prop · FU0351 · 1971-12-31 00:00:00 — För attytterligare tillgodose eventuella borgenärers intresse av att förskottinfordras ulan dröjsmål har på förslag av de sakkunniga efter förebild i 25 §lagen om gemensamhelsanläggningar givils befogenhet all iuppenbara fall förordna syssloman atl debitera och uttaga erforderligt belopp. Paragrafentar upp reglerna om den slutliga fördelningen av samebys kostnader förrenskötseln. Paragrafen motsvarar 2 kap. 11 § första stycket i de sakkunnigaslagförslag. Somnyss nämnts bygger förslaget på principen atl samebyns inkomster och utgiflerunder ell visst räkenskapsår skall balansera varandra. Den vinst eller förluslsom uppkommer överförs alltså på de enskilda medlemmarna. Förstastycket har utformats i enlighet härmed. Som de sakkunniga framhållit börprincipen om årlig balansering göra del möjligt all förenkla det kontrollsystemsom finns föreskrivet t. ex. i fråga om ekonomiska föreningar. Andrastycket anger på vilket sätt och enligt vilka grunder den slutligakostnadsfördelningen sker. Andra stycket behandlar också den i praktikenbetydelsefulla frågan om fastställande av värdet på det arbete som de renskötandemedlemmarna presterar för samebyns räkning. Det föreskrivs atl samebyn i förvägskall bestämma värdet på detla arbete. Delta värde har betydelse inte bara förden slutliga kostnadsfördelningen ulan även för styrelsens utdebitering avförskottsmedel (42 §). Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 177 Påförslag av de sakkunniga (2 kap. 12 § andra stycket) och efter förebild i 26 §lagen om vissa gemensamhelsanläggningar har i paragrafen tagits uppbestämmelser om subsidiärt solidariskt ansvar de renskötande medlemmarnaemellan för uttaxerade bidrag. Dethar inle ansetts lämpligt att som de sakkunniga föreslagit medge samebyretentionsrätt i renar som tillhör den som ej betalar förskott ellerslullikvid. Paragrafen,som motsvarar 2 kap. 13 § i de sakkunnigas förslag, innehåller regler omsamebys befogenhet att uppta lån. Påförslag av de sakkunniga föreskrivs vissa restriktioner i rätlen alt upptaannat än helt kortfristiga lån, dvs. lån som avses bli avvecklade senast underräkenskapsåret närmast då lånet tagits upp. Sådana kortfristigalån kan behöva tas upp för att tillgodose byns behov av rörelsekapital iavvaktan på alt uldebilerade förskoll inbetalas. Sådana lån bör styrelsen kunnata upp efter bemyndigande av bystämman. Vadangår långfristigare lån föreskrivs vissa restriktioner i syfte alt imöjligaste mån hindra en olämplig belastning av den framtida rennäringen i byn.Sålunda föreskrivs dels alt amorleringsplan för lånets återbetalning skall haantagits av bystämma, dels att lånels löplid skall vara på visst sättmaximerad, dels alt beslut om lån av sådani slag måste fattas av bystämman medviss kvalificerad majoritet. Reglerna om amorleringsplan och om maximering avlånels löptid syftar till all möjliggöra en realistisk bedömning av den extrabelastning som kommer alt läggas på envar av derenskötande medlemmarna. Maximitiden föreslås till eller den ,för vilken statlig kreditgaranti beviljats. Den för garantilånenhar ansetts motiverad genom den objektiva prövning av projektens lönsamhet somavses ske i dessa fall. Atl beslutet bör fattas av bystämman, dvs. av derenskötande medlemmarna med rösträtten graderad efter reninnehavel, är ennaturlig konsekvens av att det är dessa medlemmar som har atl ytterst ansvaraför lånels återbetalning. Skäletlill att en kvalificerad majoritet om två tredjedelar av del på stämmanföreträdda röstetalet, som tillika representerar mer än hälften av bynsrenskötande medlemmar, krävs är alt beslutet kan röra stora ekonomiska värdenoch alltså inle bör gälla, om inle en stark opinion bland de för samebynsekonomi ansvariga medlemmarna står bakom beslutet. Maj:ts proposition nr 1971 Paragrafen,som motsvarar 2 kap. 14 § i de sakkunnigas förslag, innehåller vissa regler omhur intrångsersätlningar och avgifter för vissa nytljanderätlsupplåtelser somtillfaller samebyn skall disponeras. Samebyns