prop · FU0314 · 1971-12-31 00:00:00 — Åtskilligaremissinstanser anser emellertid alt på länsrätten bör ankomma också attbesluta om verkstäUighet samt om villkorligt anstånd och förverkande av sådantanstånd. anför att dessa frågor hänger intimt samman medsjälva intagningsbeslutet och att de därför bör behandlas av det organ som harfattat intagningsbeslutet. Liknande synpunkter anförs av åtskilliga andraremissinstanser. Enligt min mening talar starka skäl för riktigheten av vad remissinstansemaanfört. Jag vill i detta sammanhang erinra om alt del i 16 § kungörelsen med vissatiUämpningsföreskrifter tiU lagen om nykterhetsvård föreskrivs att förordnandeav länsstyrelse om villkorligt anstånd med verkställighet av beslut om tvångsinlagningskaU meddelas i samband med beslutet om tvångsintagning. Med hänsyn tUl vad jagnu har anfört förordar jag att det i den mån det enligt nuvarande bestämmelser ankommer på länsstyrelse skaUankomma på länsrätt att föranstalta om verkstälUghet av beslut om tvångsinlagningsaml att pröva fråga om beviljande av villkorligt anstånd och om förverkande avsådant anstånd. Ommål om tvångsinlagning på aUmän och återinlagningpå sådan anstalt hänförs lUl länsrätts kompelens-område, får länsrätten enligt31 § befogenhet all i stället för atl besluta om intagning förordna om hjälpåtgärdeller övervakning eller all uppdra åt nykterhetsnämnd all föranstalta därom.Länsrätten får vidare befogenhet att föranstalta om sådant provisorisktomhändertagande m. m. som avses i 25 och 37 §§. Demål i vilka lalan får föras mol nykterhetsnämnds beslut enligt nykterhetsvårdslagenprövas f. n. av . Jag förordar att samtliga mål angående besväröver nykterhelsnämnds beslut enligt nykterhetsvårdslagen hänförs lUl länsrättskompetensområde. Ipromemorian föreslås slutligen att mål om återkallelse av körkorl ochtrafikkort skall prövas av länsrätt. Dessa mål är enligt vad som anförs ipromemorian av sådan beskaffenhet alt de utan tvekan bör prövas av länsrätt.Däremot anses det inte föreligga tillräckliga skäl att liU länsrättskompetensområde hänföra mål i vilka det inle finns anledning alt räkna med attsträngare åtgärd än varning skall komma i fråga. Det anförs vidare alt detvanligen inte behöver råda någon tvekan huravida åtgärden skall bli återkallelseeller varning. Den ordning som föreslås i promemorian innebär alt målet skallhandläggas vid länsrätten, om finner att återkallelse av körkorteller trafik-kort kan komma i fråga, och annars hos . Deremissinstanser som yttrar sig i fråga om körkortsmålen tillstyrker iallmänhet förslaget alt mål om återkallelse av körkort och trafikkort skallhandläggas vid länsrätt. De flesta av dem anser emeUertid att det ärotillfredsställande atl det skall ankomma på och inte pålänsrätten alt bedöma om anledning finns all räkna med åter-kaUelse. Trafikmålskommitténutreder f. n. frågan om grandema för återkallelse av körkort och trafikkortsamt frågan om vilken myndighet som skall handlägga körkortsmål. Kommittén, somväntas lägga fram sitt förslag i dessa frågor , anföri sitt remissyttrande alt det inle är lämpUgt alt ändra nuvarandebestämmelser om handläggningen av körkortsmålen. Samma uppfattning redovisarSvea hovrätt och . Kommittén anför vidare atl den processuellareformverksamheten inle bör bedrivas så att en lämplig lösning av sakfrågornaförsvåras. Möjligheten att det kan vi- sasig att beslut om återkallelse av körkort i vissa fall bör ankomma på allmändomstol måste enligt kommittén beaktas. Självfallet kan det inlekomma i fråga alt nu ta ställning till frågan om vissa körkortsmål lämpUgen börankomma på allmän domstol. Frågor om ålerkaUelse av körkort är emeUertid utantvekan av sådan beskaffenhet att de bör prövas av domstol. Atl sådana frågorhänförs lill länsrätts kompetensområde är enligt min mening inle något annat änen naturlig följd av den beslutade omorganisationen av länsförvaltningen. I prop.1970: 103 (s. 154) anförde jag, i samband med att jag angav vUka målgrappersom lämpligen