prop · FU03107 · 1971-12-31 00:00:00 — En paragraf i huvudavlalet raellan SAF och LObehandlar sålunda detla ärane, låt vara att paragrafen inle ger en uppsagd ellerperraillerad arbetstagare någon oviUkorlig rätt till åleranslällning. Det börvara raöjligl alt bygga ut och förbättra del skydd sora denavlalsbestämraelsen är avsedd alt ge. Eflersora syftet raed den nu aktuellalagen är all rainska arbetslösheten för äldre arbetstagare, ter del signaturligt atl lagen reglerar också rält till åleranslällning. Liksomden näranda klausulen i huvudavlalet bör äleransläll-ningsrälten gäUaarbetstagare som har avskedats på grund av arbetsbrist. Har arbetslagaren saglsupp på grund av sitt förhållande i tjänsten, bör han däremot inte kunna göragäUande rält tiU åleranslällning. Klausulen i huvudavlalet gäUer också vidperraitlering. Med hänsyn lill alt rälten att perraillera ulan lön i lagenbegränsas till korltidspermil-teringar torde rätten till åleransläUning eflerperraitlermg inle behöva regleras i lagen. Detkan naturligtvis inträffa, atl en arbetsgivare sora har sagt upp anställdapå grund av arbetsbrist, först något eller några är därefter blir i slånd altnyanstäUa arbetskraft. Har så förflutit lorde emellertid bådearbetsgivare och arbetstagare betrakta del garala an-ställningsförhäUandel somulageral. Rätten lill åleranslällning bör därför tidsbegränsas. Klausulen ihuvudavlalet förulsätler, atl fråga om anställning uppkoraraer inora fyraraånader efter avskedet. En tidsperiod på fyra raånader förefaUer eraeUertidvara i kortaste laget. Det föreslås därför att tidsperioden bestäras lill sexraånader räknai från den dag då del gamla anställningsavtalet utlöpte. Haråleranslällning skett bör arbetstagaren oraedelbart koraraa i åtnjutande avlagens uppsägningsskydd. För denna specieUa situation bör alltså kravet på enkvalifikationstid inle gäUa. Soraförut närants har det inle ansetts raöjligt alt i della sararaanhanguttryckligen reglera frågan under vilka orasländigheier uppsägning över huvudlaget skall kunna tillgripas från arbetsgivarens sida. Den föreslagnabestäraraelsen ora rält till åleransläUning lorde eraeUertid få återverkningaräven pä den frågan. Arbelsdorastolenhar ibland hafl all pröva tvister ora s. k. lurord-ningsklausuler enligl vilkai tjänsten äldre arbetare tillförsäkrats rätt att vid arbetsbrist kvarstanna iarbete fraraför i tjänsten yngre arbetare. Doraslolen har därvid frarahållitalt sådana klausuler lätt skulle kunna förlora praktisk betydelse, oraarbetsgivaren oberoende av arbetsbrist skulle kunna avskeda arbetare på vilketskäl sora helst. Domstolen har därför antagit, all sådana turordningsklausulerhar den innebörden alt arbetsgivaren inte kan avskeda en företrädesberälligadarbetare utan atl del finns obejtivl godtagbart skäl för del. Synpunkterav detla slag måste göra sig gäUande även när del blir frågan ora lillärapningav den föreslagna bestäramelsen om åleransläll-ningsrätt. Bestäraraelsen kaninte riraliglvis sällas ur spel bara genom att arbetsgivaren med anledning avett fraraställt yrkande ora åleranslällning påslår, atl den tidigareuppsägningen av arbetstagaren i fråga inle föranleddes av arbetsbrist. För ellsådant påstående har arbetsgivaren bevisbördan. I allraänhel lorde han inlekunna styrka sill påslående på något annat sätt än genora en bevisning ora alldet förelåg annat objektivt godtagbart skäl för uppsägningen än arbetsbrist. Pådetla sätt kan bestäraraelsen ora räll liU åleranslällning indirekt komraa allleda tiU all den av arbelsdorastolen i doraen 1932 nr 100 uppställdarättsgriJndsatsen om arbetsgivarens fria uppsägningsrätt kanupprätthållas. Det får ankomma på domstolarna - närraast arbetsdomstolen - atlavgöra ora de redan nu och ulan uttryckliga bestämraelser i äranel anser sigkunna bryta raot tidigare praxis och ersätta principen ora arbetsgivarens friauppsägningsrätt med den motsatta principen all uppsägning inle får ske annatän på saklig grund. Del är inle förenat med någraölägenheter ora dorastolarna på denna punkt skulle föregripa del pågåendeutredningsarbetet ora anslällningslrygghelen. Den fria uppsägningsrätten är enkvarleva från äldre lider, och den speglar inle de anspråk på socialt ansvarsora raan åtrainstone nuraera har rätt atl släUa på arbetsgivaren. Den raåstedärför i alla händelser avskaffas inora en nära fraralid. 