inkomster bestårbl. a. av förskott som infordras av de renskötande medlemmarna och avförsäljning av omärkla renar (se 84 §). Andra inkomstposter, som ibland kanuppgå till betydande belopp, kan vara upplåtelseavgifter enligt 34 § förstastyckel eller skadeersättningar som enligt 28 §, 34 § andra styckel eller medstöd av annan lagstiftning tillfaller samebyn. Bestämmelsen i paragrafensförsta stjcke innebär att det slår byn fritt alt använda sådana medel lill attminska det löpande årets ren-skötselkostnader eller lill all fondera medlenexempelvis för framtida investeringar eller utjämnande av kommande årsskötselkoslnader. Ersättningen kommersåledes i första hand de renskötande medlemmarna till godo. Ersättningen kanemellertid lill viss del belöpa på rättigheter som tillkommer även andrabymedlemmar än de renskötande t. ex. fiske. Att införa regler om en särskildfördelning av ersättningsbelopp som belöper på sådana rättigheter är dockknappast motiverat. Ersättningens primära ändamål är nämligen att utgöra ettslöd för renskötseln. För övrigt får de icke renskötande medlemmarna så stornytta av samebyns verksamhet, som ju helt finansieras genom uttaxering efterreninnehavel, all del inle kan anses oskäligt atl byn får uppbära ersättningeni dess helhet. Emellertid kan del i något fall t. ex. därför all en väsentligdel av ersättningen belöper på skadat fiske te sig obilligt att ersättningenhelt används lill förmån för renskötseln. För atl komma till rätta med sådanafall föreslås i andra styckel en föreskrift om att byn, när den beslutar ommedlens användande, kan gottgöra icke renskötande medlem i byn för skada ellerolägenhet, som särskilt drabbat denne. Härigenom och genom möjligheten attöverklaga bystämmas beslut om medlens användande ges tillräcklig garanti föratt de icke renskötande medlemmarnas intressen blir tillgodosedda. Bestämmelsernai dessa paragrafer om samebys styrelse bygger på reglerna i 2144 §§ lagen omekonomiska föreningar om styrelse, firmateckning och styrelses årsredovisning.En betydande förenkling särskilt såvitt avser årsredovisningen har dock ansettsmöjlig, med hänsyn till all reglerna om samebys utgifter och deras fördelningbygger på principen om årlig ulgiftstäckning genom utdebitering på derenskötande medlemmarna. Föreskrifteni 51 § om förordnande av syssloman i sameby som saknar styrelse är utformadefter förebild av 33 § lagen om vissa gemensamhelsanläggningar. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 179 53§ är avsedd att uttömmande reglera samebys bokföringsskyldighet.Bokföringslagen är således inte tillämplig. Den i paragrafen föreskrivna förvaltningsberättelsenbör vara tämligen utförlig, så att det blir möjligt för medlemmarna att självabedöma byns ekonomiska ställning och sättet för styrelsens handhavande avrenskölseln. Jag vill i anslulning till 53 § 2 särskilt framhålla betydelsenav alt antalet arbetstimmar noga redovisas. Förvaltningsberättelsen skallenligt 61 § andra styckel hållas tillgänglig för medlemmarna under minst tiodagar före den stämma då den skall framläggas för godkännande. Ävenbestämmelserna om revision har förenklats jämfört med lagen om ekonomiskaföreningar (4551 §§). Så t. ex. har särskilda regler om revisors kompetensoch om jäv ansetts onödiga. särskilt stadgande torde del vara klart attsamma person inte kan vara både styrelseledamot och revisor. Om revisor avgår,entledigas eller avlider och suppleant inle finns, måste givetvis föranstaltasom val av ny revisor. Självfallet skall styrelsen ge revisor tillgång tillsamebyns räkenskaper och andra handlingar. Föreskrifteni 55 § andra styckel om rätt för medlem all få del av samebys böcker,räkenskaper och andra handlingar har förebild i 30 § andra stycket lagen omvissa gemensamhelsanläggningar. Bestämmelsernai denna paragraf överensstämmer i sak med innehållet i 27 § lagen om vissagemensamhelsanläggningar. 