borde ankomma på länsrätt, alt det i fråga om flera av dessa målgrapperpågår utredningar om formerna för samhäUsingripanden och om organisationenhärför. Jag anförde vidare att det självfallet inte innebär något föregripandeav reformer på grandval av sådana utredningar om dessa målgrapper nu tillförslänsrätten. lämnade ullalandet ulan erinran. Atl körkortsmålen nuhänförs tiU länsrätten kommer således inle att hindra eller försena reformersom Irafikmålskommitléns förslag kan föranleda. Jag förordar därför alt mål om återkallelseav körkort, turislkörkort och Irafikkort hänförs tiU länsrätts kompetensområde.Motsvarande frågor beträffande danskt, finskt och norskt körkort samtbeträffande annat utländskt nationellt eUer internationeUt körkort bör ocksåprövas av länsrätt. Somjag har antytt anser åtskiUiga remissinstanser att den avgränsning avlänsrätts kompetensområde i fråga om körkortsmål som föreslås i promemorian är otillfredssläUande.Dessa remissinstanser anför bl. a. att det ofta kan vara svårt atl bedöma omvarning är en tillräckligt ingripande åtgärd och alt länsrättens möjlighet attutbilda en praxis i fråga om när körkort skaU ålerkaUas resp. varning meddelas medden ordning som föreslås i promemorian blir beroende av i vilken omfattningvederbörande tjänsteman hos hänskjuter körkortsmålen tilllänsrättens prövning. Det föreslås därför att länsrätt skall handlägga aUa måli vilka någon av åtgärdema rimligen kan komma i fråga. Med hänsyn till vadremissinstanserna anfört finner jag övervägande skäl tala för atl tilllänsrätts kompetensområde bör hänföras inle bara mål om återkallelse av körkortm. m. utan också mål om varning. Däremotfinner jag det inte lämpligt att tUl närmare övervägande ta upp den av någraremissinstanser väckta frågan om ärenden om återfående av körkort eUer omutfärdande av nytt körkort efter återkallelse bör hänföras lill länsrättskompetensområde. Skatterättoch länsrätt skaU enligt förslaget i promemorian bestå av ordförande och nämnd. Antalet nämndemän föreslås bli minst tre ochhögst sex i skatterätt samt minst två och högst fyra i länsrätt. Det antalnämndemän som skall krävas för domförhet bör enligt vad som anförs ipromemorian beslämmas med hänsyn tiU vad som är mest ändamålsenligt från arbetssynpunktoch så all det blir möjligt att rekrytera väl lämpade personer. Beträffandelänsrätten påpekas all målens natur ofta påkaUar sammanträden med kort varseloch på skilda platser samt att det åtminstone lill en början kan bli svårt allrekrytera elt tillräckligt antal väl kvalificerade lekmän. Beträffandeskatterätterna understryker några remissinstanser viklen av att tillräckliglokalkännedom blir representerad. Det betonas också alt det är angeläget allundvika all samma röstetal kommer all föreligga för två meningar. Från sådanasynpunkter föreslås alt del för domförhet skaU krävas atl fyra eller sexnämndemän deltar i handläggningen. Ifråga om länsrättema tillstyrker en tämligen stor grapp remissinstanserförslaget i promemorian. En lika stor grapp anser emellertid att samma reglerbör gälla för länsrätt som för skatterätt eller att det för domförhet börkrävas tre nämndemän. Till stöd härför anförs bl. a. att det i och för sig inlefinns anledning atl i förevarande avseende ha olika regler för skatterätt ochlänsrätt samt all många av de mål som skall handläggas vid länsrätt synes varaav sådan beskaffenhet atl medverkan av lekmän kan vara av vida störrebetydelse i dem än i skattemål. Medhänsyn lill att del inle är möjligt att låta ett så stort antal lekmän delta iavgörandena alt en allsidig ortskännedom alllid blir företrädd bör, som anförsi promemorian, antalet lekmän bestämmas efter vad som är mest ändamålsenligtfrån arbetssynpunkt och så atl det blir möjligt att rekrytera väl lämpadepersoner för uppgifteraa som ledamöter i skatterätt och länsrätt. I delföljande kommer jag att föreslå alt lekmännen skall ha individuell rösträtt. Omförslaget genomförs bör antalet lekmän vara tämligen lågt. Skatterätt bör