4.2,3Undanlag från lagens tiUämpningsområde Inomflera branscher förekomraer säsongarbete. Sora exempel på arbetstagare sorasysselsätts i sådani arbete kan nämnas flollnings-arbetare, virkesmätare, vissaskogsarbetare ra. Anställningsavtalen för säsongarbelare kan vara konstrueradepå olika sätt. lorde arbetsgivaren förfara så, all han perrailterararbetstagaren vid säsongens slut och återintar honom i arbete vid nästa säsongsbörjan (s. k. säsongpermit-tering). I sådant fall har anstäUningsavtalel i ochför sig gäUt även under den lid sora förflutit raellan en säsongs slut ochnästa säsongs början. I andra fall kan lägel vara del, atl anstäUningsavtalelupphör i och raed alt säsongen avslutas och alt elt nytt anställningsavtalanses vara ingånget i och med all arbetstagaren återinlas i arbetet vid nästasäsongs början, Gemensarat för de olika anstäUningsforraer som kan förekoraraavid säsongarbete lorde vara, all arbetstagaren har klart för sig då han tararbetet all han inle kan påräkna sysselsättning när säsongen upphör.Situationen pårainner i hög grad om den som föreligger när en arbetare anställsför viss bestärad tid eller för visst arbete. På grand härav och med hänsyn lUlall förhåUandena vid säsongarbete torde växla inom olika branscher talarövervägande skäl för all arbetstagare som sysselsätts i säsongbetonal arbeteundantas från tillämpningsområdet för den provisoriska lagstiftning som äraktuell . Fränsemesterlagens tillämpningsområde undantas arbetstagare, som är medlem avarbetsgivarens familj, och arbetstagare som uteslutande avlönas genora andel ivinst. För båda dessa arbetstagarkategorier föreligger så speciellaförhållanden alt de båda kategorierna generellt bör undantas från den nuaktueUa lagens lillärapningsoraråde. Föregåendeår beslutades ny lag ora arbetstid ra. i husligt arbete. Lagen gäUer förarbete sora arbetstagare utför i arbetsgivarens hushåll. Uppsägningstiden vidtillsvidareanställning är om inle annat avtalals. I förarbetenafrarahålls (prop. 1970: 150 s. 56) att en omprövning av uppsägningstiden kanbli aktuell när uttedningen rörande ökad anställningsttygghel ra. harslutfört sitt arbete. Eftersom arbete i hushåll har särskUd karaktär, har delinle ansetts påkallat att nu inom ramen för den provisoriska lagstiftningen omuppsägningstid ompröva frågan ora uppsägningslid för arbetstagare som arbetari arbets- Lagen bör alltså inle gälla för sådana arbetstagare. Tjänslemänsora tillhör förelagsledningen i egentlig raening företräder direktarbetsgivaren och har i själva verket en utpräglad arbetsgivarfunktion. Däravföljer atl de raåste slå i etl särskilt för-Iroendeförhållande lillarbetsgivaren. Brister detla förtroende raåste arbetsgivaren ha raöjlighet atlsnabbi entlediga tjänsteraannen i fråga. I och för sig hindrar dellavisserligen inte alt uppsägningstiden görs förhållandevis lång. Enligtallraänna arbetsrätlsliga grundsatser är arbetsgivaren näraligen oförhindradatl raed oraedelbar verkan avslänga en arbetstagare frän tjänsteutövning -trots atl arbetstagaren har rätt lill uppsägningstid - raen delta befriar inlearbetsgivaren från hans skyldig-hel all utge lön lill arbetslagaren underuppsägningstiden. Oavsett delta får tjänsteman inora förelagsledningen ansesinta en så specieU stäUning - anstäUningsvillkorenbestäras f. ö. ofta i anslällningskonlrakl för den in dividuelle tjänsteraannen och inte i kollektivavtal - all övervägande skäl lalar för all sådana Ijänsteraän icke bör orafallas av lagen. Lagen(1914: 45) om komraission, handelsagenlur och handelsresande - sora tiUkorarait inordiskt samarbete - innehåUer i 86 § en föreskrift om uppsägningslid för handelsresande sora