prop · FU0383 · 1971-12-31 00:00:00 — Kungl.Majrts proposition nr 1971 Prop. Kungl.Maj:ts proposition till angående godkännande av fördrag om förbud motplacering av kärnvapen och andra massförstörelsevapen på havsbottnen och idennas underlag; given . Kungl.Maj:l vUl härraed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokoll överutrikesdeparteraentsärenden , föreslå all bifalla delförslag om vars avlålande lill föredraganden hemställt. Ipropositionen föreslås, att godkänner del inomnedrusl-ningskoraraitlén i utarbetade och av generalförsaralingden 7 deceraber 1970 rekoraraenderade fördraget enligt vUket placering avkärnvapen och andra raassförslörelsevapen på havsbottnen förbjuds. 1 1971.1 saml. Utdragav protokoll över utrikesdepartementsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungeni statsrådet på . Närvarande:statsrainistern , rainistern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , ASPLING, SVEN-ERIC-NILSSON, , ,, , , , , , , , . StatsrådetAlva anraäler efter geraensara beredning raed statsrådets övrigaledaraöler fråga om godkännande av fördrag om förbud mot placering avkärnvapen och andra massförstörelsevapen på havsbottnen och i dennas underlagoch anför. Havsbottnenhar börjat alltmera uppraärksararaas i det inlernalionellasaraarbelet. hänger frärast sararaan med den snabba teknologiskautveckling som ägt rum sedan och vilken gjorl del raöjliglalt utvinna de stora förekorasler av olja m. ra. som finns i havsbottnensunderlag. Denna utveckling har gjorl del nödvändigt alt på del inlernalionellaplanet reglera kuststaternas rättigheter beträffande den del av havsbottnensora ligger närraast utanför territorialgränsen. Detla har skell genora 1958års Genéve-kon-vention ora konlinenlalsockeln (SÖ 1966: 24). Enligt denna harkuststalen ensararäll alt utforska kontinenlalsockeln och atl tillgodogöra sigdess naturtillgångar. Det visade sig emellerlid snart efler konventionenstillkomst, att det inom en nära framlid blir raöjligl all exploateranaturtillgångarna på havsbottnen och i dennas underlag också utanförkonlinenlalsockeln. De teknologiska frarasleg sora öppnat dessa perspektiv kannaturligtvis ulnylljas också för railitära ändaraål. Insikten ora de mångaallvarliga problem som var förbundna med att allt större områden avhavsbottnen skulle koraraa att las i anspråk föranledde Förenta Nationemasgeneralförsaraling alt tillsätta en korarailté med uppdrag alt"utreda frågan atl reservera havsbottnen och dess underlag under det friahavet utanför gränserna för nationell jurisdiktion för uteslutande fredligaändaraål saral atl använda dess tillgångar i hela raänsklighetensintresse". Koraraittén har ännu inle slutfört sitt uppdrag. Soraen följd av den uppraärksarahet äranel rönt i FN bestämde ned- 1971: 83 3 rastningskoramitléni på somraaren 1968 att på sin dagordning sora en särskild punkt upptafrågan om förhindrande av en kapprast-ning på havsbottnen. Förhandlingamainleddes i koraraittén genom alt framlade etlförslag tUl avtal, i vUkel en fullständig de-railitarisering av havsbottnenfömtsågs. riktade erael-lertid invändningar mot detta förslagoch framlade i sin tur ett motförslag, i vilket förbudsreglerna begränsats liUalt avse placering av raassförslörelsevapen på havsbottnen. Förbudsområdet hadei det araerikanska förslaget en större orafallning än i det sovjetiska. Flertaletövriga stater i kommittén, bl. a. dess icke-paktanslutna raedleraraar, uttaladesig till förraån för den förslnäranda uppläggningen, syftande till elltotalförbud raot raUilära anläggningar på havsbottnen. Inte desto raindrefrångick sitt eget förslag och presenteradeFörenta Staterna och geraensarat ell förslag lill begränsatavtal, väsentiigen byggt på det nyssnäranda araerikanska, raen i fråga omförbudsområdels omfallning överensstäraraande raed det sovjetiska förslaget. Dettagemensamma stormaktsförslag behandlades tiU en början i ned-rustningskommittén,där det häftigt kritiserades av flertalet övriga medlemmar, främst på grand