prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — 93) lag om ändring i lagen (1920: 796) om val tUlriksdagen. Maj.ts proposition nr 30 är1971 94) lag om ändringi kommunala vallagen (1930: 253), 95) lag om ändringi kommunallagen (1953: 753), 96) lag om ändringi kommunallagen (1957: 50) för , 97) lag om ändringi lagen (1961: 436) om församlingsstyrelse, 98) lag om ändringi landstingslagen (1954: 319), 99) lag om ändringi lagen (1970: 65) om allraänna hypoteksbank och omlandshypoteksföreningar, 100) lag om ändringi förordningen (1968: 576) om stadshypotekskassa och omstadshypoteksföreningar, 101) lag om ändringi förordningen (1951: 442) om rätt att av riksskattenämnden erhållaförhandsbesked i taxeringsfrägor, 102) lag om ändringi förordningen (1957: 343) om oljelagring m. m., 103) lag om ändringi förordningen (1957: 344) om oljeavgifl m. m., 104) lag om ändringi folkbokföringsförordningen (1967:198), 105) förordning omändring i förordningen (1970: 000) om investeringsavgift för vissabyggnadsarbeten, 106) kungörelse om ändring iförordningen (1968: 564) om tUlfällig handel, 107) kungörelse omändring i vapenförordningen (1949: 340), 108) kungörelse omändring i vägtrafikförordningen (1951: 648), 109) kungörelse omändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobillrafik m. m., 110) kungörelse omändring i aUmänna ordningsstadgan (1956: 617), 111) kungörelse omändring i hälsovårdsstadgan (1958: 663), 112) kungörelse omändring i byggnadsstadgan (1959: 612), 113) kungörelse omändring i förordningen (1961:568) om brandfarliga varor, 114) kungörelse omändring i brandstadgan (1962: 91), 115) kungörelse omändring i mönstringsförordningen (1961: 87), 116) kungörelse omändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutoroch kanyler, 117) kungörelse omändring i hotellförordningen (1966: 742), 118) kungörelse omändring i kungörelsen (1970: 000) om förevisning av brandfarlig biograffilm. Förslagen torde få fogas till statsrådsprotokollet i detlaärende som bilaga. Författningsförslagen m. m. Om man bortser från skattemålen harhittiUs domstolsmässig överprövning av beslut i förvaltningsärenden i regelkunnat förekomma bara i en instans. För flertalet typer av mål har denna överprövning varit förlagd till regeringsrätten. Den här föreslagna omlägg- Maj:ts proposition nr 1971 97 ningen av förvallningsrättskipningens organisation innebäratt det generellt införs ett Ivåinslanssystem beslående av kammarrätt ochregeringsrätt, låt vara att förutsättningarna alt få ett mål fullständigtprövat av regeringsrätten kommer att bli starkt begränsade. Kammarrätterna ochregeringsrätten får genom reformen i huvudsak samma målområde och kommer attta befattning med mål av de mest skilda slag. Härigenom kommer inte bara, somnu är fallet, regeringsrätten utan också kammarrätterna att skilja sig frånövriga förvaltningsdomstolar, vilkas kompetensområde är begränsat till eltmindre antal målgrupper. Det är under dessa förhållanden naturligt att användabeteckningen allmän förvaltningsdomstol som gemensam benämning påkammarrätterna och regeringsrätten. Förvaltningsdomstolskommitténhar föreslagit att bestämraelser om regeringsrätten och om kammarrätternaskall tas in i skilda lagar. Med hänsyn till bl. a, den funktionsfördelning somskall råda raellan dessa domstolar synes emellertid enligt min mening mestrationellt alt behövliga organisatoriska bestämmelser ra. m. rörandekammarrätterna och regeringsrätten förs samman i en och samma lag, förslagsvisbenämnd lag om allmänna förvaltningsdomstolar. De lagförslagangående regeringsrätten och kammarrätterna, som förvaltningsdomslolskommitténhar utarbetat, innehåller också regler om förfarandet i dessa domstolar. Någonmotsvarighet härtill har inte tagits upp i förslaget lill lag om allmännaförvaltningsdomstolar. Orsaken härtill är att de förfaranderegler som börfinnas för de allmänna förvaltningsdomstolarna inte är speciella för dessautan i slorl sett torde överensstämma med de regler som bör