prop · FU0340 · 1971-12-31 00:00:00 — Skulle ur annat material framställas ensort som enligt kriterierna i 3 § inte går alt tillfredsställande särskiljafrån en registrerad sort och uppfyller denna sort även kraven på homogenitetoch stabilitet kommer rätlen lill den registrerade sorlen att omfatta ävendetta nya material. Växtförädlarrätttill en sort kan förvärvas endasl av den som framställt sorten, förädlaren,eller den till vilken förädlarens rätt övergått. Som jag utvecklat i detföregående (avsnitt 6.2) anser jag i likhet med utredningen att bara fysiskperson skall kunna anses som förädlare. För en sort som utgör resultatet av eltförädlingsarbete inom ett företag torde lämpligen den eller de individuellaforskare vilkas insatser varit mest avgörande för förädlingsarbetel anges somförädlare. Men registrering kan också erhållas i företagels namn, om nämligenforskaren eller forskarna överlåtit rätten till sorlen till företaget. Redaninnan ansökan om registrering görs föreligger alltså en rätt till sorten,vilken rätt kan övergå till annan genoin överlåtelse eller i undantagsfall på annatsätt, såsom genom giftorätt, arv eUer testamente. Omflera personer anses som förädlare av en sort och själva söker re- laj:ts proposition nr 1971 gistreringmåste de samtliga gemensamt göra ansökan såvida inte en eller flera av demöverlåtit sin rätt på den eller de andra. Fråganom arbets- eller uppdragstagares rält till sorter som de framställt i tjänsteneller under utförande av uppdraget har av skäl som utvecklats tidigare (avsnitt6.2) inte reglerats i lagen. Frågan får alltså avgöras med tillämpning avallmänna arbetsrättsliga grundsatser. Enligtförsta stycket är en förutsättning för rättsskydd alt sorten framställts här iriket. Är detta förhållandet saknar det betydelse om förädlaren är svensk ellerutländsk medborgare. Gäller det sort som framställts utomlands är det endastsvensk medborgare som kan få rättsskydd (andra styckel), såvida inte Kungl. Maj:l förordnat om vidare tillämplighet av lagen (tredje styckel).Departementsförslaget överensstämmer i della avseende i sak med utredningensförslag (jfr avsnitt 6.2). Innebördenav växtförädlarrätten är enligt första stycket alt den berättigade fårensamrätt atl yrkesmässigt utnyttja sorten. Ensamrättens omfattning reglerasav 4 § departementsförslaget. Somjust berörts kan enligt detta stycke förädlare som är svensk medborgare ellersådan förädlares rättsinnehavare förvärva växtförädlarrätt även till sort somframställts utomlands. Motiventill all växtförädlarrätt inte direkt med stöd av lagen kan förvärvas förväxlsort som framställts utomlands av utländsk medborgare har redovisats i detföregående (avsnitt 6.2). Enligttredje stycket kan Kungl. Maj:t, under förutsättning av ömsesidighel eller omdel är av betydande allmänt intresse, förordna all växtförädlarrätt fårförvärvas även för sort som framställts i främmande stal av annan än svenskmedborgare. Bemyndigandet ger lill en början Kungl. Maj :t möjlighet alt påömsesidighelsbasis ingå avtal om skydd här i riket för utomlands av andra änsvenska förädlare framställda sorter även med andra stater änkonventionsslater. Hur långt reciprocitetskravet i så fall bör sträckas fåravgöras från fall till fall. Tänkbart är atl ett privaträttsligt skydd av merbegränsad räckvidd eller förmåner av offentligrättslig karaktär bör godtas.Det bör dock krävas alt den utländska staten ger svenska förädlare sammabehandling i fråga om förmånerna som den ger sina egna medborgare. Enligtkonventionen kan en konvenlionsstat i två typer av fall tillämpa speciellreciprocitet gentemot annan konvenlionsstat, dvs. inskränka skyddet med hänsyntill att lagstiftningen i det andra landet på vissa punkter erbjuder ettbegränsat skydd. Del ena fallet avser andra växtarter än dem som är upptagna påden till konventionen fogade listan. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 91 tikel4 moment 4 kan unionsstat i fråga om dessa växtarter begränsa skyddet lillfysiska eller juridiska personer i annan unionsstat som skyddar sammaväxtarter. Det andra fallet är alt en unionsstat för vissa växtsläkter ellerväxtarter ger förädlaren en mer omfattande ensamrätt än den som är ett minimumenligt artikel 5 moment 1. Unionsstat som medger sådan utsträckt ensamrätt fårenligt artikel 5 moment 4 begränsa denna till alt avse fysiska och juridiskapersoner i unionsslaler som medger sani-iiia utsträckta ensamrätt. Ilikhet med utredningen anser jag att man inte bör tillämpa speciellreciprocitet i det första av de nämnda fallen. Har växtart som inle finns pålistan över arter som enligt konventionen är obligatoriska inordnats i delsvenska systemet bör det således inte krävas atl svenska förädlare åtnjuterskydd för samma art i en främmande stat för att förädlare från denna stat skallkunna få rättsskydd för sorl inom arten här i landet. Det andra fallet avspeciell reciprocitet saknar aktuaUtet för svenskt vidkommande, eftersom densvenska lagen inte utsträcker ensamrätten för något växtsläkte eller någonväxtart. Maj :t enligt tredje styckel all meddela föreskrifter om lagenstillämpning med avseende på växtart som framställts utomlands av annan änsvensk medborgare oaktat reciprocitet inte föreligger, avser den situationenalt det i en stat som inte tillhör unionen framställts sorter som har betydandeintresse för den svenska växtodlingen och konsumtionen. Om det inte är möjligtatt uppnå rättsskydd för sådan sort i ursprungslandet men det visar signödvändigt all bereda den sådant skydd i för att överhuvudtaget få denodlad här, får ett sådant betydande allmänt intresse anses föreligga som angesi bestämmelsen. Denna bör emellertid tillämpas med stor varsamhet. Dennaparagraf motsvarar 2 § i utredningens förslag och behandlar de allmännaförutsätlningarna för registrering av växtsort (jfr 2 § PalL och 2 § ML). Degrundläggande förutsättningarna för skydd att sorten skiljer sig från annan,redan känd sort saml att den är likformig och beständig är angivna i förstastycket. I andra stycket beskrivs och exemplifieras när annan sort skall anseskänd. Enligt tredje styckel får sort inte registreras om växtmaterial av denförts i handeln på visst sätt före registreringsansökningen. Iförsta stycket 1 föreskrivs att växtsorl får registreras endast om den genomminst ett viktigt kännetecken tydligt skiljer sig från annan sort som blivitkänd före dagen för regislreringsansökningen. Maj:ts proposition nr 1971 skallväxtsort anses som känd, om material därav yrkesmässigt utbjudits tillförsäljning eller eljest tillhandahållits eller om den intagits i eller anmältslill officiell sortlista, förekommer i allmänt tillgänglig referenssainlingeller noggrant beskrivits i allmänt tillgänglig skrift eller om den eljestkommit till allmänhetens kännedom. Förstastycket 1 och andra styckel behandlar frågan om förhållandet mellan den"sökande" sorten och andra sorter. Såvitt gäller den"sökande" sorlen själv föreskrivs i tredje stycket all registreringinte får ske, om växtmaterial av sorlen med samtycke av förädlaren eller hansrättsinnehavare yrkesmässigt förts i handeln här i riket före dagen förregisfreringsansök-ningen eller utom riket före nämnda dag. Utformningenav särskillnadskravet i lagtexten ansluter sig relativt nära lill vad somföreskrivits därom i konventionen. Första stycket 1 och andra stycket motsvarasav artikel 6 moment 1. a) första punkten resp. andra punkten. Tredje styckelmotsvarar artikel 6 moment 1. b). Departementsförslagetskiljer sig inte i sak men väl formellt från utredningens lagförslag.Anledning till förändringen är att jag funnit utredningens förslag vara mindreändamålsenligt i laglekniskt hänseende. Utredningenhar utvecklat sin syn på kravet på särskillnad under . 