prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Förvaltningsdomslolskommittén.Kommittén föreslår alt administrativ domstol skall pröva besvär överlänsstyrelses beslut inte blott rörande anteckning i föreningsregister ulanäven i elt flertal andra ärenden enligt lagen om ekonomiska föreningar,nämligen ärenden rörande medgivande enligt 14 §, rörande utseende ellerentledigande av revisor, rörande revisors rätt atl anlita medhjälpare, rörandeutlysande av föreningsstämma samt rörande förklaring som avses i 103 § 2 mom.Samtliga dessa mål skall enligt kommitténs förslag avgöras av kammarrätt.Belräffande frågor om tillstånd för annan än här i landet bosatt svenskmedborgare att vara styrelseledamot m. m. i ekonomisk förening föreslårkomraittén att förekommande besvär fortfarande skall prövas av Kungl. Remissyttrandena.Kommitténs förslag tillstyrks av regeringsrättens ledamöter och Sverigesadvokatsamfund. Departementschefen.I överensstämraelse med komraitténs förslag och med vad jag har förordatbeträffande besvärsmål enligt lagen (1944: 705) om aktiebolag föreslår jag allbesvärsmål rörande tillämpningen av lagen om ekonomiska föreningar i allmänhetskall prövas av kammarrätt. Härför talar målens rättsliga karaktär. Jagansluler mig också till kommitténs förslag att besvärsärenden rörande rätt förannan än här i landet bosatt svensk medborgare att vara styrelseledamot m. m.i ekonomisk förening skall avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Även detlaställningstagande överensstämmer med vad jag har förordat föraktiebolagsärendenas del. Det rör sig här om ärenden i vilka enligt lagen Kungl.Maj:t kan välja mellan alt besluta själv eller att överlämna beslutanderättentill annan myndighet. Bestämmelserom den av mig förordade kompetensfördelningen har tagits in iändringsförslaget. Lagförslaget innehåller också vissa ändringar av redaktionellnatur saml en bestämmelse varigenom besvärsliden i mål om förenings avförandeur föreningsregistret enligt 74 § blir densamma som besvärstiden i övriga målom anteckning i föreningsregistrel. Förslaget till lag om ändring i lagen (1948:218) om sambruksföreningar Med stöd av 2 § 14:o sjätte ledet regeringsrätlslagen avgörregeringsrätten besvärsmål om anteckning i del av lantbruksstyrelsen fördaregistret för sambruksföreningar, övriga besvärsärenden enligt lagen omsambruksföreningar prövas av Kungl. Maj:l i slatsrådet. Blandde ärenden som f. n. avgörs i konselj märks besvär över lantbruks- Maj:ts proposition nr 1971 177 styrelsens beslut rörande prövning av val av revisor (35och 54 §§), rörande utfärdande av instruktion med föreskrifter omrevisionsuppdrags fullgörande (36 och 54 §§), rörande utlysande avföreningssammanträde (43 och 54 §§) samt rörande medgivande attsambruksförenings verksamhet får fortsättas fastän antalet föreningsmedlemmarhar sjunkit under fem eller det lägre antal sora Kungl. Maj:t kan ha medgivit(51 §, jämförd med 4 §). I några ärenden tillkommer enligt lagen rätten attfatta beslut Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ts förordnande,lanlbruksslyrelsen. Detta gäller ärenden om tillstånd dels att såsomsambruksförening registrera förening vilken har till ändamål att bedrivaföreningsjordbruk på annan arrenderad fastighet än sådan sora arrenderats avkronan (1 §), dels att till raedlem anla annan än svensk medborgare som ärkunnig i jordbruk eller äger annan för verksamheten behövlig yrkeskunskap (4§). Fråga om tillstånd för annan än här i landet bosalt svensk medborgare altvara likvidalor i sambruksförening prövas enligt lagen av Kungl. Maj :t ellermyndighei som Kungl. Maj :t förordnar (54 §, jämförd med 76 § lagen omekonomiska föreningar). Bestäraraelse om besvär över beslut avlantbruksstyrelsen att vägra registrering saknas i lagen om sambruksföreningarmen finns i 5 § kungörelsen (1948:219) om registrering av sambruksföreningar. Förvaltningsdomstolskommittén.Kommittén föreslår atl flertalet besvärsärenden rörande sambruksföreningarskall avgöras