59 § Paragrafen innehåller rösträttsregler. Samebyshuvudsakliga arbetsuppgifter blir att handha renskötseln inom byns betesområdeoch alt gentemot utomstående svara för de förpliktelser och bevaka derättigheter som sammanhänger med renskötseln. Samebys ekonomiska verksamhetföreslås bli begränsad till renskölseln. Avsikten är att de renskötandemedlemmarna skall svara för samtliga kostnader för byns verksamhet i förhållandetill reninnehavet. Det är därför naturligt atl de renskötande medlemmarna gesbestämmanderätt i flertalet av de frågor som skall behandlas på en samebysstämma. Detla gäller i första hand sådana frågor där stämmans beslut inverkarpå storleken av det belopp som måste uldebiteras bland de renskötandemedlemmarna eller på kostnadernas Maj:ts proposition nr 1971 Även många andra frågor, såsom val av styrelse eller begränsningav medlemmarnas reninnehav, är av sådan vikt för renskölseln i byn att derasprövning bör förbehållas de renskötande medlemmarna. Över huvud taget torde detbli ganska få av de på en samebys stämma förekommande frågorna som varken rörrenskötseln eller inverkar på byns ekonomi. Som huvudregel bör därför gälla,alt rösträtt tillkommer endasl de renskötande medlemmarna, övriga medlemmar bördock inte ställas ulan varje möjlighet att påverka samebys handlande. I förstahand bör de icke renskötande medlemmarna få göra sig gällande såvitt avser kontrollenöver byns skötsel, dvs. vid tillsättande av revisorer och vid behandling avfrågor rörande ansvarsfrihet för styrelsens ledamöter. De sakkunniga föreslårdärför att i dessa frågor rösträtt skall tillkomma samebyns samtliga myndigamedlemmar. Enligtde sakkunnigas uppfattning bör de icke renskötande medlemmarnas intressen i änhögre grad tillgodoses såvitt avser ärenden som angår ändring av samebysstadgar. Dessa ärenden är enligt de sakkunniga av sådan vikt för allamedlemskategorier alt det är motiverat alt för dessa ärenden införa särskildaomröstningsregler, avsedda att garantera att ingen medlemsgrupps intressenlämnas obeaktade. De sakkunniga föreslår därför en bestämmelse av innehåll attbeslut om ändring av sladgarna ej blir giltigt, om del inle biträds både avflertalet av byns myndiga medlemmar och av renskötande medlemmar som kanantagas vara representativa för den i byn bedrivna renskötseln. Majoritetfordras sålunda både efler medlemsantal och efter reninnehav. Vid röstningenefter huvudtal bör enkel majoritet krävas bland samtliga myndiga medlemmar.Frånvarande medlem skall därför räknas som nej röstande. I fråga om röstningefter reninnehav bör i stället fordras två tredjedels majoritet av del påstämman företrädda röstetalet. fall då avgörandet inte är förbehållet de renskötande medlemmarna börrösträtten i princip vara fördelad på samma sätt som i ekonomiska föreningar,dvs. varje medlem bör äga en röst. En avvikelse bör dock göras. Personligrösträtt bör tillkomma endast medlem som är myndig. Med hänsyn till attreglerna om medlemskap i sameby, liksom i lappby, medför atl elt betydandeantal underåriga eljest skulle få rösträtt, vilket i realiteten innebär eltknappast motiverat merinflytande för barnfamiljerna, bör underåriga inte gesrösträtt. Deskäl som föranlett alt rösträtt i flertalet frågor ansetts böra tillkommaendasl de renskötande medlemmarna leder enligt de sakkunniga lill allrösträtten vid behandlingen av dessa frågor differentieras med hänsyn till delintresse som varje medlem har av samebyns verksamhet och till storleken avhans bidrag till kostnaderna därför. På liknande sätt som i enfloll-ningsförening där rösträtt får utövas i förhållande till storleken av detför varje flottande uttaxerade flottningsförlaget, bör i en sameby inflytandetpå Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 181 stämmagraderas efter vederbörandes skyldighet alt bidraga till byns kostnader. Dåbidragsskyldigheten bestäms av antalet renar som enligt gällande renlängdinnehas av de olika medlemmarna, kan rösträtten lämpligen anknytas direkt tillreninnehavet. För att förenkla röstningsproceduren och garantera de mindrerenägarna ett önskvärt mått av inflytande bör dock en schablonisering ske,förslagsvis genom föreskrift