avdess begränsade omfattning. Ett antal tiU-läggs- och ändringsförslag framlades,bl. a. från svensk sida. Sedan ned-rustningskoraraittén ajournerats, fortsatteförhandlingarna i noveraber i . Storraakterna hadedessförinnan något reviderat sitt utkast raen endasl ett fåtal av deändringsförslag sora fraralagls av andra delegationer hade därvid beaktats.Förbudels förutsedda orafallning ändrades inte. Ej heller igeneralförsaralingen kunde någon enighet uppnås, utan ärendet återförvisadeslill nedraslningskoraraillén för fortsatt behandling. Iapril 1970 framlade och i en tredjeversion av sitt gemensararaa avlalsulkast. hade hänsyn istörre utsträckning tagits till av andra stater fraraförda synpunkter. attavtalels begränsade lUlärapningsoraråde rubbades, infördes sålunda väsenlligaförbättringar hänförande sig bl. a. lill definitionen av del geografiskaområde förbudet avsågs omfatta samt till bestäraraelserna ora kontroll avdettas efterlevnad. Fraraför allt de icke-paktanslutna medlemraarna avkoraraittén hävdade eraeUertid allljäral, alt utkastet var otillfredsställandepå några punkter. a. frarafördes krav på elt bindande åtagande av parternai själva avtalstexten alt fortsätta förhandlingar, syftande till ytterligareåtgärder för att förbjuda utnyttjandet av havsbottnen för mUitära ändaraål, påett erkännande i texten av principen ora internalionelll ansvar för kontrollenav förbudets efterlevnad saml på bättre garantier för all kuststatens suveränarättigheter skulle beaktas, bl. a. genora all den ålades exklusiv kon- 1971: 83 4 trollrättoch kontrollskyldighet inora kustzonen. Majoriteten av de icke-paktanslutnaraedlemraarna av nedrustningskoramittén presenterade gemensamma ändrings- ochlUläggsförslag i enlighet med dessa önskemål, huvudsakligen formulerade frånsvensk sida. Dessa förslag accepterades i allt väsentiigt avFörenta Staterna och . framlades en definitivversion av avtalstexten, i vilken de begärda ändringama införts. I sin rapportlill kunde nedrastningskomraitténföljaktligen rekoraraendera denna text (havsbottenavtalet) och uttrycka förhoppningen,alt den skulle godkännas av försaralingen. Avtalsulkasletgav eraeUertid upphov till en ny läraligen intensiv debatt i försaralingenspolitiska utskott. Några latinamerikanska stater fraraförde långtgåendeändringsförslag. Dessa lUlbakavisades eraeUertid med stor majoritet och den 7december 1970 antog generalförsamlingen med endast två negativa och tvånedlagda röster en resolution vari fördraget anbefalles, dessdeposilarieslaier uppraanas atl öppna detsamraa för undertecknande ochratificering saral förhoppning uttryckes om vidast raöjliga anslutning. Den11 fraralades fördraget för saratidigt undertecknande i ,och . hörde lill del 60-lal stater sora undertecknadedel . Frara till hade totalt 76 länder undertecknat,däribland saralUga nordiska länder, , , , , , , , , ochÖsttyskland (endast i ). Fördrageti engelsk och rysk originaltext jämte översättning till svenska torde fä fogassora bilaga lill statsrådsprotokollet i detta ärende. inledande delen ullalar fördragsparlerna bl. a., all raänsklig-helen harelt gemensarat intresse av framsteg i utforskandet och användningen avhavsbottnen för fredliga ändaraål. Förhindrandet av en kämvapenkappraslning pådetla oraråde tjänar världsfreden. Fördrags-parterna förklarar, all fördragetutgör ett steg mot allmän och fullständig avruslning under noggrann ocheffektiv internationell kontroll och anger sin beslutsamhet alt fortsättaförhandlmgar för att uppnå della raål. Fördraget förklaras slutligen korama attfrämja syftena och principerna i stadga på ell sätt soraöverensstäraraer med folkrättens principer och utan att kränka havets frihet. Avtalelsförbudsregler återfinnes i artikel I. Fördragsparterna förbinder sig i dessförsta punkt all inle på havsbottnen eller dennas underlag utanför den yttregränsen för en havsbottenzon, sora närraare definieras i artikel II, anbringa eller placera kärnvapen eller andra typer avraassförslörelsevapen. Ej