är anställd i huvudraannens tjänst. Etl förslag till ändringar i kom- raissionslagen har lagts frara av koraraissionslagstiftningssakkun- niga (SOU 1970: 69). Förslagel sora har lillkomrait i nordiskt saraarbele berör även 86 § komraissionslagen. Under dessa förhållanden är del lärapligasl all sådana arbetstagare sora avses i koraraissionslagen, dvs. vissa handelsresande och plalsförsäljare, tills vidare läranas utanför den nu aktuella lagen. Anställningsförhållandenaför s j ö ra ä n regleras av bestämmelser i sjömanslagen. Lagen innehåUer bl.a. bestäraraelser ora anlällningsav-lalets upphörande och ora uppsägningstid.Sjöraanslagen är f. n. föremål för översyn av sjömanslagskoraraillésora väntas avge belänkande inora kort. Förhållandena inora sjöfarten är iolika hänseenden särpräglade. a. är älderssararaansättningen påsjöfolksförbundels medieraskår en helt annan än den man vanligen finner inoraindustrin och handelns organisationer. En stor del av den svenskahandelsflottan består av fartyg sora aldrig anlöper svensk haran och storaarbetstagargmpper utgörs av personer sora inle är bosalla i . Föromkring två tredjedelar av de ombordanställda avser anstäUningen fartyget. Denåterstående tredjedelen liksora praktiskt tagel aUl farlygsbefäl är däreraotansläUda vid rederiet, s. k. rederianställning. Anställningsförhållandenauppvisar sålunda en splittrad bild. Under dessa orasländigheier synes dearbetstagare för vilka sjöraanslagen gäller böra läranas utanför den nu aktueUaprovisoriska lagstiftningen. Frågan får las upp till förnyad prövning närsjöraanslagskoraraitténs betänkande föreligger. Fråganora trygghet i anställningen är raåhända ibland inte lika vä- sentligför deltidsanställda arbetstagare som för heltidsanställda. I flertalet falllorde emellertid en deltidsanställning ha sådan betydelse för arbetstagaren,all han av sociala och arbetsmarknadspolitiska skäl bör åtnjuta samma tryggheti anställningen som andra arbetstagare. Eflersora del möter svårigheter atlfinna en klar skiljelinje raellan de deltidsanställningar som bör omfattas avlagen och de som eventuellt skaU kunna läranas utanför, förordas inte någotundantag från lagens lillärapningsoraråde beträffande deltidsanställdaarbetstagare. 4.2.4Påföljds- och rätlegångsbesläraraelser ra. Avden föreslagna lagens karaktär följer att den bör vara tvingande. Del synesinle finnas något praktiskt behov av alt införa en raöjlighet atl genorakoUektivavtal frångå lagens rainirairegler. Däreraot bör självfallet ingethinder föreligga alt avtal träffas ora bättre skydd än del lagen ger. Skullearbetsgivare bryta raot föreskrift i lagen, bör han bli skyldig atl ersättauppkomraen skada. I allraänhel blir det fråga ora all utge ersättning förraislad lön. I överenssläraraelse raed vad som gäller inom annan arbetsrältsliglagstiftning bör även ideell skada kunna ersättas. Det bör vidare vara möjligtatl järaka skadeståndet. Ikollektivavtalens förhandlingsordningar uppstäUs regelraässigl preskriptionsreglerenUgl vilka tvister sora inle har påtalats inora föreskriven tid inte kanunderkastas rättslig prövning ora motparten gör preskriptionsinvändning.Bestämraelser av det slaget finns även i lagstiftningen (se 25 § lagen oraförenings- och förhandlingsrätt saral 22 § seraeslerlagen). Även på del nuaktuella orarådet finns del behov av all avskära parter från möjligheten alttvista om saker som ligger långt tillbaka i tiden. Här föresläs därför en regelenligl vilken den som viU fordra skadestånd skall väcka talan efterdel all skadan inträffade. det försuraraas bör talerätten vara försutten. Utredningenrörande ökad anställningstrygghet ra. har i uppgift all utreda ävenraöjlighelema all vidga arbelsdorastolens behörighet i arbetsrätlsligatvister. är en komplicerad fråga, och det är varken raöjligl ellerlämpligl alt i detta sammanhang frångå den ordning som f. n. gäller förprövning av arbetsrätlsliga tvister. Det föreslås därför, atl arbetsdomstolenblir behörig doraslol i raål beträffande arbetstagare vilkas anställningsavtalregleras av koUektivavtal. Är del fråga om en oorganiserad arbetstagare, börtvisten prövas av allmän domstol. Denna kompetensfördelning raellanarbelsdorastolen och allraän dorastol får oraprövas av utredningen i sarabandraed utredningens prövning av övriga kompelensfördelningsfrågor. Hinder börinte föreligga att parterna i stället enas ora alt hänskjuta tvist om lagenstillämpning till avgörande av skiljemän. 