prop · FU03165 · 1971-12-31 00:00:00 — är väl medvetet om att dennuvarande obligatoriska kontroUstämpUngen inte fyller samma funktion isamhället som vid dess tillkomst för och att den i praktikenär behäftad med vissa brister. Några konstruktiva förslag för att avhjälpaeller minska bristerna har dock inte redovisats i promemorian. Det bör anmärkasatt den tillverkaren åvilande skyldigheten att förse varorna medansvars-stämplar finns redan enligt gällande ordning och att förslagets väsent- liga innebörd frivillig i stället för obligatoriskkontroll därför bUr en försämring av kontrollen över hur denna skyldighet fuUgörs.Det kan synas märkligt att , då all slags varudeklaration uppmuntras,för att inte säga framtvingas, man på förevarande område går åt motsatt hålloch till det sämre ändrar den i landet äldsta förekommande formen avvarudeklaration. Förbundet anser det också beklagligt att de renttraditionsbevarande synpunkterna tillmätts så ringa vikt. Gällande kontrollstämplingåtnjuter i hög grad allmänhetens förtroende. Förbundet avstyrker därför iförsta hand förslaget och anser att gällande ordning bör behållas. I andrahand anser förbundet om den obligatoriska statliga kontroUstämpUngenmåste slopas att den i promemorian föreslagna ordningen bör väljas.Förbundet framhåller dock vikten av att kontrollen av tillverkares ochimportörers ansvarsstämpling blir så effektiv som möjligt. Beträffande den föreslagna lagens tillämpningsområ-d egodtar remissinstanserna i allmänhet att lagen skall avse endast yrkesmässighandel och att vissa ädelmetallarbeten undantas, t. ex. arbeten uteslutandeför medicinsk, vetenskaplig eller industrieU användning. Någraremissinstanser, bl. a. TCO, framhåller emellertid att även amatörtillverkareoch andra bör ha möjlighet att få sina äddmetallpro-dukter kontrollstämplade. Den i promemorian föreslagna definitionen av ädelmetallarbetehar mött kritik i olika avseenden. Kritik har också riktats mot förslaget ifråga om vilka arbeten som skall ha ansvarsstämplar samt beträffande tiUåtnafinhalter, deras beteckningar och borttagandet av tidigare medgivnatoleranser. När det gäUer definitionen av begreppet ädelmetallarbete anserflera remissinstanser att en definitionsmässig bestämning i stället bör avseguld-, silver- och platinaarbeten. a. att detförhållandet att lagförslaget upptar endast kategorin ädelmetallarbete synesinnebära att ostämplad vara, som inte håller föreskrivna lägsta finhalt försådant arbete, kan salubjudas under exempelvis beteckningen guldarbete.Kollegiet anser att man bör eliminera eventuella risker för att konsumenternavilseleds genom att reservera beteckningarna guld/guldarbete,silver/silverarbete och platina/platinaarbete för sådana föremål som hållerföreskriven minimihalt. Liknande synpunkter framförs av Stockholmshandelskammare och Guldsmeds-branschens samorganisation. handelskammareförslår också att det i lagen stadgas ett uttryckligt förbud mot försäljningunder beteckningen guld- eller silverarbete av ädelmetallvaror som inte hållerden föreskrivna minimihalten. KO ifrågasätter om den bestämning av ädelmetallbegreppetsom skett i promemorian är den mest lämpUga. Bestämningen ansluter till tidigaretradition på området och kunde godtas när särskUda minimi- kravg'äUde vid tiUverkning och marknadsföring av äddmetallföremål i . Omminimikraven på finhalt slopas, framstår bestämningen av begreppet ädelmetallarbetesom relativt godtycklig. Endast vid köp av arbeten med mycket hög äddmetallhaltåtnjuter konsumenten det skydd som de föreslagna bestämmelsema innebär. Vid köpav ett ädelmetallarbete måste konsumenten ha samma intresse av att han verkligenfår vad han avser att köpa oavsett varans äddmetallhalt. KO föreslår attskyldigheten att märka ädelmetallarbeten med uppgift om tillverkare och finhaltutsträcks till ett större område än som föreslås i promemorian. Om dettidigare gäUande allmänna kravet på finhalter slopas, måste en viss nedregräns fixeras under vilken beteckningarna guld, silver