heller tillåts byggnadsverk, utskjutningsin- 1971: 83 5 slallationereller anordningar för lagring, utprovning eller användning av sådana vapen. I andra punklen anges, attdessa åtaganden även skall gälla inom den näranda havsbotlenzonen, dockall förbudet inora denna zon inle är tillärapligl på kuststaten eller påhavsbottnen under dess sjö-territoriura. Enligt tredje punklen åtarsig parterna all inle bistå, uppraunlra eller förraå någon stat alt ulförasådan verksarahet sora orafattas av förbudsreglerna i första punkten och altinle heller på något sätt delta i sådana handlingar. Som framgått avinledningen, var målsättningen för det övervägande flertalet av FN:sraedlerasslater, då förhandlingarna inleddes, all åstadkoraraa ell totaltförbud raot mUilärt utnyttjande av havsbottnen ulan-för de områden som omfattasav kuststaternas nationella jurisdiktion. Dylikt utnyttjande betraktadesnämligen av dessa stater sora etl oberättigat intrång, vilket kunde förhindraeller försvåra utforskningen och exploateringen av havsbottnensnalurrikedoraar. Denna uppfattning återspeglades också i det sovjetiskaursprungliga avtalsulkaslet. I della definierades förbudet på elt sätt soraöverensstämde med motsvarande bestämraelser om deraUitarisering i 1959 årsinternationella fördrag ora (endast biträtt av de stater som hardirekta intressen i området, således inle av ) saml s. k.yttre rymdenavtal (SÖ 1967: 7). I den form, i vUken avtalsförslagelursprungligen presenterades av och geraensarat och sora i huvudsak byggde på ell araerikanskt, tidigare fraralagl utkast inskränktes eraeUertid förbudels orafallning lill att endasl avse kärnvapen ochandra raassförslörelsevapen. Faslän någon entydig definition av denna terminle kan anses föreligga, torde därraed allraänt avses de s. k. ABC-vapnen,dvs. förutora kärnvapnen också de biologiska och keraiska stridsmedlen. Eltflertal försök av korapromisskaraktär under förhandlingarnas gång att utvidgaförbudsreglernas orafallning, i varje fall till all avse alla vapen, eller t.o. endasl vapen och andra anläggningar raed klart offensivt syfte, föll påde båda ledande storraakternas obenägenhet alt enas ora regler sora gickutöver de av dem ursprungligen geraensarat föreslagna. Motståndet raot enutvidgning av förbudet kom från den amerikanska sidan. Man hävdade sålunda altendasl kärnvapen och andra raassförslörelsevapen var railitärl betydelsefuUanog för all raotivera de enorraa kostnader som skuUe vara förbundna raed enplacering på havsbottnen. Del förelåg inle heller tekniska förutsättningar föralt anbringa andra vapen inom det geografiska oraråde sora avtalet länktesomfatta. A andra sidan förekom del redan, och skulle förekomma i ökadutsträckning , att havsbottnen utnyttjades för placering av rentdefensiva militära anordningar, frara- 1971: 83 6 förallt för upptäckt och lokalisering av ubåtar. Dylika anordningar var av vitaltintresse för raånga stater från nationell säkerhetssynpunkt och kunde därförinte förbjudas. Slutligen skulle konlrollprobleraen vid ell totalt förbud molmiUtära installationer bli övermäktiga, då man i princip måste undersöka omvarje på havsbottnen under internationellt vatten påträffat föremål voremUilärt eller inte. Faslänandra delegationer inle accepterade denna argumentering, nödgades man gå enannan väg för atl söka säkerställa vidare förbudsregler i fraratiden, sedanSovjetunionen genora all gå saraman med också anslutit sigtill tanken på ell begränsat förbud. Man försökte i stället, särskilt från deicke-paktanslutna staternas sida, uppnå bindande åtaganden i avtalstexten orafortsatta förhandlingar avseende längre gående förbud. Jag skall senareåterkoraraa härtill. I artikel II definierasdet geografiska område sora täcks av förbudet. För att ange den yttre gränsenför den havsbollenzon sora omnämnes i artikel I hänvisas lUl deberäkningsgrunder som återfinnes i konventionen angående lerrilorialbavet ochtilläggszonen . I de FN-resolulioner somutgjort utgångspunkten för förhandlingarna