prop · FU03125 · 1971-12-31 00:00:00 — Vidare förpliktarkonventionsstaterna sig enligt mom. 3 att respektera den frihet, som är enförutsättning för vetenskaplig forskning och skapande verksamhet, och i mom. 4erkänner samma stater de fördelar, som följer av att det internationellasamarbetet och de internationella förbindelserna på de vetenskapliga ochkulturella områdena uppmuntras och utvecklas. Kontrollenöver att konventionens bestämmelser efterlevs skall utövas genom ettrapporteringssystem, som närmare regleras i art. 1625. Konventionsstaternaåtar sig sålunda enligt art. 16 att rapportera rörande de åtgärder somvidtagits och de framsteg som gjorts med avseende på efterlevnaden av de ikonventionen inskrivna rättigheterna. Dessa rapporter skall tillställas FN:sgeneralsekreterare, som i sin tur skall Aadarebeford-ra dem till bl, a, ECOSOCför granskning. Denna rapporteringsskyldighet skall enligt art. 17 fullgörasetappvis i enlighet med ett program, som Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 11 inomett år efter det att konventionen trätt i kraft skall fastställas av ECOSOCefter samråd med konventionsstaterna och berörda fackorgan. I sina rapporterskall staterna kunna ange de förhållanden och svårigheter, som hindrat dem frånatt helt fullgöra förpliktelserna enligt konventionen, I art. 18 lämnasföreskrifter om rapportering till ECOSOC från fackorganen i fråga omefterlevnaden av konventionens bestämmelser, och enligt art. 19 kankommissionen för mänskliga rättigheter beredas tillfälle att granska bl, a, detill ECOSOC avgivna rapporterna. Eventuella uttalanden av kommissionen ianledning av innehållet i en rapport skall enligt art. 20 kunna kommenteras avden stat eller det organ som avgett rapporten. OmECOSOC:s rapportering till rörande efterlevnaden av dei konventionen inskrivna rättigheterna stadgas i art. 21, medan art. 22behandlar den upplysningsverksamhet, som ECOSOC skall bedriva gentemot andratill FN knutna organ för att möjliggöra ett effektivt genomförande avkonventionens bestämmelser. I art. 23 har intagits enförklaring av innehåll att konventionsstaterna är överens om att deinternationella åtgärder, som vidtages i syfte att trygga genomförandet av de ikonventionen inskrivna rättigheterna, skall innefatta framför allt avslutandeav konventioner, antagande av rekommendationer, lämnande av tekniskt biståndsamt avhållande av regionala och tekniska möten. Dessa möten skall varaavsedda för samråd och studier, och de skall anordnas i samarbete medintresserade regeringar. 24 får intet i konventionen tolkas såsom en inskränkning av bestämmelsernai FN:s stadga och stadgorna för fackorganen i de delar dessa instrument angerdet ansvar, som FN:s olika organ och fackorgan har med avseende på de spörsmål,som behandlas i konventionen. I art. 25 uttalas, att intet i konventionen fårtolkas såsom en inskränkning av alla folks rätt att till fullo och utanbegränsning dra fördel av och utnyttja sina naturrikedomar och naturtillgångar. Om innehållet ikonventionens slutbestämmelser i art. 2631 kan nämnas, att art. 27 stipuleraratt konventionen träder i kraft efter dagen för depositionen hosFN:s generalsekreterare av det trettiofemte ratifikations- elleranslutningsinstrumentet. Vidare kan konventionsstat enligt art. 29 föreslåändringar av konventionen. Det ankommer i så fall på FN:s generalsekreterareatt översända sådana förslag till samtliga konventionsstater med en begäran omatt dessa måtte underrätta honom om huruvida de tillstyrker, att en konferensav stater sammankallas för att överväga förslagen och ställa dem underomröstning. Om minst en tredjedel av staterna tillstyrker en sådan konferens,skall generalsekreteraren sammankalla konferensen i FN:s regi. Förslag sombifallits av en majoritet av de vid konferensen närvarande och röstandestaterna skall underställas för godkännande. Sådanaändringar träder i kraft, när de godkänts av generalförsamlingen och med tvåtredjedels ma- Maj:ts proposition nr 1971 joritetantagits av konventionsstaterna i