prop · FU03180 · 1971-12-31 00:00:00 — Promemorieförslaget.Paragrafen öppnar enligt promemorian möjlighet att handläggaäganderättsutredning på ett enklare och mindre kostnadskrävande sätt genom attantalet sammanträden inskränks till ett. I sak sfämmer paragrafen helt överensmed 7 § tredje stycket ÄUL. Om bara ett sammanträde håUs, kan det givetvis intekomma i fråga att meddela föreläggande enligt 6 § andra stycket. Det haransetts lämpligt att uttryckUgen slå fast detta i lagtexten. Remissyttrandena.Överlantmätaren i anför att det inte torde bli ovanligt attutredningen föreligger fullständig vid första sammanträdet och att sakägarnasståndpunkter då också är fullt klarlagda. Oenigheten dem emellan kan däremotvara så stor att det inte visar sig möjligt att utverka sådant medgivande somavses i 8 § promemorieförslaget. I sådant fall börfastighetsbildningsmyndigheten ha möjlighet att fullfölja förrättningen vidförsta sammanträdet. Föredraganden.Möjligheten att inskränka antalet sammanträden tUl ett bör av rättssäkerhetsskälvara begränsad tUl de fall då full enighet föreligger i äganderättsfrågan. Jagfinner därför inte sk'äl föreligga att frångå promemorieförslaget. Paragrafen,som motsvarar 8 § första och andra styckena ÄUL, behandlar frågan om uppfattandeav äganderättsförteckning. Promemorieförslaget.Av skäl som bar redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5. 4)föresläs i promemorian att den nuvarande obligatoriskaoskadlighetsprövningen till förmån för innehavare av panträtt eUer annanbegränsad sakrätt slopas. I promemorian understryks att paragrafen vidangivande av vad som skall tas upp som särskild ägolott iäganderättsutredningen använder sig av FBL:s samfäUig-hetsbegrepp. Bestämmelserhärom finns i 1 kap. FBL. I 3 § anges att samfällighet är mark som hör tiUflera fastigheter gemensamt. Enligt 4 § skaU vad som i FBL sägs om mark ellerområde i tiUämpliga delar gälla också beträffande fiske som inte ingår iäganderätten tiU vattenområde och inte heller utgör servitut. Vad som nuanförts innebär enligt promemorian att också privata ddningsätgärder beträffandefiskesamfällighet kan legaliseras vid förrättning för äganderättsutredningenligt den nya lagen. Remissyttrandena.Svea hovrätt anför att hinder mot legalisering kan föreligga omföreträdesordning enligt 11 § i förslaget och 12 kap. 5 § 2 FBL inte godkänns.Därför bör 9 § andra stycket eller 10 § förtydligas sä, att det framgår att enföratsättning för inträdande av den rättsverkan som tillerkännsäganderättsförteckningen är att hinder mot legalisering inte föreligger pägrund av bestämmelserna i 11 §. Föredraganden.Som jag strax återkommer till vid 11 § är avsikten inte den att legaUseringhindras, om företrädesordning som upprättas med stöd av nämnda paragraf inteblir godkänd. Något förtydligande av lagtexten pä sätt föreslagitär därför inte aktuellt. Somanförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5. 4) bör bl. 10 kap. 2 §andra stycket FBL äga motsvarande tillämpning i fråga om legalisering avarealöverlåtelse från samfälld mark. En bestämmelse härom har tagits upp i 25 §första stycket andra punkten. Villkoren i 10 kap. 2 § andra stycket FBL kantänkas medföra att hinder möter att ta upp mark som omfattas av sådanöverlåtelse som särskild ägolott i äganderättsförteckningen. En erinran omdetta har tagits in i 9 § andra stycket. Avskäl som redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5. 