prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Lantmäteristyrelsen förklarar attkärnfrågan i mål om införlivande av mark med häradsallmänning ellerallmänningsskog utan tvekan är huruvida den tilltänkta införlivningen ärlämplig med hänsyn till skogsbruket i orten. Då lämplighetsfrågan därför måstetiUmätas avgörande vikt vid prövning av införlivningsärende, bör enligtlantmäteristyrelsens raening klagan över länsstyrelses beslut i sådana frågoravgöras av Kungl. Maj:l i statsrådet. I likhet med lantmäteristyrelsen anserjag övervägande skäl tala för all besvärsmål rörande införlivande av mark medhäradsallmänning eller allmänningsskog även i fortsättningen prövas i konselj.I övrigi ansluter jag mig lill vad kommittén har förordat. Besvärsföreskrifteri överensstämmelse därmed har tagils in i lagförslagen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1950: 596) omrätt tUl fiske ägare till oskiftat fiske eller fiskesom är samfällt för två eller flera fastigheter inte kan komma överens om hurfisket skall nyttjas, kan på ansökan av en av dem lämnaföreskrifter i ämnet (24 §). Enligt 28 § skall i varje gren av vattendrag ochsund där fisken har sitt drev finnas fiskådra i djupaste vattnet. Fiskådraskall lämnas fri från fiskeredskap som kan hindra fiskens gång (29 §). Undervissa i lagen närmare angivna förhållanden kan förordna attfiskådra skall gå i annan del av vattnet (28 §) eller medge undanlag från Maj:ts proposition nr 1971 förbudet alt sätta ul fiskeredskap i fiskådra (29 §). Ominnehavare av enskilt fiske vansköter fisket kan länsslyrelsen fastställa deföreskrifter rörande fiskets bedrivande som befinns nödvändiga för atlavhjälpa vanskötseln (fiskeriplan). Därvid kan föreskriva viteför underlåtenhet att följa planen. På ankommer också att utdömaförelagt vite om sakägare inte följer fiskeriplan och vitet med hänsyn till omständigheternainte befinns obilligt. Beslut om fiskeriplan kan återkallas (30' 32 §§). Administrativa besvärsmål enligt denna lag handläggs avKungl. Maj:t i statsrådet. Mål om beslut enligt 24 §bör enligt kommitléns mening prövas av adminislraliv domslol. Vad beträffarlänsstyrelses beslut rörande fiskådra förklarar kommittén att besvärsprövningeni slor utsträckning torde avse den rättsliga frågan, huruvida någon som ejsamtyckt till åtgärden kan antas lida märkligt förfång eller ej. Denlämplighetsprövning som därutöver måsle ske är besläktad med bedömningar somvattendomstol i vissa fall har att göra. På grund därav föreslår kommittén atlockså mål om fiskådra skall avgöras av administrativ domslol. Kommittén förklarar att utdömande av vite är en typisktjudiciell åtgärd. Mål om utdömande av vite enligt 32 § bör därför enligtkommitténs mening avgöras av administrativ domstol, övriga mål rörandefiskeriplan bör däremot fortfarande avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Kommitténs förslag lämnas utan erinranav regeringsrättens ledamöter och . advokatsamfundanser däremot alt raål ora fastställelse och återkallelse av fiskeriplan böravgöras av administrativ dorastol. Jag ansluter mig lill kommitténsförslag att överföra besvärsmål enligt 24, 28 och 29 §§, sora i huvudsakendast angår enskilds rätt, till administrativ domstol. Likaledes anser jagatt mål om utdömande av vite enligt 32 § bör prövas av förvaltningsdomstol,övriga mål om fiskeriplan bör däremot avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet,eftersom det är ett viktigt allraänt intresse att de svenska fiskevatlnennyttjas på ett ändamålsenligt sätt. Bestämmelser ora besvärsräit i enlighet meddet sagda har tagits in i ändringsförslaget. I förslaget har också beaktats denändring i 41 §, som har föreslagits i prop. 1970: 13 angående nyabestämmelser om delgivning. Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:130) omfiskevårdsområden Lagstiftningen om fiskevårdsområden syftartill att tillgodose ett samfäUt ordnande av fiskeförhållandena och främjandeav fiskerätts- Maj:ts proposition nr 1971 141 ägarnas gemensamma intressen. Delägare i ettfiskevårdsområde är ägama till det fiske som ingår i området. För allfiskevårdsområde skall få bildas krävs samtycke av viss kvalificerad majoritetav delägarna. Beslul om att bilda fiskevårdsområde meddelas av länsstyrelsenefter ansökan av delägare, kommunen, fiskeriintendent eller lantbruksnämnd. Omdelägarna inte är ense skall frågan om att bilda fiskevårdsområde prövas vidförrättning av förrättningsman, sora utser. Fordras särskildfackkunskap för utredning i samband med förrättningen, får påbegäran av förrältningsmannen förordna sakkunnigt biträde åt honom. För fiskevårdsområdeskall finnas styrelse, sora bl. a. kan besluta ora uttaxering hos delägarna förbetalning av förfallen gäld. Menar delägare, att beslut som fattats vid sammanträdemed delägarna eller beslut av styrelsen om uttaxering inte har tillkommit ibehörig ordning eller all del eljest strider mot lag eller författning ellermot stadgarna eller kränker hans enskilda rätt, får talan föras hoslänsstyrelsen genora besvär. Besvär över länsstyrelses beslut ora förordnande avförrällningsman torde tillhöra regeringsrättens kompelens med stöd av 2 § 13:oförsta ledet regeringsrättslagen, enligt vilken bestämmelse regeringsrättenhar atl pröva mål om länsstyrelses beslut angående förordnande till syn rörandedikning, vattenavledning eller flottning eller till annan dylik förrättning. övriga besvärsmål torde avgöras av Kungl. Maj :t istatsrådet. Kommittén förklarar att denprövning av länsstyrelse, som i olika sammanhang skall ske, väsentligen hartill uppgift att skapa garantier mot majoritetsmissbruk och mol kränkning avtredje mans intressen. Den lämplighetsprövning, som i viss utsträckning skalläga rum, är inte sådan, sora behöver förbehållas Kungl. Maj:t i statsrådet.Kommittén föreslår därför att det skall ankomma på administrativ domstol atthandlägga samtliga mål om länsstyrelses beslut enligt lagen. Kommitténs förslag läranas utan erinranav regeringsrättens ledamöter och lantmäteristyrelsen. Fiskeristyrelsendäreraot förordar att den nuvarande kompetensfördelningen behålls. Som skälhärför åberopas bl. a. att tvister vid bildande av fiskevårdsområden oftagäller rena lämplighets- och skälighetsfrågor, sora föga lärapar sig för endomstolsmässig bedömning. Jag biträder kommitténs förslag, somväl ansluter sig till den kompetensfördelning, som kommittén föreslår pånärbesläktade områden. Jag vill tillägga, att sedan kommittén avgav sittbetänkande, bestämmelsen om att länsstyrelse kan utse sakkunnigt biträde åtförrättningsman har tillkommit genora lagändring (1969:337), I överensstämmelsemed vad som gäller för beslut ora liknande förordnanden enligt 22 § lagen(1939: 608) om enskilda vägar föreslås att talan mot länsstyrelses beslutangående förordnande av sakkunnigt biträde enligt 17 § lagen omfiskevårdsområden inte får föras. Bestämmelser i enlighet med det anförda hartagits in i ändringsförslaget. Maj:ts proposition nr 1971 Förslaget till lag om ändring i lagen (1938: 274) omrätt tiU jakt För att främja jaktvården kan beslutas attvissa fastigheter skall tillsammans under minst 10 och högst utgöra ettjaktvårdsområde (10 § 1 mom,). Väcks förslag om att bilda jaktvårdsområde ochenas inte samtliga fastighetsägare, skall förslaget prövas vid förrättning.Sådan förrättning skall hållas av förrältningsman som förordnar(10 § 2 mom,). Beslut om att bilda jaktvårdsområde måste för atl bli giltigtbiträdas av viss kvalificerad majoritet av faslighelsägarna (10 § 3 mom,) ochfastställas av länsslyrelsen (11 § 1 mom.). skall vidfastställelseprövningen tillse, att beslutet tillkommit i laga ordning samtöverensstämmer med lag och författning, att det är tjänligt för jaktvårdensfrämjande och att det inte kränker enskild rätt. Vad nu sagts om bildande avjaktvårdsområde gäller också i huvudsak om beslut sora kan fattas rörandejaktvårdsområdes fortbestånd eller omfattning enligt 10 § 5 och 6 mom. kan under vissa förutsättningar besluta omutvidgning eller inskränkning i jaktvårdsområde (11 § 2 mom.). Beslut om jaklvårdsområde gäller även mot nyfastighetsägare (12 § 1 mom.). 