4.3Lagen om vissa åtgärder för alt främja anställning av äldre arbetstagare påden öppna marknaden Strävanalt lösa de äldres sysselsältningsproblera genora all de i störstautsträckning bereds lärapliga arbeten på den öppna raarknaden kan i och för siganses tala för all del förordade systemet med insyn och anvisningar görsgenereUt, dvs. orafattar aUa arbetsgivare. Härigenora skuUearbetsraarknadsrayndigheterna sysleraatiskl få kännedora ora strukturen påarbetskraften vid olika arbetsplatser. Detkonkreta behovet av alt i den åsyftade forraen vinna förbättringar i fråga oraden äldre arbetskraftens sysselsällningsraöjligheler i förelagen är eraeUertidskiftande. Orafatlningen av arbetslösheten och av sarahälleligasysselsättningsskapande ålgärder varierar meUan olika regioner. lersig möjligheterna alt öka tillfällena lill nyanstäUning av äldre arbetskraftolika från fall lill fall. Del har samband med bl. a. näringsslmkluren i olikaregioner och kanske framför allt raed förhållandena i varje enskilt förelag ochden tiUgängliga arbetskraftens förutsättningar. Behovet och möjlighetema allplacera äldre arbetskraft ändras också från lid liU annan, på kort sikt tillföljd av bl. a. konjunktur-variationer och på på grand av den fortgåendestrakturomvandlingen, förändringarna i arbetskraftens ålderssammansättning,ra. Ellsyslem som är generellt i den meningen alt samhället skaU hålla kontakt medpraktiskt taget aUa arbetsgivare synes varken lämpligl eller nödvändigt. Ellsådani syslem kräver dessutom stora resurser. Syftet all skapa ökadsysselsättning ål de äldre bör man kunna nå med elt mera begränsat system sorager ulryrarae för selekliva insatser, dvs. ett systera som gör att ingripandenkoraraer lill stånd i den orafaltning som behövs med hänsyn liU regionala ochandra förhållanden på arbetsraärk-naden och sora är raöjUg med hänsyn lilltillgängliga resurser. Pågrund av dessa överväganden föresläs all lagen konstraeras så altarbetsmarknadsmyndigheterna själva kan reglera i vilken utsträckning lagenskall tillämpas. Inom arbetsmarknadsverket är det framför aUt länsarbetsnämndemasom har den närmare kännedoraen om regionala och lokala förhållanden påarbetsmarknaden. Det bör därför vara dessa närander sora berayndigas allförordna ora skyldighet för viss arbetsgivare all lärana uppgifter orapersonalförhållandena i hans verksamhet. Bemyndigandetkan emellerlid behöva förses med vissa begränsningar. Denförsta frågan är huruvida undanlag bör göras för vissa sektorer. Förmöjligheterna att placera en frisläUd arbetstagare på denöppna raarknaden är bl. a. hans utbUdning, yrkeserfarenhet och personligaönskeraål av betydelse. Det är därför viktigt all placerings-raöjligheternainle begränsas genora all länsarbelsnärand släUs utan möjlighet atl diskuterapersonalrekryteringen raed arbetsgivare inom olika verksarahetsoraråden. Detbör följaktligen inle komma i fråga all genereUt ta undan arbetsgivare medviss verksarahet från det föreslagna systemet. Ifråga om undanlag för arbetsgivare med visst anlal anställda bör beaktas attproduklionsgången kan behöva ändras eUer arbetsuppgifterna på arbetsställetfördelas på annat sätt, ora sysselsäll-nmgsmöjlighelerna för de äldre skallkunna förbättras. Mycket sraå förelag har ofta begränsade raöjligheler alt görasådana ändringar. Ändringar av del slaget kan i varje fall innebära storaekonoraiska belastningar för dem. De sraå företagen rekryterar vidarearbetskraft i liten orafaltning. Etl anspråk på dessa förelag alt vidtaåtgärder så alt de kan öka nyrekryteringen av äldre kan därför