prop · FU031 · 1971-12-31 00:00:00 — Det återstår att ikorthet beskriva det tekniska förfaringssättet vid beräkning av budgeteffektermed hjälp av den här använda modellen. Först beräknas förändringen i statens,kommunernas och bostadsbyggandets volymmässiga direkta efterfrågan på realaresurser för konsumtions- och investeringsändamål. De olika delsektorernasfinansiella sparande framkommer som skiUnaden mellan totala inkomster och samtligautgifter för konsumtion, realinvestering och icke finansiella transfereringar.När det gäller bostadssektorn kan dess investeringar i löpande priser tas somuttryck för sektorns finansiella sparande. 'Modellen kan uppfattas som en i vissa avseenden förenklad och schematisk version av en något merakomplicerad modell för beräkningar av budgeteffekter som har utarbetats avprofessor för : s räkning (: "Fiscal Policy in Seven countries 19551965",1969). Denna modell relaterades relativt utförligt i denreviderade nationalbudgeten . Bil.1 Preliminär nationalbudget 151 fr. o. m. 1968 tillämpade systemet för statiigbostadsfinansiering innebär dock att ägare av bostadshus, när vissa rekvisitär uppfyllda, även fär låna för att betala på fastigheten belöpanderänteutgifter. Bostadssektorns negativa finansiella sparande har av dennaanledning ökats något i negativ riktning utöver själva investeringsbeloppet.Den sammantagna offentliga sektorns finansieUa sparande de olika åren deflaterasmed bruttonationalproduktdeflatorn respektive år, varefter förändringarnamellan åren framräknas. Förändringstalen för denna variabel anses här utgöraett mått på den indirekta efterfrågeeffekt som utgår från den offentligasektorn. Därefter adderas den direkta och den indirekta efterfrågepåverkan samtuttrycks i procent av bruttonationalprodukten priser respektive år.Även i övrigt har 1959 valts som bas för fastprisberäkningarna. De resultat som erhåUsnär modellen appliceras på den sammantagna offentiiga sektorn och dess häranvända delsektorer framgår i nedanstående uppställning, vilken även ger enuppfattning om de kalkylerade efterfrågeeffekter som utgår från de olikadelsektorerna. I diagram 1 återfinns en grafisk presentation av denefterfrågepåverkan som beräknas utgå från den sammantagna offentliga sektorn. I den använda modellen ärförändringarna i den utvidgade offentliga sektorns finansiella sparande en avvariablerna som bestämmer de efterfrågeeffekter, som utgår frän den offentligasektorn. Till följd av skattesystemets konstruktion påverkas det offentligasinkomster i hög grad av förändringar i aktiviteten i samhällsekonomin och deoffentligas utgifter torde inte heller vara helt opåverkade därav.Förändringar i det finansiella sparandet som är resultat av förändringar i densamhällsekonomiska aktiviteten är, i varje fall till den del de utgör effektenav opåräknade eller oregelbundna förändringar, svåra att uppfatta som någotutslag av medveten efterfrågepåverkan utgående frän det offentliga. Det kandärför vara av intresse att försöka konstruera och till-lämpa en serie överdet finansiella sparandets utveckling under antagande om ett normaliseratrealekonomiskt förlopp. Det synes härvid rimligt att utgå från en utveckling avbruttonationalproduktens tillväxt motsvarande den potentiella tillväxten.Utomordentligt sofistikerade resonemang kunde användas för att nå fram tillden potentiella tillväxten . Här har emellertid heltskönsmässigt valts att anse att den potentiella tillväxten för perioden19601964 ungefärligen motsvaras av den genomsnittliga tillväxten frän 1958till 1964. För tiden därefter har antagits en ärlig potentiell tUlväxt motsva- iEftersom en förändring av den offentiiga sektorns finansiella sparande närdetta går i negativ riktning, utgör ett bidrag till övrigasektorers disponibla inkomster, disponibla i den bemärkelsen att även indirekta skatteravräknats, skulle det ha varit konsekventatt deflatera motsvarande budgeteffekter med en nettoprisindex ochställa dem i relation till bruttonationalprodukten beräknad till faktorkostnad