prop · FU03164 · 1971-12-31 00:00:00 — Det torde också i allm'änhetuppfattas som god handelssed att använda justerade mätningsredskap, särskilt omde UppstäUda justeringsvUlkoren grandar sig på internationella rekommendationer.En annan möjlighet är att redskapsägaren begär en bestämning av felangivelsenav sitt redskap. Medhänsyn tiU den internationella handeln med såväl mätningsredskap som varorfinner det angeläget att justeringssystemet omfattar mätning av åtminstonelängd, yta, rymd och vikt. I den mån det bedöms önskvärt för exempelvis landetsexport bör justeringsmyndigheten därutöver ha möjlighet att utföra justeringav mätredskap som omfattas av verksamheten inom den internationeUaorganisationen för legal metrologi. Reglernaom att justerade redskap skall finnas att tillgå vid mätning för bestämmandeav arbetstagares lön har, såvitt kunnat fmna, i praktiken varit utanbetydelse. bestäms lönes'ättningen efter förhandlingar mellanarbetsgivare och arbetstagare inom både den allmänna och den privata sektorn.Då särskilda lagregler för detta slag av m'åtning numera inte torde behövas,föreslår att de avskaffas. Mätningvid tjänster förekomrner bl. a. vid bestämmande av fraktavgifter. Ocksåtvättinrättningar och renhållningsföretag debiterar ofta sina tjänster eftervikt. anser att eftersom mätningen i dessa faU mte behöver vara noggrann i vissa fall görs endast en grov uppskattning behöver inte redskapen varajusterade. Den obligatoriska justeringskontrollen föreslås därför slopad. UMEförutsätter dock att frivUlig justering i viss omfattning kommer att ske ochatt justeringsmyudigheten med uppmärksamhet följer utvecklingen på området. Påde flesta områden utanför den egentUga varuhandeln, där justerade redskapenligt LMV f. n. skall användas, räknar med att det också i framtidenkommer att vara angeläget att mätningsredskapen är tillförlitiiga. Det gällerfrämst mätning i offentlig verksamhet m. m., t. ex. vid uppbörd av tull ellerskatt och när staten tillgodoräknar sig ersättning för tjänster, t. ex. porto-och fraktavgifter. EmeUertid bör enligt UMEen allmän författning om mätning och vägning inte belastas med föreskrifter förspeciella fall. I stället föreslås att bestämmelser om kontroll avmätningsredskap inom den offentiiga verksamheten införs i de olikaförfattningar, där verksamheten i övrigt regleras. På detta sätt kanbestämmelserna också anpassas bättre efter behoven i de särskUda fallen. Detbör kunna ske beträffande mätning inom post-, tull-, polis- och apoteksväsendetoch inom sjukvården samt på transportområdet. För att åstadkomma enhetiiga ochtekniskt lämpliga föreskrifter bör enUgt UME:s mening justeringsmyndighetenmedverka vid utformningen av dessa. Föreskrifterna bör ansluta till vUlkorenför justering och utformas som en justeringsplikt. Systemet i LMV att undantauppmätta och märkta förvårings-och transportredskap från justeringspUkt anser UMEvara bristfälligt, eftersom redskapen kan undergå förändringar och ingen efterkontrollär påbjuden. föreslår därför att märkningsförfarandet avskaffas och attredskapen bedöms som övriga volymmätningsredskap. Detta innebär att förvarings-och transportredskap som används i handeln med allmänheten skall obligatorisktjusteras, medan de redskap som endast används i handel mellan näringsidkare kanbli föremål för frivillig justering eller för metrologisk bestämning. Ifråga om gas- och vattenmätare, taxametrar samt c 1- och telemätare påpekar UMEatt, även om de mätare som används i är av god kvalitet, det ärofrånkomligt att apparaterna kan komma i olag genom förslitning eller på annatsätt. Mätnoggrannheten hos mätarna förändras olika hastigt. Mätfelen kanibland vara till fördel och ibland tiU nackdel för avnämarna. Leverantörernaär vanligen företag som står under tillsyn av det allmänna. Det är enligt omöjligt att utan en ingående utredning bedöma hur en organisationför obligatorisk kontroll av dessa företags mätningsredskap bör vara uppbyggd.Det står emellertid enligt klart, att obUgatorisk