inle väntas genäranvärda sysselsättningseffekter. De insatser länsarbetsnämnden i varje konkretfall behöver göra slår inte i direkt proportion till förelagsstorleken.Insatserna kan därför bli oproportionerligt stora i förhåUande lill effektemaav dem. Inle heller kan man bortse från all Ijänsleförhållandel i raycket sraåförelag ofta är präglat av elt personligt förhållande raellan arbetsgivare ocharbetstagare sora gör atl speciella ålgärder från sarahällets sida i fråga orapersonalrekryteringen inte ter sig ändaraålsenliga. Sraåförelag bör därföruteslutas från lagens lUlärapningsområde. Gränsen synes lämpligen böra sältasså alt lagen inte omfattar arbetsgivare som har färre än fem anställda. Enannan avgränsningsfråga är för vUka åldersgrupper ålgärder behöver vidtas.Uppgiftema om de äldres arbetslöshet, särskUl uppgifterna omarbetslöshetstidens längd, lyder på alt svårigheterna bUr märkbara redan närarbelslagama kommer upp och atl svårigheterna ökas markant iåldersgrapperna och däröver. Särskilda insatser behöver alltså görasframför allt för personer i dessa åldrar. Vid vilken ålder svårigheterna i dekonkreta fallen sätter in beror eraeUertid på flera omständigheter.Arbetslagarens utbUdning och yrkeserfarenhet spelar in, likasånäringsstrukturen i regionen, konjunkturläget, m. fl. Desamhälleliga sysselsättningsskapande åtgärderna orafattar i inle ringautsträckning även personer i åldersgrupperna närmast under . Åtgärder kandärför vara påkallade för att säkerställa sysselsättning även åt arbetstagaresom inte har nått 50-årsåldem. Hänsyn måste vidare las till alllänsarbetsnämndernas resurser varierar. Slutsatsen blir alt man i lagen inlebör närmare ange för vilka åldersgrapper länsarbetsnämnden skaU äga vidtaåtgärder. Det bör vara tUlräckligt atl lagen förklaras avse ålgärder för allfräraja anställning av äldre arbetstagare. Vid lagtillärapningen lorde vissledning kunna häratasav det förhållandet all den föreslagna lagen ora ansläUningsskydd för vissaarbetstagare är avsedd atl gälla fr. o. ra. 45-årsåldem och att del fullauppsägningsskyddet raed sex raånaders uppsägningslid skaU gälla fr. o. ra.55-årsäldern. Somunderlag för länsarbetsnämnds bedöraning av sysselsällningsraöj-lighelema föräldre arbetstagare bör näranden kunna skaffa sig uppgifter från arbetsgivareangående den aktueUa personalsararaansättningen och andra orasländigheier sorahar betydelse för all bedöma place-ringsraöjUghetema. Det förordas därför alllänsarbelsnärand får räll atl förelägga arbetsgivare all på lider sora närandenbesläraraer redovisa vUka anställda han har. Arbetsgivaren bör vara skyldigall ange de anställdas namn, ålder, kön, nalionaUlel och funktion inom verksarahelenoch hur de fördelas på olika arbetsplatser. Del är också angelägel alt nämndenfortlöpande hålls underrättad ora uppsägning av arbetstagare sora orafallas avden föreslagna lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare. Nämndenföreslås få befogenhet att infordra uppgifter i enlighet härmed. Delskall ankomraa pä länsarbetsnämnden atl bedöraa i vilka fall förordnande ora uppgiftsskyldighelskal' raeddelas. Sora allraän riktpunkt bör därvid i enlighet med del förutsagda gälla att förordnande om uppgiftsskyldighet bör raeddelas i den utsträckningsom de regionala arbetsmarknadsförhållandena för den äldre arbetskraften kräverdel. Det innebär atl del i län med hög arbetslöshet eller där omfattandesysselsättningsskapande åtgärder har vidlagils kan finnas skäl all geåtskilliga arbetsgivare förelägganden. I län där sysselsällningslägel för äldrearbetskraft är väsentiigt bättre, aktualiseras förelägganden i mmdreutsträckning. I vissa faU kan länsarbetsnäranden eraeUertid behöva förordnaora uppgiftsskyldighel redan sora allraän beredskapsåtgärd inför väntadeförändringar på arbelsraarknaden i länet. Antalet förordnanden kan alltsåkorama atl variera åtskilligt från region tiU annan. Närdel gäller vilka arbetsgivare som bör lärana uppgifter ar det angelägel atllänsarbetsnäranden