om avtalet har det geografiskaområdet för de inlernalionella reglernas tillämpning endasl angetts med en vagforrael, vari talas ora den del av havsbottnen som ligger under det öppna havetbortom gränserna för kuststaternas nationeUa jurisdiktion. Vagheten är en följdav rådande oenighet om var enligt folkrätten gränsen ligger mellan staternassjöterritorium och det fria havet. Det rådde likväl allraän enighet om all fördet här diskuterade avtalet erfordrades en precis gränsdragning. Några stateruttryckte önskemålet, alt hela havsbottnen, således också den del därav somligger innanför kuststaternas territorialgräns, skulle omfattas av förbudet. Idet ursprungliga sovjetiska avtalsförslagel angavs detta orafatla områdetbortom en tolv nautiska rail bred zon, vars yttre gräns skuUe räknas från sammabaslinjer som användes för all beslärama territorialhavets bredd. I detamerikanska avtalsförslagel angavs del undantagna orarådet lUl etl trenautiska mil brett bälte utmed kusterna. I sill gemensararaa avlalsulkaststannade och för all ange tolv nautiska raU frånbaslinjen sora gräns för den undantagna zonen. Hänvisningen lill 1958 årskonvention för beräkning av havsbotlenzonens yttre gräns kritiserades påraånga håll, fraraför allt därför alt denna konvention ratificerats endasl avell begränsat antal stater (ell knappt fyrtiotal, däribland inle ).Framför allt de stater, huvudsakligen i , som gör anspråk påterrilorialhav raed större bredd än hävdade, atl hänvisningenvar ell förläckt försök att inskränka terri-torialvallenbredden tiU högst tolvnautiska mil. Sedan del gjorts klart, alt hänvisningen till konventionlillkoramit uteslutande för all Prop.1971: 83 7 påetl praktiskt vis ange sättet för all mäta och bestämraa den i arlikel Inäranda havsbotlenzonen, och raan därjärale i en. särskUd artikel (arlikel IV) infört en besläramelse, enligt vilken ingenting i fördraget fårtolkas som slöd eller förfång för någon parts insläUning lill andraintemationella avlal, accepterades dock hänvisningen mera allmänt. Fördragetskontrollföreskrifler återfinns i artikel III. Denna anger en serie åtgärder avväxande allvarlighelsgrad, sora part får vidtaga för alt säkerställa att övrigaparter uppfyller förpliktelserna enligt fördraget. I första punklen uttalas,atl parterna har rätt all genora observation kontrollera andra partersverksarahet på havsbottnen utanför den i artikel I angivna zonen, förutsatt attobservationen inle stör sådan verksarahet. efter observation grundat tvivelkvarstår ora annan parts uppfyllande av sina förpliktelser enligt avtalet kanpart, enligt andra punklen, överlägga raed den för verksarahelen ansvarigeparten. inle heller då tvivlet undanröjs, kan parterna överenskoraraa omandra åtgärder, inklusive inspektion av misstänkta anläggningar eller föremål.Övriga parter i verksamhetsområdet skall i så fall ha räll all delta iöverläggningarna och samarbetet. I tredje punkten anges hur part skall förfara,ora han inte vet vilken stat sora är ansvarig för raisstänkt anläggning ellerföreraål. Förfrågningar skall då göras hos andra parter i verksarahelsorarådel.Ora identiteten likväl inle kan fastställas, kan vidare kontrollåtgärder,inbegripet inspektion, tillgripas enligt de angivna reglerna i andrapunkten. I fjärde punkten ges möjlighet för part all, ora klarhet inle vunnitseller ora förpliktelsernas uppfyllande allvarligt satts i fråga, hänskjutasaken lUl säkerhetsråd, sora då har all agera i enlighetraed bestäraraelser. Enligt ferale punklen kan part företakontrollen med egna raedel eUer med bistånd, helt eller delvis, av annan parteller genom lämpliga internationella åtgärder inora FN:s rara och i enlighetraed dess stadga. I sjätte punklen, slutiigen, förutses atlkontroUverksarahelen ulföres med vederbörlig hänsyn till folkrättsligt erkändarättigheter, inbegripet havels friheter och kuststaternas räll i vad gällerutforskandet och exploateringen av sina konlinentalsocklar. Somframgått av den redogörelsen var kontroUbeslämraelser-nas