prop · FU0310 · 1971-12-31 00:00:00 — Föreningen och stadsdomare, och , menar attbefrielsegrunderna bör utformas så att dessa skall kunna utnyttjas betydligtgenerösare än utradningan synes ha avsett. framhållersålunda, att dat raot bakgrunden av skattaområdets svårtillgänglighet ochrisken att den enskilde gör sig skyldig till fel och försummelser är nödvändigtatt möjlighaten att efterge skattetillägg görs betydligt vidsträcktare än somföreslagits av utredningen. Om så inte sker kan befaras att dat föreslagnasystemet kom-mar att i stort antal fall leda till orättfärdiga och stötanderesultat. Föreningen och stadsdomare erinrar om attenligt utredningens förslag uppgiftslämnaren skall kunna befrias frånskattetill-lägg, "då s"ärskilda omständigheter föreligga",vilket enligt motiven avser frivillig rättelse, ringa fall och om dat i övrigtfår anses uppenbart obilligt att påföra tillägget. Föreningen intaanledning till anmärkning mot de två förstnämnda fällan. Som exampal påtillfällan då det kan vara uppenbart obilligt att påföra skattetillägg nämner utredningenhög ålder, sjukdom eller därmed jämförlig omständighet samt bristandeerfarenhet. Föraningen anser att de sist nämnda befrielsagnmderna är för snävaoch att möjligheterna att efterge skattetillägg bör vidgas. Detta kan ska,manar föreningen, ganom att 116 c § TF ändras så att skattetillägg ej skallutgå, om det skulle framstå som obilligt att påföra skattetillägg. Detframhålls vidare att det av utredningens uttalande ej klart framgår, om det förbafrialsa skall räcka med påståenden som ej är osannolika vilkat förefallernaturligt eller om den skattskyldige måste bevisa att en viss befrielsegrund,t. ex. sjukdom, har förelegat. Denna oklarhet bör undanröjas, helst genom enbestäm- KungLMaj:ts proposition nr 10 är 1971 119 , som i princip intar en kritisk hållning till detföreslagna sanktionssystemet, anför att det inte är ovanligt att en skattskyldigpå grund av ålder, sjukdom, bristande fattningsförmåga etc. deklarerar fel. Isådana fall skulle det te sig mycket stötande att påföra den ekonomiskasanktionen till det efter skön tillagda inkomstbeloppet. menar vidare attbevisunderlaget knappast är starkt nog för att ligga till grund för ensanktion. Att utmäta sanktioner efter skön ter sig stötande för rättskänslan.Organisationen anser därför att en ordning, som bygger på att värj e objektivi;sett felaktig uppgift skall medföra ekonomisk påföljd, måste förses med entämligen vid säkerhetsventil för att inte komma i konflikt med vad somuppfattas som billigt och rättvist. Riksskattenämndenanser att eftergift av skattetillägg bör få förekomma i större omfattning ochenligt en friare bedömning än vad utredningen synes ha tänkt sig. Vad särskiltangår försummelse att i rätt tid avge deklaration bör anligt nämnden ävensådana tidsöverdrag kunna accepteras, som inte kan betecknas som heltobetydliga. Man får i detta sammanhang inte bortse från att åtskilligadeklarationsförsummelser helt enkelt beror på att den skattskyldige intekunnat erhålla sakkunnig hjälp inom deklarationsfristen. Även rent subjektivabefrielsegrunder bör kunna komma till användning i större utsträckning än vadutredningens uttalanden ger vid handen manar nämnden. Särskilt gäller dattafall där det finns skäl att anta, att den skattskjI-dige saknar förmåga attsätta sig in i bestämmelserna i skatteförfattningarna. Däremot ifrågasättslämpligheten av en så generös tillämpning av befrielsegrundan frivilligrättelse som föreslagits. anser att mycket talar för att dettainstitut bör användas på samma sätt som föreslagits i motiven till förslagetom skattebrottslag. framhåller att den föreslagna, mindrestränga tillämpningen beträffande skattetillägget skulle kunna medföra attsanktionsformens preventiva effekt minskar. Någraremissinstanser har frågat sig om befrielse delvis från tillägg skall kunnaförekomma. CFU anser att detta inte helt klart framgår av föreslagenförfattningstext (116 c § TF). Enligt nämndens mening bör