lyckadeförädlingsresultat kan komma att ge, måste komma att utfalla mycket slumpvisbland alla dem som medverkat i den långa förädlingsprocessen och föranledamånga tvister mellan dem och företaget, som stått för förädlingskostnaderna.LO:s uppfattning är att växtförädlarrätt även skall kunna meddelas juridiskperson. Enligtlantbrukshögskolans mening är frågan om sortens rättsinnehavare mer kompliceradän vad utredningen förutsett. Högskolan framhåller att man kommer in påbetydande ekonomiska frågor för de institutioner och myndigheter som handharförädlingen och att denna nu i vissa fall till stor del bekostas av anslag frånstatsmakterna. Högskolan finner del angelägel att hithörande frågor sedermerablir föremål för ytterligare överväganden. Fråganom rätten till växtsort, som framställts av en arbetstagare, bör enligtStockholms rådhusrätts mening antingen regleras i lag, t. ex. i enlighet medbestämmelserna i lagen om arbetstagares uppfinningar, eller i vart fall få enmera nyanserad och klargörande behandling i motiven. När det gällerpatenterbara uppfinningar har frågan lösts i nämnda särskilda lagstiftning. Ifrågan om andra immaterialrättig-heter har frågan mer eller mindre lämnatsöppen med de tillämpningssvå-righeler som detta medför. advokatsamfundsäger sig inte vilja förorda att särskild lagstiftning rörande arbetstagarensrätt nu införs. Däremot bör i samband med en synnerligen välbehövlig revisionav lagen om rätt till arbetstagares uppfinningar frågan om lagstiftning rörandearbetstagares rätt till bl. a. växlsort tas upp till behandling. Fråganom särskillnadskravet sett i relation till odlingsvärdet berörs av RLF somanför att ur odlingens synpunkt det primära kravet på en ny sort måste vara attden har högre odlingsvärde. En ny sort som innebär stora odlingsmässigaframsteg bör därför inle kunna vägras registrering med den motiveringen alt detkan inedföra vissa svårigheter att skilja den från andra sorter. Visserligenfinns en viss risk för bedrägligt förfarande om det föreligger uppenbarasvårigheter alt skilja två Maj:ts proposition nr 1971 sortermed olika odlingsvärde åt. Risken förefaller något överdriven och förbundetbetonar atl kravet på lätt urskiljbara kännetecken inte får bli ettsjälvändamål utan drivas med viss moderation. De hittillsvarande svenska kraveni dessa avseenden är fullt tillfredsställande. AB Findus betonar vikten av attvid utvärderingen av de prov en sort förutsätts genomgå det i praxis inte kommeratt tillämpas någon form av värdebedömning, exempelvis avseende sortensavkastningsegenskaper, utseende m. m. För industrin är det ofta vida merbetydelsefullt vilka andra egenskaper en sort kan tillmätas, t. ex.kvalitetsmässiga med avseende på dess inverkan på den färdiga produkt, varisortmaterialel i fråga kan konima alt ingå. Äveni andra remissvar understryks betydelsen av odlingsvärdel. Dessa redovisas iannat sammanhang (avsnitt 5.7). Synpunkterpå homogenitetskravet har framförts av skilda remissinstanser. Dessa behandlasi specialmotiveringen (avsnitt 8.1). Sverigesadvokatsamfund gör följande anmärkning mot formuleringen av 2 § i utredningensförslag, vilken innehåller de allmänna skyddsförutsättningarna. Bestämmelsenunder 1) första styckel avser nyhetshinder och motsvarar bestämmelsen i 2 §första stycket patentlagen, vari sägs att "patent meddelas endast påuppfinning som väsentligen skiljer sig från vad som blivit känt" etc.Enligt denna bestämmelse kan man alltså inle söka patent på en uppfinning somär exakt densamma som en tidigare bekantgjord sådan. I nu föreliggande förslagstår det atl "sorten skall genom åtminstone elt viktigt känneteckentydligt skilja sig från andra sorter, vilka är kända" etc. Enligtordalagen omfattar bestämmelsen inle del fall att del föreligger hinder vidförekomsten av samma sort som blivit känd. Då detta är avsikten, bör en justeringav lydelsen ske, t. ex. att man skriver "----- tydligt skilja sig frånsort, vilken är känd". I överensstämmelse härmed bör andra stycket av punkt 1) börja med "Sort anses som känd -- ". 