utforraningen av de raesl kontroversiella frågorna under förhandlingarna. I de förstasovjetiska och araerikanska förslagen behandlades konlrollfrågan kortfattat. sovjetiska texten talades ora rätt tiU kontroll, baserad på örasesidighet,i den araerikanska nöjde man sig med atl hänvisa till parternas oinskränktaobservalionsräll på del fria havet. Dessa förslag kritiserades kraftigt avandra stater. Del frarahölls, att konlrollföreskriflerna raåste vara säutforraade all alla staters säkerhet befordrades bl. a. genora exklusivkontrollrätt och -skyldighet inora egen tolvrailszon. Kontrollen bordeutforraas så, alt även Prop.1971: 83 8 staterutan egna tekniska resurser kunde kontrollera havsbottnen utanför egna kustermed hjälp av ell internationellt organ eller annan fördragspari. Även delförsta gemensararaa araerikansk-sovjetiska avtals-förslaget innehöll eraeUertidför flertalet övriga raedleraraar av nedraslningskoraraillén oanlagbaraföreskrifter ora kontroll. Det sades däri endast, att erforderlig kontroll fickutföras av varje part antingen med egna raedel eller raed bistånd av annanpart. Ingen hänvisning före-kora lill möjligheten av internationell kontroll. Idebatten i koraraittén var det särskilt som riktade invändningarmot tanken på en sådan kontroll. Man angav bl. a. som skäl, atl internationellainstitutioner i det förflutna utnyttjats av vissa väststater till andrastaters förfång. Man kunde acceptera en hänvisning tUl möjligheten för part atldra en tvistig konlrollsilualion inför säkerhetsrådet, som då finge behandlafrågan i enlighet med regler. Från framför allt deicke-paktanslutna staternas sida bedömdes emellertid faslsläUandet av principenora internationell kontroll så väsentlig med tanke fraraför allt på andrafraratida ruslningsbegränsningsålgärder, all raan fortsatte raed alt insisterahärpå. framlade i nedrustningskoramittén en ny version avkontrollartikeln, som fick ett omfattande stöd bl. a. under debatten igeneralförsamlingens politiska utskott . Först i den slutgiltigaversionen uppnåddes emellertid en sådan utformning avkonlrollföreskriflerna all de ansågs kunna allraänt godkännas. a. erkändesprincipen ora intemationeU kontroll i den förra sora nämnts, nämligengenora all del i artikelns ferale punkt talas ora kontroll "genoralärapliga inlernalionella åtgärder inora ram och ienlighet med dess stadga". Artikel IV innehållerden tidigare näranda klausiUen, enligt vUken ingenting i avtalet får tolkas somslöd åt eller till förfång för någon parts insläUning tUl gäUandeinlernalionella konventioner eller i förhållande tUI parts rättigheter ellerkrav vad gäller havsområden eller delar av havsbottnen. Nödvändighetenav en sådan bestämmelse har varit uppenbar på grand av de rådandemeningsskiljaktighetema i flera frågor på den inlernalionella havsrällensområde. Iartikel V återfinnes del tidigare näranda stadgandet enligt vilket parternaförbinder sig all forlsälla uppriktigt menade förhandlingar ora ytterligareåtgärder på nedruslningsområdet för all hindra en kapprustning på havsbottnen.Denna artikels införande i texten går tUlbaka på ell initiativ av den svenskadelegationen i nedrustningskommiltén. Del ursprungliga geraensararaaamerikansk-sovjetiska avtalsförslagel innehöll ingen sådan bestäraraelse isjälva texten, ulan endast uttalanden i avtalets inledande avsnitt ora attdella utgjorde ell steg raot undanlagande av havsbottnen från kapprustningsaral ora parternas beslulsarahel all 1971: 83 9 fortsättaförhandlingar i syfte all uppnå ytterligare åtgärder i den riktningen. a. svensk sida framhölls emellerlid, all dessa uttalanden i inledningeninle vore tillräckliga utan all, i parallellitet raed etl raotsvarandestadgande fördrag ora förhindrande av spridning av kärnvapen, ensärskild artikel erfordrades, innehållande ell mera bindande åtagande orafortsatta förhandlingar. tilläggsförslag raed tidigare angivet innehåU framladesfrån svensk sida. stöddes av det stora flertalet raedleraraar avnedrustningskoraraitlén, liksora