i stället för till marknadspris. En sådan justering skulle emellertid inte ändra huvuddrageni de beräkningsresultat som erhållits. Prop.1971:1 Bilaga 1 Finansplanen Denoffentliga sektorns kalkylerade inverkan på samhällsekonomin 19611971 Procent av bruttonationalprodukten, 1959 årspriser. \,,j -1,0 A = Den sammantagnaoffentliga sektoms inverkan på den samlade efterfrägan. B = Den sammantagnaoffentliga sektorns inverkan på den samlade efterfrågan då vissa automatiskaeffekter på det offentligas inkomster eliminerats. rande den tillväxt som uppnåddes 1965. I den mänbruttonationalproduktens faktiska tillväxt avvikit från den potentiella, haren del av avvikelsen endera tillfallit det offentiiga i form av skatter ellersocialförsäkringsavgifter eller alternativt bortfallit därifrån. Denna del kansägas utgöras av den totala marginella skatte- och avgiftskvoten. Det är synnerligensvårt att rekonstruera en hypotetisk marginell skattekvot somskulle ha rätt just . I stället har här valts att på skillnaden mellanfaktisk och hypotetisk tillväxt applicera den konstateradeskattekvoten (dvs. förhållandet mellan å ena sidan summan av skatter ochsocialförsäkringsavgifter samt bruttonationalprodukten ä den andra). Effektenpå det finansieUa sparandet av avvikelser från potentiell tillväxt torde därmedunderskattas. Kalkyle-ringsmetoden kan emellertid försvaras, om man anläggerdet betraktelsesättet att alla förändringar av den genomsnittliga skattekvotenutgör utslag av medvetet handlande ("åtgärden" att låta skattekvotenstiga eller falla), även i sådana faU där de inträffar i samband med oväntadeeller oregelbundna förändringar av aktivitetsnivån och oavsett om de realiserasutan att någon förändring vidtas av gällande skatteregler.i Med ett sådantbetraktelsesätt kan en oförändrad skattekvot ge ett mått pä skatteautomatikenvid oväntade eller oregelbundna förändringar av akivitetsnivån isamhällsekonomin. Även vissa offentiiga utgifter influeras avaktivitetsnivån och syssel- ' 1 viss utsträckning kan emellertidförändringar av den genomsnittiiga skattekvoten tänkas ha sin grund i oväntadeeller oregelbundna förändi ingår avseende inte blott aktivitetsnivån utan äventakten i lönedeflatorns utveckling. 1 Preliminär nationalbudget 153 -2,3 -0,4 -0,1 -0,1 -0,4 -0,4 sättningsnivån, exempelvis utgifterna förarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Det verkligt svära problemet, när det gäller utgifterna, består dock i att bedöma hur det offentiiga skulle ha ageratvid en väsentligt annorlunda inkomstsituation. Ett flertal olika, men i ochför sig rimliga, hypoteser härom kan uppställas, men kanknappast någon anses vara sannolikare ännågon annan. Än mindre kan någon ostridigt beläggas. Under sädanaomständigheter har det förefallit rimligt att helt bortse från s. k. automatiska effekter på utgiftssidan av marginellaförändringar i aktivitetsnivån. Det kan förmodas att det faktiskautslaget på det finansiella sparandet vid avvikelser frän potentiell tillväxthärigenom tenderar att överskattas. Den troliga effekten går således i enriktning motsatt den som följer av förenklingen på inkomstsidan. Den metod som valtsför att beräkna det finansieUa sparandet, vilket skulle ha framkommit om tillväxttakten hade motsvarat denpotentiella, innebär sålunda att tUl det faktiska finansiella sparandet harlagts eller dragits ifrån det belopp somframkommer, när den faktiska årliga skattekvoten har applicerats på skillnadenmellan den realiserade och hypotetiska bruttonationalprodukttillväxtenrespektive är. Detta hypotetiskafinansiella sparande har ersatt det faktiska i modellen och en kurva utvisandedet resultat som då erhålls har inlagts i diagrammet. Som synes är det en mindre skillnad mellan deefterfrågeeffekter som de två kurvorna indikerar. SkUlnaden kan sägasvara ett tentativt mått på effekter avrenodlad budgetautomalik, dvs. den del av förändringen som kan återföraspå oväntade eller oregelbundna förändringar i beskattningens inkomstunderlag.Det är naturligt