8891 och under rubriken på s. 93 94 i betänkandet (SOU 1969:15). Eftersom jag i allt väsentligt ansluter mig till utredningens uppfattninghänvisar jag i första hand till betänkandet. För egen del vill jag anföraföljande. Föratl en växtsort skall kunna registreras måste den genoin åtminstone ett viktigtkännetecken skilja sig från varje annan sort som är känd före dagen förregislreringsansökningen. Om sorten är helt identisk med en redan känd sorteller om den skiljer sig så obetydligt från den andra sorten att den fallerinom vad som med slöd av kriterierna i 3 § får betraktas som dess skyddsomfångkan registrering alltså inte ske. Oaktat de båda sorterna i den situationennormalt lorde härstamma från olika växtmaterial kan del med visst fog sägas attdel egentligen inle är fråga om två sorter utan om en och samma sort. Avpraktiska skäl synes det emellertid, som jag tidigare berört (avsnitt 6.3),lämpligt att i lagtexten skilja mellan sort för vilken växtförädlarrätt söksoch "annan" sort. Detsärskiljande kännetecknet skall göra sorten genetiskt definierbar. Däremot harkännetecknet som jag i annat sammanhang framhållit (avsnitt 6.3) inle medsortens odlingsvärde atl göra. Dekännetecken som utmärker en sort kan vara av morfologisk eller fysiologiskkaraktär. Morfologi är läran om bl. a. växters yttre och inre byggnad.Morfologiska kännetecken kan därför normalt fastställas visuellt, låt vara attdel kan krävas förstoringsglas eller mikroskop för att observera dem.Understundom behövs dock andra tekniska hjälpmedel eller vetenskapligaundersökningsmetoder för atl fastställa morfologiska skillnader. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 93 Regelmässigtskiljer sig sorter emellertid inte bara genom elt kännetecken utan vanligen föreliggeravvikelser i flera avseenden. Fysiologiska kännetecken hänför sig lill växtersegenskaper, exempelvis ti dighet, slråhöjd, strå-styrka, vinterhärdighet,resistens mot sjukdomar och skadedjur, avkastningsförmåga, bakningsduglighel,näringsvärde, smak etc. Vanligen kan dessa kännetecken inle fastställasvisuellt. Sätten all fastställa fysiologiska kännetecken skiftar allt efterkännetecknets art. Attge närmare anvisning på kännetecken som skall anses tillräckligt viktiga ellerdistinkta för atl särskilja sorter är, som utredningen framhåller, intemöjligt. Frågan om kännetecknens betydelse beror i första hand på vilkenväxtart del gäller. Men också förhållandena i det särskilda fallet kan inverka.Ell från idenlifieringssynpunkl i allmänhet mindre viktigt kännetecken kan fören viss sorl bli av avgörande betydelse och således betraktas som viktigt. Inomväxtförädlarunionen diskuteras i olika arbetsgrupper bl. a. vikten av skildakännetecken för olika växtarter. I den mån fastare kriterier kan fastslås tordedella komma att ske. Så snart anslutits till unionen lorde sakkunnigafrån V'årl land beredas tillfälle alt della i della arbete. Jagvill understryka utredningens uttalande all del för att växtförädlarrättssystemetskall fungera väl är av vikt all kravet på tydlig avvikelse till-lämpassträngt. Den egenskap hos sorten som särskilt åberopas i samband med begäran omrättsskydd skall kunna klart fastställas och beskrivas. Det är tänkbart all mani en framlid i viss mån kommer att kunna generellt bestämma minimimått påsärskillnad för olika kännetecken och växtarter men intill dess måste fråganavgöras vid prövning i del särskilda fallet. Attsärskillnadskravet är uppfyllt måste, utom möjligen i något undanlagsfall,fastställas genom provning. Provning skall ske genoin växtsorlnämndens försorgenligt 16 § departementsförslaget. Somtidigare i olika sammanhang framhållits ställer växlförädlarrättslagen ingetkrav på odlingsvärde hos den sort för vilken skydd söks. För marknadsföringinom fordras däremot såvitt gäller lantbruksväxterna dokumenteratodlingsvärde, men detta regleras genom statsplombe-ringssystemel och berör påinget sätt rältsskyddsfrågan. Växtförädlarrätt kan alltså erhållas trots bristpå odlingsvärde, men normalt torde registrering inte sökas för sorl som intekan marknadsföras i . kan förädlare dock ha intresse avrättsskydd av andra skäl, exempelvis om sorten har värde i elt annat land ochär avsedd för export dit. Ett annat exempel är att sorten överhuvudtaget inteär avsedd för marknadsföring utan som underlag för forlsall