enlighet med dessa staters konstitutionellabestämmelser. Efter ikraftträdandet skall ändringarna vara bindande för destater som antagit dem, medan övriga stater är bundna avbestämmelserna i konventionen och de eventuella tidigare ändringar som deantagit. Internationellakonventionen om medborgeiliga och politiska rättigheter. Konventionenär indelad i sex huvudavsnitt. Del I (art. 1) utgörs av en allmän förklaring omfolkens självbestämmanderätt, medan principerna för konventionens tillämpningav de fördragsslutande staterna har intagits i del II (art.25). De individuella rättigheterna anges i del III (art. 627) ochverkställighetsbestämmelsema i del IV (art. 2845). I del V(art. 46 47) återfinns vissa tolkningsbestämmelser. Slutbestämmelserna harintagits i del VI (art 4853). Art. 1 överensstämmer tillsitt innehåll helt med motsvarande artikel i konventionen omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, varför här får hänvisas tillredogörelsen för innehållet i denna artikel. Ett allmänt förbud motdiskriminerande behandling återfinns i art. 2, där konventionsstaterna i mom. 1förpliktar sig att respektera och att tillförsäkra envar, som befinner siginom deras områden och är underkastad deras jurisdiktion, de i konventioneninskrivna rättigheterna utan åtskillnad av något slag, såsom på grund av ras,hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell ellersocial härkomst, egendom, börd eller ställning i övrigt. Vidare förpliktar desig enligt mom. 2 att i enlighet med sina konstitutionella bestämmelser ochmed bestämmelserna i konventionen vidtaga erforderliga åtgärder för att genomlagstiftning eller på annat sätt förverkliga de i konventionen inskrivnarättigheter, som inte redan är genomförda. I mom. 3 har upptagits vissagarantier för att en kränkning av de mänskliga rättigheterna skall kunnabeivras vid inhemsk myndighet. Konventionsstaterna förpliktar sig sålunda a)att säkerställa att envar, vars i konventionen inskrivna fri- och rättigheterkränkts, skall ha effektiv möjlighet att väcka talan i anledning därav ochdetta även i det fall att kränkningen förövats av ämbetsman i tjänsteutövning;b) att säkerställa att den som väcker sådan talan skall få sina rättigheterprövade av behörig judiciell, administrativ eller lagstiftande myndighet ellerav annan enligt statens rättsordning behörig myndighet, samt att utvecklamöjligheterna för talans prövning på rättslig väg; c) att säkerställa att debehöriga myndigheterna verkställer de beslut som fattats i fall då talan funnitsvälgrundad. En kompletterande bestämmelse finns i art. 3, där konventionsstaternaförpliktar sig att tillförsäkra män och kvinnor lika rätt Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 13 attåtnjuta alla i konventionen upptagna medborgerliga och politiska rättigheter. Rätten att i vissa fallsätta konventionens bestämmelser ur kraft behandlas i art. 4. Enligt mom. 1har konventionsstat sålunda under allmänt nödläge, som hotar nationensfortbestånd och som officiellt kungjorts som sådant, rätt att vidtaga åtgärdersom innebär avvikelser från dess skyldigheter enligt konventionen i denutsträckning, som är oundgängligen erforderlig med hänsyn till situationenskrav. En förutsättning är dock, att dessa åtgärder inte strider mot landetsövriga förpliktelser enligt internationell rätt och inte innebär åtskillnadenbart på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion eller social härkomst. Vidarefår enligt mom. 2 inga inskränkningar ske beträffande de rättigheter, som angesi art. 6, 7 mom. 1 och 2, 8, 11, 15, 16 och 18. Mom. 3 föreskriver vissunderrättelseskyldighet för konventionsstat, som begagnar sig av rätten attgöra avvikelser från konventionens bestämmelser. 