av kammarrätt. Undantag görs bara för ärenden om utfärdande avinstruktion med föreskrifter för revisionsuppdrags fullgörande och sådanaärenden i vilka enligt lagen om sambruksföreningar beslutanderätten i förstahand ligger hos Kungl. Maj:t men Kungl. Maj:t har begagnat en i lagen givenmöjlighel att överlåta prövningen till underordnad myndighei. I sislnämnda tvåtyper av ärenden skall enligt kommitléns förslag prövningen av anförda besvärankomma på Kungl. Maj:t i statsrådet. Remissyttrandena.Kommitténs förslag tillstyrks av regeringsrättens ledamöter ocb Sverigesadvokatsamfund. Lantbruksstyrelsen omtalar all endasl två sambruksföreningar f.n. är i funktion och alt Kungl. Maj:t inte har begagnat möjligheten att tilllanlbruksslyrelsen delegera beslutanderätten enligt 1 och 4 §§ lagen omsambruksföreningar. Enligt styrelsens mening överväger den rättsligaprövningen i ärenden enhgt nämnda lagrum. Vad angår besvärsärenden enligt 51 §ifrågasätter styrelsen om inte prövningen får ske mera från jordbruksekonomiskaän rättsliga synpunkter. Enligt styrelsens uppfattning har kommittén knappastförebragt tillräckliga skäl för att nu gällande besvärsordning bör överges. Vid fördelningen av beslutanderätten ibesvärsärenden rörande sambruksföreningar torde samma principer böra följassom vid kompetensfördelningen i fråga om ärenden enligt lagen (1951: 308) omekonomiska föreningar och lagen (1938: 96) ora understödsföreningar. Ienlighet härmed föreslår jag att flertalet besvärsärenden rörandesambruksföreningar Maj.ts proposition nr 1971 skall prövas av kammarrätt och att bara i några typer avärenden angående sådana föreningar besvärsprövningen skall ankomma på Kungl,Maj :t i statsrådet. Utnyttjar Kungl, Maj :t den i lagen om sambruksföreningargivna möjligheten att till underordnad myndighet delegera beslutanderättenenligt 1 eller 4 § eller 54 §, jämförd med 76 § lagen om ekonomiska föreningar,bör besvär över den underordnade myndighetens beslut avgöras i konselj. Vidaretorde i överensstämmelse med kommitténs förslag Kungl. Maj:t i statsrådet börapröva besvär över lantbruksstyrelsens utfärdande av instruktion för revisor.Dessutom förordar jag att Kungl. Maj:t i statsrådet skall handlägga besvär överlantbruksstyrelsens beslut enligt 51 § lagen om sambruksföreningar rörandemedgivande för sådan förening alt fortsätta verksamhelen faslän antalet föreningsmedlemmarhar sjunkit under det föreskrivna. Denna ordning synes vara den lämpligastedärför atl det enligt 4 § ankommer på Kungl. Maj:t att pröva huruvidasambruksförening skall kunna vinna registrering ehuru den har blott tre ellerfyra medlemmar. Bestämraelser om den av mig förordadekompetensfördelningen i fråga om mål enligt lagen om sambruksföreningar hartagits in i ändringsförslaget. Rörande kammarrätts behörighet att avgöra besväröver lantbruksstyrelsens beslut att vägra registrering torde bestämmelse börameddelas i ell senare sammanhang. Förslaget till lag om ändring i religionsfrihetslagen(1951: 680) Religionsfrihetslagen innehåUer bl. a.bestämmelser ora medlemskap i . Enligt lagen tillkommer det iallmänhet pastor att handlägga frågor om sådant medlemskap. Maj:t kanuppdra åt svensk diplomatisk eller konsulär ämbetsman i främmande stat althandlägga fråga som enligt lagen ankommer på pastor (14 §), Besvärsmål ombeslul eller åtgärd rörande medlemskap i prövas av regeringsrättenmed stöd av 2 § 15 :o andra ledet regeringsrättslagen. och remissyttrandena.Kommittén föreslår alt mål om tillämpning av religionsfrihetslagen skallavgöras av kammarrätt. Domkapitlen och stiftsnämnderna i och Linköpingförklarar att de inte har något att erinra mot förslaget. Jag ansluter mig tUl kommitténsförslag om behörighet för kammarrätt alt handlägga mål rörande tillämpning avreligionsfrihetslagen. Vad angår fullföljdsordningen i fråga om pastors besluteller åtgärd enligt lagen behövs ingen lagändring. Den nuvarande hänvisningen i15 § lill bestämmelserna om klagan i fråga rörande kyrkobokföring