4) har i ettnytt tredje stycke införts en bestämmelse om oskadlighetsprövning vid legaliseringav komplicerad sämjedelning och sämjeägoutbyte. Även beträffande innebörden avbestämmelsen kan hänvisas till den allmänna motiveringen. Paragrafeninnehåller den centrala bestämmelsen om äganderättsutredningsfastighetsbildande verkan. En motsvarande bestämmelse finns f. n. i 12 § förstastycket ÄUL. Ilikhet med vad som f. n. gäller bör äganderättsutredning enligt den nya lagenleda till att sådan privat jorddelning som redovisats i ägan- derättsförteckningenlegaliseras, dvs. erkänns som lagligen gällande fastighetsbildning. Vidutformningen av bestämmelsen härom bör en anpassning ske till de föreskrifteri FBL och i andra författningar som knyter an till att beslut omfastighetsbildning meddelats. Det enklaste sättet att nä en sådan anpassningsynes vara att man förklarar att upptagandet av ägolott i äganderättsförteckningskall ha samma verkan som fastighetsbUdningsbeslut. Genom att upptagandet av ägolotti äganderättsförteckning fär samma verkan som fastighetsbildningsbeslut blirbestämmelserna i 19 kap. FBL tUlämpliga i fråga om förrättning för äganderättsutredningsom lett till legalisering. Av 19 kap. 3 § följer att registrering av de nybildadefastighetema som regel skall ske när förrättningen vunnit laga kraft men attdet undantagsvis fär ske tidigare. Regeln i 1 kap. 2 § andra stycket FBL fårockså anses tUlämplig i fråga om fastighetsbildning som sker genom sådanförrättning som sagts. Den innebär bl. a. att förrättningens inverkan pä inskrivningsförhällandenainträder först i och med registreringen (jfr prop. 1969: 128 s. B 79). Paragrafeninnehåller bestämmelser som syftar till att skapa överensstämmelse mellan gravationsförhållandenoch fastighetsindelning. En viss motsvarighet till bestämmelserna finns f. n. i8 a § ÄUL. Promemorieförslaget.För att klara och rediga fastighetsförhåUanden kall kunna åstadkommas är detenligt promemorian angeläget att inte bara äganderättsförhållandena utan också gravationsförhållandenaordnas upp. När JB träder i kraft , inträder förbud atttillskapa nya gravationer i annat än hela fastigheter. Vidare måste ansökan omny inteckning i fastighet, som redan svarar för beviljad eller sökt inteckning,avse samma fasta egendom som den gamla inteckningen. Uppenbarligen är det ettbåde allmänt och enskilt intresse att möjlighet finns att knyta äldre gravationer,som belastar bara en del AV en fastighet, till hela fastigheten. Som anförts iden allmänna motiveringen (avsnitt 5. 4) bör en sådan inteckningssaneringkunna ske vid förrättning för äganderättsutredning. Bestämmelserna härom harfått sin plats i förevarande paragraf. Förstastycket inleds med en aUmän bestämmelse att, om inskrivning beviljats ellersökts i del av ägolott, fastighetsbildningsmyndigheten vidäganderättsutredning får förordna att utredningen skaU vara förenad med sammaverkan som om n'ämnda dd och återstoden av agolotten sammanlagts med varandraenligt 12 kap. FBL. Bestämmelser härom finns i 12 kap. 7 § FBL. Av intresse idetta sammanhang iir enbart bestämmelserna i första tredje styckena av dennapara- graf.Bestämmelsema faller tiUbaka pä principen att inskrivningar och andra gravationeri de fastigheter som sammanläggs kommer att efter åtgärden sakrättsligt anknytastill den nybUdade fastigheten och, såvitt angår fordringar, omfatta denna idess helhet. I promemorian understryks att frågan om den materiellaomfattningen av servitut, nyttjan-derätter och liknande rättigheter interegleras genom dessa bestämmelser (se prop. 1969: 128 s. B 743 och 745). Föratt förordnande om sammanläggningsverkan överhuvudtaget skall få meddelasfordras liksom i gällande rätt medgivande av ägolottens ägare. Om endast en ddav ägolott men inte återstoden är belastad av inskrivning, uppställs intenågra ytterligare förutsättningar för att förordnande om sammanläggningsverkanskall få meddelas. De fall då skilda delar av en ägplott är belastade på olikasätt anses däremot kräva en särbehandling av samma slag som vid sammanläggning.En bestämmelse härom har tagits upp i första stycket andra punkten genom enhänvisning tiU 12 kap. 5 och 6 §§ FBL. Förfarandetregleras i paragrafens andra stycke. Sedan fastighetsbildningsmyndighetenkonstaterat att de äganderättsliga föratsättningarna föreligger för att ta uppviss egendom som särskild ägolott i äganderättsförteckningen, bör det enligtpromemorian utredas om särinskriv-ning gäller i någon del av ägolotten. Om såär fallet, bör fastighetsbildningsmyndigheten