5 mom. 1 uttalas, att intet i konventionen får tolkas som medförande rättför någon stat, grupp eller person att ägna sig åt verksamhet eller utförahandling, som syftar till att tillintetgöra någon av de fri- och rättighetersom inskrivits i konventionen, eller till att inskränka dem i större utsträckningän som däri medgetts. Vidare skall enligt mom. 2 inga inskränkningar elleravvikelser medges i fråga om de grundläggande mänskliga rättigheter, somgäller i en stat på grund av lag eller annan författning, överenskommelseeller sedvänja, av den anledningen att konventionen inte erkänner dem ellererkänner dem i mindre utsträckning. Avsnittet om deindividuella rättigheterna inleds i art. 6 med en bestämmelse om rätten tilllivet, I mom. 1 stadgas, att varje människa har en inneboende rätt till livet,vilken skall skyddas genom lag. Vidare utsägs, att ingen godtyckligt skallberövas sitt liv. I stater, där dödsstraffet ännu inte avskaffats, skall enligtmom. 2 en dödsdom kunna avkunnas blott för de allvarligaste brotten och ienlighet med lag, som gällde vid tiden för brottets begående och som intestrider mot bestämmelserna i nu förevarande konvention eller i konventionen omförebyggande och bestraffning av folkmord. Dödsstraff får inte verkställasannat än på grund av lagakraftvunnen dom av behörig domstol. I mom. 3 uttalas,att när berövande av livet utgör folkmord, intet i artikeln skall berättigakonventionsstat att på något sätt avvika från de skyldigheter, som den åtagitsig enligt bestämmelserna i konventionen om förebyggande och bestraffning avfolkmord. Ingen som dömts till döden skall enligt mom. 4 kunna betagas rättenatt begära nåd eller förvandling av straffet. Vidare skall amnesti, nåd ellerförvandling av dödsstraffet kunna beviljas utan undantag. Vissa begränsningar imöjligheten att avkunna och verkställa en dödsdom framgår av mom. 5, där detutsägs att sådan dom inte skall avkunnas för brott begångna av personer mider18 år och inte heller verkställas mot havande kvinnor. Maj:ts proposition nr 1971 slåsi mom. 6, att intet i artikeln skall kunna åberopas för att fördröja ellerförhindra dödsstraffets avskaffande i konventionsstat. I art. 7 stadgasdärefter, att ingen får utsättas för tortyr eller för grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning. Vidare utsägs, att ingen utan sitt fria samtyckefår utsättas för medicinska eller vetenskapliga experiment. Art.8 mom. 1 förbjuder, att någon hålls i slaveri. Vidare uttalas där att varjeform av slaveri och slavhandel skall vara förbjuden. Enligt mom. 2 skall detlikaledes vara förbjudet att hålla någon i träldom. Mom. 3 stadgar förbud motatt ålägga någon tvångsarbete eller annat honom påtvingat arbete. Detta förbudskall dock inte hindra verkställighet av en av behörig domstol avkunnad dom påstraffarbete i ett land, där frihetsberövande i form av straffarbete kanåläggas som bestraffning för brott. Som tvångsarbete eller påtvingat arbeteskall vidare inte anses a) annat arbete eller annan tjänstgöring änstraffarbete, som regelmässigt utkrävs av den som är berövad sin frihet tillföljd av ett i laga ordning avkunnat domstolsavgörande eller av den som ärvillkorligt frigiven; b) militärtjänstgöring samt, i länder därsamvetsbetänkligheter mot sådan tjänstgöring beaktas, annan samhällstjänst somenligt lag utkrävs av den, som hyser sådana betänkligheter; c) tjänstgöringsom utkrävs, då nödläge eller olycka hotar samhällets fortbestånd eller välfärd;d) arbete eller tjänstgöring som ingår i de normala medborgerligaskyldigheterna. Art.9 garanterar envars rätt till frihet och personlig säkerhet. Förutom attfastslå denna rätt stipulerar mom. 1, att ingen skall utsättas för godtyckligarrestering eller annat godtyckligt frihetsberövande och att ingen skallberövas sin frihet utom på sådana grunder och i sådan ordning som stadgas ilag. I mom. 2 föreskrivs, att en arresterad person i samband med arresteringenskall upplysas om skälen för åtgärden och ofördröjligen underrättas om varjeanklagelse mot honom. Därefter stadgas i mom. 3, att den som är arresteradeller eljest berövad sin frihet på grund av anklagelse för brottslig gärningofördröjligen skall ställas inför domare eller annan ämbetsman, som enligt lagbeklätts med domsmakt. Han skall också vara berättigad till rättegång inomskälig tid eller till frigivning. Vidare