eftergift med hänsyntill förhållandena i det enskilda fallat kunna medges till en del. Datta börkomma till uttryck i författningstexten. i anser attdelbefrielse bör kunna komma i fråga vid exempelvis för sent avgivendeklaration. Föratt det föreslagna systemet med skatte- och avgiftstillägg ytterligare skallkunna nyanseras föreslår några remissinstanser införandet av ett sj'-stem med"varning" av liknande slag som föreligger i och i viss mån . anser sålunda, att i fall som inte är såbagatellartade att reaktion helt kan undvikas men där omständigheterna talarför att skattetillägg inte bör utgå vederbörlig myndighet skall äga tilldeladen skattskyldige en skriftlig varning, som översänds till 120 KungL Maj:ts proposition nr 1971 honomi rekommenderat brev. Kommunikation med den skattskyldige torde inte behöva skedessförinnan. Inte heller finner nämnden att den skattskyldige skall ha rättatt besvära sig mot varningen, eftersom han inte lider någon rättsförlust genomdenna. Ett varningssystem av nu skisserat slag kommer enligt nämndensuppfattning att få en betydande effekt. De skattskyldiga blir uppmärksammadepå att fel och försummelser inte tolereras och detta kan ske utan attmyndigheterna behöver inskrida med skattetill-lägg. iSödermanlands län och LO framför liknande synpunkter som riksskattenämnden.Även handelskammare är i sitt yttrande inna på tanken med varning enligtnorskt mönster. Skattetilläggensstorlek m. m. De grunder för beräkning av skattetilläggens storlek somutredningen föreslagit lämnas av flertalet remissinstanser utan erinran. Någrafå instanser tillstyrker uttryckligen förslaget i denna del. Hovrätten för övreNorrland framhåller sålunda att den inte funnit skäl göra anmärkning motutredningens förslag om grunderna för skattetilläggets beräkning. Det fårsärskilt anses tillfredsställande, anser hovrätten, att den ekonomiskareaktionen vid enklare fall av vårdslös deklaration blir lindrigare anligt förslagetän enligt gällande rätt, då nuvarande bestämmelser i sådana fall inte sällanverkar alltför strängt. Någraremissinstanser föreslår att procentsatserna sätts högre än vad utredningenföreslagit. och LO, som enligt vad som tidigare nämntsföreslagit införande av ett varningssystem för försummelser av mindre allvarligbeskaffenhet, menar att de föreslagna procentsatserna är väl låga i de lägreskikten. anser vidare, att tillägget vid sådan oriktiguppgift som påverkar taxeringen till statlig inkomstskatt inte behöver varierasi så hög grad som utredningen föreslagit och att det torde vara tillräckligtmed tillägg om 10, 15 eller . Det lägsta procenttillägget kan lämpligenpåföras vid beskattningsbar inkomst av högst . För de två högreprocenttilläggen godtar nämnden utredningens uppdelning. Under allaförhållanden finner nämnden ett minsta tillägg om alltför lågt. Detframhålls att, även med ett lägsta tillägg av , påföljden regelmässigtblir lindrigare än nuvarande bötespåföljd. Skälen att höja procenttalet ökar istyrka om det föreslagna varningssystemet införs. Liknande synpunkter framförsav i , som även föreslår ett belopp av 1 500 kr.som lägsta gräns för påföring av skattetillägg vid oriktigt meddelande. Andraremissinstanser anser att skattetilläggen enligt förslaget blir för höga.Svenska revisorsamfundet anser, att skalorna för såväl fysiska som juridiskapersoner framstår som oskäligt höga. noterar enskillnad vad procentsatsen beträffar mellan fysiska personer och bl. Föreningen framhåller, att det för de senare vid statlig inkomstskattföreslås oberoende av belopp medan procentsatsen för fy- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 121 siskapersoner föreslås variera från beroende på den beskattningsbarainkomstens storlek. Föreningen anser att denna åtskillnad inte kan motiverasoch föreslår i stället att procentsatsen för aktiebolag m. fl. sänks till 10 %.Därigenom skulle, menar föreningen, de sistnämnda jämställas med fysiskapersoner vars inkomst i fråga om statlig inkomstskatt baskattas med