prop · FU0360 · 1971-12-31 00:00:00 — Jagär därför som framgår av del anförda inte beredd atl nu förorda en förkortningav den gällande tvåmånaderstiden för anförande av laxeringsbesvär iöverinstanserna. Detla utesluter emellertid inle, vilket jag viU särskiltbetona, all frågan ora en sådan förkortning kan aktualiseras . Prop.1971: 60 105 Pågrund av del anförda förordar jag således all den nuvarande bestäraraelsen ombesvärstiden i andra styckel 96 § TF bibehålls med den redaktionella jämkningsom föranleds av all första stycket enligt mitt förslag bortfaller. Oraman i enlighet raed vad jag förordai behåller den gällande tvåmånaderstidenför anförande av besvär lill kammarrätten, synes raan enligt min mening iprincip inle heller behöva ändra på vad som i sarama bestäraraelse sägsangående utgångspunkten för besvärstidens beräknande. Ifråga om skatlskyldig gäller alt besvärstiden beräknas från del han erhåUit delav del överklagade beslutet. Jag utgår härvid från alt den skallskyldige fårunderrättelse om skatterättens beslut genom delgivning enligt delgivningslagen(1970: 428), dvs. i normalfallet genom poslför-sändelse med mottagningsbevis. Ifråga ora taxeringsintendenl eller koramun bör besvärsliden räknas från dendag, då skatterättens beslut meddelades. Med en så pass lång besvärstid kan det försvaras att beslulsdagen av enkelhelsskäl las såsomutgångspunkt för lidsberäkningen för klagande av denna kategori. Somjag förut antytt i samband raed frågan ora processen i taxeringsraål vidskatterätterna saknas anledning all när fråga är ora processen i de högslainstanserna frångå den föreslagna officialprincipen. Det bör därför ankoraraapå kararaarräll, liksora regeringsrätten, att ex officio och såledesoberoende av ora motparten gjorl invändning därom pröva om besvären inkommiti rätt tid eller ej. Det bör givelvis kunna förutsättas alt mottagningsbeviseller annan utredning, som utvisar när skattskyldig fått del av delöverklagade beslutet, föreligger tillgängligt när frågan las upp tillbehandling av doraslolen. 97§ Paragrafen innehåller f. n. föreskrifter ora vissa expedilionella åtgärdersom samraanhänger raed den nuvarande ordningen all besvär lill kammarrättenöver prövningsnämnds beslut skall inges eller insändas tiU prövningsnärandskansli. Om denna ordning frångås och besvärshandlingen i stället, såsom jag förordai,normall skaU insändas till kammarrätten, behövs inte längre dessaföreskrifter. Som jag tidigare förulskickat under 96 § kan raan förutsätta atlde praktiska rutinerna vid besvärsärendenas beredning koraraer all kunna utforraasav myndigheterna själva i den mån inte uttryckliga föreskrifter utfärdas i särskUdförfattning. All besvärshandling, sora ingells lill skalleräll i stället för karamarrält,skall översändas till kammarrätten raed bevis eller påleckning oradagen för ingivandel ligger i sakens natur och behöver enligt rain raening inleuttryckligen utsägas i TF. Prop.1971: 60 106 Paragrafen innehåller i första raoraentel en bestäraraelseenligt vilken besvär över kararaarrällens utslag skall vara inkomna tillfinansdepartementet efler del klaganden erhållit del avkammarrättens utslag. Vad jagförut anfört under 96 § angående besvärstidens längd gäller i princip även ifråga om besvär till den högsla instansen. Visserligen kan raan av naturligaskäl räkna med alt antalet raål sora överklagas från karamarrält lillregeringsrätten även vid en utökning av kara-raarrätlsorganisalionen är raindreän det antal sora överklagas från skatterätten till karamarrält. En förkortningav besvärsliden för förande av lalan hos regeringsrätten kan emellertidknappast förordas enbart av detta skäl. Jag föreslår därför alt den nuvarandebesvärstiden bibehålls. Då regeringsrätten avses skola få sitteget kansli, förutsätts all besvärshandlingarna insändas direkt till regeringsrätteni stället för som till . Bestämmelserna i 98 § 26 mom. samraanhänger raed deförutsättningar för erhållande av prövningstillstånd som f. n. uppställs förregeringsrättens prövning av laxeringsmål. 