kontroll över hela linjenav mätarna skulle medföra avsevärda kostnader, vilka ytterst skulle få bäras avkonsumenterna. Eftersom inte finner det sannolikt att fördelarna av enkontroll för konsumenterna skulle motsvara utgifterna, föreslås inte någonändring av den nuvarande ordningen. Däremot påpekas det att någon form av tiUsyn-r- t. ex. stickprovskontroll av dessa mätare skulle kunna införas. Medhänsyn till att det i aUmänhet är fråga om företagmed offentlig anknytning kan en sådaii kontroll genomföras utan lagstiftning. UMEframhåller emellertid att kontrollproblemet torde komma att minska i den månnya former för taxesättningen genomförs på de olika områdena och nämner somexempel att debiteringen för gas som levereras till hushållen i ochGöteborg numera sker utan mätare. Vid eldebitering har vidare tyngdpunkten iökad omfattning lagts på en grandtaxa. 3.1.4Justering och efterföljande kontroll av redskap Somav det tidigare anförda framgår, är justeringsplikten förhållandevisvittgående. I princip krävs att sådana redskap skall vara justerade, somanvänds yid mätning och vägning som sker för att ligga tUl grand för ekonomisktanspråk efter mått eller vikt. För vissa redskap krävs endast att redskapet ärjusterat innan det tas i bruk (nyjustering). För andra föreskrivs periodisk omjustering.UME:s förslag innebär att vågar, vikter och målkärl som används i detaljhandelnskall vara nyjusterade. Nuvaranderegler betr'äffande omjustering gäller inte vågar. De är emellertidunderkastade våginspektion. Vid denna som justerarna skall utföra i mån avtid har det visat sig att en betydande del av vågama inte uppfyllerfordringarna för omjustering. För att vågarna skall kutma fylla de krav pårättvisande som också måste finnas förordar att justeringens gUtighetstidbegränsas och att omjustering skall ske vart tredje eller åtminstone vart femteår. föreslås att våginspektionen avskaffas. Justeradevikter används numera huvudsakUgen vid kontroll av vågar, även om vägning medhjälp av vikter förekommer. Förslitningen av kontrollvikter är i allmänhet obetydUg,medan vikter som mera regelbundet används slits mera. anser att vikter Uksomf. n. bör vara underkastade omjusteringsplikt. Eftersom huvudparten är kontrollvikterbör emeUertid giltighetstiden kunna göras 1'ängre än . Vidmätning främst i kemikaUeaffärer och på bensinstationer används målkärl.Dessa, som i aUmänhet är gjorda av metallplåt och används för mätning avflytande varor, är ganska ömtåliga och skadas lätt vid ovarsam behandling. IntesäUan sker mätningen utom synhåll för köparen. I praktiken måste man därförräkna med att kontrollen av att målkärlen är i fullgott skick nästan helt vilarpå säljaren. anser trots detta att några väsentliga olägenheter inte skulleuppstå om den nuvarande treåriga giltighetstiden för justeringen förlängs, delsdärför att mätning med målkärl i detaljhandeln vanligen inte kan göras mednågon större noggrannhet och dels därför att målkärl används i ganska ringautsträckning. Inkomstenav justeringsverksamheten, som justerarna inlevererar till MJV och som tUlgodoförsriksstaten, avses täcka de utgifter som 'är förenade med verksamheten. Kostnadema för justering av mätningsredskap täcks nu avavgifter. Våginspektionen är däremot avgiftsfri och täcks av överskott på justeringsverksamheten.I nedanstående uppställning redovisas MJV:s intäkter av justering av redskapunder kalenderåren 1959 och 1960 samt budgetåren 1968/69 och 1969/70. TiU följdav omläggning av MJV:s redovisningssystem kan någon uppdelning av intäkternainte göras för de redovisade budgetåren. 