ungefärsamma procentsats som aktiebolagsvinster. anser att deföreslagna skalorna och procentsatserna inte möjliggör en tillräcklignyansering i det enskilda fallet. Hovrätten erinrar om att skattetilläggenenligt förslaget är avsedda att vara schablonbelopp, vilka skall debiteras denskattskyldige oavsett om hans oriktiga meddelande är uppsåtligt och grundas påvinningssyfte eller enbart beror på rent förbiseende. Hovrätten anser att iförra fallet den felande bör tillfogas en kännbar ekonomisk förlust. I senarefallet däremot skulle det kunna framstå som högst otillfredsställande om försummelsenfick annat än en mycket ringa ekonomisk påföljd. Att helt schablonmässigt tillbeloppen fastställa skattetillägg som tillgodoser båda dassaintressen är enligt hovrätten inte möjligt. Med hänsyn till att slarv och renamisstag säkerligen överväger bland de oriktiga meddelanden det här är fråga omsynes det vara riktigast att sätta beloppen för skattetilläggen relativt lågtoch i varje fall lägre än vad utredningen föreslagit. Ätminstone vad gällerfelsummeringar och misstag kan en progressiv beräkning av skattetilläggensynas mindre tillfredsställande. För de allvarligare fallen torde deföreslagna tilläggen däremot inte utgöra en tillräckligt kännbar ekonomiskreaktion, inte ans i föraning med dagsböter. Hovrätten föreslår därför att ensärskild ekonomisk sanktionsform liknande den nuvarande straffskattentillskapas för sådana fall. Hovrätten ifrågasätter vidare om inteskattetillägget enligt TF bör utgå med viss andel av skatten på den undanhållnainkomsten eller förmöganheten. Några remissinstansarframför anmärkningar mot detaljer i förslaget. Sålunda erinrar statskontoretatt den föreslagna skalan för skattetillägg avseende statlig inkomstskattinnebär en stegvis höjning av uttagsprocan-ten. Statskontoret anser, särskiltmot bakgrunden av att det i många fall rör sig om skönsmässigt fastställdataxaringar, att en skala med mindre påtagliga gränser bör övervägas. Såsomexempel nämns, att enligt förslaget en skönsmässig höjning med . till34 900 resp. . medför en avgiftsskillnad på . (600 resp. 1 000kr. i Malmöhuslän föreslår för att bl. a. begränsa antalet skattetillägg att den undregränsen för att tillägg skall påföras höjs från . FöreningenSveriges statsåklagare föreslår av liknande skäl höjning från 50 till 100 kr.En sådan höjning skulle klart visa, menar föreningen, att skattamyndigheternavill överse med mera bagatellartade förbiseenden. Föreningen erinrar om attförfarandet vid åläggande av skattetillägg är avsett att vara summariskt. Någonmera ingående materiell prövning av de enskilda fallen kan det inte bli frågaom eftersom detta skulle medföra en allt- 122 KungL Maj.ts proposition nr 1971 förtung administration av skattetilläggsinstitutet. Av denna anledning kan datmöjligen finnas skäl att överväga huruvida inte skattetillägget bör begränsasäven uppåt, framhåller föreningen. En begränsning såväl uppåt som nedåt avskattetilläggets storlek kräver enligt föreningen omarbetning av de föreslagnaprocentsatserna. KFoch m. fl. remissinstanser uttalar sig om den föreslagna procentsatsenvid försummelse att avge självdeklaration inom föreskriven tid, av denhögsta beskattningsbara inkomsten. KF anser, att tillägget inte står i rimligproportion till förseelsens art. Förbundet erinrar om att det nuvarandebötesstraffet, högst , inte visat sig vara ett tillräckligt verksamtmedel för att ge eftertryck åt deklarationsskyldigheten och menar att förklaringenhärtill främst torde vara att så få fall anmälts till åtal för dylik förseelse.Skattetillägget bör begränsas till visst maximerat belopp, möjligen något högreän nuvarande högsta bötesstraff. anser att tillägget bör rubriceras såsombot och anför vidare att det knappast förefaller tillräckligt motiverat attlåta den som deklarerar för sent få sona detta av den beskattningsbarainkomsten. En sådan bot anser inte stå i rimlig proportion tillförsummelsen och inte heller till de bottaxor som gäller på