13 §innehåller bestämmelser om beslut vid sammanträde med faslighets-ägarna inomjaklvårdsområde. Menar den vars rätt berörs av beslul, som fattas angåendejaktutövningen eller upplåtelse av jakträtt inom jaklvårdsområde, att beslutetinte har tillkommit i behörig ordning eller alt del eljest strider mot lageller författning eller kränker hans enskilda rätt, kan han anföra besvär överbeslutet hos (13 § 4 mom.). I 24 §meddelas bestämmelser om åtgärder mot viltskador. För att förhindra sådana kanlänsstyrelsen förelägga jakträttsinnehavaren att vidta förebyggande ålgärder.Underlåter jakträttsinnehavaren att rätta sig efler föreläggandet kanlänsstyrelsen förordna om jakt på hans område av särskilt utsedda jägare (1mom. första stycket). Motsvarande bestämraelser om föreläggande ochtvångsavjagning gäller om det föreligger påtaglig fara för att sammanstötningmellan motorfordon och älg kan förekomma (1 mom. tredje stycket). Beträffandeområde, där det finns stam av vildkanin eller vildmink, kan länsstyrelsenförordna att särskilt av utsedda jägare skall bedriva jakt eftersådant djur för att söka utrota stammen (3 mom.). Katt som påträffas utanför gård eller trädgård där den hörhemma får saklöst dödas av jakträttsinnehavaren eller hans folk. Inom tätbebyggtområde fordras dock tillstånd av polismyndigheten (23 §). Besvär över länsstyrelses beslut om förordnande avförrättningsman enligt 10 § 2 mom. torde tillhöra regeringsrättens kompetensmed stöd av 2 § 13:o första ledet regeringsrättslagen, enligt vilkenbestämmelse rege- Maj-.ts proposition nr 1971 143 ringsrätten har att pröva mål om länsstyrelses beslutangående förordnande till syn rörande dikning, vattenavledning eller flottningeller till annan dylik förrättning. övriga besvärsmål enligt jaktlagen torde avgöras av Kungl.Maj:t i statsrådet. Den prövning som skall skei målen om jaktvårdsområde är i väsentlig grad en juridisk prövning, även omman i många ärenden skall tillse att beslutet främjar jaktvården. Närdet gäller beslut enligt 13 § jaktlagen avser besvärsprövningen uteslutanderättsliga frågor. De ändamålsenlighetsfrågor som uppkommer i en del mål omjaktvårdsområden är sådana, att de väl lämpar sig för bedömning av domstol.Enligt kommitléns mening talar övervägande skäl för alt besvär överlänsstyrelses samtliga förut nämnda beslut rörande jaktvårdsområde bör prövasav administrativ domslol. Ändamålet med föreläggande enligt 24 § 1 mom. förstastycket är alt lösa en privaträttslig tvist mellan markinnebavare ochjakträttsinnehavare. En sådan tvist synes rätteligen i sista hand börabehandlas i domstolsmässiga former. Kommittén anser därför alt även besvärsmålrörande föreläggande eller förordnande, som avses i 24 § 1 mom. första siycketbör prövas av adminislraliv domslol. Däremot talar övervägande skäl enligtkommitténs mening för all besvär över länsstyrelses beslut om planmässig jaktpå vildkanin enligt 24 § 3 mora. även i fortsättningen prövas i konselj. Slutligen bör enligt kommitléns mening även mål omtillstånd av polismyndighet att döda kalt enligt 23 § prövas av adrainistrativdomstol. Kommitténs förslag biträds avregeringsrättens ledamöter. släUer sig kritiskt till förslagetalt mål om jaktvårdsområden skall överföras till administrativ domstol. Frågorom besluts lämplighet från jaklvårdssynpunkl kräver enligt jägareförbundetsmening inte juridisk sakkunskap och rättsfrågorna beaktas redan nu på ett fullttiUfredsställande sätt. Kommitténs förslag anses medföra risk för en oenhetligpraxis och en förlängd väntetid innan målen blir slutligt avgjorda. Kommitténföreslår visserligen att förvaltningsdomstolarna skall äga meddelainterimistiska beslut för liden intill mål slutligt avgörs, men denna rätttorde förmodligen komma att begagnas med varsamhet. befarardärför att en överflyttning av jaktvårdsområdesmålen tillförvaltningsdomstolarna