finnas omförfarandet i andra förvaltningsdomstolar. Kommittén föreslog väsentligensararaa förfaranderegler för kammarrätterna och regeringsrätten. Dessa regleröverensstämde i sin tur nära med förfarandereglema i lagen (1961:262) omförsäkringsdomstol. Också i det förslag till lag om skatterätt som har utarbetatsinom (SOU 1967: 24) har tagits upp förfaranderegler som ihuvudsak stämmer överens med nyssnämnda regler. Jag vill vidare framhålla alti de riktlinjer för en partiell omorganisation av den statliga länsförvaltningen,som chefen för anmäler , ingår upprättandet avsärskilda domstolsliknande organ länsskatterätt och länsrätt förförvaltningsrättskipning inom länsslyrelsens ram. Det ställer sig naturligt attför dessa organ tillämpa i huvudsak samma förfaranderegler som förkammarrätterna och regeringsrätten. På grund härav förbereds inomjustitiedepartementet en lag om förfarandet i förvaltningsdomstol. Denna lagär avsedd att gälla både för de allmänna förvaltningsdomstolarna och för andraförvaltningsdomstolar. En departementspromemoria i ämnet beräknas kunna sändasut på remiss . Avsikten är att ett lagförslag i ämnet skallföreläggas i sådan tid att lagen kan träda i kraft senast den 1januari 1972, Som jag har berört i den allmänna motiveringen innebärreformen 7 11564 Muj:ts proposition nr 1971 ocksåen teknisk omläggning av fullföljdsbeslämmelserna på förvaltningsrättskipningensområde och en översyn av kompetensfördelningen mellan Kungl. Maj:t i statsrådetoch förvaltningsdomstol. När enligt nuvarande regler besvär får anföras hosKungl. Maj:t anges i regel inte i den materiella författningen huruvidabesvären skall prövas av Kungl, Maj:t i statsrådet eller av regeringsrätten.Detta följer i stället av måluppräkningen i regeringsrättslagen. I det nyasystemet skall besvär i sådana mål, som kan bli föremål för prövning avregeringsrätten, i allmänhet först gå till kammarrätt. I likhet medförvaltningsdomstolskommittén finner jag det lämpligt att bestämraelser ora ivilka fall besvär skall anföras hos kammarrätt i största möjliga utsträckningtas in i de berörda materiella författningarna. Eftersom förfaltningsmaterialetär mycket vidlyftigt och ibland svåröverskådligt, är det inte möjligt attgenomföra en sådan ordning över hela fältet. I fråga om sådana författningarsom utfärdals före genomförandel av den här föreslagna reformen har det visatsig nödvändigt atl utöver fullföljdsregler i olika materiella författningar haen lag med allraänna, supplerande bestämmelser som anger att i fall, då enligten författning besvär skall anföras hos Kungl. Maj:t, besvären i framtidenskall anföras hos kammarrätt när fråga är ora vissa uppräknade måltyper. Dennanödfallslösning skall inte tiUämpas beträffande materiella författningar somutfärdas efler genomförandet av förvaltningsdomstolsreformen. I fråga om sådanaförfattningar är det meningen att fullt ut tillämpa systemet att man direkt aven författning skall kunna utläsa om besvär skall anföras hos kammarrätt. Detsynes vidare ändamålsenligt att i de fall då ett mål inte skall passerakammarrätt utan besvär skall anföras direkt hos regeringsrätten detregelmässigt sägs ut i den materiella författningen att besvär skall anförashos denna domstol. Den mångtydiga termen Kungl. Maj:t bör så långt som det ärpraktiskt möjligt undvikas i detta sammanhang. Enligt 18 § RF skall emellertidreglerna om vilka administrativa besvärsmål hos Kungl. Maj:t .somregeringsrätten skall pröva vara intagna i en särskild lag. Den av migförordade ordningen kan således inte genomföras utan ändring av dennagrundlagsbesläraraelse. Jag avser emellertid att anmäla förslagtill vissa grundlagsändringar som hänger samman med förvaltningsdomstolsreformen.Härvid kommer jag att föreslå bl. a. sådan ändring av 18 § RF att detkonstitutioneUa hindret mot den av mig föreslagna utformningen avbestämmelserna om fullföljd till regeringsrätten undanröjs. Den nya ordningensgenomförande förutsätter ändringar i ett antal besvärsbestämmelser