1971: 30 föreslås nyaregler ora prövningstillstånd vid fullföljd från kammarrätt lill regeringsrätten.De föreslagna reglerna innebär all prövningstillstånd skall få raeddelas endaslora del är av vikt för ledning av rättstillämpningen att frågan prövas av regeringsrätteneller om det föreligger synnerliga skäl till sådan prövning. Detta gäller tillskillnad från vad som gällt enligt 98 § 4 mora. även för det fall all raolparlanfört besvär. Jag hänvisar lill vad föredragande departementschefen anförthärom i prop. 1971: 30. de sålunda föreslagna reglerna antas kan denuvarande bestäraraelserna i 98 § 26 mora. TF utgå, vilket jag alltsåföreslår. 101 § 2 raom. De ändringar som här förordas är avredaktionell natur. De hänger sararaan med oraorganisalionen av den högre förvaltningsrättskipningen.Beteckningen beslut används i förslagel lill förvaltningsprocesslag beträffandealla avgöranden av förvallningsdoraslol. 102 § Fastighelsprövningsnämnderna avslutade sitt arbetemed allraänna fastighetstaxering . Del är intebestämt vilket organ som koraraer att pröva besvär över faslighelstaxeringsnämn-dernasbeslut vid kommande allmänna fastighetstaxering. Frågan utreds f. n. av 1971års faslighetstaxeringsulredning. Jag förordar emellertid atl ordet fastighetsprövningsnämndutmönstras ur denna paragraf, eftersom denna benämning torde komma atlförsvinna. Prop.1971: 60 107 I paragrafen föreskrivs bl. a. alt extraordinära besvärskall prövas av kammarrätten, om taxeringen är föreraål för prövning av kararaarrälleneller om den har avgjorts av prövningsnärand genom lagakraflvunnel beslut. ombildning lill skatterätt bör gälla atl kamraarrätten skallpröva sådana mål, så snart taxeringen prövats av skallerällen. Det bör alltså inleförekoraraa atl skatterätten, sedan den prövat laxeringen, på nytt tar upp målrörande samraa laxering, såvida del inle är fråga om självrättelse eller måletblivit återförvisat. Denna princip har också kommit lill ullryck i 167 § 1mom. och 195 § 3 mora. Bestämmelsen atl kamraarrätten skall pröva raålet, orataxeringen är föremål för dess prövning, kan enligt min mening också ulgå. De ändringar sora jag i övrigt förordar i 103 § är avredaktionell natur. I denna paragraf förordas åtskilliga ändringar avredaktionell natur. Beslämraelsen i denna paragraf syftar på del fall dåändring i in-korasttaxeringen påverkar förraögenhetstaxeringen till följd avden s. k. Iretliogångerregeln i 9 § förordningen (1947: 577) om statiigförmögenhetsskatt i den lydelse paragrafen hade före . Eftersomnågot sådant samband mellan inkomsttaxering och förmögenhetstaxering inlefinns längre, kan bestäraraelsen ulgå. Besläramelserom att taxeringsinlendent får föra lalan rörande taxering till skallskyldigsförmån finns nu i 74 § sista stycket och i 95 § sista stycket. Som jag tidigarehar anfört bör dessa regler ersättas av en geraensam bestämmelse. Jag förordarall en regel ges i denna paragraf av innehåll all taxeringsintendenl inom denför honom gällande besvärstiden äger sararaa behörighet att anföra besvär tillden skallskyldiges förraån sora tiUkoraraer denne. Bestäraraelsen kommer atlgälla lalan i alla tre doraslolsinstanserna, skatterätt, kammarrätt ochregeringsrätt. Hänvisningen i denna paragraf till fråga som avses i 106 §TF bör ulgå raed den av raig förordade ändringen i 106 §. För anslutningsbesvär till regeringsrätten kommer reglernaom prövningstillstånd i 35 § förvaltningsprocesslagen att gälla. 