resp. platina inte fåranvändas. Alternativet skulle vara att reservera dessa beteckningar för sådanaarbeten som i promemorian betecknas som ädelmetallarbeten. KO anser att manbör avstå från ädelmetallbegreppet och i stället fastställa vilka finhaltersom minst skall krävas för att ett arbete skall få betecknas som guld-,silver- resp. platinaarbete. Arbeten av ädelmetallegeringar som ligger underdessa gränsvärden bör inte få marknadsföras som guld-, silver- resp.platinaarbeten. Det av KO angivna förslaget skulle bättre motsvara konsumenternasintressen och leda till klara och entydiga regler för marknadsföringen påområdet. Den märkningsplikt som KO föreslår bör omfatta alla föremål som fårbetecknas som guld-, silver- resp. platinaarbete. Om det är önskvärt, kanantalet tillåtna finhalter begränsas. Denföreslagna gränsdragningen i fråga om vilka arbeten som får förses med ansvarsstämplaroch kontrollstämpel har kritiserats också av andra remissinstanser, bl. a. generaltuUstyrelsenoch statens provningsanstalt. I likhet med KO anser dessa att 'även arbeten medlägre finhalt än vad som anges i promemorian i konsumenternas intresse börförses med ansvarsstämplar. Även mynt- och justeringsverket anser att enmärkning med exempelvis 14 K skulle ge viss information. Enligt verket böremellertid den föreslagna ansvarsstämplingen av ädelmetallvaror inte varaobligatorisk. Det bör vara tillräckligt att ange att varorna får förses medsådana stämplar. En fördel med att inskränka ansvarssfämplingen på detta s'ättskulle vara att mindre tUlverkare med en obetydUg tillverkning skulle sUppahela registreringsförfarandet. Fråganom tillåtna finhalter och minimihalter har uppmärksammats av fleraremissinstanser. Liksom under remissbehandhngen av betänkande uttalarsig flera branschorganisationer och handelskammare för att lägsta tillåtna finhaltför guldarbeten fortfarande skall vara 18 karat. Man framhåUer också att finhaltsfråganbör lösas på det internationella planet. Förett bibehållande av hittUls gällande minimihalter uttalar sig statens institutför konsumentfrågor, Guldsmedsbranschens samorganisation.Guldsmedsbranschens riksförbund. framhåller som sin bestämda uppfattning att minimi-halternapå guld och platina skall sammanfalla med nu gällande bestämmelser med minimihalten750 tusendelar för guld och för platina. Förbundet vill medhänsyn till förestående internationella överenskommelser rekommendera att minimihaltenpå silver höjs från till . Detta skulle innebäraen anpassning till och möjliggöra handel med de flesta europeiska länder.Förslaget om en minimihalt av för silver kan inte godtas avtekniska sk'ä!. SUver med denna låga halt begränsar nämligen starkt de tekniskatillverkningsmöjligheterna. Samma uppfattning i fråga om minimihalten försilver har bl. a. handelskammare och . Förslaget att tillåta även s. k. underhaltiga ädelmetallarbeten,t. ex. guldarbeten med lägre halt än 18 karat, accepteras uttryckligen av mynt-och justeringsverket, KO, och anför bl. a. att tendensen i andra länder med vilka vi haraffärskontakter och där 14 karat är tillåten halt visserligen går mot 18 karatmen anser att man i bör tiUåta även 14 karat, såvida man inte genominternationella överenskommelser kommer att förbjuda lägre finhalt än 18karat. KO och framhåller att ett slopande av finhaltskravenökar konsumenternas valmöjligheter och sannolikt medför att tyngdpunkten läggsmer på det konstnärliga värdet hos ett föremål än på värdet av den metall somanvänts vid tillverkningen av föremålet. Till skillnad från nu gällande bestämmelser innehållerpromemorieförslaget inte något förslag om tUlåtna toleranser från angivna minimihalter.Detta kritiseras av flera remissinstanser, bl. a. statens provningsanstalt,. Guldsmedsbranschens samorganisation, och flera handelskammare. Branschorganisationerna framhåller bl. a.att tillverkarna för att vara säkra på att minimihalten alltid hålls skullebli tvingade att överlegeia äddmetallvarorna, om inga toleranser tillåts. Dettaskulle