i olikamaterieUa författningar. Bland de berörda föreskrifterna ingår tvågrundlagsbestämmelser, nämligen 22 § riksdagsordningen, som handlar om besväröver val lill , och 2 kap. 11 § tryckfrihetsförordningen, som avsermål enligt tryckfrihetsförordningen om utlämnande av allmän handling. Eftersombesvär enligt dessa lagrum även i fortsättningen bör Maj:ts proposition nr 1971 99 prövas av regeringsrätten, synes i överensstämmelse medvad jag har förordat även i dessa lagrum böra användas terminologin attbesvär skall anföras resp. ändring sökas hos regeringsrätten. Förslag tilldessa grundlagsändringar tas upp i den grundlagsproposition som jag anmälersenare . Ordningen att i fullföljdssammanhang termen Kungl. Maj:tskall undvikas när regeringsrätten åsyftas kan eraellertid inte genomförastill fullo. Av praktiska skäl bör det inte ifrågakomma att för ett genomförandeav den nya ordningen göra ändring i ålderdomliga, mycket sällan tillämpadeförfattningar eller i författningar vilkas tillämpning är på väg att upphöratill följd av ändrad lagstiftning. I stället föreslås att mål enligt dessa författningarhänförs till regeringsrätten genom övergångsbestämmelser till den av migföreslagna lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. TiU dessa övergångsfallåterkommer jag i det följande. För att åsladkomma den kompetensfördelning mellan Kungl.Maj:t i statsrådet och allmän förvaltningsdomstol som synes ändamålsenlig ochför att genomföra den reform av fuUföljdsbestämmelsernas utformningsom jag har förordat i det föregående behövs bestämmelser i ett stort antalförfattningar. Bestämmelser med denna syftning finns i nästan alla de 118författningsförslag som har upprättats inom . Delhuvudsakliga innehåUet i förslaget till lag om allmänna förvaltningsdomstolarutgörs dock av föreskrifter om organisationen i slort avförvaltningsrätlskipningen i kammarrätterna och regeringsrätten. I detla sammanhang anmäler jag bara de författningsbestämmelser,vid vilkas tillkomst bör medverka. Först i ett senare skede avarbetet på förvaltningsdomstolsreformen lägger jag fram förslag till sådana författningsföreskriftersom kan beslutas av Kungl. Därvid avser jag att bl. a. föreslåändring i kungörelsen (1968: 440) om kompensation för bensinskatt vidyrkesmässig användning av motorsåg. I denna kungörelse föreskrivs bl. a. atttalan inte får föras mot kammarrättens beslut enligt kungörelsen. Om riksdageninte har något alt erinra däremot bör de allmänna reglerna rörande fullföljdav talan frän kammarrätt till regeringsrätten gälla också beträffande målenligt nämnda kungörelse. Skälet lill att jag här berör dennaförfattningsändring är att godkänt grunderna för kompensationen ocbatt vid anmälan av den avsedda regleringen på området chefen förfinansdepartementet (prop. 1968: 57) angett att kammarrätten skulle varaslutinstans i dessa mål. Också på några andra punkter avstår jag från att nu läggafram förslag till författningsbestämmelser rörande kammarrätts behörighet atthandlägga vissa mål. Det synes nämligen inte ralioneUt att föreslå nyafullföljdsregler för sådana lagar, som befinner sig under omarbetning och somkan antas vara ersatta av nya lagar när förvaltningsdomstolsreformen genom- Maj.ts proposition nr 1971 På grund härav anmäls ingalagförslag rörande lagstiftningen om allmänna vägar och om rennäringen iallmänhet eller några förslag som avser lagen (1966: 700) om vissagemensamhetsanläggningar, lagen (1930: 115) om bostadsrättsföreningar och lagen(1968: 702) om förskott vid upplåtelse av bostadsrätt, ra. Lagen (1925:334) om rätt i vissa fall för nyttjanderättshavare att inlösa undernyttjanderätt upplåtet oraråde skaU anpassas till reglerna i den nyafastighetsbildningslagen och behandlas därför inte heller i detta sararaanhang.Också i fråga om taxeringsförordningen (1956: 623) och vissa andraförfattningar på beskattningsrättens område samt beträffande lagen (1965: 719)om säkerheten på fariyg har det synts lämpligt att i annat sammanhang göra