koraraer att medföra en inte önskvärd tidsutdräkl.Sistnämnda synpunkt understryks av , som tillägger att depraktiska förutsättningarna för bildande av jaktvårdsområde i många fall skulleavsevärt försämras om processtiden förlängdes. Om garantier mot en ökadtidsutdräkl skapades, t. ex. genom ett förtursför- Maj:ts proposition nr 1971 farande, har dock intet att erinra mot enöverföring av målen till administrativ domstol. Också Värm/ands länsjaktvårdsförbund motsätter sig kommitléns förslag i denna del därför alt förbundelbefarar dröjsmål med målens slutliga avgörande. Om kommitténs förslag ändåantas, föreslår jaktvårdsförbundet att länsstyrelses beslul om faslstäUelse avelt nybildat jaktvårdsområde skall lända till efterrättelse utan binder av atttalan förs mot beslutet. På så vis kan man eliminera de nedbrytandeverkningarna av okynnesöverklagningar. Skulle ett jaktvårdsområde undantagsvisbli upplöst i sista instans, torde den eller de delägare, som besvärat sig,inte rimligen ha lidit någon allvarligare skada av att man ochefter gemensamma överläggningar ordnat viltvården och jakten enligt en plan,som de flesta av traktens markägare har bilrätt. Vad beträffar mål om tvångsavjagning med stöd av 24 § 1mom. första stycket jaktlagen förklarar att det i ochför sig är riktigt, som kommittén framhållit, alt målen väsentligen gällertvist raellan enskilda. anser det emellertid väsentligt altdessa raål avgörs snabbt. Det nuvarande förfarandet har därför bestämdafördelar. Med hänsyn till att bestämmelsen i fråga sällan tillämpas och attskadeståndsfrågor går till allmän domstol, spelar det dock ingen större rollom denna målgrupp flyttas över till förvaltningsdomstol. Enligt kommitténs förslag skall polismyndighets beslut omrått att döda katt inom tätbebyggt område kunna överklagas först tilllänsstyrelse sedan lill kammarrätt och i sista hand till regeringsrätten.Svenska jägareförbundet anser atl varken förvaltningsdomstolarna eller Kungl.Maj:t i statsrådet bör besväras med dessa mål. Kommitténs förslag innebär att manändrar kompetensfördelningen i fyra hänseenden, nämligen i fråga om mål ombUdande av jaklvårdsområde m.m. enligt 11 §, mål om beslut vid sammanträde medfastighetsägarna inom jaktvårdsområde enligt 13 §, mål om föreläggande ellerförordnande för att förhindra viltskador enligt 24 § 1 mom. första stycket ochmål om tillslånd att döda katt inom tätbebyggt samhälle enligt 23 §. Isamtliga fall innebär förslaget en överflyttning av mål från Kungl. Maj:t istatsrådet till administrativ domstol. De invändningar som har framförts mot att mål omjaktvårdsområden skall föras till administrativ domstol gäller väsentligenfarhågor för dröjsmål med målens slutliga avgörande och därmed förenade vådorför jaktvården. Med anledning härav vill jag framhåUa att den av mig förordadeförvaltningsdomstolsreformen torde medföra att domstolarna får förutsättningaralt avgöra nyinkommande mål med behövlig skyndsamhet. Vid kompetensfördelningensynes stort avseende böra fästas vid att raål av lika eller närbesläktadbeskaffenhet prövas av samma myndighet i sista instans. Eftersom andra mål omförrättningar av olika slag i allraänhet ansetts böra hänföras tilladministrativ domstol och inget sakligt skäl för Maj:ts proposition nr 1971 145 undantag för förrättningar enligt jaktlagen harfrarakommit, anser jag alt kommitténs förslag på deririä punkt bör genomföras. I fråga om ärendena om tillstånd att döda katt ansluterjag mig lill Svenska jägareförbundels ståndpunkt. Jag föreslår således atttalan inte skall få föras mol länsstyrelses beslut i sådana ärenden. I övrigt förordar jag att kommitténs förslag genoraförsmed de jämkningar som föranleds av nytillkommen lagstiftning. Genom lagändring(1967: 616) efter det kommittén avlämnade sitt betänkande har bestämmelsen i24 § 3 mora. om planmässig jakt på vildkanin utvidgats att gälla ocksåvildmink. Självfallet bör instansordningen i mål om vildmink vara densamma sorai raål om vildkanin. Vid samma