1971: 60 108 Enligt3 § lagen (1969: 780) raed anledning av införande av enhetiig kommunbeleckning,ra. m. skall föreskrift i lag eller annan författning om municipalsamhälle ejlängre gälla. Lagen trädde i kraft . Ordet raunicipalsamhällebör därför utraönslras ur 110 §. I3 § förslaget till förvaltningsprocesslag (prop. 1971: 30) regleras huransöknings- eller besvärshandling från enskild skall vara beskaffad i formellthänseende. Handlingen bör innehålla uppgift om naran, personnummer, yrke,postadress och lelefonnumraer. Något ovUlkorligt krav atl handlingen skallinnehålla alla dessa identifieringsuppgifter ställs alltså inte. Däreraot skallden alllid vara egenhändigt undertecknad av den enskilde eller hans orabud. I4 § lagförslaget finns föreskrifter om vad ansöknings- eller besvärshandlingskall innehålla i materiellt hänseende. I handlingen skall anges vad som yrkas,de omständigheter som åberopas lill stöd för yrkandet och del beslut raot vUkeltalan föres. Är handlingen så ofullständig att den inte kan läggas lill grundför prövning i sak, skall rälten enligt 5 § lagförslaget förelägga sökandeneller klaganden all inora viss lid avhjälpa bristen vid påföljd att hans talanannars inle las upp till prövning. I112 § TF föreskrivs om besvärshandlings mnehåll i formellt hänseende endastall skallskyldig skall lärana fullständig uppgift ora sin postadress. Några besläramelserora hur handlingen skall vara beskaffad i materiellt hänseende finns inte idenna paragraf. Klagande kan dock enligt paragrafen föreläggas att fullständigasin besvärshandling i fråga om yrkande, grunderna för talan eller i annathänseende. sådant föreläggande inle iakttas och besvärshandlingen är så bristfäUigalt den inte kan läggas tUl grund för prövning av raålet, får besvären avvisas. Besvärshandlingamai skaltemål är ofta så bristfälliga all del är svårt att identifiera denskattskyldige och all få klarhet i vad besvären avser. Det är därför angelägetalt handlingarna innehåller de uppgifter sora behövs i dessa hänseenden. I 35 §§förslaget till förvaltningsprocesslag lämnas föreskrifter om besvärshandlingsbeskaffenhet. Dessa föreskrifter bör gälla också i laxeringsprocessen, och beslämraelseni 112 § TF blir därmed överflödig. JagviU framhålla att reglerna om avvisning av besvär har samma innebörd i förslageltill förvaltningsprocesslag som i 112 § TF. I överensstämmelse med vad sora nugäller får således enligt 5 § lagförslaget talan inte avvisas förrän parlen harfått tillfäUe all avhjälpa brist i besvärshandling. I många skalleraål lordedet vara fullt klart vad besvären avser även om den skaltskyldige saknar förraågaatl raera klargörande precisera sina jTkanden. Jag förutsätter atl i sådanafall taxeringsmyndigheter Prop.1971: 60 109 ochdomstolar ser till att befogade ändringar i taxeringarna koramer lUl stånd,även om besvärshandlingen är bristfällig. Med det anförda förordar jag att 112§ utgår. För all eftertaxering skall få ske måste enligt 115 § TF frågan iallraänhel ha prövats efler del år då taxeringen rätteligen skulleha skett. En specialregel gäller för det fall alt den skaltskyldige haravlidit. Eftertaxeringen, sora då åsätts dödsboet, skall prövas eflerutgången av del kalenderår då bouppteckningen ingivils för inregistrering. I prop.1971: 10 raed förslag till skattebroltslag ra. föreslås förlängning ivissa fall av tid för eftertaxering, när skatlskyldig har åtalats förskattebrott. Efteriaxeringsfrägan skall i sådani fall ha prövats före utgångenav kalenderåret efter det då åtalet skell eller, ora den skallskyldige haravlidit, från dödsfallet. Förefteriaxeringsfrägan är del alltså avgörande all den prövas före utgången av deangivna lidsfristerna. Däremot finns del ingen bestämraelse om när lalan isådana raål skall väckas. Landskontorsutredningen.Utredningen framhåller all brislen på föreskrift om när talan i eflertaxeringsraålskall väckas ibland leder till alt framställning ora eftertaxering inkoraraerså sent att prövningsnämnden får otillräcklig tid all föranstalta ora denskriftväxling raellan parlema sora behövs. Vidare blir del ofta knappttilltagen lid för prövningen av dessa raål. För all undvika dessa ölägenheterföreslår utredningen all yrkande och grund för lalan i efterlaxeringsmål skallanges , då fråga ora eftertaxering kanprövas. Beslämraelsen bör enligt utredningen inte ha karaktär avordningsföreskrift utan vara av förpliktande natur. Remissyttrandena.De av landskonlorsutredningen föreslagna principerna beträffande lid för eflerlaxeringsyrkandenaccepteras allraänl av