att de tvä kurvorna nära sammanfaller då denfaktiska tillväxten i stort sett motsvarat den potentiella. Såsom också kanväntas går kurvorna isär (och kan eventuellt förbli på avstånd frän varandra),när samhällsekonomin övergår från en sUuation med en tillväxt som nära motsvararpotentiell tillväxt, till en tUlväxttaktsom i ena eller andra riktningen påtagligt avviker från den potentiella. Dettavar fallet bl. 1964 och 1969, vilket tydligt framgår i diagrammet. Prop.1971: 1 Bilaga 1 Finansplanen 154 Kreditmarknaden börjadeatt stramas åt av 1969. Under loppet av 1969 ochförsta hälften av 1970 skärptes kreditpolitiken ytterligare och under resten av1970 har den varit fortsatt stram. I 1970har utvecklingen på kreditmarknaden och första halvåret 1970relativt utförligt behandlats. föreligger ny information för tredjekvartalet 1970. Kreditmarknaden brukar karakteriserasav stora förändringar gentemot de tre första kvartalen. Förändringarna hardenna gång bedömts vara så stora att någon fullständig kreditmarknadsmatris för1970 ännu inte kan uppställas. De kreditpolitiskaåtgärder som har vidtagits har framför allt berörtaffärsbankerna. Deras totala kreditgivning torde ha uppgått till inte fullt 700milj. under de tre första kvartalen 1970 att jämföras med nästan 4,5miljarder kr. Minskningen i affärsbankernasdirekta långivning är särskilt markant. Mot en direkt långivning under de treförsta kvartalen 1969 på ca . står en långivning pä något mer än100 milj. kr. I motsats till de treförsta kvartalen 1969, då affärsbankerna i viss män öl;ade sin fordran pästaten, har de 1970 i relativt stor utsträckningminskat sitt innehav av statspapper. En stor del av de frigjorda medlen haröverförts till kreditgivning till bostadssektorn, framför allt i form av köp avhypoteksobligationer. Minskningen av affärsbankernas kreditgivning har nästanuteslutande drabbat näringslivet. Affärsbankernas kreditgivning tillnäringslivet kan beräknas ha uppgått till inte fullt 500 milj. kr. under de treförsta kvartalen 1970 att jämföra med mer än . under motsvarandeperiod 1969. Utvecklingen avaffärsbankernas direkta långivning tUl vissa sektorer av näringslivet kannärmare studeras utifrån de uppgifter som redovisas i tabell 1. Som framgår avtabellen har de utestående lånen till alla de tre redovisade sektorerna minskatmellan . Den största såväl absoluta somprocentuella minskningen redovisas för sektorn "privatpersoner m.m.". Det kan nämnas att krediterna till denna sektor till en del avserutlåning till småföretagare. Affärsbankernas utestående krediter tillindustrin har också minskat men i mindre utsträckning än krediterna tillhandeln. Bil.1 Preliminär nationalbudget 155 Tabell IX: 1. Affärsbankernasutestående län till vissa sektorer av näringslivet 19671970 Inom parentes angesde absoluta förändringarna i milj. kr. Industri 9,1 (529) 10,5(663) 1,0 (73) Handel och servicenä ringar 6,3(332) 12,5(698) 6,3 (393) Privatpersoner m. m. 38,2(1 038) 17,0(640) 12,9(576) Även kreditgivningen från"andra banker" sparbanker, jordbrukskassor och postbanken harunder de tre första kvartalen 1970 väsentligt reducerats jämfört medmotsvarande period . Medan kreditgivningen från "andrabanker" har uppgått till ca . under januariseptember 1969synes den 1970 endast ha uppgått till inte fullt 1miljard kr. Kreditgivningen till näringslivet har minskat något men inte päsamma påtagliga sätt som från affärsbankerna. Andelen krediter till bostadssektornvar betydligt större under de tre första kvartalen 1970 än under m.otsvarandeperiod 1969. I absoluta tal sjönk däremot kreditgivningen till bostadssektorn. Allmänna pensionsfondenär i stort sett den enda långivare på kreditmarknaden som mera avsevärt ökatsin kreditgivning. Av tabell 2 framgår nettoökningen av AP-fondens totalainhemska placeringar fördelade på olika låntagarkategorier. Den ojämförligt största delen av AP-fondenskreditgivning avser krediter till bostadssektorn. I jämförelse med de treförsta kvartalen 1968 har dock dess andel av fondens totala