att röstberättigad skall äga en röst för varjepåbörjat hundratal renar. Alt märka är atl vid röstning efter reninnehavrösträtt avses skola tillkomma även omyndiga medlemmar. Alt deras rösträtt iregel måste utövas av förmyndare följer av stadgandet i 13 kap. 1 §föräldrabalken (jfr dock 9 kap. 5 § och 10 kap. 6 § samma balk). Oavsetthuruvida omröstning sker efter huvudtal eller efter reninnehav bör en alltförstark maktkoncentration på en eller ett fåtal personer und-\'ikas. I dellasyfte föreslår de sakkunniga all ingen, vare sig för egen del eller som ombudeller ställföreträdare för annan, skall få utöva rösträtt för mer än en del avdet på stämman företrädda röstetalet. Denna andel synes böra sättas till enfemtedel, på sätt gäller bl. a. enligt aktiebolagslagen (119 §) och lagen omvissa gemensamhelsanläggningar (29 §). Om en sådan regel införs, är det enligtde sakkunniga inle erforderligt alt såsom gäller i fråga om ekonomiskaföreningar förbjuda ombud på samebys stämma alt företräda mer än en medlem. Desakkunnigas förslag har i allt väsentligt lämnats ulan erinran av remissinstanserna,och departementsförslaget har utformats i enlighet med de sakkunnigas förslag. Delbör anmärkas atl rösträtlsreglerna är avsedda atl vara obligatoriska. kan alltså inle tas in i stadgarna. Särskilda bestämmelser omrösträtten finns i 46 § andra styckel (kvalificerad majoritet för beslut omupptagande av lån) och 58 § andra styckel (temporär förlust av rösträtt för densom ej fullgjort sin bidragsskyldighet). Paragrafenåterger, med någon förkortning, det huvudsakliga innehållet i 55 § lagen omekonomiska föreningar. denna paragraf föreslås i fråga om förvaltnings- och revisionsberättelsernasframläggande på stämman överensstämmer i stort sett med motsvarandebestämmelser i 57 § lagen om ekonomiska föreningar. 62och 63 §§ Med vissa jämkningar och förkortningar återges i dessa paragrafer reglernai 5861 §§ lagen om ekonomiska föreningar om på vad sätt och i vilka fallkallelse till stämma skall utfärdas. Maj:ts proposition nr 1971 Regelnom skadeslåndsskyldighet för styrelseledamöter m. fl. är hämtad från 32 § lagenom vissa gemensamhelsanläggningar. Renarnasskötsel m. m. Underdenna rubrik har förts samman bestämmelser om sättet för renskötselnsbedrivande, om renräkning och renlängd, om främmande renar som kommer in påsamebys område och om åtgärder vid bristfällig renskötsel. Gemensamt förbestämmelserna är att de avser frågor som har betydelse för förhållandelmellan näringsulövarna i en sameby, å ena, och utomstående allmänna ellerenskilda intressen, å andra sidan. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag. I26 § första stycket renbeteslagen föreskrivs skyldighet för renskötande lappalt i överensstämmelse med fordringarna på god renskötsel övervaka sina renar.Föreskriften kompletteras med bestämmelser om varning och andra åtgärder frånlänsstyrelsens sida vid ådagalagd försumlighet i renskötseln (26 § andra ochtredje styckena) och om straff för vållande till att renar kommit utanförlovligt betesområde (59 § 1 mom. a). I de med slöd av 11 § renbeleslagenutfärdade byordningarna ges mer ingående, delvis genom viten sanktionerade,regler bl. a. om renarnas bevakning och antalet väktare för renhjordar av olikastorlek. en ny rennäringslag införa detaljerade bestämmelser om sättet förnäringsutövningen, liknande dem som f. n. finns i renbeteslagen och byordningarna,skulle enligt de sakkunniga strida mot nuvarande uppfattning om vad en sådanlag bör innehålla. Än mer främmande torde vara alt straffbelägga försummelseri näringsutövningen i den omfattning som skett. Sanktionen vid försummelse böri första hand bestå i skyldighet alt ersätta skador. Endast i fråga om vissanoggrant definierade handlingssätt bör kriminalisering tillgripas. Enligt desakkunniga bör gällande bestämmelser ersättas med endasl vissa allmänt hållnaregler om sättet för renskötselns bedrivande. Desakkunnigas förslag har godtagits av remissinstanserna. Från flera hållframförs önskemål om att bestämmelserna ges en utformning sominskärper viklen av att renarna hålls under bättre kontroll än f. n. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 183 Idepartemenlsförslaget har i paragrafens första stycke helt allmänt angetts altvid renskölselns utövande skälig hänsyn skall tas lill andra intressen. Iandra och Iredje styckena har tagits in närmare förhållningsregler i fråga ombevakning och flyttning. 66och 67 §§ Paragraferna, som innehåller bestämmelser om renräkning, motsvarar 4kap. 2 § i de sakkunnigas förslag. Enligtrenbeleslagen (20 § 1) föreligger ingen generell skyldighet att med bestämdatidsintervaller räkna renarna. Allmän renräkning skall hållas när Kungl. Maj :tbestämmer det, vilket inträffat med ganska långa mellanrum, i regel ca fem år.Orsaken härtill är främst de höga kostnaderna för allmän renräkning. Vid sidanav de allmänna renräkningarna kan enligt 20 § 2 renbeleslagen hållas s. k.tillfällig räkning i den omfattning som behövs, om det finns grundad anledninganta atl en renlängd är felaktig. Om tillfällig renräkning förordnarlänsstyrelsen. Förden form av renskötsel som åsyftas med de sakkunnigas förslag är del avgrundläggande betydelse att man har säker kännedom om det antal djur som varjerenägare har. Renantalet är avgörande både för de renskötande medlemmarnasrösträtt på bystämman och för deras skyldighet atl bidra till samebynsutgifter. Uppgift om det sammanlagda renanlalet i varje by är också avbetydelse för tredje man, särskilt för angränsande samebyar och förfastighetsägare inom byns betesområde. Därav framgår nämhgen om renanlalet ibyn håller sig inom det högsla antal som skall finnas fastställt för byn. Eltöverskridande av maximitalel har visat sig ofta ge upphov till missförhållandeni renskölseln och har därför i förslagel tillmätts stor betydelse bl. a. förfrågan om förvaltning genom syssloman skall införas eller inte. Inomvissa delar av renskötselområdet sker räkning av renarna oftare än som följerav stadgandet om allmän renräkning. I vissa byar i skall sålundaenligt 7 § svensk-norska renbeteskonventionen tillförlitligräkning av alla renar verkställas minst , om inleväderleksförhållanden lägger hinder i vägen. I koncessionslappbyarna nedanförlappmarksgränsen skall enligt 58 § renbeteslagen renräkning hållas, närlänsstyrelsen så prövar nödigt, dock minst . Ipraktiken är det vanligt med årlig räkning i dessa byar. Räkning varje elleråtminstone vartannant år brukar också förekomma i vissa skogslappbyar. Hittillsvarandesvårigheter att i alla byar få till stånd regelbundna renräk- Maj:ts proposition nr 1971 ningarberor enligt de sakkunniga till stor del på alt sammanblandningen mellan djurfrån olika byar är beklagligt stor på många håll och på alt tamhetsgraden hosrenarna ofta är otillfredsställande. Om främmande renar inle finns i en hjordoch den har god tamhetsgrad, är det enligt de sakkunniga inle oöverkomligt attårligen genomföra räkning av varje ägares reninnehav. När det brister i dessahänseenden, torde del däremot visa sig nödvändigt att sänka anspråken påräkningar, så att de endast omfattar del sammanlagda antalet renar i en by.Uppdelningen mellan de olika ägarna får i så fall göras mer skönsmässigt. Desakkunniga framhåller att regelbundna och täta renräkningar torde utgöra ettav de effektivaste hjälpmedlen för att minska sammanblandningen av renar frånolika byar. I samband med räkningarna är det nämligen i regel möjligt att ocksåordna utskiljning av främmande renar. Även renarnas tamhetsgrad främjas av atldjuren inte alllför sällan samlas för räkning och skiljning. På bördet vara möjligt att åtminstone inom den övervägande delen av renskötselområdelfå renhjordarna i sådant skick alt det blir praktiskt överkomligt att genomförafullständiga årliga renräkningar. Desakkunniga föreslår att ordinarie räkning av de till en sameby hörande renarnaskall verkställas . Räkningen bör ulföras vid ungefär samma tidpunktvarje år. Föratt kunna kontrollera resultatet av en ordinarie räkning föreslår de sakkunnigaatt