remissinstanserna. Lantbruketsskattedelegation anser att den föreslagna , då yrkande och grund förtalan i eflertaxeringsraål skall anges, är väl avvägd. Den nuvarande ordningenbetecknas ur de skattskyldigas synpunkt som synnerligen otillfredsställande,eftersom del inle sällan händer all den skallskyldige av lidsnöd saknarmöjlighet att prestera raolbevisning innan ärendet raåste avgöras i prövningsnäranden. Inågra reraissyltranden förordas emellertid en annan lösning. För all undvikaölägenheter raed anledning av bestäraraelsen atl fråga ora eftertaxering skallha prövats inora fera år efter laxeringsåret, ifrågasätter sålundalänsstyrelsen i ora inte en naturligare lösning vore. all låta rätten lill prövning bli beroende på all yrkandetora eftertaxering delgivils inora efter taxeringsårels utgång. En sådanbestämmelse överensstäraraer bättre raed andra liknande regler. Tidsskillnadenbeträffande prövning i prövningsnämnden kan röra sig ,betonas det. i föreslår atl det skall räckamed atl fråga om eftertaxering är väckt hos prövningsnäranden före utgången avdet femte året. En liknande mening har i län. I likhet med landskonlorsutredningenanser jag all man bör bestämma en slutdag för framställning om eftertaxering. Ellpar remissinstanser föreslår alt del skall räcka med alt frågan om eftertaxeringhar väckts eller delgetts motparten inom den tid sora nu gäller beträffandeprövning enligt 115 §. 1 och för sig finns del skäl sora lalar för en sådanlösning. Den skulle emellertid innebära all raan utsträckte tiden för prövningav eftertaxeringsfråga, och jag är inte beredd alt i detta saramanhang förordaen sådan tidsförskjutning. Enligt min mening bör man lösa frågan på i principdet sätt som utredningen föreslår. Eftersom tidsfristen för prövning av eftertaxeringsfrågaenligt prop. 1971: 10 raed förslag till skattebroltslag ra. m. i visst fallutgår från dödsfall, kan dock inle slutdagen fixeras till enbestämd kalenderdag. Jag förordar i stället att framställning om eftertaxeringskall ha komrait in till skatterätten två raånader före utgången av den tid, inoravilken fråga om eftertaxering senast skall prövas, I framställningen skallyrkande och grund för talan anges. Reservationslalan kan således inte godtas.Om vad sålunda föreskrivs inle iakttas, kan framställningen alltså intebifallas. De ändringar som förordas i paragrafens andra stycke är avredaktionell natur. Jag har tidigare förordai att 98 § 2 mom. TF upphävs.Därav följer att också 116 i § första styckel TF enligt prop. 1971: 10 medförslag till skaltebrottslag m. m., vilket stycke hänvisar till 98 § 2 mora.,bör utgå. I delta saramanhang vill jag också nämna de redaktioneUaändringar som föreslås i 115, 116 a och §§ i deras lydelse enligt nämnda proposilion.Ändringarna innebär bara att ordet "prövningsnäranden" byts ut raot"skatterätten". 117 § Sora jag har frarahållit är del meningenatt regeln om domstolsförhandlings offentlighet i princip också skall gällaskatterätt. På grund av föreskriften i 16 § förslaget till förvaltningsprocesslag(prop. 1971: 30), enligt vilken dorastol får förordna ora handläggning inom slängda dörrar, om det behövs med hänsyn lill privatlivetshelgd eUer enskUds behöriga ekonoraiska intresse, torde dock förhandlingar inomstängda dörrar bli del vanUga i laxeringsmål. Enligt nyssnäranda 16 § gäller ifråga ora offentlighet och ordmng vid muntlig förhandling 5 kap. 15 och 9 §§ rältegångsbalkeni tillämpliga delar. I 5 kap. 4 § denna balk föreskrivs atl rätten ägerförordna, atl vad sora förekoramit vid förhandling inom stängda dörrar icke fåruppenbaras. Beslämraelseni 117 § tredje stycket TF föreskriver lystnadsplikt rörande vad som yttratsvid taxeringsnämnds sammanträde och icke offentligt sammanträde medprövningsnämnd. Någon specialregel om lystnadsplikt i fråga ora vad som yttrasvid sararaanträde i skatterätt lorde inle vara behövlig, ulan det bör räcka raedföreskriften i 16 § förvaltningsprocesslagen. Har skatterätt förordnal altmuntlig förhandling i laxeringsmål skall hållas inora stängda dörrar, har rältensåledes all även ta ställning till frågan om tystnadsplikt. Vid bedömningen avdenna fråga bör självfallet, liksom när rälten förordnar om avsteg frånprincipen om domstolsförhandlingars offentlighet, behovet av skydd för privatlivetshelgd och enskilds behöriga ekonomiska intresse beaktas. Med det anförda förordar jag atl reglerna oralystnadsplikt i 117 § Iredje stycket begränsas till atl gälla taxeringsnärand. 