1959 1960 1968/69 1969/70 Justering vid MJV, därav 203 220 273 205 precisionsjustering bestämning av längd etc. Handdsjusteringen, därav 1480 1 612 3218 3172 mälkärl, mätning av torra varor vikter vågar mätapparater för vätskor t. ex. bensin märkning (förvar,o. 1 683 1 832 3491 3 377 3.1.5 Förslagets författningstekniska utformning De grundläggande bestämmelserna om mått och vikt iyrkesmässig handel föreslås samlade i en lag med föreskrifter om varukontrolloch tUlsyn samt straffbestämmelser. De alhnänna villkoren för justeruigen ochbestämmelser om justeringsmyndighet föreslås utfärdade i administrativordning. För att få en smidig anpassning till den tekniska utvecklingen påmått- och viktområdet anser att de närmare be-' stämmelserna om redskapenskonstruktion bör meddelas av justeringsmyndigheten. Erfarenheten av nuvarandeordning visar enligt att sådana detalj föreskrifter med hänsyn till densnabba utvecklingen inte lämpligen bör ges i författningsform. påpekar attjusterings-myndigheten redan nu bestämmer justeringsvillkoren för en stor gruppmätningsredskap, nämligen för de s. k. s'ärskilda redskapen enligt gällandejusteringskungörelse. Som tidigare n'ämnts (se under 3.1.3) föreslås beträffandemätning i offentUg verksamhet att bestämmelser om kontroll av mätningsredskaptas in i författningar som reglerar verksamheten i övrigt. 3.1.6 Förslaget i internationellt sammanhang 3.1.6.1 Sl-systemet I betänkandet (1965: 5) Måttenheter föreslog attbestämmelser skulle införas i svensk lagstiftning också om andra enheter i detinternationella enhetssystemet SI än metern och kilogrammet. attäven om medverkan i det intemationella arbetet på mått-och viktområdetgjorde det naturligt att anslöt sig till SI, detta i och för sig inteinnebar att särskild lagstiftning behövde genomföras. Den pågående utvecklingeni praktiken mot genomförande av SI på olika områden kunde väntas fortsätta utanlagstiftningens medverkan. Men då redan två av grundenhetema i systemet,metern och kilogrammet, var lagfästa, tedde det sig inkonsekvent att inteövriga enheter reglerades på samma sätt. Behov av justering av redskap som varindelade i andra Sl-enheter torde komma att finnas även i fortsättningen. Andrask'äl för lagstiftning åberopades också, bl. a. att statens provningsanstalt isin provningsverksamhet använde samtliga enheter i SI och att det fannsbestämmelser om måttenheter i åtskilliga författningar utan att enhetensstorlek angivits. Utredningen hade utarbetat ett förslag till förordning ommåttenheter, i vilken systemets grundenheter för mätning angavs. Innebörden avgrundenheterna skulle enligt förslaget fastställas av Kungl. Maj:t iöverensstämmelse med de definitioner som antas av Allmänna konferensen för måttoch vikt. föreslogs vissa ändringar i lagen (1934: 162) om mått ochvikt. Betänkandet har inte föranlett lagstiftning. Ibetänkandet (SOU 1971: 18) Mått och vikt vidhåller sin uppfattning attSveriges principiella anslutning till SI bör komma till uttryck ilagstiftningen men föreslår att detta sker genom bestämmelser utfärdade av Kungl.Maj:t. I ett av upprättat förslag till justeringskungörelse föreslåssålunda att mätnings- och vägningsredskap för att kunna justeras skall varainrättade efter enheter som ingår i det av Allmänna konferensen för mått ochvikt antagna internationella enhetssystemet. Denav föreslagna mått- och viktkontrollen är av väsentligt mindre omfattningän vad som gäller i de flesta europeiska länder, bar undersökt om förslagenär förenliga med åtaganden i intemationella organisationer. Avintresse i sammanhanget är främst medlemsskap i organisationen förlegal metrologi OIML och samarbetet mellan de nordiska länderna. Somtidigare nämnts arbetar OIML för enhetliga regler inom medlemsstaterna i frågaom de redskap som omfattas av de olika staternas justeringsområden, bl. a. föratt underlätta handeln med mätningsredskap mellan länderna. OIML:s mål kansägas vara att på det område, inom vilket resp. medlemsland uppr'ätthåller justeringspUkt,söka uppnå en viss samordning av det materiella innehållet i lagstiftningengenom rekommendationer om hur reglerna bör utformas. Omfattningen av områdetför juste-, ringsplikt enligt en ny lagstiftning kan därför ett medlemslandbestämma utan att ta hänsyn till beslut av OIML. -v Det nordiska ekonomis- ka samarbetet har ännu inte lett till konkreta uttryck påmått- och viktlagstiftningens område. I står man inför en revision av dengällande