med hänsyn tiUdet anförda liksom f. n. är fallet med prövningsnämnd vara domför med treledamöter utöver ordföranden. Förslaget att det högsta antalet lekmän iskallerätt skall beslämmas tiU sex har godtagits av så gott som samtligaremissinstanser. De synpunkter som jag har anfört talar emellertid föratt det högsta antalet bestäms till ett lägre tal än sex. somarbetar på avdelningar beslår, som jag förat nämnt, av fyra ledamöter utöverordföranden. För egen del finner jag övervägande skäl tala för alt del högstaantalet lekmän i skatterätt bestäms lill fyra. Vadså beträffar länsrätten anser jag med hänsyn till vad en stor grappremissinstanser har anfört att starka skäl talar för all antalet ledamöter bör beslämmaspå samma sätt som för skatterätten. De skäl som anförts i promemorian för enbegränsning av lägsta antalet lekmän till två kan enligt min mening inte ansesöverväga. I lagen om skatte- rättoch länsrätt bör därför föreskrivas att länsrätt, liksom skatterätt, är domförmed ordförande och tre nämndemän och att flera än fyra nämndemän inte fårtjänstgöra i rätten. Somjag förat anfört bör skatterätt och länsrätt i vissa fall vara dom-föra utannämndemän. I promemorian föreslås att det skall vara fallet vid beslut som inteinnefattar slutligt avgörande av mål och vid beslut som avser bara rättelse avfelräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende eller vars innehållstämmer överens med parternas samstämmiga mening eUer, om det bara finns enpart i målet, med dennes mening. Det föreslås vidare alt ordföranden, om särskildaskäl föreligger, skaU få ensam avgöra vissa uppräknade typer av mål. Ifråga om beslut som inte innefattar slutiigt avgörande och beslut om rättelseav felräkning o. d. bör förslaget genomföras. Interimistiska beslut om ålerkaUelseav körkort bör dock i princip inte få meddelas av ordföranden ensam. Sådanabeslut är ofta av stor betydelse, eftersom slutligt beslut om ålerkaUelse avkörkort på grand av straffbelagd förseelse i princip inle får meddelas innanfrågan om straff för förseelsen blivit avgjord genom lagakraftvunnen dom. Idet följande kommer jag alt föreslå att ordföranden ensam skaU få avgöra mål ivilka saken är uppenbar. Om det framstår som uppenbart atl körkortet bör återkallastUls vidare, bör ordföranden naturligtvis också få besluta om en sådan åtgärd. SåvittgäUer vissa måltyper anförs i remissyttrandena betänkligheter mot förslaget altskatterätt skaU vara domför med ensamdomare vid beslut vars innehåll stämmeröverens med partemas samstämmiga mening. I fråga om förslaget att, i mål därdet bara finns en part, beslut som stämmer överens med partens mening skall fåfattas av ensamdomare anför några remissinstanser alt det är betänkligt altresultatet av en bedömning i sak skall bli avgörande för handläggningssättel.Några länsstyrelser anser att det bör övervägas om inle en regel i ämnet i StäUetbör utformas så att mål i vUka saken kan anses uppenbar får avgöras avensamdomare. Samma mening gav förvallningsdom-slolskommittén uttryck åt i sittyttrande över landskonlorsutredningens förslag. Närparterna är ense finns det i aUmänhet anledning anta atl ett beslut somstämmer överens med pariemas mening också är »rikligt» från saklig eller rättsUgsynpunkt. Någon särskUd anledning att göra motsvarande antagande beträffande eltbeslut som i ett mål med bara en part stämmer överens med dennes mening finnsknappast. Däremot torde det ganska ofta inträffa alt utgången i ett mål kanbetecknas som given. Enligt 42 kap. 20 § får huvudförhandlingi tvistemål i allmän underrätt håUas i samband med förberedelsen ochalltså utan nämnd bl. a. om saken finnes uppenbar. Enligt min mening avgränsasområdet för ensamdomarens behörighet på ett lämpligare 1 saml Nr 117 sättgenom en sådan bestämning än genom anknytningen lill beslut som stämmer överensmed parternas eller partens mening. Behörigheten blir oberoende av partemasmening men klargörs det alt den avser bara fall i vUka det äruppenbart vilken utgång i sak