tillfälle tillkom den förut omnämndaföreskriften i 24 § 1 mom. tredje stycket om åtgärder för att förhindrasararaanstötning mellan motorfordon och älg. Med hänsyn till att allmännatrafiksäkerhetsintressen spelar en viktig roll vid tillämpningen av dennabestämmelse synes besvär i sådana mål böra prövas av Kungl. Maj:t i slatsrådet. Bestäraraelser i överensstämmelse med det sagda har tagitsin i ändringsförslaget. Förslaget tm lag om ändring i vattenlagen (1918:523) Vattenlagen innehåller åtskiUigaadministrativa bestämmelser, bl. a. om åtgärder av skilda slag, som ankomraerpå , över beslut får besvär anföras hos Kungl.Maj:t. Denna besvärsprövning tillkomraer för flera grupper av ärendenregeringsrätten. EnUgt 2 § 4:o första ledet regeringsrätlslagen harregeringsrätten att pröva mål om ersättning för visst uppdrag. Föreskrifter omsådan ersättning finns i 3 kap. 17 §, 7 kap. 63 § samt 8 kap. 42 och 45 §§vallenlagen. Enligt 2 § l3:o första ledet regeringsrättslagen harregeringsrätten att pröva mål om länsstyrelses beslut angående förordnande tillsyn rörande dikning, vattenavledning eller flottning eller till annan dylikförrättning. Hit hör förordnande av förrättningsman enligt 10 kap. 2, 33 och 53§§ vattenlagen, av biträdande förrättningsman enligt 10 kap. 34 § och av godemän enligt 10 kap. 3 § samt motsvarande förordnanden enligt 10 kap. 77 och78§§. Enligt 2 § 16 :o andra ledet regeringsrättslagen ankommerdet på regeringsrätten att pröva mål om beslut av länsstyrelse i frågor, somavses i 2 kap. 64 § eller 68 § första stycket vattenlagen. Enligt nämndaparagrafer äger fastställa skyddsområde för att bereda skydd förgrund-vattentillgång, meddela allmänna föreskrifter om vad som skall iakttasvid grävning, sprängning eller annan åtgärd, som kan menligt inverka pågrund-vattentiUgång, samt pröva mål om tillämpningen av sådana föreskrifter. Maj:ts proposition nr 1971 Med stöd av 2 § 17 :o nionde ledet regeringsrätlslagenankommer det vidare på regeringsrätten att pröva mål om föreläggande vid viteenligt vattenlagen. Föreskrifter om vitesföreläggande finns i 2 kap. 35 och 65§§ samt 14 kap. 5 § 1 mom. vattenlagen. Andra administrativa besvärsmål enligt vattenlagen prövasi sista hand av Kungl. Maj:t i statsrådet. Kommitléns förslag innebäri stort sett att de besvärsmål som f. n. hör till regeringsrättenskompetensområde i fortsättningen skall hänföras tiU kammarrätt. På vissapunkter föreslås emellertid även annan ändring. Besvär över länsstyrelsesbeslut angående fastställelse av stadgar för vattenreglerings- ochtorrläggningsföretag eller annan dylik sammanslutning eller angående ändring avsådana stadgar (3 kap. 13 §, 7 kap. 61 § och 8 kap. 40 §) bör enligtkomraitténs mening, i överensstämmelse med vad som gäller och förordasbeträffande stadgar för väg-samfällighet och vägförening, prövas avadministrativ domstol. Fråga om förordnande av biträde åt sakägare i vattenmål(11 kap. 35 §) rör enligt kommitténs mening enskilds rätl på sådant sätt, attbesvär över sådant förordnande bör prövas av förvaltningsdomstol. Samma meninghar kommittén beträffande frågor om förordnande eller entledigande avsyssloman (3 kap. 17 §, 7 kap. 63 §, 8 kap. 42 och 45 §§ saml 9 kap. 38 §). Utsläpps i fasl avfall eller annat som medföruppgrundning eller hinder för vattnets fria lopp kan vid viteeller annat äventyr tillhålla den skyldige att vidta erforderliga åtgärder tilluppgrundningens eller hindrets borttagande (2 kap. 35 §), Mål ora föreläggandeenligt denna paragraf bör enligt kommitléns mening handläggas av administrativdomstol även om det föreskrivna äventyret skulle vara annat än vite. Komraitténs förslag har föranletterinringar endast på ett par punkter, , och föreslår att mål enligt 14 kap, 5 § 1mom, vattenlagen om tillträde till och viss disposition över fastighet förförundersökningar bör avgöras av förvaltningsdomstol med motivering att deutgör utpräglade rättsärenden, anser av samma skäl attmål om tvångsutförande enligt vattenlagen skall