andra områden. Vidsmärre förseningar finner skäligt att den ekonomiska sanktionen bestämstill ett avsevärt lägre belopp än som föreslagits. Det problem som man i förstahand vill komma till rätta med i detta sammanhang är enligt organisationensmening att få in deklarationer från sådana deklarationspliktiga som av olikaanledningar underlåter att deklarera. Det kan inta vara rimligt att sammasanktion bestäms för den som låt vara av slarv inkommer med sin deklarationnågon vecka för sent som för den som försöker undandra sigdeklarationsskyldigheten. Botsystemet bör därför enligt mening omarbetaspå denna punkt. Riksrevisionsverketframhåller att ett administrativt sanktionssystem inte torde ha sammaallmänpreventiva verkan som bestämmelser av straff-rättslig natur. Vetskapen omatt samhällets reaktion vid uppdagandet av skattefusk inskränker sig tilluttaganda av ett särskilt tillägg kan tänkas avtrubba känslan hos vissaskattskyldiga för att rätt fullgörande av deklarationsskyldigheten. Det hardärför enligt riksravisionsverkets bedömning sin betydelse att upprepadförseelsa avses medföra straffrättsligt ansvar. Men även skatte- ochavgiftstilläggets storlek spelar enligt verkets uppfattning en väsentlig roll.Skalan för skatte- och avgiftstillägget bör därför omprövas på grundval averfarenheterna från en viss tids tillämpning. Utredningens förslag att lokal skattamyndighet bör vara förstainstans i frågor som rör skattetillägg vid inkomst- och förmögenhetsbeskattningengodtas i princip uttryckligen av bl. a. statskontoret, riksskattenämnden, CFU,hovrätten för , länsstyrelserna i , ,, , och KungLMaj:ts proposition nr 1971 123 Flera av de nämndaramissinstanserna anser att avsteg från huvudprincipen med lokalskattemyndighet som första instans bör göras beträffande skattetillägg förvissa juridiska personer. CFU anför att deklarationer och därtill hörandehandlingar måste utgöra grundmaterialet för fastställande av skattetillägg.Under den tid skattetillägg enligt förslaget skall fastställas förvarashuvuddelen av detta material hos lokala skattemyndigheten. Nämnden finnerdärför från administrativ och praktisk synpunkt någon annan myndighet än delokala skattemyndigheterna inte kunna komma i fråga för fastställande avskattetillägg för de skattskyldiga vars handlingar förvaras hos myndigheten ocherinrar om, att deklarationer för andra skattskyldiga än fysiska parsöner,dödsbon och familjestiftelser förvaras hos . Det synes därför,menar CFU, följdriktigt att i likhet med vad som gäller omtaxeringsrättelse anligt 72 a § TF blir beslutande myndighet i vad gällerskattetillägg för juridiska personer av nämnda slag. a. statskontoretanser, att ordförandena i de taxeringsnämnder som taxerar juridiska personerbör kunna anförtros uppgiften att även besluta om skattetillägg för dassa. Någraremissinstanser, såsom länsstyrelserna i samt och länoch brottmålsutredning, förordar taxeringsnämnden i stället för lokalskattemyndighet såsom första instans beträffande skattetilläggsärenden.Länsstyrelsen i anser att lokal skattemyndighet kangodtas som lämpligt organ men att myndigheten saknar erforderliga personellaresurser. Enligt uppfattning är därför taxeringsnämnd daninstans som i samband mad detalj granskning vid taxering har de bästaförutsättningarna att fatta avgörande om skattetillägg. Genom atttjänstamannaberedningan av deklarationerna ökar stärks garantiernaför enhetlighat och jämn tillämpning av det föreslagna administrativasanktionsinstitutet. Da skäl, som utredningen anfört mot att lägga detta arbetepå taxeringsnämnden, bör vika för den betydanda administrativa fördel somligger i att frågan om tillägg kan prövas i samband med självataxeringen. Enligt1968 års brottmålsutredning verkar förslaget, att prövningen avskattetilläggsärenden skall läggas på de lokala skattemyndighatarna, inteövertygande. Dessa ärenden bör i stället anförtros åt taxeringsnämnderna. Enförutsättning härför är emellertid enligt utredningen att taxeringsnämndernaväsentligen