förädling. Vidprövningen av frågan om den sorl för vilken skydd söks tydligt skiljer sigfrån andra sorter skall jämförelse göras med sorter som är kända. Vilkaomständigheter som föranleder all annan sort skall anses känd anges i andrastycket i första hand genom exemplifiering. Det första exemplet är Maj:ts proposition nr 1971 attmaterial av sorten yrkesmässigt utbjudits lill försäljning eller eljest tillhandahållits.Här avses växtmaterial av sorten överhuvudtaget, alltså inle baraförökningsmalerial. Under tillhandahållande innefattas bl. a. att material avsorten överlåtits utan vederlag eller lånats ut, dock endast såvitt det skettyrkesmässigt. Däremot anses lagerhållning inte som ett tillhandahållande. Ettannat exempel på omständighet som gör sorten känd är alt den intagits i elleranmälts till officiell sorllista. Sådana sorllistor är exempelvisrikssortlistan eller den av utgivnasortlistan för potatis. Att en sort anmälts lill officiell provning medfördäremot inte att den är att anse som känd. Som ytterligare exempel pi.omständigheter som gör en sort känd nämns att den förekommer i aUmänl tillgängligreferenssamling eller noggrant beskrivits i allmänt tiUgänglig skrift. Atlfråga endast är om exemplifiering framgår av att, som det heter i lagtexten,sort skall anses som känd också om den "eljest kommit till allmänhetenskännedom". Jämförelsenmed andra kända sorter skall i princip avse sådana både i ochutomlands. Särskillnadskravet kan alltså uttryckas som ett krav på absolutnyhet. Av praktiska skäl kan emellertid växtsortnämnden knappast göra enlångtgående granskning i della avseende. Vid 11 § i förslaget återkommer jagmed synpunkter på granskningens omfattning. Avkonventionens arlikel 6 moment 1. b) framgår dels alt den omständigheten alten sort förekommit i försök eller anmälts till eller upptagits i ett officielltregister inle får åberopas mot förädlaren eller hans rätlsinnehava-re, dels attdå skydd för en ny sort söks i en unionsstat den inte får med medgivande avförädlaren eller hans rättsinnehavare ha saluhålUts eller kommersielltutnyttjas på denna stats territorium eller på annan statsterritorium. Konventionens föreskrift om verkan av tidigare marknadsföring avden sort för vilken registrering söks har i lagtexten kommit till uttryck iföreskriften i tredje stycket, alt registrering inte får ske om växtmaterial avsorlen med samtycke av förädlaren eller hans rättsinnehavare yrkesmässigt förtsi handeln här i riket före dagen för registreringsansökningen eller utom riketmer än före nämnda dag. Av lagtexten framgår motsatsvis atl sådanaåtgärder med en sort som att den förekommit i försök, beskrivits i allmänttillgänglig skrift eller införts i referenssamling inte hindrar registreringav densamma. Alt den sort som ansökningen avser intagits i rikssortlistan ellerannan sortlista inom eUer utom utgör inte heller regislreringshinder. Närdet sägs att sorten inte före registreringsansökningen får ha förts i handelnavses bara saluhållande eller försäljning till allmänheten. Skulle vidkontraktsodling genom avtal ges tillfälle för konlraktsodlaren att marknadsförasorten får den anses ha förts i handeln av förädlaren eller hansrättsinnehavare. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 95 Kravetpå homogenitet uttrycks i första stycket 2 på det sättet alt växtsort får registrerasendast om den är tillräckligt likformig (homogen) med hänsyn tagen till desärdrag som dess sexuella eller vegetativa förökning betingar. Dennu ifrågavarande förutsättningen för skydd är i departementsförslagetultrj'ckt helt i överensstämmelse med utredningens förslag och konventionensföreskrift i artikel 6 moment 1. c). Som framgår av formule-ningeii anses"homogen" och "likformig" som synonyma termer. Hursträngt kravet på homogenitet skall tillämpas är en svårbedömd och underremissbehandlingen livligt diskuterad fråga. Utredningenanförde i sitt belänkande i fråga om homogenitetskravet (SOU1969:15s. Beskrivningenoch identifieringen av en sort förutsätter att de enskilda