deändringar i fullföljdsbeslämmelserna som behövs på grund avförvaltningsdomstols-reformen. I samtliga fall kommer lagförslag i ämnet attläggas fram innan reformen skall genomföras. I ansluining till detsagda vill jag framhålla att det beträffande lagstiftning som tUlkommer iframliden måste tillses att i författningarna tas in fullföljdsbestämmelsersom är anpassade till reformen. Vissa mål som är omnämnda i regeringsrättslagen har pågrund av ändrad lagstiftning m. m. förlorat aktualitet. Dessa mål kan därförhelt avföras från lagstiftningen om förvaltningsdomstolarnas verksamhet. Tilldenna grupp av mål hör mål om avsägelse av riksdagsmannauppdrag (2 § l:o förstaledet), därför att numera enligt 21 § riksdagsordningen envar riksdagsman haroinskränkt rätt att hos avsäga sig uppdraget vid valtillfälleteller senare under tid då session ej pågår. Inte heller mål om den valdes avsägelsefrån annat uppdrag (2 § l:o tredje ledet) synes behöva särskilt nämnas bland demål som skall handläggas av förvaltningsdomstol. Här åsyftas nämligenföreträdesvis kommunala förtroendeuppdrag och besvär i ärende rörande avsägelseav sådant uppdrag omfattas av bestämmelserna om kommunalbesvär. Till de ejlängre aktuella målen hör vidare följande i regeringsrättslagen upptagna mål,nämligen mål om fördelning av brännvinsförsäljningsmedel (2 § 5:o niondeledet), mål om skjulsväsendet (2 § 8:o femte ledet), mål om strörarensningaroch skyldighel att bidra därtill (2 § 8:o åttonde ledet), mål om anläggning avoch frihetsår för nybyggen (2 § 9:o andra ledet) samt mål om lantmätaresavstängande från rätt till nya förordnanden (2 § 13:o andra ledet). En annanmålgrupp som hör hit är mål om fastighetsägarbidrag enligt civilförsvarslagen(2 § 16:o åttonde ledet). Civilförsvarslagen (1960: 74) innehåller nämligeninga regler om bidrag av detta slag. Beträffande vissa mål, som f. n. tillhör regeringsrättenskompetensområde, synes övervägande skäl tala för att målen börprövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Till dessa fall återkommer jag i detföljande dels vid behandlingen av olika författningsförslag, dels i ettavslutande avsnitt. Maj.ts proposition nr 1971 101 I fråga om författningsförslagen rörandekompetensfördelningen vill jag allmänt framhålla följande. I vissa förvaltningsrättsliga författningar finnsbestämmelser om att utmätningsman eller överexekutor har att fatta beslut omvissa åtgärder. Besvär över sådana beslut följer reglerna för fullföljd avtalan i utsökningsmål. Besvär över överexekutors beslut skall således anförashos hovrätt. Sådana mål omfattas inte av de administrativa besvärsbestämmelsersom jag föreslår i det följande. I några fall då ålgärd ankommer pålänsstyrelse följer av särskilda föreskrifter alt lalan mot länsstyrelsensbeslut skall anföras hos hovrätt. Som exempel kan nämnas ärenden om fördelningav vissa ersättningsbelopp enligt lagen (1960: 690) om byggnadsrainnen ochnaturvårdslagen (1964: 822). När i förslagen till ändringar i dessa lagar och iandra motsvarande fall meddelas föreskrifter om besvär över länsstyrelsesbeslut, avses inte beslut av länsstyrelse i frågor av nyssnämnda slag. Ett stortantal författningar innehåller bestämmelser om att förvaltningsmyndighet iangivna fall kan erhålla handräckning av annan adrainistrativ myndighet,vanligen polismyndighet. Bestämmelserna i ämnet är utformade på olika sätt. del fall sägs alt viss myndighet är berättigad att erhålla nödighandräckning av polismyndigheten. I sådana fall kan det ifrågasättas huruvidapolismyndighetens beslut i handräckningsärendet skall räknas såsom ett beslutenligt ifrågavarande författning. I andra fall, då andra uttryck används förangivande av myndighets skyldighet alt på begäran lämna handräckning, kan dettill synes ligga närmare till hands atl betrakta handräckningsmyndighelensbeslul som elt beslut enligt författningen i fråga. Den sakliga innebörden ide olika bestämmelserna är dock densamma. Med hänsyn härtill synes det mestrationellt att i förevarande