upprustas. Uttagandet av skattetillägg skulle ingå som ettnaturligt led i nämndernas allmänna granskning av avgivna deklarationer. Genoinen sådan ordning tillgodoses också kravet på lekmannainslag vid deskälighatsprövningar det här i stor utsträckning blir fråga om, framhållerutredningen. i län anser taxaringsnämnden även omtaxeringsnämndsordföranden är mindre kvalificerad än vederbörande be- 124 KungL Maj:ts proposition nr 1971 fattningshavarehos lokala skattemyndighetan i regal har betydligt bättre förutsättningaratt bedöma i vilka fall skattetillägg bör påföras vid da-klarationsförsummelse. Kammarätten,och Lantbrukets skattedelegation anser att prövningsnämnden börhandlägga samtliga frågor om skattetillägg. Kammarrätten framhålleratt det vid tillämpningen av det föreslagna sanktionssystemet måste uppkommaett betydande antal raycket svårbedömda ärenden, som ställer stora krav påsåväl utredning som prövning av den beslutande myndigheten. Åtskilligaomständigheter gör att kammarrätten är tveksam om lämpligheten att påläggalokala skattemyndigheten uppgiften att besluta i skattetilläggsärendena. Ensådan är att utradningan i sin motivering anknyter sina överväganden tilltaxaringsmyndigheternas förtrogenhet med tillämpningen aveftertaxeringsinstitutet utan att till synes beakta att tillämpningen av dettainstitut i gällande lagstiftning inte ansatts kunna ankomma påtaxeringsnämnderna och inte heller på da lokala skattemyndigheterna. En annanomständighet är att sistnämnda myndigheter, om det bortses från dem tillagdbefogenhet att korrigera vissa enkla och uppenbara fel i taxeringsnämndsbeslut,f. n. inte har till uppgift att ingå på någon prövning av avgivna deklarationeroch fastställda taxeringar. De skulle likväl enligt förslaget ha att beslutaom sanktioner av för den enskilde medborgaren djupt ingripande innebörd.Slutligen framhåller domstolen att antalet lokala skattemyndigheter är mycketstort och att förslaget därför uppenbarligen innebär risker för en olikartadbehandling och bedömning av likartade spörsmål. Kammarrätten anser att beslutom skattetillägg bör ankomma på prövningsnämnd, som har en betydligt större erfaranheti bedömningsfrågor av jämförlig art än lokal skattemyndighat och även en heltannan juridisk och förvaltningsrättslig kunskap. sombeslutande organ erhålls, påpekar kammarrättan vidare, en vida mer enhetligtillämpning. Domstolen framhåller att härigenom även vissa andra fördelarskulle ernås bl. a. att dat skulle åligga taxaringsinten-denten att framställaj'rkande om påförande av skattetillägg. Det kan antagas att en önskvärdsovring i sådant laga kan komma till stånd på ett tidigare stadium än som idet hela blir resultatet av utradningens förslag. I sammanhanget erinrarkammarrätten om att även om sistnämnda förslag godtas, taxeringsintendantenmåste informera sig om de lokala skattamyndigheternas beslut om skattetilläggoch i förekommande fall hos prövningsnämnden yrka den ändring ävan till daskattskyldigas förmån, som hans granskning gar anledning till. Lantbruketsskattedelegation framför i stort samma synpunkter som kammarrätten som skälför prövningsnämnden såsom första instans beträffande skattetillägg. anser att omen administrativ sanktionsform skall genomföras, det ytterligare bör övarvägasom inte prövningsnämnd borde besluta i tilläggsfrågan, eventuallt på förslagfrån lokal skattamyndighet. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 125 meden reviderad organisation av prövningsnämnderna synas en sådan anordning varaatt föredra framför dan av utredningen föreslagna. iSödermanlands län, som i princip godtagit lokal skattemyndighet som beslutandemyndighet beträffande oriktiga uppgifter, anmärker att beslut om påföljd viddeklarationsförsummelse bör meddelas av efter anmälan av lokalskattemyndighet. Även vissa andraremissinstanser, såsom utredningen om definitiv käll skatt, , och Svenska revisorsamfundet ifrågasätterlämpligheten av att anförtro uppgiften att påföra skattetillägg