lagstiftningen. EnUgt UME:s uppfattning torde sålunda internationeUaöverenskommelser inte hindra ett genomförande av förslagen. Ingenting tyder iövrigt på att UME:s förslag skulle vara till olägenhet för enskilda ländereller det fortsatta nordiska samarbetet. Flertalet remissinstanser delar UME:s uppfattning att LMVinte längre fyller den funktion som avsågs när lagen kom till. Avvikande meninghar handelskammare m. fl., som vänder sig mot utredningens uppfattningatt ändrade distributions- och konsumtionsvanor och strakturomvandlingen inomdetaljhandeln radikalt ändrat förat-sättnmgama för lagstiftningen på dettaområde. Hur samhällsförhållandena än skiftat, är enUgt remissinstansernasövertygelse de centrala problemställningarna aUtjämt desamma. Liknandesynpunkter framförs av och läns handelskammare, SHIO,SR och . Förbundet framhåller dessutom, attflexibiliteten inom detaljhandeln medför en successiv anpassning efterkonsumenternas önskemål. Även om den nuvarande lagstiftningen inte är heltmodern, fungerar de mät- och vägningsmetoder som finns på ett godtagbartsätt. MJV riktarkritik mot att förslaget till lag om mått och vikt inte omfattar mätning avlängd och yta. MJV anser att tUlsynen i detaljhandeln bör inbegripa ocksåsådan mätning, i första hand genom stickprovskontroll. I fråga om längdmätningsom sker i köparens närvaro framhåller verket att, även om det varusortimentsom längdmäts värdemässigt kan vara av obetydligt omfång jämfört med de varorsom underkastas volym- och viktbestämning, en felmätning kan ha till följd atthela den inköpta varan blir obrukbar. Föreningen av mått ochvikt och SR förordar att obligatorisk justering bibehålls för längdmätningsredskap. 3.2.1 Kvantitetskontroll inom detaljhandeln UME:s förslag att i en kommande lagstiftning läggatonvikten på konsumentskyddet har med några undantag allmänt vunnit anslutning.Man anser att förslaget ger ett väsentiigt bättre skydd för konsumenterna änden nuvarande lagstiftningen med hänsyn till de förändringar avkonsumentvanorna och den strukturomvandling av detaljhandeln som ägt rum. Negativa till förslaget i denna del är Skåneshandelskammare m. fl., som anser att lagstiftningens huvuduppgift Uksomhittills bör vara att skänka rättsskydd åt aUa kategorier. Även om den statligatillsynen innefattar konsumentpolitiska aspekter, måste den primärasamhällsuppgiften varaatt upprätthålla det väsentliga för all köpenskap där det är fråga om kvantitetsbesfämning,nämUgen de fasta normer som våra mått och vikter utgör. Målsättningen för destatliga instanserna måste i främsta rummet vara att nå möjligasttillförlitliga underlag för vägningen. och länshandelskammare och SHIO uttrycker samma uppfattning. Förslagetatt kontrollera varaförpackningar genom stickprov av offentiigt organtillstyrks i princip eller lämnas utan erinran av så gott som allaremissinstanser. Man framhåller det värdefulla i att systemet är smidigt ochefter hand kan koncentreras till områden där kontroll visar sig särskiltangelägen. Någrainstanser, bl. a. MJV och , påtalar emellertid somen allvarlig brist att utredningen inte närmare preciserat omfattningen av ochkostnadema för stickprovskontrollen. MJV anser att utredningens förslag skullevarit mera välgrundat om det baserats på åtminstone en begränsad undersökningav i vad mån färdigförpackade varor till sin mängd inte överensstämmer medåsätt mängdmärkning, kombinerad med en undersökning av hur stor dd av dagligvarornasom mängdbestäms med justerade redskap. Också Ingenjörsvetenskapsakademienefterlyser en närmare diskussion av omfattningen och utförandet avstickprovskontrollen, t. ex. något om formerna och regler för urval. Även omkontrollen av lagens efterlevnad hänskjuts till det föreslagna konsumentverkettorde stickprovskontroll kräva stora resurser, speciellt utbildad personal ochinte minst ett mycket ingående samarbete med berörda tillverkare, grossisteroch detaljister, så att stickprovskontrollen kan genomföras på ett för allaparter acceptabelt sätt. Kostnaden