av en rad deltagare i debatten i FN:sgeneralförsaraling. Även uttalade sig lill förraån för förslaget,raedan raolsalle sig detsararaa, uppenbarligen på sararaagrunder sora raan raolsalt sig vidare förbudsregler i avtalsulkaslet. Först iden definitiva textversionen accepterades raed några sraärre ändringar detsvenska förslagel. Stadgandetbör ses i förbindelse raed artikel VII, enligt vilken en konferens skallhållas raellan fördragsparlerna fera år efler ikraftträdandet för all granskahur fördraget fungerar och för all se ora de i della uttalade föresatsernaförverkligats. Det namnes särskilt i artikeln, all alla tillgängligateknologiska framsteg skall tas i beaktande vid konferensen. Manlorde få räkna raed atl uppfyllandet av åtagandena i den nyssnäranda artikelnora fortsatta förhandlingar koramer all ägnas särskild uppraärksarahet vidgranskningskonferensen. Även stadgandet ora denna infördes i texten avstorraakterna först efter det all andra parter i förhandlingen, främsticke-paktanslutna stater, krävt della. Iartikel VI anges, atl varje fördragspari har räll alt föreslåändringar i fördraget. en raajoritet av parterna antager en föreslagenändring, träder denna i kraft för varje fördragspart sora godkänner den. En iden första versionen av texten införd vetorätt för kärnvapenstalerna vad gälleralla ändringsförslag avfördes i senare textversioner efter krav härora från ellantal staters sida. Enligtartikel VIII har varje part under utövande av sin nationella suveränitet rällall frånträda fördraget, ora den finner all extraordinära händelser,sararaanhängande raed det ärane sora avhandlats i della, äventyrat dess högstaintressen. Parlen i fråga skall tre raånader i förväg underrätta övriga parteroch ora frånträdandel och därvid lärana en redogörelse för deextraordinära händelser raan vill åberopa. Iartikel IX klargöres, all fördragels bestämmelser intepåverkar parts förpliktelser enligt inlernalionella avlal om kärnvapenfriazoner. Stadgandet har lillkorarail på begäran av lalinaraerikanska stater,anslutna till fördraget ora förbud raot kärnvapen i Latinaraerika, del s. k. Tlale-lolco-avlalet,enligt vilket kärnvapen helt förbjudes på parternas territoriura.Havsbotlenavlalets artikel I kan ge intrycket, all kustslat har rätt attplacera kärnvapen på havsbottnen i den till tolv nautiska rail upp- It 1971.1 saml. 1971: 83 10 För alt undvika varje möjlighet lill oförenlighet raellan detvå avtalen har del nyssnämnda stadgandet införts. ArlikelX innehåller bestämmelserna ora undertecknande,anslulning, ratificering och ikraftträdande. Såsora varit faUel i tidigarefördrag på nedruslningsorarådet är Förenta Statema, och Sovjetunionendeposilarieslaier. Fördraget träder i kraft då 22 regeringar, däriblanddeposilariestalernas, deponerat sina ratifikalionsinslruraenl. ArtikelXI, slutiigen, innehåller bl. a. uppgifter om de språk,på vilka fördraget upprättats. Havsbotlenavlaletspraktiska betydelse sora ruslningsbegränsningsål-gärd torde få betraktas soraringa. Förbudsreglerna riklar sig endasl tUl kärnvapenstaterna, dvs. ,, , och . Av dessa harveterligen endasl umgåtts raed planer på all placera kärnvapeni fasta anordningar på havsbottnen. Dessa planer hade eraeUertid förraodligenredan övergetts då förhandlingarna om del nu aktuella avtalet inleddes. Detmilitära utnyttjandet av havsbottnen har ökat , raen lorde hittillsha inskränkts väsentligen tUl defensiva anläggningar för upptäckt av ubåtar.Vår kännedora ora storraakternas planer är dock raycket begränsad, varför raaninte kan bortse från alt havsbottnen även kan koraraa all utnyttjas föroffensiva anläggningar. Fördraget skulle fåll en långt större betydelse förfraratiden, om förbudet sora raånga stater under förhandlingarna krävde gjorts allraänt och således lett till en demililarisering av havsbottnen. Äveni den begränsade förra avtalet fått bedöraer jag del eraeUertid vara av värdeoch vill därför förorda atl vårt land ratificerar del. Skälen härför är ikorthet följande.