ärtillräcklig. Beträffande beslut eller åtgärd av sådan ämbetsman som avses i 14§ torde en besvärsbestämmelse böra införas i lagen. i ämnet hartagits in i ändringsförslaget. Lagändringen torde inte vara av den natur attkyrkomötets samtycke behöver inhämtas. Kungl Maj:ts proposition nr 30 är 1971 179 Förslaget tUl lag om ändring i allmännaransoneringslagen (1954: 280) Enligt 2 § 14: o tolfte ledetregeringsrättslagen ankommer det på regeringsrätten alt avgöra besvärsmål omförbud för näringsidkare att vidare driva handel med eller i sin rörelseanvända förnödenhet, beträffande vilken reglering genomförts med stöd av 2 §aUmänna ransoneringslagen, eller om vägrad återkallelse av sådant förbud (36och 37 §§). Med stöd av 2 § 17: o nionde ledet regeringsrättslagen avgörregeringsrätten vidare besvärsmål enligt allmänna ransoneringslagen omföreläggande vid vite och uldömande av vite (23 §). övriga besvärsärendenenligt sistnämnda lag prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Koraraittén föreslår att de besvärsmål enligt allmännaransoneringslagen, som avgörs av regeringsrätten, skall prövas avkammarrätt. Vidare föreslår kommittén att raål ora återkallelse avransoneringsbevis (16 §) skall prövas av kammarrätt, eftersom dessa mål rör enrättsfråga och kan vara av slor betydelse för den enskilde. Något behov av altförbehålla Kungl. Maj:t i slatsrådet prövningen av dessa mål anses inteföreligga, övriga besvärsärenden enligt lagen bör enligt kommitténs mening äveni fortsättningen avgöras i konselj. Komraitténs förslag tillstyrks avregeringsrättens ledamöter. Jag ansluler mig till kommitténsförslag rörande kompetensfördelningen i fråga ora besvärsmål enligt allmännaransoneringslagen. Bestämmelser ora vilka raål som skall handläggas av kammarrätthar lagils in i ändringsförslaget. Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1954: 579) omnykterhetsvård Enligi 2 § 17 :o andra ledetregeringsrättslagen ankomraer det på regeringsrätten att avgöra besvärsmålenligt lagen om nykterhetsvård. I överensstämmelse medförvaltningsdomstolskommitténs förslag förordar jag att besvär översocialstyrelsens beslut av generell natur enligt lagen om nyklerhelsvård skallavgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet och att i övrigt talan mot samtligaöverklagbara beslut enligt lagen, vilka meddelats av länsstyrelse ellersocialstyrelsen och belräffande vilka någon besvärsberätligad kan finnas, skallprövas av kammarrätt. Bestämmelser om den av mig förordadekompetensfördelningen har tagits in i ändringsförslaget. 55 och 56. Förslagen tUl lag om ändring i lagen (1955:183)om bankrörelse och till lag om ändring i lagen (1055: 416) om sparbanker Enligt såväl lagen om bankrörelse som lagenom sparbanker är bankinspektionen på en gång registreringsmyndighet ochtillsyns- Maj:ts proposition nr 1971 Med stöd av 2 § 14:o sjätte och fjortondeleden regeringsrättslagen avgör regeringsrätten besvärsmål om anteckning i bankregistretoch sparbanksregistret samt besvärsmål om andra beslut av regislreringsmyndighetenför bankaktiebolag och sparbanker i ärenden rörande sådana företag. Besväröver tillsynsmyndighelens beslul enligt lagen ora bankrörelse och lagen omsparbanker bandläggs av Kungl. Maj:t i slatsrådet. Enligt enundantagsbestämmelse i 2 § 17:o nionde ledet regeringsrätlslagen gäller dettaäven i fråga om klagan över tUlsynsmyndighetens beslul om föreläggande vidvite. och remissyttrandena.Komraittén föreslår ingen annan ändring beträffande kompetensfördelningen imål om bankaktiebolag och sparbanker än att de mål som avgörs av regeringsrättenskaU i försia hand prövas av kammarrätt. Förslaget tillstyrks avbankinspektionen och . Jag ansluter mig till kommitlénsförslag atl besvär över beslut av registreringsmyndigheten för bankaktiebolagoch sparbanker skall handläggas av kararaarrätt. När det gäller besvär översådana beslut enligt lagen om bankrörelse och lagen om sparbanker som ankommerpå tillsynsmyndigheten synes det ändamålsenligt att i enlighet med kommitténsförslag besvärsprövningen ligger kvar hos Kungl. Maj:t i slatsrådet. a. det förhållandet att dessa besvärsärenden i allmänhet är avbankteknisk natur eller rör lämplighets- och ändamålsenlighetsfrågor samt attavgörandena i en del fall kan få karaktären av ekonomisk politik. Prövningen ikonselj bör omfatta även ärenden om föreläggande vid vite. Bestämmelser om den av mig förordade kompetensfördelningenhar tagits in i ändringsförslagen. Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1956: 216) omjordbrukskasserörelsen I jordbrukskasserörelsen ingår delsjordbrukels kreditkassor, vilka utgörs av jordbrukskassor och centralkassorför jordbrukskredit, dels en riksorganisation. Kreditkassorna ochriksorganisationen skall registreras som ekonomiska föreningar.Lagbestämmelserna ora ekonomiska föreningar äger motsvarande tillämpning ifråga om kredilkassorna och riksorganisationen, om inte annat följer av lagenom jordbrukskasserörelsen (1 §). Jordbrukskasserörelsen står under tiUsyn avbankinspektionen. Efter lagändring, som trätt i kraft ,registreras kreditkassorna och riksorganisationen inte hos länsstyrelsernautan hos tillsynsmyndigheten och prövar tillsynsmyndigheten ärenden omstadfäslelse av jordbrukskassas stadgar och om godkännande av sådan kassa. Ifråga om tillsynsmyndighetens befattning med jordbrukskasserörelsen gäller istort sett Maj:ts proposition nr 1971 181 vad som är föreskrivet om länsstyrelse såvitt avserekonomiska föreningar (5 och 7 §§). Med stöd av 2 § 14: o sjätte ledet regeringsrättslagenavgör regeringsrällen besvärsmål om anteckning i bankinspektionensföreningsregisler för jordbrukskasserörelsen, övriga besvärsärenden angåendejordbrukskasserörelsen prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Enligt enundantagsbestämmelse i 2 § 17:o nionde ledet regeringsrätlslagen gäUer deltaäven i fråga om klagan över tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande vidvite. Då komraittén lade framsitt betänkande tillkom del länsstyrelserna att fatta vissa beslut rörandejordbrukskasserörelsen med stöd av jordbrukskasserörelselagens hänvisning tilllagen om ekonomiska föreningar. I denna lag föreslagen kompetensfördelningskulle därför i dessa delar gälla även jordbrukskasserörelsen. Såvitt angårövriga ärenden föreslår komraittén att besvär över tillsynsmyndighetens ochlänsstyrelses beslut enligt lagen om jordbrukskasserörelsen skall prövas avKungl. Maj:t i statsrådet. Detta gäller även överklaganden av tillsynsmyndighetensbeslul om föreläggande vid vite. Kommitténs förslag tillstyrks avbankinspektionen och . Genom lagändringar åstadkomsen samordning av rörelsereglerna för affärsbanker, sparbanker och jordbruketskreditkassor så att dessa bankinstitut får rätt atl på likartade villkor drivaaUa inom bankväsendet förekommande rörelsegrenar. överfördes vissauppgifter beträffande jordbrukskasserörelsen från länsstyrelserna tillbankinspektionen. Mot denna bakgrund synes övervägande skäl tala för attkompetensfördelningen i fråga om besvärsärenden angående jordbrukskasserörelsenbör följa samma huvudlinjer sora jag har förordat i fråga om besvärsärendenaenligt lagen om bankrörelse och lagen om sparbanker. I enlighet härmed föreslår jag att i 82 § lagen omjordbrukskasserörelsen föreskrivs att talan mot tillsynsmyndighetens beslul,varigenom registrering vägrats, skall föras hos kammarrätt och att i sammaordning talan skall föras mot beslut om sådan förklaring som avses i 103 § 2mom. lagen om ekonomiska föreningar. Beträffande samtliga övriga beslut, somtillsynsmyndigheten meddelar med stöd av lagen om jordbrukskasserörelsen, börgälla att anförda besvär skall prövas av Kungl. Maj:t i slatsrådet. Behövliga bestämmelser om kompetensfördelningen har tagitsin i ändringsförslaget. Förslaget tUl lag om ändrmg i lagen (1963: 76) omkreditaktiebolag Förekommande besvärsärenden enligtlagen om kreditaktiebolag avgörs f. n. av Kungl. Maj:t i statsrådet. På grundav en undantagsbestämmelse i 2 § 17:o nionde