avseende tillämpa samraa betraktelsesättoberoende av vilket uttryckssätt som använts i den enskilda materiellaförfattningen. Härvid har anlagts det synsättet att polismyndighets eller annanadministrativ myndighets beslut i ärende angående begärd handräckning intebetraktas som ett beslut enligt den författning vari möjligheten att vända sigtill handräckningsmyndigheten för verkställighet eUer annat bistånd omtalas.Om exempelvis en författning, som innesluter möjlighet till handräckning, angeratt talan mot vissa uppräknade beslut enligt författningen skall föras hoskammarrätt och alt talan mot övriga beslut enligt författningen skall föras hosKungl. Maj:t, innefattas beslut om bifall eller avslag på begäran omhandräckning inte i begreppet »övriga beslut enligt författningen», utan dennaanses lämna frågan om fullföljdsordningen i handräckningsmålen olöst. Avsiktenär att handräckningsmålen regelmässigt skall prövas av kammarrätt. Länkningenav dessa mål till kammarrätt är avsedd att äga rum genom bestämmelser dels ipolisinstruklionen (1965: 686) eller annan lämplig administrativ författning,dels i den supplerande lagen rörande behörighet för kammarrätt alt pröva vissamål. Maj.ts proposition nr 30 år1971 Förslaget till lag om allmänna förvaltningsdomstolar 1 § Departementschefen. Paragrafen innehåller enpresentation av de allmänna förvaltningsdomstolarna. Av försia och andrastyckena framgår dessutom instansordningen mellan domstolarna. I paragrafen regleras regeringsrättensbehörighet. Första stycket punkt 1 gäller mål som fullföljs frånkammarrätt. Avsikten är att i den tilltänkta lagen om förfarandet iförvaltningsdomstol skall inflyta regler om när besvär får anföras överkammarrätts beslut. Punkt 2 gäller de mål, där talan enligt uttryckligbestämmelse i den materiella lagstiftningen skall fullföljas direkt tillregeringsrätten och inte först passera kammarrätt. När det gäller den Kungl.Maj:t underställda statsförvaltningen måste enligt 18 § RF i den lydelse, somjag kommer atl föreslå, sådan bestäraraelse vara intagen i lag. Ifråga ora raål som gäller beslul av organ kan däremotbesvärsbeslämmelserna vara intagna i författning som utfärdas av riksdagen.Beträffande sådana mål ersätter förevarande bestämmelse den lag om besvär överbeslut av organ, som har föreslagits i prop. 1970: 23. Punkt 3gäller de uppgifter som tillkommer regeringsrätten enligt 5 §regeringsrätlslagen, nämligen prövningen av vissa mål rörande biskop. Andra stycket innehåller en erinran om regeringsrättensbehörighet enligt 19 § RF att »bryta dom åter» och återställa försutten tid. Enligt nuvarande ordning skall besvär, som innebär klaganöver myndighels beslut med anledning av sökt fastställelse av landstings,menighets eller dess representations beslut, prövas av Kungl. Maj:t istatsrådet som sista instans. De nu framlagda förslagen innebär inte någonändring häri. Sådana besvär skall emellertid enligt 2 § 2:o regeringsrätlslageni stor utsträckning tas upp av regeringsrätten, varefter domstolen enligt 3 §första stycket skall med eget yttrande överlämna målet till avgörande av Kungl.Maj:t i statsrådet. Ordningen att mål först tas upp av regeringsrätten ochsedan överlämnas med dess yttrande till Kungl. Maj:t i statsrådet för avgörandeär ändamålsenlig i gällande system, där besvären stäUs till Kungl. Maj:t ochbereds i statsdepartementen vare sig de skall slutUgt prövas av Kungl. Maj:t istatsrådet eller av regeringsrätten. Däremot passar den inte lika bra i dethär föreslagna systemet, där regeringsrätten kansli- och beredningsmässigt frikopplasfrån statsdepartementen. har mot denna bakgrundinte föreslagit någon direkt motsvarighet till den nuva- Maj:ts proposition nr 30 är 1971 103 I stället har i kommitténs förslag tilllag om regeringsrätten tagits in en bestärahielse (2 §) om att domstolen skallavge utlåtande över besvär hos Kungl. Maj:t, vilka avser myndighets beslut medanledning av sökt fastslällelse av myndighels beslul varpå kommunallagarnasbestämmelser