söka inhämta ägarens medgivande tUlförordnande enligt första stycket. Lämnar ägaren sitt medgivande, skaUyttrande inhämtas frän inskrivningsmyndigheten. Beträffande denna myndighetshandläggning av ärendet äger bestämmelserna härom i 12 kap. FBL motsvarande tUlämpning.Av naturliga skäl skall myndigheten endast pröva huravida hinder motförordnandet möter med hänsyn tUl grava-tionsförhåUandena. Ilikhet med vad som enligt 12 kap. 13 § andra stycket FBL gäller vidsammanläggning föreskrivs i tredje stycket i promemorieförslaget attföreträdesordning som ligger till grund för förordnande omsammanläggningsverkan skall fastställas i samband med förordnandet. Fastegendom svarar ibland utan inteckning för vissa fordringar. Sådana fordringargäller i allmänhet med bättre förmänsrätt än panträtt på gmnd av inskrivning.Som exempel på sädana fordringar kan nämnas vissa ersättningar pä grund avfastighetsbildning. En närmare redogörelse för vilka slag av fordringar dethär rör sig om har lämnats i avsnitt 3. Vid sammanläggning utsträcks enligt12 kap. 7 § första stycket andra punkten ansvaret för sådan fordran automatiskttill hela den nybildade fastigheten. Motsvarande bör enligt promemorian gälla,när fordringen besvärar bära en del av ägolott, som genom legaliseringomvandlas till fastighet. En bestämmelse härom har tagits upp i fjärde stycket. Omägolott som görs till föremål för förordnande enligt denna para- 6 1971.1 saml. grafskall ingå i sammanläggning enligt 12 §, bör de olika förfarandena samordnas såatt onödigt arbete undviks främst för inskrivningsmyndigheten. Några störrepraktiska svårigheter att få till stånd en samordning anses inte behöva uppstå. Remissyttrandena.Svea hovrätt framhåller att man i promemorian inte tagit ställning till fråganhur fastighetsbildningsmyndigheten bör handla i den situation som uppstår omföreträdesordning inte godkänns. Hovrätten menar att legalisering av sämjelottendå inte fär ske enligt grundema för 12 kap. 5 § FBL. Möjligen har man tänkt sigatt de särintecknade delarna av sämjelotten skall legaUseras var för sig somskilda fastigheter. Föredraganden.Som påpekat har i promemorian inte behandlats frågan om verkan avatt företrädesordning inte blir godkänd av rättsägarna. Enligt min mening bör isådant fall ägolotten ändå i sin helhet tas upp i äganderättsförteckningen ochfrågan om förordnande enligt förevarande paragraf förfalla. Detta innebär attinskrivningarna i de olika delarna av ägolotten kommer att g'älla i skildakvotdelar av den fastighet som bildas genom legaliseringen. En sådan lösningkan visserligen sägas stå i strid med strävandena i JB att åstadkomma etthomogent inteckningsansvar. De i promemorian återgivna bestämmelserna i emellertid utgöra ett effektivt medel att förmå de berörda intressenternaatt pä frivUlighetens väg ordna upp inskrivnings-förhållandena. Några beståendeolägenheter torde därför inte behöva uppkomma till följd av den nu förordaderegleringen. Bestämmelseni fjärde stycket av promemorieförslaget har nära samband med de föreslagna nya besfämmelsernai 25 §. Den har därför flyttats till nämnda paragraf och där placerats i andrastycket. Paragrafeninnehåller de grundläggande bestämmelserna orn sammanläggning i samband medäganderättsutredning. Promemorieförslaget.I enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.3.3) bör,uttalas det i promemorian,: sammanläggning kunna ske i samband medäganderättsutredningsförrättning. I denna paragraf anges föratsättningarna försådan sammanläggning. Initiativet tiU sammanläggiung skaU i överensstämmelsemed gällande fått tas av fastighetsbUdningsmyndigheten. Som villkor för sammanläggningskall liksom enligt 16 § första stycket ÄUL gälla att lämpligarefastighetsindelning vinns genom åtgärden. I övrigt skall beträffandesammanläggning i samband med äganderättsutredning samma villkor g'älla som enUgt12 kap. 16 §§ FBL gäller för sammanläggning Ett undantag måste dock, som framhållits i den allmänna motiveringen(avsnitt 