återfinns i förevarande moment enföreskrift om att det inte skall vara allmän regel, att personer som avvaktarrättegång hålls i förvar. För frigivning skall dock kunna krävas garantier föratt vederbörande inställer sig till rättegången liksom vid varje annattillfälle under det rättsliga förfarandet samt, i förekommande fall, förverkställighet av domen. Under mom. 4 har upptagits ett stadgande om att densom berövats sin frihet genom arrestering eller eljest skall ha rätt att infördomstol påfordra, att lagligheten av frihetsberövandet prövas utan dröjsmål ochatt hans frigivning beslutas, om åtgärden skulle befinnas vara olaglig.Artikeln upptar slutligen i mom. 5 ett stadgande om att den som utsatts förolaglig arrestering eller annat olagligt frihetsberövande skall äga rätt tillskadestånd. Kungl.Maj:ls proposition nr 1971 15 10 har intagits föreskrifter om behandlingen av personer, som berövatssin frihet. Enligt mom. 1 skall sådana personer behandlas humant och medaktning för människans inneboende värde. Personer som är ställda under åtalskall enligt mom. 2, utom under utomordentliga förhållanden, hållas åtskildafrån dömda personer och ges en sådan behandling, som är avpassad efter derasställning som icke dömda personer. Unga åtalade personer skall hållas åtskildafrån vuxna, och deras fall skall avgöras så skyndsamt som möjligt. Ombehandlingen av personer intagna i fångvårdsanstalt stadgas i mom. 3, att detväsentliga syftet med denna skall vara deras bättring och socialarehabilitering. Ungdomsbrottslingar skall hållas åtskilda från vuxna och ges enefter deras ålder och rättsliga ställning avpassad behandling. 11 har upptagits ett stadgande om att ingen skall sättas i fängelseenbart på grund av oförmåga att fullgöra avtalad förpliktelse, 12 stadgas förbud mot begränsningar i rörelsefriheten. Enligt mom. 1 skallenvar, som lagligen uppehåller sig inom en stats område, äga rätt att där frittröra sig och fritt välja bosättningsort, och enligt mom. 2 skall envar ägafrihet att lämna vilket land som helst, inbegripet sitt eget. Vissabegränsningar i rörelsefriheten har dock befunnits oundgängliga, och enligtmom. 3 utgörs dessa av sådana, som stadgas i lag och är nödvändiga för attskydda den nationella säkerheten, den allmänna ordningen (ordre piiblic),hälsovården, sedligheten eller andra personers fri- och rättigheter sanrt somär förenliga med övriga i konventionen inskrivna rättigheter. Mom. 4 slutligenanger, att ingen godt5'ckligt skall förvägras rätten att inresa till sitt land. Föreskrifteni art. 13 skyddar en utlänning, som lagligen uppehåller sig inom enkonventionsstats område, från att avlägsnas från detta land annat än efter etti laga ordning fattat beslut därom. Vidare stadgas, att han, om inte tvingandeskäl hänförliga till den nationella säkerheten kräver annat, skall tillåtasframlägga de skäl som talar mot avlägsnandet och fä sin sak omprövad av, ochför sådant ändamål företrädas inför, vederbörande myndighet eller en ellerflera av myndigheten särskilt utsedda personer. Art.14, som omfattar rättegångsgarantierna, inleds i mom. 1 med en föreskrift omatt alla skall vara lika inför domstolarna. Vidare uttalas, att när det gälleratt pröva anklagelse för brott eller rättigheter och skyldigheter i tvistemålvar och en skall vara berättigad till opartisk och offentlig rättegång inför enbehörig, oavhängig och opartisk domstol. Principen om rättegängens offentlighetskall få underkastas inskränkningar endast med hänsyn till sedligheten, denallmänna ordningen (ordre piiblic) eller den nationella säkerheten i ettdemokratiskt samhälle eller då hänsynen till parternas privatliv så krävereller, i den mån domstolen så finner strängt nödvändigt, i fall då på grund avsärskilda omständigheter offentlighet skulle skada rättvisans intresse. Domarsom avkunnats i brottmål eller Maj:ts proposition nr 1971 tvistemålskall som regel offentliggöras. Artikeln förutser dock undantag från dennaregel i sådana fall då minderårigas intressen kräver att offentliggörande