kreditgivningminskat både . Statens andel har successivt ökat medankommunernas andel minskade under de tre första kvartalen 1970 jämfört med motsvarandeperiod både 1968 och 1969. Kreditgivningen till näringslivet har för sammaperiod 1970 hållits oförändrad. Detta innebär att näringslivets andel avfondens totala kreditgivning minskat. Sä gott som hela andelsminskningen hardärvid fallit pä aterlånen, dvs. län som genom framför allt affärsbankernatUlförs marknaden. Eftersom läget på kredUmarknaden skärpts under 1970jämfört med torde inte efterfrågan på dessa krediter ha minskat. Snararetorde bankerna ha uppvisat en relativt stor restriktivitet vid beviljandet avåterlån. Dessa lån inräknas nämligen bland bankernas övriga lån och berörssåledes i motsvarande utsträckning av bl. a. bestämmelsen om ett utlåningstakför affärsbankerna. 1971:1 Bilaga 1 Finansplanen 156 Tabell IX: 2. Allmännapensionsfondens placeringar fördelade på olika låntagarkategorier 1968-1970 Nettobelopp i milj. kr. 13 k v. 1968 De redovisadeuppgifterna överensstämmer inte helt med dem som brukar redovisas ikreditmarknadsmatriser. a. innefattar uppgifterna i tabellen de s. k.aterlånen samt fondens köp av bankers förlagsbevis. Källa: Allmänna pensionsfonden. Som en följd avbudgetöverskottet minskade både ochaffärsbankerna i stor utsträckning sin fordran på staten (jmf. tabell 3).Statens kassamässiga budgetunderskott beräknas uppgå tilldrygt , dvs. ca 800 milj. kr. mindre än under andra halvåret1969. För torde statens nettouppläning ha uppgått till drygt3 miljarder kr., vilket är ungefär 600 milj. kr. mindre än under 1969.Huvudparten därav utgjor- Tabell IX: 3. Statsuppläningens fördelning på olikalångivarkategorier 19681970 1998 (5 200) 1 Preliminär nationalbudget 157 Tabell IX: 4. Kommunernas upplåning på kreditmarknaden ochförändringen av deras likvida tillgångar 19681970 Upplåning 600 Förändring av likvida tillgångar 120 (300) (-400) des av långfristiga obligationslån. I likhet med1969 emitterade staten inga kortfristiga obligationslän. väntas statensfinansiella sparande öka från ca 1,8 till . Även sedanhänsyn tagits till vissa finansiella transaktioner, som torde öka under 1971jämfört med , kan statens uppläningsbehov beräknas bli mindre än 1970 ochuppskattningsvis uppgå till ca . har kommunernasupplåning pä kreditmarknaden beräknats till drygt 700 milj. kr., dvs. enminskning med ca 550 mUj. jämfört med (jmf. tabeU 4). Huvudparten avdenna nedgång har faUit . Kommunernas upplåning utanförkreditmarknaden kan förmodas ha varit obetydligt större än under 1969eller ca 300 milj. kr. De beräkningar som nuföreligger över kommunernas inkomster och utgifter tyder pä att detkommunala utgiftsöverskottet ökade med ca 500 milj. kr. Iförhållande tiU kommunernas ursprangliga planer synes dock utgifterna habegränsats avsevärt. Kreditpolitikens åtstramande effekter har bl. a. kommittUl uttryck i en betydligt lägre upplåning. Eftersom kommunernasutgiftsöverskott uppgått till ca . och deras utlåning tillett hundratal milj. kr. torde deras likvida tillgångar ha minskat med ca 800milj. De kan därmed vid utgången av 1970 beräknas ha uppgått till 4 1/4 miljarderkr., vilket är den lägsta nivån . Med ökade skatteinkomsterunder beräknas det kommunala utgiftsöverskottet reduceras med ca 200 milj.kr. Om man antar att kommunernas totala upplåning 1971 (dvs.inkl. upplåningen utanför kreditmarknaden) blir något större än ,eller totalt ca , skulle kommunernas Ukvida tillgångar förutsatt oförändrad utlåning likväl behöva minska med ytterligareca 400 milj. kr. De totalabostadsinvesteringarna beräknas ha minskat med ca 5 o/o i volym mellan 1969 och1970, vUket värdemässigt skulle motsvaras av Prop.1971:1 Bilaga 1 Finansplanen 158 en ökning med ca 100 milj. kr.Nettoutbetalningarna av de statliga bostadslånen kan beräknas ha varit någotstörre än . Då bostadssektorns totala upplåning undersenare delen av 60-talet regelmässigt har ökat mer än de beräknadeinvesteringsutgifterna, torde upplåningen på