målet bör få. Jag vill understryka all frågaalltså är om en restriktiv bestämning. I enlighet med det anförda föreslår jagall ensamdomare skall få avgöra mål i vilka saken är uppenbar. Ordföranden bör vidarevara behörig att ensam vidta åtgärder som avser bara måls beredande samt att håUasådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt ellerskatterätt. Genom en föreskrift om rätt för ordföranden att vidta åtgärd somavser bara måls beredande får ordföranden behörighet all bl. a. hålla muntligförhandling för att få partemas ståndpunkter klarlagda. Ensamdomaresbehörighet bör i princip också omfatta måls avgörande ulan prövning i sak. Hanbör aUlså t. ex. få skriva av ett mål med anledning av att anförda besväråterkallats eller avvisa en besvärslalan som anhängiggjorts efter besvärstidensutgång. I vissa fall, t. ex. när fråga är om besvär i särskild ordmng enhgt laxeringsförordningen,kan emellertid frågan huravida besvärstalan skall avvisas vara av sådankaraktär att den bör ankomma på fullsutten rätt. Vid måls avgörande utanprövning i sak bör skatterätt och länsrätt därför vara domföra med ordförandenensam bara om del inte är påkallat av särskilda skäl alt målet prövas av fullsuttenrält. I det föregående har jagnämnt all del i promemorian föreslås all vissa typer av mål skaU få avgörasutan medverkan av lekmän, om särskilda skäl föreligger. Dessa målgrapper är,såvitt gäller skatterätt, mål om utdömande av vite, om handräckning vidtaxeringsrevision, om handlings undantagande från taxeringsrevision och ombefrielse från skyldighet alt lämna kontroUuppgift, folkbokföringsmål samtuppbördsmål som inle gäller arbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skall.I fråga om länsrätts kompetensområde omfattar förslaget bara sådana mål om återkallelseav körkort i vilka enligt 34 § vägtrafikförordningen varning inte får meddelasi släUet för beslut om ålerkaUelse. De särskUda skäl som åsyftas i promemorianär behovet av ett snabbt avgörande och avgörandets enkla beskaffenhet. Detbetonas i promemorian att möjligheten att handlägga ett mål ulan lekmannamedverkanbör utnyttjas med ur-skiUning. Även om ett snabbt avgörande är önskvärt börmöjligheten tiU enmansavgörande inte utnyttjas, om målet är svårbedömt. Om enprövning i fuUsulten rätt inle skulle försena avgörandet nämnvärt, bör enUgtvad som anförs i promemorian ordföranden avgöra målet ensam bara om utgångenframstår som klar. Flera remissinstanseranför att det beträffande de mål som enligt förslaget skaU få avgöras avensamdomare, om särskilda skäl föreligger, snarare är regel än undanlag atl eltsnabbt avgörande är påkaUat eller 1971: 14 67 attmålet är av enkel beskaffenhet. Vissa av de mål som enligt vad jag föreslårskall hänföras lill skatterätts eller länsrätts kompetensområde är oftast avenkel beskaffenhet. I andra mål som omfattas av milt förslag krävs i regel ettsnabbi avgörande. Mål som tillhör någon av dessa två typer bör normall fåavgöras utan medverkan av lekmän. De mål som enligt förslaget i promemorianskall få avgöras av ordföranden, om särskUda skäl föreligger, är enligt minmening normalt av den beskaffenhet att de bör få avgöras i sådan ordning. Mittförslag i fråga om länsrätts kompetensområde omfattar bl. a. vilesmålen enligt bamavårdslagenoch nykterhetsvårdslagen. Sådana mål bör normall få avgöras av länsrättensordförande. De övriga mål enligt dessa lagar som enUgt mitt förslag skaUhänföras lill länsrätts kompetensområde bör däremot inte få avgöras avensamdomare. Med hänsyn tUl alt omhändertagande för utredning enligt 30 § bamavårdslagenfår bestå högst bör dock, som några remissinstanser föreslår,ordföranden få fatta slutiigt beslut om sådant omhändertagande. Till frågan omutrymmet för ordförandens behörighet all ensam avgöra körkortsmål återkommerjag i del följande. Någongång kan elt mål som enligt vad jag sålunda föreslår normalt skall få avgörasav ensamdomare vara av sådan beskaffenhet atl lekmän bör delta i avgörandet.Del bör därför