118 § Enligt prop. 1971: 10 med förslag lill skaltebrottslagra. m. skall denna paragraf upphöra att gälla den 31 december 1971.Övergångsvis bör vad som enligt paragrafen föreskrivs om förste taxeringsintendenlgälla skattechef. Uppgiften alt utdöma laxeringsviten avses bli överfördfrån länsstyrelse till skatterätt. Jag får härvidlag hänvisa lill vadföredragande departementschefen anför i prop. 1971: 14 (s. 57) med förslagtill lag ora skatterätt och länsrätt. Jag förordar alltså att ordet"" byts ul raot "skatterätten". Paragrafensandra stycke föreskriver atl vite inle får utdöraas, om ändamålet raed vitethar förfallit. Den regeln har en raotsvarighet i 40 § andra stycket förslagettill förvaltningsprocesslag (prop. 1971: 30). 124 § TF innehåller emellertid enspeciell regel sora inte återfinns i detta lagförslag, näraligen all ändaraåletmed vitet inte skall anses ha förfallit genom atl föreläggandet har iakttagitsförst efter del alt anmälan om vitets uttagande har kommit in. Denna regelinfördes genom beslut vid riksdag, och motivet var att komma lillrätta med dem sora tredskades med att fullgöra etl vitesföreläggande. Med åberopandeav vad jag anförde i prop. 1961: 100 (s. 307 f) anser jag att dennaspecialregel alltjämt bör gäUa på taxeringsområdet. 1971: 60 112 ParagrafeninnehåUer bestäraraelser ora talan raot vilesbeslul. Motsvarande bestäraraelserfinns i förslagel lill förvaltningsprocesslag (prop. 1971: 30). I 33 §lagförslaget regleras var och i 7 § när besvärshandling skall Väranas, och10-12 särat 18 §§ innehåller regler ora skriftväxling. Här angivna besläramelseri förvaltningsprocesslagen gör andrafjärde styckena av 125 § TF överflödiga,och jag förordar att de utgår. IIredje momentet förevarande paragraf finns bestämmelser om ersättning tillsakkunnig. Härmed avses sakkunnig som anlitats av taxeringsnämnd eller prövningsnärandenligt 15 § TF eUer av förste taxeringsintendenl enligt 17 §. Sora jagtidigare har frarahållit i anslutning lUl 15 § blir del också raöjligl förtaxeringsmyndigheterna atl anlita tolk. Förevarande raoraent bör därför korapletterasmed bestämmelse ora ersättning tiU tolk. Skatterätts möjlighet att anlitasakkunnig eller tolk regleras i förslagel till förvaltningsprocesslag (prop.1971: 30). Allraänna orabudel för mellankommunalaraål är fr. o. m. tjänsteman hos riksskatteverket.Ersättningar till dem han anlitar bör därför beslämmas av detta verk. I tredje raoraentelföreskrivs också alt ersättningarna skall bestämmas raed iakttagande av deföreskrifter om disposition av medel som Kungl. Maj:t kan raeddela. Denna bestäraraelselorde böra utgå såsom överflödig. Enligt åttonde momentetåtnjuter ledamot i prövningsnämnd ersältning enligt gmnder som fastställs av Kungl.Maj:t. I de skatterätter sora skall ersätta prövningsnäranderna komraer lekraännenalt kallas nämndemän. Nämndemännen i länsskatlerätlerna liksom i länsrätternaskall utses av landstingen, medan näranderaännen i den mellankommunalaskatterätten skall förordnas av Kungl. TF bör inte innehåUabestämmelser om ersättning till nämnderaännen, ulan regler härom bör meddelasi annan ordning. Jag förordar därför alt åttonde raoraentel upphör att gälla. Deändringar sora förordas i första och femte moraenlen är av redaklioneU natur. Somjag inledningsvis har anfört finns del vissa återstående frågor inorafastighetstaxeringens oraråde sora är föremål för översyn av faslighelslaxeringsulredning.Denna översyn kan eventuellt leda till all fastighelslaxeringsreglerna bryts ulur TF. Under alla omständigheter lorde