kreditmarknaden ändå ha uppgåtttUl ca , dvs. en ökning med ungefär 400 milj. kr. föreliggandeberäkningar tyder på att bostadsinvesteringarna kommer att fortsätta att minskanågot i volym . Värdemässigt torde emellertidbostadsinvesteringarna öka med 450 å 500 milj. kr. De statligabostadslånen väntas öka relativt kraftigt varför ökningen av bostadssektornsupplåning på kreditmarknaden kan beräknas stanna vid ungefär 300 milj. kr. Näringslivets fastainvesteringar beräknas ha ökat med ca 3 o/o i volym 19691970. harlagerökningen varit mycket betydande och vida större än under 1969.Näringslivets totala investeringsutgifter torde därmed värdemässigt ha ökat medca 3,5 mUjarder kr. 1969 och 1970. De beräkningar övernäringslivets finansiella sparande som har kunnat göras pekar mot en försämring av detta på . Näringslivets totalaupplåning på kreditmarknaden kan beräknas ha uppgått till knappt 2,5 miljarderkr. Dä detta innebär en minskning av upplåningen med ca 2 miljarderkr. har utvecklingen av näringslivets likviditet försämrats i enbetydande utsträckning. Upplåningen utanför kreditmarknaden har nämligen intevarit tillräckligt omfattande för att motväga nedgången i den reguljärakreditgivningen. Industrins fastainvesteringar beräknas ha ökat med ca 7,5 o/o i volym mellan 1969 och 1970.Samtidigt har lagerökningen varit mycket betydande. Då vinstmarginalerna synesha varit ungefär oförändrade och upplåningen har minskal i relativt storutsträckning har den försämring av likviditeten som började fortsatti än högre grad under 1970 (jmf. diagram 1). I motsats till 1969synes även de större industri företagens likvida tillgångar ha minskat . Den privata anskaffningenav kapital utomlands, som tilltog , synes hautvecklats vidare . Enligt de uppgifter som föreligger skullebetalningsbalansens s. k. restpost ha uppgått till ca . underde tre första kvartalen 1970 att jämföra med en negativ restpost undermotsvarande period året innan på drygt 450 mUj. Detta kan tyda på ettbetydande inflöde av handelskrediter . Vidare visar posterna"privata långfristiga lån" samt "övriga privata kapitaltransaktioner"högre positiva värden de tre första kvartalen 1970 än åretinnan. Mycket pekar sålunda mot att företagen försökt att parera den inhemska Diagram IX: 1. Likviditetsutvecklingen inom industri och handel19681970 2 kv.3 kv4 kv.1 kv.2 kv.3 kv4kv.l kv.2 kv.3 kv.4 kv, 1968 1969 1970 2 kv.3 kv.4 kv.1 kv.2 kv3 kv.4kv.1 kv.2 kv.3 kv.4 kv. Anm. Uppgifterna omfattarkassa, bank och postgirotillgodohavanden, kortfristiga penningplaceringar samt icke utnyttjad checkräknings- och annanlöpande kredit. (med mer än 500 anställda) samt störrehandelsföretag (med mer än 200 anställda) är totalundersökta. Mindreindustriföretag (200499 anställda) samtmindre handelsföretag (100199 anställda) är urvals-undersökta. På grundav fusioner, nedläggningar m. m. är uppgifterna över de likvida tillgångarnavid olika tidpunkter inte helt jämförbara. Källor: ochkonjunkturinstitutet. kreditåtstramningen dels med en försvagning avlikviditeten, dels med en tilltagande kapitalimport. De avkonjunkturinstitutet gjorda beräkningarna över näringslivets investeringarunder 1971 pekar mot en volymmässig ökning av de fasta investeringarna med ca5,5 o/o medan lagerökningen väsentligt torde reduceras jämfört med . Totaltberäknas näringslivets investeringsutgifter komma att minska med drygt 1miljard kr. Detta tyder pä att näringslivets finansiellasparande kan komma att bli ungefär oförändrat jämfört med . tordeemellertid näringslivets likviditet ha varit ansträngd mot slutet av 1970.Bristande information över likviditetens absoluta storlek och fördelning gördet dock mycket svårt att uppskatta möjligheterna till ytteriigare minskningav de likvida tUlgångarna. Här har räknats med att näringslivets upplåningbehöver öka med ca . Hänsyn har därvid tagitstill den i kapitel I förutsatta högre investeringsvolymen inom industrin. I följande tablå har deolika låntagarnas upplåning och beräknade uppläningsbehov på kreditmarknadensammanställts för åren 1968 1971. 