5.4Växtförädlarrättens innehåll och omfång Fråganom ensamrättens innehåll berörs i några remissyttranden. rådhusrätthar fäst sig vid atl de ulnyttj andeformer det gäller skall företas i visstsyfte för atl omfattas av skyddet. Denna begränsning kan otvivelaktigt medförasärskilda svårigheter i tillämpningen. Utredningen har också i något fallpekat på sådana. Rådhusrätten anser visserligen all begränsningen som sådankan ha goda skäl för sig. Men del bör hellre tillkomma tredje man alt påvisaett syfte med sin framställning, import eller marknadsföring avväxtmaterialet, som gör att utnyttjandet faller utanför skyddet, än allensamrättshavaren skall behöva påvisa elt syfte hos tredje man som gör altulnyttjandet kränker ensamrätten. I motiven uttalas, framhåller rådhusrättenvidare, att export av växtförädlingsmaterial inte bör läggas under förädlarensensamrätt. Uttalandet förefaller något oklart. "Export" lorde nämligenomedelbart omfattas av sådan otillåten marknads- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 53 föring,som avses med tillhandahållande, och således ligga under ensamrätten. Omdäremot med utredningens uttalande endast åsyftas "export" av sådantmaterial som lovligen redan förts ut på marknaden, finns ingenting att invändamot uttalandet. Ett förtydligande finner rådhusrätten nödvändigt. E. Ohlsens Enke ABanser att det inte klart framgår vilken ställning konservfabrikernas användandeav utsäde intar. Det torde förekomma att fabrikerna eflerodlar t. ex.köksväxtsorler av annans härkomst och framställer utsäde härav. Detta utlämnastill kontraklsodlare för produktion av en grönsak som konserveras och säljs;utsädet till grönsaksodlingen bjuds sålunda inte ul. torde vissdebitering ske, men stundom ingår frö-kostnaden i kontraktspriset förgrönsaken. SkuUe utredningens avsikt vara att sådant utnyttjande ej skallomfattas av ensamrätten, skapas enligt bolaget en alltför stor lucka däri ioch med att konservindustrin är en stor förbrukare av köksväxtutsäde. Bolagetanser att en ändring i så fall är nödvändig för all göra ensamrätten merfullständig. uppger att det förekommit alt utländsk utsädesspannmål av sort sominle varit upplagen i den svenska sortlistan har importerats privat av svenskajordbrukare över dansk-svenska gränsen. Det synes förbundet vara angelägel altdylik import, som inte är önskvärd vare sig för vårt land eller den utländskasorlägaren, förhindras. Sverigesadvokatsamfund framhåller alt det givelvis är svårt att rätt bedöma huravgränsningen av rättens omfång bör göras. Oavsett de skäl som utredningenanfört för begränsningen anser samfundet att del, då det nu gäller införandetav ell nytt institut, kan vara lämpligl att till en början göra de föreslagnabegränsningarna och, sedan erfarenheter vunnits, eventuellt ta upp frågan lillny bedömning. Utredningensuttalande om s. k. sidoimport tas upp av som påpekar atl den avutredningen rekommenderade tillämpningen av lagen med avseende på sidoimportöverensstämmer med den som enligt propositionen med förslag till varumärkeslaganges för sidoimport av varor försedda med varumärke (1960: 167 s. 71).Departementschefens uttalande i varumärkespropositionen är emellertid föranlettav känneteckensrättsliga överväganden (jfr NJA 1960 s. 457) som knappast ärtillämpliga på växtförädlarrätten. Denna liknar mer patenträtten, vilketnärmast skulle tala för den behandling av sidoimportfrågan som gäller inom patenträtten.En lösning efter modell av patenträtten skulle å andra sidan kunna på ell frånallmän synpunkt inte önskvärt sätt begränsa konkurrensen i fråga om växtförädlingsprodukter.Denna fråga bör enligt hovrättens mening uppmärksammas under lagförslagelsfortsatta behandling och om möjligt få en lösning i lagtexten. Fråganom ensamrättens omfång är enligt rådhusrätt inte helt klar.Ensamrätten avses skola omfatta den registrerade växt- Maj:ts proposition nr 1971 sorlen"i dess helhet". Utredningens mening synes vara, all allt växtmaterialvilket i enlighet med de kriterier som skall gälla för avgränsning av olikasorter från varandra är att hänföra till sorten i fråga, oavsett varifrån materialethärrör. Vad utredningen uttalat i denna riktning i motiven till 1 § synes varaett uttryck för den viktiga