5.3.3), göras för lagfartskravet i 12 kap. 4 § första stycket FBL. Dennabestämmelse behöver aUtså inte iakttas vid sammanläggning i samband medäganderättsutredning. En följd av att sammanläggningsförfarandet inordnas iäganderättsutredningsförrättningen är att man inte kan anv'ända begreppetfastighet i fråga om de enheter som sammanläggs, eftersom fastighetsbildningenblir definitiv först genom registreringen. Beteckningen "ägolotter som ujjptagitsi äganderättsförteckningen" har emellertid väsentligen samma innebörd medhänsyn tUl att ägolottsbildningen enligt förteckningen skall ligga till grundför registreringen. Sammanläggningbör ha samma verkan oavsett om åtgärden sker i samband med äganderättsutredningeUer som fristående förrättning. Detta fastsläs genom hänvisningen i förstastycket till 12 kap. 7 § FBL. Andrastycket i promemorieförslaget innehåller motsvarande inskränkning i möjlighetemaatt mot ägarens vilja genomföra en sammanläggning som 16 § första stycket ÄULföreskriver. Inskränkningen har dock fått en ny formulering efter förebild frän12 kap. 8 § andra stycket sista punkten FBL som också rör sammanläggning pä officialinitiativ.Angående innebörden av den föreslagna lydelsen hänvisas i promemorian tiU prop.1969: 128 s. B 747 och 750. Remissyttrandena.Svea hovrätt påpekar att 16 § tredje stycket ÄUL innehåller förbud motsammanläggning över kommun- och sockengräns. 3 kap. 11 § FBL innehållerallmänna bestämmelser om fastighetsbildning över kommungräns. Sistnämndabestämmelser bör enligt hovrätten gälla även i fråga om sammanläggning överkommungräns i samband med 'äganderättsutredning eller legalisering. Hovrättenförordar därför att i förevarande paragraf hänvisning också görs till 3 kap.11 § FBL. Föredraganden.Även om sammanläggning över kommungräns endast i sällsynta faU tordeaktualiseras vid förrättning enligt den nya lagen, bör anmärkningbeaktas. Jag föreslår därför att en hänvisning i paragrafen görs också tUl 3kap. 11 § FBL. Paragrafeninnehåller en bestämmelse om sammanläggning i fall då äganderättsutredning hardelats upp på flera mindre förrättningar. Bestämmelsen har med vissaredaktionella ändringar överförts frän 17 § tredje stycket ÄUL. Paragrafeninnehåller en allmän bestämmelse om att sakägarna skall höras och informerasinnan sammanläggning genomförs. Till sitt sakliga innehåll stämmer paragrafen helt överensmed 17 § första stycket ÄUL. bör givetvis snarastmöjligt efter det att frågan om sammanläggning aktualiserats informerasakägarna om innebörden och verkan av åtgärden och tillfråga sak'ägarna om dehar något att erinra mot den. Ett klarläggande härav bör ske på ett så tidigtstadium som möjligt för att onödigt arbete skall undvikas. Samråd medsakägarna bör vidare ske i fråga om inteckningsåtgärder som behövs för attsammanläggningen skall kunna genomföras. I paragrafen ges närmare bestämmelser om förfarandet vidsammanläggning. Bestämmelserna har utformats så attde så långt möjligt ansluter tiU 12 kap. 911 §§ FBL. Sedan fastighetsbild-nmgsmyndighetenkonstaterat att lämpligare fastighetsindelning kan vinnas genom sammanläggning,skall myndigheten pröva om hinder mot åtgärden föreligger enligt bestämmelsernai 12 kap. 13 §§ och 4 § andra stycket FBL eller pä grund av bestridande frånägarens sida. Om inget sådant hinder finnes föreligga, skall yttrande inhämtasfrån inskrivningsmyndigheten. I fråga om dess yttrande g'äller sammabestämmelser som vid sammanläggning i allmänhet med det undantag som betingasav att det i 12 kap. 4 § första stycket föreskrivna lagfartskravet inte gäUeri fråga om sammanläggning som här avses. Som angetts vid 11 § bör i förekommande fall en samordningske av sammanläggningsförfarande och förfarande enligt nämnda paragraf. föreslär att hänvisningockså i förevarande paragraf sker tUl 3 kap. 11 § FBL. Av skäl som anförts vid 12 § har den avSvea hovrätt förordade ändringen i förhållande till promemorieförslaget vidtagitsi 15 §. I paragrafen tas upp bestämmelser om