för konttollen bör stå i proportion tillkonstaterade risker för brott mot lagen och den skada sådana överträdelservållar konsumenter. FöreningenStatens justerare av mått och vikt föreslår att stickprovskontrollen utövashuvudsakligen i tillverknings- och importleden. Även och Svenska teknologföreningenpåpekar att stickprovskontrollen bör göras så nära tillverkningsledet sommöjligt. En stickprovskontroU i detaljhandelsledet är onödigt kostnadskr'ävande,eftersom den för att bli statistiskt relevant måste innefatta en geografisktoch tidsmässigt utspridd provtagning. Kostnadsfråganuppm'ärksammas också av bl. a. , och handelskammare m. fl. ställerfrågan vem som skall stå för de olika kostnader som uppkommer vid brytning avförpackningar m. m. och påpekar att kostnadsfaktorn borde vara viktig vid enavvägning mellan olika möjligheter att få en lagstiftning som är anpassad tillden tekniska utvecklingen. understryker vikten av attmedel stäUs till förfogande så att stickprovskontroll kan utformas på sådantsätt att detaljhandelsledet och andra led inte i onödan blir störda i den handelskammare m. fl. framför liknande synpunkter som deförstnämnda instanserna och finner det tveksamt om de resultat man kan vänta avkontrollen står i rimlig proportion tUl den nya organisation som måste byggasupp. Frågan om obligatoriskmärkning även av andra konsumentförpackningar än färdigförpackade Uvsmedelberörs i några remissvar. är ense med om att mängdmärknbgbör åstadkommas på frivUlig väg och framhåller att ett stort antal förpackningarutanför livsmedelsområdet redan nu är försedda med mängduppgift. Genomöverenskommelser inom berörda branscher eller genom utökadvarudeklarationsverksamhet torde efter konsumentönskemål denna märkning kommaatt få en allt större omfattning. KO delar inte UME:s uppfattning och påpekaratt det främst inom det kemisktekniska området finns ett behov avobligatoriska märkningsföreskrifter. Den av anvisade förhandlingsvägen kaninte väntas ge tillräckliga resultat inom rimlig tid. En obUgatoriskmärkningsskyldighet bör kunna leda till enhetUgare förpackningar. Kontroll avmärkningen kan ske genom stickprovsvisa undersökningar av samma slag som UMEföreslagit. i och ochSamhälle anför liknande synpunkter. Även matematisk-naturveten-skapligafakulteten vid förordar obligatorisk mängdmärkning ävenav varaförpackning som inte innehåller livsmedel. Ingenjörsvetenskapsakademienframhåller vikten av att förpackningarna obligatoriskt märks medtillverkningsdatum och kontrollkod eller liknande, så att felaktigheter somupptäcks vid kontroll kan följas bakåt i tillverkningskedjan och rättas till. Inågra remissyttranden föreslås att redskapen i förpackningsledet skall varaunderkastade obligatorisk justering. anser attproducenterna för att uppnå korrekta mätresultat måste ha sina redskap underkontinuerlig översyn och kontroll och även svara för de därmed förenadekostnaderna. Ett slopande av den obUgatoriska red-skapskontrolien skulle därförinnebära risk för oUka kvalitetsnivåer mellan företagen i mätningshänseende.Kostnaderna för justering inom tiUverkningsledet bedöms som låga, sannoliktmindre än 0,01 "to av de mängdbestämda varornas försäljningsvärde.Provningsanstalten föreslår därför justeringspUkt på områden där allmänheten ärberörd. En rationalisering av tillsynen skulle kunna uppnås genom att i vissafall införa en auktoriserad kontroll inom företagen själva. I företag som harfrån produktionsavdelningarna fristående kontrollavdelningar vilket vanligenär fallet hos producenter med stor serietillverkning skulle kontrollavdelningarnakunna få en form av auktorisation. De skulle därvid själva få ombesörjakontrollen under viss övervakning under föratsättning att kontrollverksamhetenuppfyller vissa minimikrav. En sådan anordning skulle få till följd attstickprovskontrollen i första hand kan in- riktaspå produkter som ej är underkastade en auktoriserad kontroll itillverkningsledet. SHIOpåpekar att, om man som vill sätta konsumentskyddet i främsta