medföra en fördyring av varorna. Man bör dessutom söka anpassa vårabestämmelser till kommande internationella regler, vilka bl. a. torde medgevissa toleranser. Byrådirektören , mynt- och justeringsverket,ifrågasätter i sitt särskilda yttrande om inte förbud mot minimitoleranser pånominella halter kan komma att anses som handelshinder i ett utvidgat EEC,såvida inte alla deltagarländer avskaffar bestämmelser om toleranser. Kritik riktas från flera håll mot förslaget om nya beteckning-ar för ädelmetallvaror i form av kemisk beteckning för ädelmetaller och antaltusendelar utvisande finhalten. och anför bl. a. att det skulle vara ennackdel att överge de nuvarande, väl inarbetade och mindre utrymmeskrävandebeteckningarna. Föreningen av mått och vikt anser att förslagetom finhaltssfämpling uttryckt i tusendelar är svagt motiverat. Det finns inteheller någon anledning att frångå de nuvarande ädel-metallbeteckningarna K, Soch P som är traditionsbundna och fast förankrade i allmänhetens medvetande. framför liknande synpunkter och avvisar de föreslagna kemiskabeteckningarna för ädelmetallerna. Dessa beteckningar kräver stort utrymme ochförekommer inte i intemationella sammanhang. Nuvarande märkningssystem ärfullt tillfredssfällande från varudeklarationssynpunkt. Förbundet anser detsynnerligen angeläget att den nuvarande märkningen på guldarbeten medkaratbeteckningarna 18 K, 20 K och 23 K behålls. Förslaget att namnstämpel skall registreras som varumärke hospatent- och registreringsverket avstyrks av bl. a. kommerskollegium, patent-och registreringsverket, statens provningsanstalt och flera handelskammare.Enligt patent- och registreringsverket kan åtskilliga invändningar riktas motatt likställa namnstämplarna med varumärken i registreringshänseende. Genomatt endast tillåta namnstämplar i form av bokstäver fyller ifrågavarandestämplar om de inte bUdar ett uttalbart ord inte kravet på registrerbarhetenligt 13 § andra stycket varumärkeslagen (1960: 644). Där föreskrivs attvarumärke som enbart består av bokstäver och inte kan anses som figurmärke barakan registreras, om det genom inarbetning visats äga särskiljningsförmåga. Medden utformning förslaget erhållit kan namnstämplarna inte registreras som varum'ärkemed mindre varumärkeslagen ändras. Verket kan inte tillstyrka en ändring avvarumärkeslagen. Denna har tillkommit i nordiskt samarbete och ingen ändringbör göras utan att den sker i nordiskt samförstånd. Registrering avnamnstämplar bör också ske i samma enkla former som hittills.Detta system har lång hävd och från branschhåll har såvitt bekant inteframförts krav på förstärkning av registreringsskyddet. Praktiska skäl talarför att statens provningsanstalt också har hand om registreringen avnamnstämplarna, eftersom anstalten enligt förslaget skall utföra kontrollstämplingoch vara tillsynsmyndighet. allmänna exportförening och grossistförbiindavstyrker förslaget om märkning med beteckningen import (imp) på importerade ädelmetallarbeten.Exportföreningen påpekar att man från olika internationella organisationerssida, bl. a. EFTA och , har strävat efter att avskaffa importmärkningsbestämmdserav skilda slag. Kravet på märkning med ordet "import" är oförenligtmed dessa strävanden som i stor utsträckning drivits från svensk sida i nämndaorganisationer. Grossistförbimdet anför bl. a. att det inte torde föreligganå- gon svårighet att vid behov särskilja svenska ochimporterade arbeten, eftersom importvaror enligt förslaget inte skall försesmed årsbokstav. Om en svensk tillverkare särskilt vill framhålla produktensursprung, kan han dessutom utnyttja möjligheten att anbringa ortsmärke. Utländskaädelmetallarbeten torde inte sällan vid import vara försedda med ansvarsstämplingenligt exportlandets föreskrifter. Dessa stämplar kommer då att få kompletterasmed den svenske importörens initialer och finhaltsstämpel. GeneraltuUstyrelsen påpekar att ordet importör kan haväxlande innebörd. I tullsammanhang anses som importör den för vars räkning