det fortsattasammanläggningsförfarandet efter det att inskrivningsmyndighetens yttrande avgetts. Om allaförutsättningar för sammanläggning är uppfyUda, skall förordnande omsammanläggning ges genom fastighetsbUdningsbeslut. Som regel torde detta börameddelas med att äganderättsförteckningen läggs fram för sakägarna.Det kan dock ibland vara lämpligt eller nödvändigt att ta ställning till sammanläggningsfrägornasenare. Iparagrafens andra punkt föreskrivs Uksom i 12 kap. 13 § andra stycket FBL attföreträdesordning som ligger tUl grund för sammanläggningen skall faststäUas ifastighetsbildningsbeslutet. Denandra avdelningen i lagen inleds med denna paragraf som innehåUer dengrundläggande bestämmelsen om legalisering. Promemorieförslaget.I promemorian framhåUs att legaliseringsinsti-tutets huvudsyfte är att skapa överenssfämmelsemellan den officiella fastighetsindelningen och den äganderättsligauppdelningen av mark genom att privat jorddelning erkänns som fastighetsbUdning.Paragrafen avser att ge uttryck åt denna egenskap hos institutet och stämmer idetta avseende överens med 1 § LL. Genom hänvisningen till 9 § andra stycketvidgas institutets omfattning i förhållande tUl gällande fatt. Det kommersåledes att avse även sämjeägoutbyten som genomförts före den 1 juli 1962.Skälen till denna ändring har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt5.3.2). Föredraganden.I likhet med vad som har skett i 9 § har i förevarande paragraf som ett nyttstycke tagits upp en bestämmelse om oskadlighetsprövning vid legalisering avkomplicerad sämjedelning och sämjeägoutbyte. Paragrafeninnehåller bestämmelser om anhängiggörande av fråga om legalisering. Iallt väsentiigt stämmer paragrafens sakUga innehåll överens med 4 § LL. Fråganom ansökningens form är reglerad genom hänvisningen i 19 § till bestämmdserna i4 kap. 8 § FBL. Iparagrafen meddelas bestämmelser rörande handläggningen av fråga om legalisering. Genomhänvisningen tUl 2 § slås fast att legaliseringsfrågor skall prövas vid lantmäteriförrättning.Vidare blir de bestämmelser i 4 kap. FBL som gäller föräganderättsutredningsförrättning tillämpliga också vid legaliseringsförrättning.Hänvisningen till 3 § innebär den nyheten i förhållande tUl gällande rätt attfastighetsbildningsmyndigheten får dela upp det område, som berörs av ansökaneller förordnande om legaliseringsförrättning, pä flera mindre författningar. Eftersomlegalisering i motsats till äganderättsutredning får ske efter ansökan avsakägare, bör vad som i 4 kap. FBL föreskrivs om ansökanom fastighetsbildning tUlämpas vid legalisering. Därför hänvisas i paragrafensandra punkt tUl bestämmelserna i 4 kap. 810 och 32 §§ FBL. Vidare bör legaliseringsförrättningliksom f. n. kunna handläggas utan sammanträde, varför en hänvisning till 4kap. 14 § andra stycket har skett. Tredje stycket i samma paragraf innehålleren allmän bestämmelse om handläggningen vid förrättningssammanträde. Dennabestämmelse har gjorts tiUämplig också vid legaliseringsförrättning. Härigenom erhåUsi fråga om sådan författning en motsvarighet tUl vissa av bestämmelserna i 6och 7 §§ om handläggningen av äganderättsutredningsförrättning. Iparagrafen föreskrivs viss skyldighet att utreda äganderätts- och inskrivningsförhåUanden. Enligt7 § första punkten LL skall äganderättsförhållandena inom den delade egendomenutredas i behövlig omfattning. Härmed avses att utredningen, tUl vilken ingarättsverkningar är knutna, skall ha till ändamål att möjliggöra en bedömninghuruvida delningen är så beskaffad att den kan legaliseras. Eftersom legaliseringsinstitutetnu föresläs bli utvidgat så att även oklarheter i fråga om äganderätts-,lagfarts- och inteckningsförhäUanden skaU kunna ordnas upp fuUständigt inom lega-liseringsförrättningensram, har bestämmelsen i den nya lagen fått en något annan avfattning ochinnebörd än föreskriften i LL. Det bör emellertid betonas att utredningenaldrig bör göras mer omfattande än som krävs med hänsyn till ändamålet med