individerna inomsorten är likformiga med avseende på de väsenlliga egenskaperna. Hur långtkravet på homogenitet skall sträcka sig är emellertid svårt alt avgöra.Homogeniletsproblemel har olika aktualitet för skilda växtarter. Beträffande endel växtarter är vissa egenskaper hos en sort så klart iakttagbara och frånplanta till planta så ensarlal utbildade, att varje enstaka individ av sortenkan särskiljas från andra sorter. Så är ofta fallet i fråga om vissa vegetativtförökade arter såsom potatis (blomfärg, bladens flikighel, knölens skal- ochköttfärg) och rosor (blomfärg). kan della också förekomma i fråga omsjälvbefruklande växlslag såsom t. ex. vete (axels form och färg, hårighet pånoderna), havre (vipptyp och hårighel på planlans olika delar) och korn (axtyp,basalstjälkeiis utformning och nervernas tandighet). I fråga om andraväxtarter kan föreligga bestämda, för en sort typiska egenskaper, men dessa kandock från planta till planta förete en sådan grad av variation, atl denenskilda individen av sorten inte alltid kan skiljas från en annan sort. Undersådana förhållanden kan man endast genom noggranna observationer och underständig och omedelbar jämförelse vid kontrollodling särskilja en sort frånandra sorter. En sådan variationsbredd uppvisar framför allt de korsbefruktandeväxtarterna, men även ofta de självbefruklande. Svårighetenatt uppnå full homogenitet gör att mindre avvikelser måste tillålas. Kravet påhomogenitet får, såsom framgår av lagtexten, avpassas efter växtartensförökningssätt och sortens särskilda förhållanden. Närmareriktlinjer för vilka homogenitetskrav som bör ställas för olika växtarter fårfastställas av registreringsmyndigheten. Denna torde därvid beakta, bl. a. altkravet på homogenitet bör anknytas till den speciella karaktären hos dekännetecken som skall identifiera sorten, alt kravet inle bör sällas högre änvad som är praktiskt möjligt för förädlaren att uppnå och att homogeniteten börkunna fastställas genom icke alltför omfattande och dyrbara metoder. Vidarelorde böra gälla, atl i fråga om de fysiologiska egenskaperna och sådanamorfologiska egenskaper, som kan vara av praktisk betydelse för odlaren,större krav i allmänhet inte ställs än vad förbrukaren av materialet av sorlenanses skäligen kunna fordra. har i liksom i , ,, och tillämpats en liberal bedömning avhomogenitetskravet. Maj:ts proposition nr 1971 emellertidi förevarande fråga beakta utvecklingen i andra lill växtförädlarkonventionenanslutna länder. Homogenitetskravetbehandlas som nämnts i flera av remissyttrandena. Sveriges utsädesföreninganför att risk finnes att homogenitetskravet fäller högre avkastande och meraanpassningsbara men mindre homogena sorter. Det är enligt föreningens mening enav de mest angelägna uppgifterna att, om den föreslagna lagen omväxtförädlarrätt kommer till slånd, garantier skapas för atl den hittillstillämpade liberala praxis, som sätter produktionssynpunkterna före demorfologiska homogenitetskraven, bibehålls. påpekar atthomogenitetskravet ger möjligheter till olika tolkning och hävdar att kravetvid lagens tillämpning inte får drivas så långt att växlförädlingsarbetetstarkt fördyras och sorternas utsläppande till praktisk odling försenas.Bolaget fortsätter. Dåen sorts egenskaper betingas av samspelet mellan elt mycket stort antal skildaanlag, kan för självbefruklande växlslag homozygoli i alla anlagspar inteförväntas vid de slutliga urvalen, även om dessa göres flera generationer senare,än vad nu är brukligt. En avvägning måste därför göras mellan kravet påhomogenitet och det praktiska jordbrukets önskemål om atl möjligt kunnautnyttja växtförädlingens framsteg. Skall ho-uiogeniletski"avet drivasnämnvärt utöver det krav som gäller för intagning i rikssortlistan, kanframställningen av en ny sort beräknas la två ä än förnärvarande. Detta medför starkt ökade kostnader för växtförädlingen, men förfolkhushållet kan inkomstbortfallet bli mångdubbelt större. Då det gällersorter, som representerar stora framsteg, kan sålunda elt