intesker eller då rättegången gäller äktenskapsmål eller förmynder-skap för barn, Imom. 2 föreskrivs, att den som anklagats för brottslig gärning skall ha rättatt betraktas som oskyldig intill dess att hans skvild lagligen fastställts. Irättegången skall den anklagade enligt mom. 3 vara tillförsäkrad följandeminimirättigheter: a) att ofördröjligen och i detalj på ett språk, som hanförstår, bli underrättad om innebörden av och grunden för anklagelsen mothonom; b) att åtnjuta tillräcklig tid och möjlighet att förbereda sitt försvaroch att rådgöra med rättegångsbiträde, som han själv utsett; c) att blirannsakad utan oskäligt dröjsmål; d) att bli rannsakad i sin närvaro och attförsvara sig personligen eller genom rättegångsbiträde, som han själv utsett,eller att, om han inte har rättegångsbiträde, bli underrättad om sin rätt tillsådant biträde samt att, i varje mål där rättvisans intresse så kräver,kostnadsfritt få rättegångsbiträde om han saknar erforderliga medel att betalaför sådant biträde; e) att förhöra eller låta förhöra de vittnen, som åberopasmot honom, och att för egen räkning få vittnen inkallade och förhörda undersamma förutsättningar som vittnen åberopade mot honom; f) att kostnadsfrittåtnjuta bistånd av tolk om han inte förstår eller talar det språk som begagnasi domstolen; g) att inte tvingas vittna mot sig själv eller att erkänna sigskyldig. I mom. 4 stadgas, att rättegångsförfarandet i mål mot unga personerskall vara så utformat, att hänsyn tas till deras ålder och till önskvärdhetenav att främja deras återanpassning. Vidare har i mom. 5 upptagits ettstadgande av innehåll att den som befunnits skyldig till och dömts för ettbrott skall ha rätt att få skuldfrågan och det ådömda straffet omprövade avhögre instans i enlighet med lag. Om en lagakraftvunnen dom, varigenom någondömts för brottslig gärning, senare upphävts eller nåd beviljats på grund aven ny eller nyuppda-gad omständighet, som visat att domen var felaktig, skallenligt mom. 6 den som undergått straff till följd av domen gottgöras i enlighetmed lag, om det inte visas att det helt eller delvis berott på honom själv, attden tidigare okända omständigheten inte uppdagats . I mom. 7 fastslåsslutligen, att ingen skall kunna rannsakas eller straffas på nytt för ettbrott, för vilket han redan blivit slutligt fälld till ansvar eller frikänd ienlighet med lagen och rättegångsordningen i varje land, I art. 15 stadgas i mom.1, att ingen får fällas till ansvar för någon gärning eller underlåtenhet, somvid den tid då den begicks inte utgjorde ett brott enligt inhemsk ellerinternationell rätt. Inte heller får högre straff utmätas än som vartillämpligt vid den tid då den brottsliga gärningen begicks. Om efter brottetsbegående ny lag stiftas, som föreskriver ett lindrigare straff, skall denskyldige komma i åtnjutande av detta. Vad sålunda stadgas skall enligt mom. 2likväl inte hindra rannsakning och bestraffning av den som gjort sig skyldigtill en handhng eller underlåtenhet, som vid Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 17 tidpunktenför dess begående var brottslig enligt de allmänna rättsprinciper, som erkännsav världens nationer. Art. 16 innehåller ettkrav att var och en överallt skall erkännas som person i rättsligt hänseende.Enligt art. 17 mom. 1 får ingen utsättas för godtyckliga eller olagligaingripanden i sitt privat- och familjeliv, sitt hem eller sin korrespondens ochinte heller för olagliga angrepp på sin heder och sitt anseende. Denna rättskall enligt mom. 2 vara lagligen skyddad. Garantier för rätten tilltankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet har inskrivits i art. 18 mom. 1.Denna rätt förklaras innefatta frihet att bekänna sig till eller antaga enreligion eller tro efter eget val och frihet att ensam eller i gemenskap medandra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genomgudstjänst, iakttagande av religiösa sedvänjor, andaktsövningar ochundervisning, I mom. 2 stadgas förbud mot att utsätta någon för tvång, som kaninskränka hans frihet att bekänna sig till eller antaga en religion eller troefter eget val, Envars frihet att utöva sin religion eller tro skall enligtmom. 