principen rörande ensamrättens omfång, att skyddetinte skall vara begränsat lill identiskt samma växlsorl som den registreradesorlen utan omfatta även på visst sätt "liknande" sorter. Utredningenhar beträffande importfallet uttalat, alt tillstånd krävs för import avförökningsmalerial av en skyddad sort "eller en sorl som liknardenna" men synes inte i övrigt ha ägnat skyddsomfångel närmare intresse.Rådhusrätten anser emellertid frågan vara av yttersta vikt för ett riktigtförstående av ensamrättens innebörd. Spörsmålet om samma kriterier (samma"mått") skall gälla vid fastställande av skyddsomfånget som dekriterier vilka skall gälla såsom skillnadskrav vid prövningen avskyddsförutsättningarna bör klargöras närmare under det fortsattalagstiftningsarbetet. Inom patenträtten gäller inte en sådan ordning; därräknar man med s. k. beroendeförhållanden, dvs. fall därskyddsförutsältningarna väl är uppfyUda men där den patenterade uppfinningeninte får utnyttjas utan lov av den som innehar ell äldre patent, inom varsskyddsomfäng uppfinningen trots atl den är patenterbar faller. Fråganom skyddstiden berörs endasl i ett fåtal yttranden. noterar all deskyddslider som skall gälla enligt lagförslaget motsvarar konventionensminimikrav och att enligt förslaget till tillämpningskungörelse dessaskyddslider utsträcks generellt ganska avsevärt. Det kan enligt hovrättensmening hävdas all de längre skyddstiderna för den händelse de anses böragälla hellre bör anges i lagtexten. Hovrätten påpekar för övrigt atl delföreslagna bemyndigandet för Kungl. Maj :t i lagförslaget knappast lämnarutrymme för en generell förlängning av skyddstiderna. Stockholmsrådhusrätt har svårt alt på grundval av vad utredningen anfört insenödvändigheten av atl skyddstiden blivit så oöverskådligt och oenhetligtreglerad i förslaget. Del bör enligt rådhusrättens mening eftersträvas enenhetlig skyddslid för alla växtslag och skyddstiden bör framgå avsjälva lagen. ,statens plantskolenämnd, och kyllagring framhåller alt utredningens förslag skiljer sig frånkonventionen, där del sägs att skyddstiden inte får vara under 15 resp. ,och anser att det inte finns något skäl för atl den svenska lagtexten skallavvika från konventionstexlen. Nämnden tillägger att skyddet förträdgårdsväxter inte kan ekonomiskt utnyttjas förrän efter 10 ä . Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 55 Skogsstyrelsenanser all del kan skapa oklarhet atl "skogsträd" medtagits i självalagtexten och alt tiden för upprätthållande av växtförädlarrätt faststäUts fördessa, då de inte upptagits i lillämpningskungörelsens förteckning över deväxtsläkten och växtarter för vilka växtförädlarrätt kan förvärvas och såledesinte är inlemmade i systemet. Styrelsen föreslår att ordet"skogsträd" utgår ur lagförslagets stadgande om skyddstiden. 5.6Registreringssystemet m. m. Vadbeträffar regislreringsmyndighet tillstyrker statskontoret förslaget attarbetsuppgifterna i fråga anförtros ell nybildat organ, kallat statensväxtsortnämnd. Statskontoret har inget alt invända mot förslagen rörandenämndens sanimansättning och interna organisation. Inte heller RLF har någraerinringar mot all såväl administrationen av det nya systemet somoriginalutsädesnämndens uppgifter skall skötas av en nyinrättad statensväxtsortnämnd. RRV, däremot, ifrågasätter om del behövs ell särskilt friståendeorgan för atl sköta registreringsfrågorna och uttalar att denna uppgift syneskunna ankomma på statens centrala frökontrollanstalt. Patent- ochregistreringsverket framhåller all icke blott bristen på biologisk expertistalar för alt verket inte bör bli regislreringsmyndighet förväxtförädlingsärenden, ulan också det förhållandet atl patenlverket saknar dennära kontakt med växtförädling och växtodling som regislreringsmyndighelenhelst bör ha. finner del därför vara väl motiverat all dennuvarande originalutsädesnämnden efter viss utbyggnad blir regislreringsmyndighet. Lanlbruksstyrelsendelar utredningens åsikt att praktiska och slatsfinansiella skäl talar för attelt redan verksamt statligt organ om möjligt bör anförtros uppgiften somregislreringsmyndighet i växtförädlarrättsärenden.