ledet regeringsrättslagen gäller Maj:ts proposition nr 1971 detta också beträffande besvär över tillsynsmyndighetensbeslut om föreläggande vid vite. I överensstämmelse medförvaltningsdomstolskommitténs förslag förordar jag att nuvarandebesvärsordning behålls. För att lagen om behörighet för kammarrätt att prövavissa mål inte skall bli tilllämplig på mål om vitesförelägganden enligt lagenora kreditakiiebolag har det varit nödvändigt att förklara att målen skallprövas i statsrådet. Förslaget tm lag om ändring i lagen (1956: 2) omsocialhjälp Förslaget innebär inte någon ändring igällande kompetensfördelning mellan Kungl. Maj:t i statsrådet och administrativdomstol. Någon ändring har heller inte förordats vare sig av förvaltningsdomstolskommitténeller av remissinstanserna. Ändringen i 58 § har tillkommit för att förhindra atlsamma fråga prövas av mer än en kammarrätt i faU då mål om ersättning avkommun behandlats av två eller flera länsstyrelser och besvär anförts över merän en länsstyrelses beslut, I överensstämraelse med vad jag har anfört börmöjlighet öppnas att anföra besvär över kammarrätts beslul hosregeringsrätten, Klago-förbudet i 60 § har därför utgått. Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1961: 332) omhandräckning Beslut om handräckning enligt lagenmeddelas av . Enligt 8 § får talan mot länsstyrelses beslut omhandräckning samt om undantagande från taxeringsrevision av handling, somomhänder-tages vid förrättningen, föras hos Kungl, Maj:t, Sådana besvärsmållorde prövas av regeringsrätten med stöd av 2 § 18:o regeringsrätlslagen. Förslaget innebär, i överensstämmelse med vadförvaltningsdomstolskommittén har förordat, alt besvär över länsstyrelsesbeslul enligi förordningen skall anföras hos kammarrätt. Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1956:618) omallmänna Lagen om allmänna sammankomster ägertillämpning på allmän sammankomst som hålls för överläggning, opinionsyttringeller upplysning i allmän eller enskild angelägenhet eller som är att hänföratill föreläsning eller föredrag för undervisning eller meddelande av allmäneller medborgerlig bildning eller till religionsövning. Bestämmelserna gälleräven om vid sammankomsten förekommer mindre inslag som avser under- Maj:ts proposition nr 1971 183 hållning eller förströelse (1 §). För hållande av allmänsammankomst krävs i viss utsträckning tillstånd av eller anmälan tillpolismyndigheten. Vid prövning huruvida tillstånd bör meddelas skall beaktasvikten ur allraän synpunkt av att församlingsfriheten upprätthålls. Befrielsefrån anmälningsskyldighet kan medges anordnare beträffande sammankomster avvisst slag (3 och 4 §§), Anordnare av allmän sammankomst skall rätta sig efterde föreskrifter som polismyndigheten meddelar i fråga om ordning och säkerhel(7 §). Under vissa förutsättningar kan polismyndighet inställa eller upplösaallmän sammankomst eller förbjuda förnyande av sådan sammankomst (10 och 11§§). Beträffande innehållet i övrigi i lagen om allmänna sammankomster skallhär nämnas att efter Kungl. Maj:ls bemyndigande kan förordna attallmän sammankomst inte får hållas inom länet eller del av länel, ora en sådaninskränkning är påkallad med hänsyn lill farsot eller krig ra, ra, (2 §),kan vidare förordna ora utvidgning av tillärapningsorarådel förregeln om anmälan till polismyndighet rörande allraän sararaankorast (4 §),Tillträde till allraän sammankomst får inte vägras polischefen i orten ellerannan som företräder polismyndigheten. kan föreskriva attäven den som utses därtUI av annan myndighet skall ha rätt att närvara vidallmän sararaankorast (9 §). Vid allmän sararaankorast, som ej utgör led iundervisningen vid högre läroanstalt, får hypnotiska eller därmed likartadeexperiment förekomma endast om funnit det kunna ske utan våda(12§). Med stöd av 2 § 16:o första ledet regeringsrättslagentorde regeringsrätten vara behörig att avgöra besvärsmål rörandesocialstyrelsens medgivande till hypnotiska eller därmed likartade experiment.Besvär över