s. k. extra renräkning i vissa fall skall kunna göras. En ordinarieräkning bör enligt de sakkunniga skötas helt och hållet av samebyn själv.Renräkningen bör betraktas som elt led i det normala renskötselarbetet ochskall därför, liksom andra större arbetsuppgifter, planeras av samebynsstyrelse och utföras under dess ledning. Emellertid kan man inte utesluta attfelaktigheter begås, medvetet eller omedvetet. En förutsättning för att denordinarie renräkningen skall kunna tillerkännas vitsord är därför att vissakontrollmöjligheter införs. De som har intresse av alt kontroll vid behov skerär i första hand de renskötande medlemmarna. En sådan medlemsbidragsskyldighel till samebyn och hans rösträtt på bystämman är beroende avdet renanlal som på grundval av ordinarie renräkning införs i renlängden.Härvid påverkas hans ställning inle bara av hans eget renantal utan också avalla övriga renskötande medlemmars. För att i möjligaste mån eliminera varjeanledning lill misstro mot samebyns ledning bör de renskötande medlemmarna haen obetingad befogenhet att få den ordinarie renräkningen kontrollerad genom enextra räkning. Även det allmänna har ett betydande intresse av attrenräkningarna utförs på elt fullt tillförlitligt sätt. Därför bör ocksålantbruksnämnden tillerkännas befogenhet att påfordra extra renräkning. Enligtde sakkunniga bör kostnaden för ordinarie renräkning ingå i samebynsgemensamma utgifter och fördelas mellan byns samtliga renskötande medlemmar iförhållande till deras reninnehav. Det är enligt de sak- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 185 kunnigafullt naturligt all de som driver en ekonomisk verksamhet, sådan somrennäringen, själva får bära kostnaderna för all klarlägga med vilketdriftskapital envar av dem deltar i verksamheten. I fråga om kostnaderna förextra renräkning bör bestämmelserna utformas olika, beroende på hur den extraräkningen utfaller. Om den extra renräkningenvisar att den på grundval av ordinarie renräkning upplagda renlängden innehöllnågot fel av väsentlig betydelse, innebär del att den som påfordrat extraräkning haft fog för sin begäran. Han bör därför inte vara skyldig atl bekostakontrollräkningen. Kostnaderna för denna måste då stanna på samebyn, om delinle kan klarläggas vem eller vilka som vållat felet i renlängden och därförskäligen är närmast till att betala kontrollkostnaderna. Med hänsyn tillsvårigheten att vid en renräkning få fram exakta resultat bör krävas att feleti renlängden är av väsentlig betydelse. Om den extra renräkningeninte ger till resultat att renlängden innehöll fel av sådan väsentlig betydelsesom nu sagls, får kontrollräkningen anses ha varit objektivt sett onödig. Denbör därför bekostas av den som begärt räkningen, vilket innebär att samebynblir berättigad alt återfå sina utlägg, arbetskostnaden inräknad, avvederbörande renskötande medlem eller av lantbruksnämnden. Tillämpningen avdessa koslnadsregler avses, i händelse av tvist och om skiljeavtal ejföreligger, ankomma på allmän domstol. Som gemensam regel bör gälla atl samebyntill en början innan räknings-resultatet föreligger måste ligga ute medkostnaderna. Innan räkningen slutförts vet man inle vem som slutligt skallsvara för kostnaderna och del lorde vara onödigt att föreskriva skyldighetexempelvis för den som påford-rat den extra renräkningen att förskollerakostnaderna. Enligtlänsstyrelsen i har förslagel att renarna skall räknas varje årväckt opposition bland renägarna. Man anser del vara praktisktomöjligt och dessutom allför dyrbart att anställa renräkning. Enligtlänsstyrelsen bör renräkning äga rum . Under mellanliggande årbör en tillfredsställande uppskattning av reninnehavel kunna ske med ledningav de obligatoriska slakt journalerna från kontroUslakterierna. Ävenlänsstyrelsen i lån påpekar att många renägare i länet avvisatförslaget. anser all frågan bör övervägas ytterligare. Kostnadenför ordinarie renräkning bör vara en gemensam utgift för samebyn. SSR anser atl de sakkunnigasbetraktelsesätt beträffande ordinarie och.