3 kunna underkastas blott sådana inskränkningar, som är angivna i lag ochsom är nödvändiga för att skydda den allmänna säkerheten, ordningen,hälsovården eller sedligheten eller andra personers grundläggande fri- ochrättigheter. Enligt mom. 4 skall konventionsstaterna respektera föräldrarsoch, i förekommande fall, förmyndares frihet att tillförsäkra sina barn denreligiösa och moraliska uppfostran, som står i överensstämmelse medföräldrarnas egen övertygelse, 19 stadgas i mom. 1 skydd för åsiktsfriheten och i mom. 2 skydd föryttrandefriheten. Denna senare frihet förklaras innefatta frihet att oberoendeav territoriella gränser söka, mottaga och sprida uppgifter och tankar av varjeslag, i tal, skrift eller tryck, i konstnärlig form eller genom annat uttrycksmedel.Emellertid uttalas i mom. 3, att utövandet av rätten till yttrandefrihetmedför särskilda skyldigheter och särskilt ansvar och att den därför kanunderkastas vissa inskränkningar. Dessa får dock endast utgöras av sådana, somär angivna i lag, och en ytterligare förutsättning är att de är nödvändiga föratt repektera andra personers rättigheter eller anseende eller för att skyddaden nationella säkerheten, den allmänna ordningen (ordre piiblic), hälsovårdeneller sedligheten. 20 har i mom. 1 uptagits ett stadgande om att all propaganda till förmånför krig skall vara i lag förbjuden. Enligt mom. 2 skall det likaledes vara ilag förbjudet att främja nationalhat, rashat eller religiöst hat på sätt sominnebär uppvigling till diskriminering, fiendskap eller våld. Församlingsfrihetenhar upptagits i art. 21, som fastslår att rätten till fredliga sammankomsterskall erkännas. Utövandet av denna rättighet skall inte få underkastas andrainskränkningar än sådana, som föreskrivits enligt lag och som i ettdemokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den nationella säkerheteneller den allmänna säkerheten, den allmänna ordningen (ordre public), förskjfddande av den allmänna hälsovården eller Maj:ts proposition nr 1971 sedligheteneller av andra personers fri- och rättigheter. Bestämmelsen i art, 21kompletteras av art. 22, där i mom. 1 stadgas, att envar skall äga rätt tillföreningsfrihet, vilken skall innefatta rätten att bilda och ansluta sig tillfackföreningar för att skydda sina intressen. Utövandet av rätten tillföreningsfrihet skall enligt mom. 2 inte få imderkastas andra inskränkningarän sådana, som är angivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle ärnödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, denallmänna ordningen (ordre public), för skyddande av den allmänna hälsovårdeneller sedligheten eller av andra personers fri- och rättigheter. Artikelnhindrar dock inte att särskilda inskränkningar införs genom lag beträffandemedlemmar av de väpnade styrkorna och polisen, I mom. 3 föreskrivs slutligen,att intet i artikeln skall tillåta stat, som biträtt konvention angående föreningsfrihet och skyddför organisationsrätten, att stifta lag som inskränker, eller tillämpa lagenpå sätt som inskränker, det genom tillförsäkrade skyddet. Art. 23 innehållergrundläggande rättigheter på det familjerättsliga området, I mom. 1 förklarassålunda, att familjen är samhällets naturliga och grundläggande enhet, och attden skall åtnjuta samhällets och statens skydd, medan mom. 2 innefattar etterkännande av rätten för giftasvuxna män och kvinnor att ingå äktenskap ochbilda familj. Ett äktenskap skall enligt mom. 3 inte kunna ingås utan deblivande makarnas fria och fulla samtj'cke. Mom. 4 fastslår i sin tur principenom makars likställighet i fråga om rättigheter och ansvar vid äktenskapetsingående, under äktenskapet och vid dess upplösning. Konventionsstaternaåläggs att vidtaga lämpliga åtgärder för att trygga denna princip. Vidareföreskrivs, att i fall av upplösning av äktenskap åtgärder skall vidtagas föratt tillförsäkra barnen erforderligt skydd.