rummet, dethade varit konsekvent att låta även mätinstrumenten i tidigare led änkonsumentledet bli föremål för obligatorisk kontroll. SkånesItandelskammare m. fl. förordar att justeringsplikten utvidgas till attomfatta alla automatiska vägningsinstrument som används vid förpackning avlivsmedel avsedda för förs'äljning i butikshandeln. Befogenhet bör ges i lag för statens justerare att utöva tillsynöver apparaturen och kontroll över att därmed förenad vikt- och prism'ärkningfungerar tillfredsstäUande. UME:s påstående att en sådan kontroll skuUe hindrarationaliseringssträvandena inom industrin saknar enligt remissinstansernasmening fog. Även och läns handelskammare och SR anförUknande synpunkter. , föreståndaren för MJV:s avdelning för mått och viktsamt Föreningen av mått och vikt förordar obUgatoriskjustering eller godkännande av mätredskap i tillverkningsledet. Sistn'ämndaförening anser att justerade kontrollredskap skall finnas i alla lokaler därmätning görs i förpackningar. MJVanser det inte nödvändigt att fordra att justerad utrustning skall användas förmasspaketering om man tiUåter paketering utan mängdbestämning ivanlig bemärkelse och tiUåter försäljning av varor som förpackats i utlandet.En frivillig justering eller annan kontroll av justeringsmyndigheten bördäremot kunna ge förpackningsföretagen en information om kvaUteten hos denpaketeringsutrustning som man använder eller avser att anskaffa. Ingenjörsvetenskapsakademienanser att stickprovskontroll jämte konkurrens inom de olika leden i varuhanteringenoch handeln samt den skadliga publicitet som kan förväntas om systematiska feli förpackningsmängden upptäcks bör vara ett tillräckligt starkt motiv för deflesta tillverkare att även i förebyggande syfte upprätthålla tillräckligakvalitetsfordringar och system för intem kvalitetskontroU. Närdet gäller frågan, vilken myndighet som skall leda. stickprovskontrollen,anser flera instanser, bl. a. statskontoret och SPK, att stickprovskontrollen rämpUgenbör handhas av det konsumentverk som kan komma att inrättas. Konsumentinstitutetfinner det tveksamt om ett blivande konsumentverk är den lämpligastemyndigheten för stickprovskontrollen. För denna behövs instanser som planerarundersökningarna, samlar in prover, utför vikt- och volymbestämningar,bearbetar och utvärderar resultaten samt föranstaltar om eventuella åtgärder.Dessa funktioner kan åvila en eUer flera myndigheter. fordrasför insamlingen av proverna och då det är fråga om färskvaror ocksåför vikt- och volymbestämningarna. Det nya livsmedelsverket kommer att behövautöva en omfattande stickprovskontroll för att kontrollera riktigheten av obUgatoriskauppgifter på livsmedelsförpackningar. TiU verket skall vara knutet lokala ochregionala instanser. Man bör därför enligt institutets mening överväga om intestickprovskontrollen av färdigförpackade livsmedels nettomängd kan handhas avlivsmedelsverket. I fråga om färdigförpackade varor utanför livsmedelsområdetsyns SPK lämpligen helt eller delvis kunna utöva funktionerna vid enstickprovskontroll. Nämnden har en kontroUerande verksamhet och en regionalutbyggnad i priskontoren vid länsstyrelserna. Ocksålänsstyrelsen i län finner det mindre lämpligt att kontrolluppgiftenanförtros ett blivande konsumentverk och ifrågasätter om den inte bör knytastill SPK. Någraremissorgan, bl. a. statens jordbruksnämnd och KO, förordar attlivsmedelsförpackningar kontrolleras av livsmedelsverket och att övrigaförpackade varor kontrolleras av . Förslagetatt justerade kundvågar skall finnas i livsmedelsbutikerna för konsumentenskontroll av förpackningar och andra uppvägda varor möter i allmänhet ingenerinran från remissinstansernas sida. ser tUlhandahållandetav kundvågar som ett önskvärt led i den kundservice som detaljhandeln villupprätthålla. Kommerskollegiumoch i anser att kund-vågarna torde bli av relativtbegränsat värde från konsumentsynpunkt. Också SPK ställer sig tveksam tilleffekten av en sådan anordning och tror att denna kontrollmöjlighet av bl.