införselnsker. som inköpts från utlandet anses i vanliga fall införd för köparensräkning. Skall enligt leveransklausul (t. ex. förtullat eller duty paid)varan avlämnas till köparen först efter förtullningen, anses dock införseln skeför säljarens räkning. I fråga om vara som införs utan samband med köp frånutlandet anses i allmänhet varan, oavsett äganderättsförhållandena, vara infördför mottagarens räkning. I likhet med vad sagts beträffande köp anses dockinförseln äga ram för avsändarens räkning, om denne skall tillhandahålla varanhär i riket i förtullat skick. Med hänsyn till tillsynsmyndighetens svårighetatt utkräva ansvar av importör i de fall då denne inte har hemvist i ,ifrågasätter styrelsen om inte det ansvar som enligt lagförslaget skall åvilaimportör aUtid borde åvila inom riket hemmahörande fysisk eller juridiskperson. Förslaget i fråga om avgifter och kontrollverksamhetens f i-nansieringdiskuteras av åtskilliga remissinstanser. anser bl.a. att det inte bör vara svårt att konstruera en taxa för probering och kontrollstämplingsom ger kostnadstäckning för utfört arbete. Mindre arbeten kommer att blidyrare än nu att kontrollstämpla medan större arbeten kommer att blibilligare. Detta kan väntas medföra att endast större arbeten kommer attinlämnas för kontrollstämpling även om andra varor med högt affektionsvärde (förlovnings-ochvigselringar) också kan väntas bli kontrollstämplade. Om kostnaderna för kontrollstämplingkan täckas med avgifter, bör däremot den föreslagna inspektionen av handeln medädelmetallarbeten i sin helhet bekostas med statsmedel. Verket anser det intepraktiskt genomförbart att ta ut något slags övervakningsavgift av tillverkare,importörer, grosshandlare och detaljhandlare, bl. a. med hänsyn tillföretagens olika omsättning. Den i promemorian gjorda uppskattningen avkostnaden tUl storleksordningen 1 milj. kr. för övervakning synesrimlig. En avsevärd administrativ förenkling och dessutom en direkt besparingav storleksordningen 1 milj. kr. skulle emellertid uppnås, om an-svarsstämpUngendast fick utföras på sådana arbeten som kontrollstämp-las. Härigenom kundestickprovsundersökning underlåtas. stämsså att full kostnadstäckning erhålls. Även övervakning av ansvarsstämpling börvara avgiftsbdagd. Kostnaderna kan bestridas av statsmedel eller genom årligaavgifter från tillverkare och försäljare. Provningsanstalten anser det rimUgtatt de direkta kostnaderna för övervakning tas ut som avgift men attkostnaderna för basresurser bestrids av statsmedel. Ett slutiigtställningstagande till avgiftsuttaget bör anstå tills erfarenheter vunnits. Stockholmshandelskammare och handelskamrarna i , och anser attavgifterna för kontrollstämpling inte bör sättas så högt att de får en hämmandeeffekt på den friviUiga stämplingen. Kostnadema för tUlsyn och stickprovsundersökningbör åtminstone till väsentlig del bestridas av statsmedel. Enavgiftsfinansiering bör under alla förhållanden ta hänsyn till de olikaföretagens omsättning. Liknande synpunkter framförs av bl. Guldsmedsbranschens samorganisation ärinförstådd med att kostnaden för kontrollstämpling måste bli högre än dennuvarande. Organisationen anser att kostnaden för kontrollstämpling inte börbli så hög att den verkar rent prohibitivt. Den bör å andra sidan inte sättasså lågt att serietillverkade föremål även i fortsättningen kommer att begärasbli kontrollstämplade. Förslagetatt överföra huvudmannaskapet för kontrollverksamheten från mynt- ochjusteringsverket till statens provningsanstalt tillstyrks i allmänhet. anser emellertid att verksamheten i stället börflyttas till det planerade . Medhänsyn tUl det värde som varor av guld och andra ädla metaller allmänt ansesrepresentera har man i flera länder bestämmelser angående kontroll av ädelmetallarbeten.Sådan kontroll sker ofta vid olika stadier i hanteringskedjan och påläggersåväl tillverkaren som det allmänna visst ansvar för varans kvaUtet. I vårtland är ädelmetallarbeten dvs. arbeten av guld, silver eller