särskilt beaktar den förtrogenhet raed förelagen och andraarbetsställen sora de anställdas organisationer har. Del slår givetvis utansärskild förfallningsbesläraraelse därora organisationerna fritt all lämnaförslag på arbetsgivare sora enligt deras raening bör omfattas av förordnande.Man fär föratsatta all sådana förslag i regel kommer all följas i denutsträckning sora närandens resurser raedger det. I vissa fall kanorganisationerna å andra sidan bedöraa att förutsättningar saknas för vissarbetsgivare all förbättra sysselsällningsmöj- ligheternaför äldre arbetstagare. Man bör för all undvika onödig belastning på bådenämnderna och arbetsgivarna i görlig mån undvika atl förordna om skyldighet atllärana uppgifter till länsarbelsnärand, om det framstår sora utsiktslöst allarbetsgivaren pä kortare eller kan vidta sådana åtgärder sora ärägnade alt förbättra de äldres sysselsällningsraöjligheler. En sådan onödigoragång kan undvikas, ora, fömlora arbetsgivaren, också de anställdasorganisationer fär tillfälle yttra sig över förslag lill förordnande ora insyn.En bestäraraelse av della innehåll föreslås. Uppgifterfrån arbetsgivare har grandläggande betydelse för länsar-belsnärandensraöjligheler att bedöraa föratsättningarna för särskUda åtgärder.Länsarbetsnäranden bör därför kunna förena förordnande ora uppgiftsskyldighelmed vite. Vitesföreläggande torde knappast behöva utnyttjas i normalfaUen. Förordnandenom uppgiftsskyldighel bör raeddelas i den utsträckning förhåUandena för deäldre på arbelsraarknaden kräver del. Insyn kan aktualiseras bl. a. ora arbetsgivaredriver en allraänl olämplig personalpoUtik, sora kan koraraa till ullryck t.ex. genora särskilt hög personalorasällning. Del kan förutsättas atl deanställdas organisationer komraer all bevaka all nämnden bUr underrättad oradylika fall. Ä andra sidan bör ell förordnande ora insyn i del konkreta faUelinte tolkas sora atl näranden raisstänker brister i arbetsgivarenspersonalpolitik. Det bör betonas alt det är förhåUandena pä arbelsraarknadenför de äldre sora bör vara utslagsgivande för orafatlningen avinsynsförordnandena. Del innebär all näranden i sina strävanden atl finnalärapliga anställningar för den tUlgängliga äldre arbetskraften kan behövavända sig även tiU sådana arbetsgivare sora redan har gjorl insatser för altbereda även äldre arbetskraft sysselsällningsraöjligheler i sin verksarahet. Genorauppgifterna frän arbetsgivaren och de anställdas organisationer fårlänsarbetsnäranden elt första underlag för atl bedöraa, om del finnsfömlsältningar för arbetsgivaren all anställa flera äldre arbetstagare. på grundval härav finner anledning anta all arbetsgivaren sysselsätterfärre äldre arbetstagare än vad som är riraligt raed hänsyn lillälderssararaansättningen på tillgänglig arbetskraft, bör näranden kunna vidtaytterUgare åtgärder i syfte alt den äldre arbetskraften skaU fåsysselsättningstillfällen. En naturlig åtgärd är all en diskussion irekryteringsfrågoma koraraer lill stånd raeUan de parter sora dessa frågorangår, nämligen näranden, arbetsgivaren och de anställdas organisationer.Näranden föreslås därför fä raöjlighet alt framställa begäran omöverläggningar med arbetsgivaren och de berörda arbetstagarorganisationernabeträffande arbetsgivarens möjligheter all sysselsätta fler äldrearbetstagare. Överläggningarnabör syfta lill att utreda vilka förutsättningar arbetsgivaren har attsysselsätta äldre arbetstagare i sin verksarahet. behovetav åtgärder för alt redan ansläUda äldre skaU kunna behälla sina anstäUningarbör undersökas vid överläggningarna. De arbetsmarknadspolitiska medel sorastår liU förfogande i del konkreta fallet bör redovisas. Ingåendeöverläggningar härora är nödvändiga, eflersora man måste räkna raed altarbetsgivare, trots den inforraation sora bl. a. arbetsraarknadsverketkontinuerligt läranar, raånga gånger inte är tillräckligt förtrogna medexempelvis i vUka fall bidrag kan läranas eller vilka utbildningsraöjlighelersora arbetsraarknadsverket kan erbjuda.