överföras till administrativdomstol. I fråga om ärenden enligt 14 kap. 5 §förklarar kommittén att ingreppen är av mindre djupgående art och att fullersättning utgår för skada och intrång. Kommittén anser det på grund häravinte påkallat att hänföra beslut av detta slag till administrativ domstol. Vadbeträffar ärenden om tvångsutförande erinrar komraittén om att frågan omlagligheten av myndighets åtgörande kan komma under allmän domstols prövning.Jag har tidigare förklarat, att jag inte anser det vara rationellt alt låtasamraa fråga kunna prövas både av förvaltningsdomstol och av allmän domstol. Jag ansluter mig i nu behandlade och övriga delar tillkommitténs förslag. Maj.-ts proposition nr 1971 147 Besvärsbestämmelser i överensstämmelse raed det anfördahar tagils in i ändringsförslaget. Förslaget till lag om ändring i lagen (1919:426) omflottning i aUmän Flertalet administrativa besvärsmål enligtdenna lag avgörs f, n, i sista instans av regeringsrätten. För regeringsrättenskompetens finns stöd i flera föreskrifter i regeringsrätlslagen. I de flestafall torde bestämmelsen i 2 § 8:o sjätte ledet vara tillämplig. Enligt dennaskall regeringsrällen avgöra raål om allmän flottled samt sättet och villkorenför dess begagnande. infördes i lagen om flottning i allmän floltledvissa bestämraelser om återslällningsålgärder i flotlled efter avlysning avflottleden. skall utse särskild förvaltare, som bl. a. har atlbesluta ora och låta utföra behövliga återställningsåtgärder (82 a §).Förvaltarens beslut i fråga ora återslällningsålgärder kan överklagas hoslänsstyrelsen. beslutar om ersättning lill förvaltaren för dennesarbete beträffande återslällningsålgärder. I fråga om prövningen av besväröver beslut i fråga om återställningsåtgärder anfördes i prop.1969:104 s. 54, att det borde ankomraa på Kungl. Maj:t i slatsrådet att prövamål om förvaltarens beslul i fråga ora medelsanvändningen och länsstyrelsensförordnande av förvaltare. Komraittén föreslår attvissa raål sora f. n. ankommer på regeringsrättens prövning i fortsättningenskall bandläggas av Kungl. Maj :t i statsrådet. Efter det att vattendomstol har meddelat beslut om attinrätta allmän flottled eller om åtgärder för att utvidga eller förbättraallmän flottled, får sakägare framställa erinringar hoslänsslyrelsen. Länsslyrelsen kan då enligt 14 § göra ytterligare utredning ochför denna anlita biträde av sakkunnig person. En liknande bestämmelse om rättför länsstyrelse att anlita särskild sakkunnig för viss ulredning finns i 15§, som gäller det faU att någon hos väcker fråga ora nya ellerändrade bestämmelser för allmän flottled i särskilt angivna hänseenden. Länsstyrelsesbeslut att förordna sakkunnig enligt 14 eller 15 § anser kommittén inte utgörarättsfrågor av sådan betydelse att mål härom bör hänvisas till domstol. Sådanamål bör i stället avgöras av Kungl. Maj :t i statsrådet. Enligt 40 § får länsstyrelse utse en styrelseledamot iflottningsförening, där det finns önskvärt för att tillgodose allmännaintressen. På grund av ändamålet med denna tillsältningsrätt bör enligtkommitténs mening besvär över beslut av länsstyrelse att utse sådanstyrelseledamot prövas av Kungl, Maj :t i statsrådet. Enligt 50 § skall flottningsförenings styrelsesförvaltning och räkenskaper Maj:ts proposition nr 30 är 1971 granskas av två eller flera revisorer, av vilka en utsesav . Besvär över länsstyrelses beslut att förordna eUer entledigasådan revisor bör också enligt kommitténs mening prövas av Kungl. Enligt 6 kap. kan slutligen i vissa falllåta vidta åtgärder på flottningsförenings bekostnad. Kommittén förklarar attfrågan om föreningens betalningsskyldighet torde kunna bli föremål förprövning vid allmän domstol. Under sådana förhållanden synes del kommitténmindre lämpligt att låta besvär i administrativ ordning över beslut omtvångsutförande handläggas av förvaltningsdomstol. Kommitténs förslag har inte föranlettnågon erinran i remissyttrandena. Jag ansluter mig till kommitténs förslag.