föreskrivas alt målet får avgöras av ordföranden bara om det inleär påkallat av särskilda skäl all målet prövas av fullsutten rätt. Som exempelpå sådana särskilda skäl kan nämnas all målet är svårbedömt eller attavgörandet är av särskild betydelse för enskild part. Sådana omständigheter kanföreligga exempelvis när fråga är om atl döma ut betydande vilesbelopp. Ommålet är svårbedömt eller avgörandet är av särskUd betydelse för enskild part,bör ordföranden avgöra målet ensam bara om det är nödvändigt med hänsyn tillvikten av elt snabbt avgörande. Omständigheter som alt ett snabbt avgörandeinte behövs i det enskilda fallet eller atl handläggning i fuUsutten rätt inteskulle försena avgörandet nämnvärt kan knappast anses utgöra särskilda skäl iden mening som här avses. föregående har jag föreslagit att mål i vUka saken är uppenbar aUtid skallfå avgöras ulan alt nämndemän deltar. Om förslagel genomförs, bör det inte, somföreslås i promemorian, särskUl föreskrivas att mål angående återkallelse avkörkort får avgöras av ordföranden ensam om varaing inte får meddelas istället för beslut om återkallelse. Enligt milt förslag kommer körkortsmål attfå avgöras av ordföranden dels om det är uppenbart att bara varning börmeddelas, dels om det är uppenbart både att körkortet eller trafikkortet böråterkallas och att synnerliga skäl inte föreUgger att meddela föreskrift omnedsättning av den tid inom vilken nytt körkort inte får utfärdas. Ipromemorian föreslås att lekmännen i skallerätt och länsrätt skall ha individueUrösträtt. TUl slöd för förslaget anförs bl. a. atl en sådan ordning f. n.gäller för prövningsnämnderna, alt del inle finns tiUräckliga skäl att nuinföra en annan ordning för skatterätternas del samt att samma regel bör gäUaför länsrätt som för skatterätt. och landskonlorsutredningenföreslog också att lekmännen skidle ha individueU rösträtt. JKavstyrker förslaget i promemorian saml anför alt del i och med all riksdagenantagit prop. 1970: 103 får anses fastslaget att skatterätterna ochlänsrätterna skall vara domstolar och alt det i fråga om lekmännen inle skaUkrävas några särskilda kvalifikationer. Ett organ som beslår av ordförande samllekmän med individuell rösträtt kan enligt JK inle betecknas som en domstol. Fråganom lekmännen i skatterätt och länsrätt bör ges individuell rösträtt eller ejbör enligt min mening bedömas med ledning av främst vad som från sakligsynpunkt framstår som lämpligt. 1970: 103 (s. 153) anförde jag altnågra krav på speciell fackkunskap inle bör ställas på lekmännen. Ullalandetsom inte föranledde någon erinran från utesluter inte att det böreftersträvas att lill rätterna knyta lekmän som besitter inte bara allmännakunskaper och erfarenheter utan också insikter i t. ex. beskatlningsfrågor ochsociala frågor. I åtskilliga av de mål som enligt mitt förslag skall ankomma påskallerätt och länsrätt är det i första hand fråga om lämplighets- och skälighelsavvägningar.Även om lekmännen i princip ges individuell rösträtt kan ordföranden, i den månhans särskilda sakkunskap skulle anses göra det motiverat, tillerkännasutslagsröst. Med hänsyn till vad jag nu har anfört finner jag övervägande skältala för att lekmännen, i enlighet med förslaget i promemorian vilkettillstyrkts av nästan alla remissinstanser som yttrat sig på denna punkt, utrastasmed individuell rösträtt. Attlekmännen får individuell rösträtt hindrar enligt min mening inte altskatterätt och länsrätt betraktas som domstolar. Jag viU erinra om attexempelvis fastighetsdomstol utom ordföranden består av fyra ledamöter varavtvå nämndemän (3 § lagen, 1969: 246, om faslighets-domstol). För nämndemännenföreskrivs inga andra särskilda kvalifikationer än att de bör vara allmänt betroddaoch väl förtrogna med sin orts förhållanden. Av 12 § framgår att de harindividuell rösträtt. En liknande ordning gäller enligt 15, 17 och 18 §§ lagenom expropriation för expropriationsdomstol. Om lekmännen i skatterätt och länsrättfår individuell rösträtt, bör de inte