åt lokalskattamyndighet. Utredningen om definitiv källskatt framhåller sålunda attförklaringen till att oriktiga uppgifter ofta förekommer i deklarationer intasällan är att de skattskyldiga saknar insikt om skattereglernas rättainnebörd. Felaktigheter får i sådana fall anses ursäktliga och det torde bliofrånkomligt att i vid omfattning medge befrielse från skattetillägg.Bedömningen blir däriganom och med hänsyn till omständigheterna i övrigt enkvalificerad uppgift av domstolsmässig karaktär. För de lokalaskattemyndigheterna skulle dan innebära ett helt nytt och svårt arbetsfält, somi varje fall inte torda kunna bemästras mad nuvarande organisation. KF, somhyser förståelse för utredningens förslag, ställer frågan om det inomskatteväsendets nuvarande organisation finns någon instans, som kan varalämplig som beslutande organ i dessa frågor, och befarar att ojämnheter vidtillämpningen kommer att uppstå, om de lokala skattemyndigheterna skall avgöranär exempelvis "särskilda omständigheter" föreligger. tvekar om det lämpliga i att arrangemang, därfrågor om skattetillägg i första hand skall prövas av lokal skattemyndighet.Förbundet finner, att det administrativa systemet anligt utredningens förslagkan ge upphov till utredningsfrågor av delvis intrikat natur, som inte kananses lämpliga att lägga på administrativ myndighet och under allaförhållandan inte på lokala skattemyndigheten. Svenska ravisorsamfundet anseratt varken lokal skattemyndighat eller prövningsnämnd bör fastställa, om grundföreligger för skattetillägg. Bedömningen bör ske i judiciell ordning ochefter noggrann utredning. Vissaramissinstansar framlägger förslag som faller utanför ramen för den nuvarandeorganisationen. i anser att det skulle vara önskvärtom lokal skattemyndighets funktionär i den första instansen konstruerades efterprincipen delegation från taxaringsintendent. Beslutande myndighat bör i lokalskattamyndighats ställe vara en fögderinämnd med förslagsvis tre ledamöter.FÖgdarichafen ellar av denne förordnad befattningshavare hos lokalskattemyndighet skulle vara föredragande i nämnden med yrkanderätt utan attsjälv delta i besluten. Endast ganom en sådan samordning erhålls en direktparallell med prövningsnämndsförfarandet i motsvarande ärenden. De olikabeskattningsmyndigheternas roll skulle således inskränkas till att de överlämnadede skattskyldigas deklarationer till 126 KungL Maj:ts proposition hr 1971 nämnden,där frågan om påföring av skattetillägg kunde komma i fråga utan att ställningtogs i själva sakfrågan. föreslår att åt en särskildtjänsteman i (allmänt ombud) uppdras att handlägga ärenden omdeklarationsförsummelse. Möjlighet att få ärendet överprövat av länsstyrelsenbör finnas. Isamband med frågan om kompetens för handläggning av skattetillägg i förstainstans berör många remissinstanser även frågan om arbetats organiserande ochdå främst personalfrågor. Allmänt framhålls så som även framgår av vadtidigare sagts att lokal skattemjndighet f. n. saknar tillräckliga personellaresurser för att klara uppgiften. Flertaletremissinstansar förklarar att en upprustning av bl. a. de personellaresurserna är an nödvändig förutsättning för reformen. Föreningen uttalar sålunda, att om lokal skattemyndighet skall kunnahandlägga de nya arbetsuppgifterna en inte oväsentlig personalförstärkningerfordras. Detta gällar framför allt beträffande de kvalificerade tjänsterna.Föreningen konstaterar att bristen på sådana befattningshavareär utomordentligt allvarlig och sjnnarligen besvärande för berörda fögderier.Föreningen anger sålunda att en undar fjolåret gjord undersökning utvisade attstörre delen av inom fögderiernas personalramar upptagnafögderiassistenttjänster i A 17 inte kunnat besättas mad kompetentainnehavare. I ett stort antal fögderier (enligt fjolårets undersökning 52 st.)saknar fögderichefen på grund härav kvalificerad medarbatara ilands-kanslistkarriären och anligt föreningen har därför åtskilliga viktigaarbetsuppgifter måst eftersättas.