skärpthomogenitetskrav med ty åtföljande försening av sortens utsläppande betyda ellbortfall av flera 10-tal miljoner kr. Självfallet bör något dylikt ej fåtolereras. Tillämpningen av homogenitetskravet måste ske på ett sätt, somtillgodoser för folkhushållet ekonomiskt viktiga synpunkter. Utsädesföreningenoch WeibuUs upplyser om atl elt stort antal företrädare för såväl statlig somprivat förädling vid ell sammanträde med en europeisk växtförädlarorganisationi enade sig om ett uttalande i vilket faran av ett alltför strängthomogenitetskrav framhölls. En rekommendation utfärdades till de registrerandemyndigheterna i konventions-länderna att vid tillämpningen av reglernakonsultera växtförädlarna i eltvart land och atl om möjligt få till stånd engemensam tolkning av konventionens regler i delta avseende. , och betonar viklenav en liberal tolkning av homogenitetskravet. Föregen del vill jag till en början erinra om vad jag i annat sammanhang (avsnitt6.7) uttalat, nämligen atl jag anser del uteslutet att generellt eller förvissa växtarter tillämpa andra biologiska krav för växtförädlarrätt än dem somuppställts i det internationella samarbetet. Jag avsåg därmed närmast atlavvisa den lösning, som valts i före landets Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 97 anslutningtill konventionen, nämligen att i själva lagtexten uppställa mindre strängakrav på homogeniteten för vissa växtarter än för andra. Men jag anser också attdet inte kan komma i fråga alt vid den praktiska tillämpningen här i landet aven skyddsförutsättning, som i lagtexten formulerats i överensstämmelse medkonventionen och andra unionsländers lagar, vara liberalare i bedömningen änvad man är i de övriga länderna. Värdet med det internationella samarbetetskulle äventyras om praxis utvecklades olika i skilda länder på så sätt attvissa sorter beviljades registrering i elt eller flera länder men förmenadesväxtförädlarrätt i andra. Den praktiska till-lämpningen av homogenitetskravetkan naturligtvis vara vansklig i det enskilda fallet, men enligt min meningmåste regislreringsmyndighelen vinnlägga sig om alt använda sammabedömningskriterier som registrerings-myndigheterna i de övriga unionsländerna,även om delta skulle innebära atl en ansökan om växtförädlarrätt för en för detsvenska jordbruket praktiskt värdefull sort måste avslås. Del svenskafolkhushållels i remissvaren poängterade intresse av atl snabbi få tiUgång tillnya sorter, som representerar framsteg i förhållande till äldre, kan ändåtillgodoses, ty som tidigare berörts bör det inte möta något hinder alt semindre strängt på homogeniteten hos en sort vid prövning för rikssortlistan,om blott de för statsplombering i övrigt uppställda villkoren främstodlingsvärde och tillfredsställande kvalitet är uppfyllda. Och som jagtidigare anfört (avsnitt 6.7) bör växtförädlingsavgiflssysleniet behållas förväxlsorter som godkänts för intagning i rikssortlistan men inte uppfyller debiologiska kraven för växtförädlarrätt. Därigenom tillförs förädlaren av sådansort ekonomiskt stöd genom bidrag ur växtförädlingsfonden. Omdel bedöms vara ett svenskt intresse att kraven på homogenitet sänks även inomväxtförädlarrätten bör man givetvis från svenskt håll verka härför inomunionens ram så snart anslutning till konventionen vunnits. Enligtförsta stycket 3 får en växtsort registreras endast om den efter förökningutförd i enlighet med den av förädlaren anvisade förökningsmetoden är beständig(stabil) med avseende på sina väsentliga kännetecken. Departementsförslagethar på denna punkt liksom utredningens förslag utformats i nära anknytning tillkonventionens krav på stabilitet enligt artikel 6 moment 1. "Stabil" och "beständig" betraktas som synonyma termer. Utredningenhar utvecklat sin syn på slabililetskravet i belänkandet (SOU 1969: 15 s.9293). Jag ansuler mig till vad utredningen där anfört och vill här bara göraföljande korta sammanfattning. Stabililelskravelinnebär att det är en förutsättning för rättsskydd alt sorten behåller sinasortkaraktärer.