andra beslut enligt lagen om allmänna saramankoraster prövas avKungl. Maj:l i statsrådet. Vid kompetensfördelningenav målen rörande aUmänna sammankomster bör enligt kommitténs mening i förstahand liUses att så starka garantier sora möjligt erhålls för att församlingsfriheteninte kränks. Intresset härav är så starkt att det synes klart överväga detintresse som i och för sig finns av en enhetlig handläggning av, å ena sidan,ärenden enligt allraänna ordningsstadgan (1956: 617) vUka enligt kommitlénsförslag i allmänhet skall prövas av Kungl. Maj:t i slatsrådet och, å andrasidan, raotsvarande ärenden enligt lagen om allmänna sammankomster. Kommitténföreslår därför att det skall tillkomma kammarrätt att pröva mål om tillståndalt anordna allmän sammankomst, mål om befrielse från anmälningsskyldighetbelräffande sådan sammankomst samt mål som kan uppkomma på grund avbestämmelserna i 7, 10 och 11 §§ lagen ora allraänna sammankomster, övrigabesvärsärenden enligt lagen, däribland besvär över beslut ianledning av ansökan om medgivande till hypnotiska eller därraed likartade experiment,bör Maj-.ts proposition nr 30 är 1971 däremot enligt kommitténs mening prövas av Kungl. Kommitténs förslag tillstyrks avregeringsrättens ledamöter. förordar däremot all besvärsärendenaenligt lagen om allmänna sammankomster prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet.Såsom skäl härför anförs främst att ärendena inrymmer högsl belydande inslag avordnings- och säkerhetsfrågor samt atl dessa inslag harblivit alltmer dominerande. Vidare åberopas fördelen av en enhetligfullföljdsordning för dessa ärenden och ärendena enligt allmänna ordningsstadgan.Även länsstyrelserna i och anser att ärendena enligtlagen om allmänna sammankomster bör prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Lagen om allmänna sammankomsterinnehåUer föreskrifter om de begränsningar i församlingsfriheten, som betingasav hänsyn till allmän ordning och säkerhel. Efiersom det yttersta ansvaret förupprällhållande av allmän ordning och säkerhet ankommer på Kungl. Maj:t, anserjag att besvär över länsslyrelsens beslut rörande tillämpningen av denna lagbör prövas av Kungl. Maj:l i statsrådet. Vad angår besvär över socialstyrelsensbeslut om medgivande till hypnotiska eller likartade experiment synes ärendenavara av den karaktären att prövningen i sista instans lämpligen bör ligga hosKungl. Maj:t i statsrådet. Bestämmelse om atl Kungl. Maj:t i statsrådet skallpröva samtliga besvärsärenden enligt lagen om allmänna sararaankomster hartagils in i ändringsförslaget. Lagförslagel innehåller också vissaredaktionella ändringar. Förslaget till lag om ändring i strålskyddslagen(1958:110) Med stöd av 2 § 16:o fjärde ledetregeringsrätlslagen avgör regeringsrätten besvärsmål om beslul i särskilda fallrörande tillstånd, förbud, föreläggande eller föreskrifter enligtslrålskyddslagen, om inte beslutet rör fråga som avses i 5 § tredje stycket(föreskrifter i anslutning till tillstånd enligt atomenergilagen, 1956: 306)eller 12 § första stycket (dispens från krav på viss ålder och vissthälsotillstånd för den som används till radiologiskt arbete). Sistnämnda frågoroch övriga besvär över strålskyddsmyndighetens beslut enligt strålskyddslagenprövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Kommittén föreslår endastden sakliga ändringen beträffande kompetensfördelningen i fråga om besvär överstrålskyddsmyndighetens beslut enligt strålskyddslagen att de mål som avgörsav regeringsrätten skall prövas av kammarrätt. Enligt kommitténs förslag skallföreskrifter om kompetensfördelningen tas in i strålskyddslagen. I anslutninghärtill föreslår kommittén, för vinnande av överensstämmelse med terminologini lagen i övrigt, att beskrivningen av de mål Maj.-ts proposition nr 1971 185 enligt strålskyddslagen som skall handläggas av kammarrättgörs utförligare än den nuvarande målbeskrivningen i regeringsrättslagen. Kommitténs förslag tillstyrks eller lämnasutan erinran av medicinalstyrelsen och .