översynen resultera i omfattanderedaktionella ändringar. Med några undanlag saknar om allmänfastighetstaxering Prop.1971: 60 113 aktualitetunder tiden fram till nästa allraänna fastighetstaxering, somförfattningsenligt skall äga rura . Det saknas sålunda anledning all nugöra redaktionella ändringar i paragrafer sora med sannoUkhet koraraer all oraarbetasföre denna fastighetstaxering och som inte blir tillämpliga . Jagkommer därför inle att föreslå ändringar i de avsnitt ora allraänfastighetstaxering som avser taxeringsorganisalionen, skyldighet atl avlärana allraänfaslighelsdeklaralion ra. ra., förberedande åtgärder, fastighelslaxeringsnärandernasverksarahet och besvär över faslighetsnärands beslut. Dessa avsnitt omfattar131158 §§. Bestäraraelserna i 160 och162 §§ ora fastighetsprövningsnärandernas verksarahet har sin raotsvarighet i77 och 79 §§, vUka paragrafer förordats skola utgå. I 161 § hänvisas lUl enrad andra bestämmelser ora prövningsnärandemas verksarahet sora också börupphävas enligt vad jag har föreslagit. Enligt 163 § andra stycketskall prövningsnäranden, sedan faslighets-prövningsnäranden avslutat sittarbete under taxeringsåret, vidta åtgärder enligt 91 § TF,dvs. besluta ora rättelse i beslut av faslighelsprövningsnäranden sora blivitoriktigt på grund av felräkning, raisskrivmng eller annat uppenbart förbiseende.Jag har tidigare förordat alt 91 § TF skall upphöra alt gäUa, eflersora bestäraraelserora s. k. självrätlelse finns i 32 § förslagel liU förvaltningsprocesslag (prop.1971: 30). Sistnämnda paragraf gäller dock endasl självrätlelse i egentlig raening,dvs. rättelse av fel som domstolen själv har gjorl. Bestämmelsen i 163 § TF gerdäremot en annan rayndighel än den sora har beslutat befogenhet all görarättelse i här avsett fall. En regel raed raotsvarande innehåll bör aUljäratfinnas. Jag förordar därför en bestäraraelse av innebörd alt länsskatterältenfår rätta beslut av fastighetsprövningsnärand sora till följd av skrivfel,räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet. Vidarebör gälla all part skall få tillfälle alt yttra sig innan rättelse sker, om detinte är obehövligt. Beslämraelsen, sora utforraats med 32 § förslaget till förvaltningsprocesslagsom förebUd, bör lärapligen införas i 159 §, vUken paragraf i sin tidigarelydelse har upphävts genom beslut av riksdag. Iöverensstämmelse med vad jag här har anfört bör också 160 163 §§ upphöra altgälla och rubriken närmast före 160 § utgå. I TF:stredje avdelning under avsnitt VII ges under 164166 §§ regler om besvär över fastighelsprövningsnärandsbeslut och kararaarrällens utslag rörande allraän fastighetstaxering. Sora framgår av vad jagnyss har anfört bör de bestäraraelser i TF sora nu finns angåendefastighetstaxering inte ändras i större utsträckning än vad sora kan ansesnödvändigt i della sammanhang. Prop.1971: 60 114 ringar jag föreslår i 164166 §§ får därför i första handses som en följd av de ändringar jag föreslår i 9598 §§. Till att börja med föreslås en mindre omredigering avrubriken lill avsnittet. Vidare föreslås atl ordet "kamraarrätten" påde flesta ställen där det förekommer i 164165 §§ ändras lill"kammarrätt". Dessutom bör i 164 § 4 mora. första styckethänvisningen lill 97 § ulgå. Vidare bör i samma raoraent andra och tredjestyckena ulgå. I 165 § 2 mom. ges föreskrifter om de särskilda sakkunnigasom efter förordnande av Kungl. Maj:t skall kunna kallas lill tjänstgöringsåsom ledamöter i kammarrätten vid handläggning av fastighetstaxeringsmål. Möjlighetenall tillkalla sådana ledamöter efter den nya kam-marrältsorganisationensgenomförande bör enligt min mening slå båda kammarrätterna till buds i denutsträckning som gällt för den hittillsvarande kammarrätten. Jag föreslårdärför att 165 § 2 mom. kompletteras i enlighet härmed. Bestämmelserna i 166 § reglerar rälten atl överklagakammarrättens utslag i mål angående allmän fastighetstaxering. Av paragrafensförsta stycke framgår atl mål som rör uppskattning av faslighels taxeringsvärdef.