1971:1 Bilaga 1 Finansplanen 160 1968 1969 1970 1971 En summering av de olikalåntagarnas beräknade anspråk på kreditmarknaden ger vid handen attden totala kreditgivningen torde ha uppgått tUl , dvs.en minskning med 2,5 miljarder jämfört med . Låntagarnas samlade anspråk påkreditmarknaden visar på en ökning med . Det bör dock understrykas att uppgifterna inte är attbetrakta som en prognos utan en redovisning av de kreditbehov som synes stå iöverensstämmelse med den "reala" utvecklingen på olika områden. Industrins bruttovinster ochfinansieringsbehov 19641969 Utifrån statistiskacentralbyråns nu föreliggande finansstatistik för företag har utvecklingen avindustrins brattovinstmarginaler t. o. m. I tabell 5 redovisasförändringen av bruttovinstmarginalerna för vissa industrigrupper samt förtotala industrin, exklusive kraftverk. Tabell IX: 5. Vinstutvecklingen inom industrin 19641969 Ärlig förändring i bruttovinstmarginalen(procentenheter) Metall- och verkstadsindustri. exkl. varv, malmbrytning och -1,9 -5,9 -2,2 Grafisk industri och pappers- -0,2 -0,5 -0,9 -0,9 Läder-, hår- och gummivaru- -0,2 -2,5 -0,5 Anm. Bruttovinsten harberäknats som rörelseöverskott minus underskott och inkluderar nedskrivning avlager. Vinstmarginalen har beräknats som kvoten mellan bruttovinsten ochförsäljningsintäkterna. Värdena för hela industrin är beräknade inkl. företag,som har sin verksamhet i flera av de i tabellen redovisade industrigrupperna.Differensen mellan vinstmarginalerna är beräknade för identiska företag förtvå på varandra följande år. Diagram IX: 2. Bruttoinvesteringar, bruttosparande ochfinansieringsbehov inom industrin19641969 Index: Bruttoinvesteringar i byggnader, anläggningar,maskiner och lager 1964 = 100 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1964 1965 1966 1967 1968 1969 I = bruttoinvesteringar i byggnader, anläggningar och maskiner. L = lagerinvesteringar. När(IS) resp. (I + LS) är positivt föreligger ett nettofinansieringsbehov (sparandeunderskott). Skalan angerbruttoinvesteringar, bruttosparande och finansieringsbehov i procent avtotalinvestering 1964. Uppgifterna omfattar ca två tredjedelar av industrin. Källor: och konjunktuiinstitutet. Industrinsvinstmarginaler uppvisar en påtaglig stabilitet över konjunkturcykeln. Dettagäller även för de enskilda industrigrupperna massa- och pappersindustrin undantagna.Räknat har vinstmarginalerna för hela industrin försämratsnågot. Vad gäller utvecklingen för de olika industrigrupperna har försämringenvarit mest påtaglig för textil- och beklädnadsindustrin, vars vinstmarginalerinte under något av de redovisade åren har förbättrats. Även metall-ochverkstadsindustrin samt träindustrin har fått se sina marginaler krympa underdenna period. För massa- och pappersindustrin har marginalerna varit ungefäroförändrade som helhet men har varierat påtagligt år från år.Endast inom grafisk industri och pappersförädling samt kemisk-teknisk industrihar marginalerna förbättrats om än i mycket ringa utsträckning. De ovan redovisadeuppgifterna över industrins vinstmarginaler är beräknade för företag med mer än50 anställda. Utvecklingen inom de olika branscherna torde emellertid inte havarit likformig. Vissa undersökningar visar en i många fall betydande skUlnadi vinstutveckling mellan framför allt mindre och större företag, där de störreföretagen haft en betydligt bättre vinstutveckling än demindre. prop.1971:1 Bilaga 1 Finansplanen 162 Tabell IX: 6. Självfinansieringen inom vissa industrigrupper19651969 1965 1966 1967 1968 1969 Metall- och verkstadindustri, exkl. varv, malmbrytning och anrikningsverk Träindustri Massa-och pappersindustri Livsmedelsindustri Textil- och beklädnadsindustriKemisk-teknisk industri Hela industrin, inkl. lagerförändring Hela industrin,exkl. Anm.Självfinansieringskvoten har beräknats som sparandet i procent av investeringari anläggningar, maskiner samt lager. Dessutom har den angivits exkl.lagerinvesteringar för hela industrin.