sammanföras under beteckningen nämnd.Något hinder mot att de betecknas som nämndemän torde inte föreligga. Ipromemorian anförs alt övervägande skäl talar för att i överensstämmelse medbl. a. länsförvaltningsutredningens och landskontorsutredningens förslag ochnuvarande ordning i prövningsnämnd företräde ges åt den mening som ärförmånligast för enskild part vid lika röstetal för flera meningar. Detföreslås att en sådan ordning genomförs genom alt rättegångsbalkensbestämmelser om omröstning i överrätt görs tilllämpliga på skatterätt ochlänsrätt. Vid lika röstetal för flera meningar skaU enligt dessa bestämmelserden mening som ordföranden biträder gäUa i tvistemål och den mening som ärlindrigast för den tilltalade gälla i brottmål. Enligt vad som anförs ipromemorian kan visserligen svårigheter uppstå när det gäller att välja meUanatt tillämpa omröslningsreglema för tvistemål och omröslningsreglema för brottmål.Men eftersom det inte framstår som möjligt att anvisa en generell lösning, bördet få ankomma på praxis att träffa valet mellan de två alternativen. Underremissbehandlingen har hård kritik riktals mot förslaget i promemorian. Enligtremissinstanserna framgår del varken av den föreslagna lagtexten eller av vadsom i övrigt anförs i promemorian i vilka fall bestämmelsema för tvistemålresp. bestämmelserna för brottmål skall tillämpas. De mål som skall handläggasi skatterätt och länsrätt kan enligt yttrandet från JK bara undantagsvis jämstäUasmed tvistemål eller brottmål. ÅtskUligaremissinstanser anför att det i flera av de mål som avses ankomma på länsrättär svårt alt avgöra vad som bör anses som förmånligast för den enskilde.Enligt vad som anförs i några remissyttranden är det inte ändamålsenligt alllåta utgången bli beroende av vad som kan anses förmånligast. Flertalet av deremissinstanser som yttrar sig i frågan anser att ordföranden bör hautslagsröst vid omröstning i länsrätt. Med något undantag anserremissinstanserna däremot alt en sådan ordning inte bör gälla vid omröstning iskatterätt. Enligt remissinstansema bör bestämmelser omomröstning i brottmål i överrätt göras tillämpliga på omröstning i skatterätteller en regel motsvarande 88 § taxeringsförordningen gälla för sådanomröstning. Remissinstanserna anser således alt den mening som är förmånligastför enskild part i princip bör gäUa vid lika röstetal för flera meningar iskatterätt. Närdet gäUer atl reglera frågan om omröstning i skatterätt och länsrätt har manenligt min mening i huvudsak att välja mellan den ordning som föreslås ipromemorian och alt göra antingen bestämmelser om omröstningi tvistemål eller balkens bestämmelser om omröstning i brottmål tillämpliga påomröstning i båda domstolarna. En annan möjlighet är att föreskriva att reglemaför tvistemål skall till-lämpas vid omröstning i länsrätt och alt reglerna förbrottmål skall tillämpas vid omröstning i skatterätt. Det kan också övervägas atlutan hänvisningtill andra bestämmelser uttömmande reglera omröstningsförfarandet i lagen omskatterätt och länsrätt. Omman väljer metoden all utan hänvisning lill andra bestämmelser regleraomröstningsförfarandet i den nya lagen, kan man enligt min mening inte stannavid att ge bestämmelser bara om vilken mening som skall gäUa vid lika röstetalför två meningar. Bestämmelser behövs också om i vilken utsträckning skildaomröstningar skall äga rum när flera frågor skaU prövas i målet samt om vad somskall gälla när flera än två meningar yppas vid omröstningen. Vidare kanbestämmelser behövas som för särskilda faU föreskriver undantag från vad som normaltskaU gälla. I synnerhet som bestämmelser av det slag som nämnts nu finns både i16 och i 29 kap. , som reglerar omröstningsförfarandet itvistemål resp. brottmål, anser jag del inte lämpligt att införa ettomfattande regelsystem särskilt för omröstning i skatterätt och länsrätt. mål som avses ankomma på länsrätt kan del som remissinstanserna anför oftavara svårt att avgöra vilken mening som är förmånligast för den enskilde.