om besvär äger tillämpning. sålunda har föreslagithar inte föranlett erinran eller särskilt uttalande vid remissbehandlingen. Det är naturligt att Kungl. Maj:t inhämtarregeringsrättens yttrande i bl. a. sådana mål där det bakomliggande beslutetkan angripas genom kommunalbesvär. Sådana besvär skall enligt förslagel alllidprövas i sista instans av regeringsrällen. Även om kommunalbesvär inte haranförts mot ett beslut, som är föremål för fastställelseprövning av Kungl.Maj:t i statsrådet, bör vid denna prövning givetvis vara klarlagt huruvidabeslutet är behäftat med sådant fel som kan åberopas sora grund för kommunalbesvär.Har å andra sidan kommunalbesvär anförts över det grundläggande beslutet, börregelmässigt avgörandet i konseljen anstå till dess regeringsrätten prövatkommunalbesvären. Jag anser således att innan Kungl. Maj:t i statsrådetavgör besvär i ärenden om fastslällelse av kommunala beslut regeringsrätten iregel bör höras, i den mån det komraunala beslutet inte koraraer underdomstolens prövning genom fullföljda kommunalbesvär. Däremot anser jag att detför detta ändamål inte behövs någon uttrycklig föreskrift om att regeringsrättenskall avge yttrande i de mål som sålunda remitteras dit. Redan nu förekommer ibetydande utsträckning att regeringsrätten ulan uttryckligt åläggande avgeryttrande i mål hos Kungl, Maj:t i statsrådet. har prövat ett kommunalt organs beslutdels på grund av sökt fastställelse av det, dels med anledning avkomraunalbesvär över det, kommer i det nya sysleiriet olika regler alt gällaför fullföljden mot beslut. Sålunda skall besvär över beslutet ifastställelse-ärendet anföras hos Kungl, Maj:t i statsdeparteraenten och prövasi statsrådet, medan besvär över beslutet i kommunalbesvärsfrågan skall anförashos regeringsrätten. Det blir således två olika mål som fullföljs och inte etts. k, blandat mål, dvs, ett mål som innehåller dels frågor som hör till Kungl,Maj:t i statsrådet, dels frågor som hör lill förvaltningsdomstol. De skildafullföljdsvägarna skall framgå av besvärshänvisningar. Inte heller övriga målgrupper, där talan ej skallfullföljas hos kammarrätt utan direkt hos regeringsrätten, torde innehållanågra fall av blandade besvärsmål. Såvitt angår regeringsrätten behövs därföringa bestämmelser om ifrågavarande slag av mål. Är med besvär förenad ansökan om meddelande av dispenseller om vidtagande av annan åtgärd, vilken är av beskaffenhet alt ankorama päbeslut av Kungl. Maj:t i statsrådet, utgör detta enligt 4 § försia stycketregeringsrätlslagen ej hinder för all regeringsrätten prövar besvären. Maj.ts proposition nr 1971 regeringsrätten avgjort besvären ansökningen föredrasinför Kungl. Maj:t i statsrådet, skall enligt andra stycket av samma lagrum regeringsrättenavge utlåtande över ansökningen. En motsvarande beslämmelse finns beträffandekammarrätten i 4 § första punkten kungörelsen (1924: 528) med föreskrifterangående fullföljd av talan i vissa besvärs- och anmärkningsmål m. m. Frågauppkommer om föreskrifter av detta innehåll bör tas in i lagen om allraännaförvaltningsdomstolar. Det ligger i sakens natur att besvär som anförts hosallmän förvaltningsdomstol får prövas av domstolen utan hinder av att enansökan om viss åtgärd av Kungl. En uttrycklig lagbestämmelsehärom är obehövlig. Beträffande domstolens befattning med den föreliggande ansökningentorde inte heller någon närmare reglering i lag vara erforderlig. Avdomstolarnas allmänna serviceplikt följer nämligen att domstolen har attvidarebefordra ansökningen till vederbörande statsdepartement, för den händelseansökningen är aktuell när domstolen har avgjort besvärsmålet. Detsynes inte påkallat alt domstolen obligatoriskt avger utlåtande över ansökningen.Ofta torde det vara tillräckligt att Kungl. Maj:t i statsrådet får del avdomstolens beslut jämte handlingarna i målet. Skulle i undantagsfaU Kungl.Maj:t ha behov av dorastolens yttrande över ansökningen, har Kungl. Maj:tmöjlighet alt remiss vägen inhämta utlåtande från domstolen.