platina ochvissa legeringar d'ärav underkastade kontroll vid tUlverkning, yrkesmässig förs'äljningoch import. Vissa undantag härifrån gäller dock, t. ex. för äddmetaUarbetensom tillverkas för export, arbeten som uppenbarligen har antikvariskt värde,reservoarpennor, glasögonbågar och urboetter. Som jag i det följande kommeratt beröra gäller i princip vissa minimikrav i fråga om ädelmetallarbetens finhaltför att de skall få säljas yrkesmässigt här eller införas till riket. Enligtgällande förordning (1956: 328) om kontroll å ädelmetallarbeten skalltillverkaren anbringa ansvarsstämplar på arbeten som han förfärdigat, medan mynt- och justeringsverket skallanbringa kontrollstämplar på dem. Ansvarsstämplar anbringas på arbeten somtillverkats i riket och utgörs av ortsmärke, tillverkarens namnstämpel (tillverkarstämpel)och årsbokstav. Guldarbeten skall också förses med finhaltsstämpel. Påimporterat ädelmetallarbete får inte finnas annan ansvars-stämpel än finhaltsstämpel.Tillverkaren ansvarar för att utfört arbete motsvarar ansvarsstämplar som åsattsarbetet. Kontrollstämpel anbringas på arbetet för att bestyrka attdet motsvarar de i nyssnämnda förordning uppställda fordringarna. KontroUstämpUngenutförs i av mynt- och justeringsverket och i övrigt på ett 100-talandra orter i landet av särskilda kontrollstämplingsförrätta-re. När arbetetlämnas för kontrollstämpling skall det vara försett med ansvarsstämplar ochföretes i sin helhet. Arbeten som kontrollstämplas av mynt- ochjusteringsverket skall undersökas i fråga om finhalten (proberas) före stämpUngen.Hos kontroUstämpUngsförrättarna sker dock stämpling utan föregående probering.Dessförinnan har emeUertid prov tagits för undersökning i efterhand hos mynt-och justeringsverket. Sådana tas stickprovsvis efter verkets bestämmande. I den förut nämnda skrivelsen från mynt- ochjusteringsverket till chefen för hemställde verket om enöversyn av bestämmelsema rörande kontrollen av ädelmetallarbeten. Skälen förverkets framställning har tidigare redovisats. Maj :ts bemyndigandelät jag genom särskild sakkunnig företa en översyn av bestämmelserna om den statiigakontrollen på ifrågavarande område. Översynen resulterade som jag tidigarenämnt i ett särskUt betänkande (Ds Fi 1967:4). I detta föreslogs att denstatliga kontroUstämpUngen på ädelmetallvaror skuUe avvecklas och attbestämmelserna om lägsta finhalter skulle upphöra att gälla. Vidremissbehandlingen av betänkandet framfördes stark kritik mot förslaget omtotal avveckling av den statliga kontrollen och man förordade någon form avsådan kvalitetskontroll. Jag lät med hänsyn härtill ytterligare utreda frågan.I den nu behandlade departementspromemorian föreslås i en särskild lag att den statiigakontroUstämpUngen behålls men att den inte längre skall vara obligatorisk utanske på begäran i varje särskilt faU. Promemorieförslaget i denna del har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av övervägande antalet remissinstanser. Från något hållhar anförts att ändring i reglerna om kontrollstämpling bör undvikas tills nordiskaeller andra internationella överenskommelser föreligger på ifrågavarandeområde. Någon remissinstans har vidare anfört att en övergång från obligatorisktill frivillig statskontroll kommer att medföra en försämring för allmänheten. Äv promemorian framgår att antalet ädelmetallarbeten somkontroll-behandlats uppgick tiU ca 3 milj. samt att med nuvarande resursermöjligheten att närmare undersöka de sålunda stämplade ar- betenakan beräknas till genomsnittligt endast några procent av arbetena. Det sägersig självt att en sådan stickprovsvis gjord kontroll av äddmetallvarorna intekan anses tillfredsställande mot bakgrund av att det helt dominerande antaletarbeten kontrollstämplas utan att undergå en däremot svarande undersökning. Enändring av nuvarande ordning är därför enligt min mening nödvändig. Självfalletkan man i och för sig tänka sig att komma till rätta med nu påtalade problem genomatt utvidga den statliga