denaktuella förrättningen. Paragrafeninnehåller en bestämmelse om när äganderättsutredning skaU ske vid legaliseringsförrättning. Paragrafensbakgrund och innebörd synes vara tillräckligt belysta i den allm'ännamotiveringen (avsnitt 5.3.3). Det bör understrykas att äganderättsutredninginte kan komma till stånd beträffande annan egendom än sådan som berörs avprivat jorddelningsätgärd. Utredning enligt denna paragraf skall därför inte skeförrän det står klart att det föreligger en delning som är sä beskaffad attden kan legaliseras. Paragrafeninnehåller bestämmelser om förfarandet vid äganderättsutredning enligt 21 §. Promemorieförslaget.I likhet med sådan äganderättsutredning som avses i lagens första avdelning ärutredning enligt 21 § avsedd att leda tUl lagfart för den som enligtutredningen är ägare till den berörda fasta egendomen. Med hänsyn härtUl börutredningarna gå tUl på samma sätt.Därför har i denna paragraf bara gjorts en hänvisning till bestämmelserna omförfarandet vid äganderättsutredningsförrättning. Av hänvisningen till 68 §§följer att sammanträde med sakägarna är obligatoriskt också vid legaliseringsförrättning,om äganderättsutredning skall ske enligt 21 §. Eftersom äganderättsförteckningsom upprättats vid legaliseringsförrättning inte har rättsverkan enligt 10 §,skall detta givetvis inte heUer anges i kungörelse och kallelser rörande förstasammanträdet. Föredraganden.Som en följd av ändringen i 9 § har hänvisningen till nämnda paragrafbegränsats till att gälla första och andra styckena i paragrafen. Bestämmelseni 9 § tredje stycket har i fräga om legalisering sin motsvarighet i 17 § andrastycket. Iparagrafen föreskrivs att fastighetsbUdningsmyndigheten skall meddela s'ärskUtbeslut om legalisering, om hinder inte föreligger däremot. Promemorieförslaget.Prövningen av legaliseringsfråga skall, sägs det i promemorian, alltid utmynnai ett uttryckligt beslut vid legaliseringsförrättning. Innebörden av ett legaliseringsbeslutframgår av 17 §. Där anges att privat jorddelning erkänns somfastighetsbildning genom ett särskilt beslut. Ett legaliseringsbeslut är alltsåatt jämställa med ett fastighetsbUdningsbeslut och har samma verkningar bl. a.i fräga om fastighetsregistreringen som ett sådant. Om förutsättningarna för legaliseringinte är uppfyllda, gäller bestämmelserna i 4 kap. 31 § FBL. FastighetsbUdningsmyndighetenskall alltså, betonas det i promemorian, avbryta legali-seringsförrättningenoch meddela beslut om dess inställande. Avser förrättningen olika delningaroch föreligger hinder mot legalisering bara beträffande någon eller några avdessa, skall förrättningen givetvis inte avbrytas i fräga om de övriga. Föredraganden.I det nu framlagda förslaget har 25 § fått en helt annan lydelse än ipromemorieförslaget. Med hänsyn härtill vill jag erinra om att hinder mot legaliseringkan föreligga pä grund av bestämmelsen i första stycket andra punkten av nämndaparagraf. Paragrafeninnehåller bestämmelser om sanering av gravationsförhållanden och omsammanläggning. Promemorieförslaget.I enUghet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.3.3och 5.3.4) bör gravationsförhållan- denakunna ordnas och sammanläggning genomföras på samma s'ätt vid legaliseringsförrättningsom vid äganderättsutredningsförrättning. Första punkten i promemorieförslagethänvisar därför bara till bestämmelserna därom i avsnittet omäganderättsutredning. Omegendom som inte omfattas av äganderättsutredning enligt 21 § skall ingå isammanläggning, bör enligt promemorian lagfartskravet i 12 kap. 4 § förstastycket FBL vara uppfyllt beträffande egendomen. En bestämmelse härom hartagits in i paragrafens andra punkt. Remissyttrandena.Lantmäteristyrelsen anför att avsikten med bestämmelsema i paragrafen tordevara att samtliga vid legaliseringen utlagda ägolotter skall kunna ingå isammanläggningen och inte enbart de som upptagits i äganderättsförteckning. Föredraganden.Paragrafen har givetvis den innebörd som lantmäteristyrelsen förutsatt.