kontrollverksamheten. För att en sådan utvidgningskall få åsyftad effekt måste en avsevärd förstärkning ske i fråga om både depersonella och tekniska resurserna. Detta kommer emellertid att medförabetydande kostnader. En lämpligare väg synes mig vara att som föreslagits ipromemorian medge möjlighet till statlig kontrollstämpling som får ske efter särskUdbegäran. Eftersom en sådan begäran regelmässigt bör leda tiU att detifrågavarande föremålet proberas före kontroUstämpUngen, uppnås betydligtstörre garanti än f. n. för att den åsatta kontrollstämpeln svarar mot arbetetsfinhalt. Med hänsyn till det anförda förordar jag att den nuvarandeobligatoriska, offentliga kontroUstämpUngen ersätts med en statiig kontrollstämplingsom sker först på begäran i varje enskilt fall. F.n. gäller att tillverkare skall förse ädelmetallarbeten, som tillverkats inomriket, med särskilda ansvarsstämplar. För de närmare bestämmelserna härom harredogjorts i det föregående. I promemorian föreslås bl. a. att även importörskall förse hit införda ädelmetallarbeten med ansvarsstämplar och med en s'ärskUdimportstämpel. Ortsmärke skall dock enligt förslaget inte i fortsättningen hakaraktären av an-svarsstämpd. På grundval av den kritik som anförts motförslaget om en särskild importstämpd anser jag att en sådan inte börföreskrivas. I likhet med flertalet remissinstanser anser jag att den i övrigtföreslagna obligatoriska ansvarsstämplingen är ägnad att bättre än f. n. tUlgodoseallmänhetens anspråk på en riktig deklaration av de i handeln förekommande äddmetallprodukterna.Som föreslagits i promemorian bör ansvarsstämplingen kontrolleras genomstickprovsvis gjorda undersökningar. Härigenom skapas ett tillfredsställandeskydd mot missbruk. Denföreslagna kontroll- och ansvarsstämplingen avses i promemorian gälla denyrkesmässiga handeln med ädelmetallarbeten. Undantag från lagen skall dock skeför sådana ädelmetallarbeten som i stort sett redan enligt gällandelagstiftning är undantagna från tillämpningsområdet. Någon erinran har intevid remissbehandlingen anförts i detta avseende och jag biträder förslaget.Från lagen kommer sålunda att undantas sådana arbeten som uteslutande äravsedda för medicinsk, vetenskaplig eller industriell användning eUer harantikvariskt värde. Härutöver bör undantag kunna medges, om särskilda skälföreligger. Som exempel på sådana undantag kan nämnas föremål somglasögonbågar, urboetter och pennor samt ädelmetallarbeten som är av ringavärde. Det bör ankomma på Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. bestämmeratt i särskUd ordning utfärda närmare bestämmelser härom. Frånnågot håll har framförts önskemål om att även personer som inte yrkesmässigthandlar med ädelmetallarbeten på begäran skall kunna erhålla offentligkontrollstämpel. Som exempel har nämnts amatörtillverkare av ädelmetallarbeten.Jag kan för min del inte finna någon anledning att utesluta enskUd person, somi icke yrkesmässig verksamhet tillverkat visst föremål av ädelmetall, frånmöjlighet att få detta kon-trollstämplat. Jag förordar därför att denföreslagna lagen utformas med beaktande av det nu anförda. Ipromemorian föreslås att begreppet ädelmetallarbete skall förbehållas föremålsom innehåller viss lägsta finhalt guld, silver eller platina. Detta harkritiserats bl. a. från den synpunkten att de allmänt använda benämningarnaguld-, silver- och platinaarbete därigenom lämnas utanför begreppsbestämningen.Som några remissinstanser påpekat skulle till följd härav dessa benämningarkunna användas i fråga om arbeten, som inte håller föreskrivna minimihalter.Allmänheten skulle därvid kunna vilseledas. Jag delar uppfattningen att denlegala definitionen bör avse guld-, silver- och platinaarbeten med begreppet ädelmetallarbetesom en gemensam benämning och att dessa benämningar i den yrkesmässiga handelnfår användas endast för ädelmetallvaror som håller föreskrivna minimihalter. SjälvfaUetavses med ädelmetallarbete också sådant arbete som utgör legering av guld,silver eller platina.