prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — medför alt frågan omavgränsningen av planområdet blir mycket betydelsefull. Det synes rättvisareall fördela del sammanlagda totalvärdet på de olika fastigheterna i förhållandelill resp. faslighets värde före planläggningen. Sararaa uppfattning som härredovisats omfattas av Samfundet för fastighetsvärdering. framhåller attutredningen synes ha frångått grundtanken all expropriatensförmögenhelssläUning skall vara oförändrad efler exproprialionen och ävenfrångått marknadsvärdet som ersäll-ningsgrund. Utrednmgen synes enligt SACOnärmast vara inne pä att ersättningen skall beräknas efler en hypotetiskavkastningskalkyl, en värderingsmetod som utredningen tidigare förkastat soraalllför osäker. Enligt mening är en hypotetisk avkaslningskalkyl i detnärmaste oanvändbar i della saramanhang därför all parterna genom en lämpligavvägning av de raycket osäkra intäkterna och kostnaderna kan komma tillpraktiskt laget vilket resultat som helst. SKTFföreslår att värderingstidpunklen tidigareläggs så att exempelvis markensförväntningsvärde före planläggningen, dvs. före offentliggörandet av förstaplanförslagel, läggs till grund för ersättningen. Härigenom skulle dessutomdel aUmänna kunna tillföras viss del av den värdestegringsvinst som uppkommerenbart genom planläggningen. därjämteetl områdes värde vid tUlämpning av värdeutjämningsexpropriation i hög gradblir beroende av hur gränserna dras, skulle den nyssnämnda värderingsmetodenm;edföra en från rättvisesynpunkt riktigare ersällningsfördelning. medför systerael med en värdering av orarådet efter detallraänna värdet före planläggning den fördelen all man slipper ta hänsyn liUsärskilda områden som på grund av sin naturbeskaffenhet ra. bör uteslutasvid bedömningen. Kammarkollegietfrarahåller alt kommunens expropriationsrätt skulle komma att gälla all markinom planområdet oavsett om något behov av utjämning föreligger eller ej. Ävenom marken tillhör en enda ägare eller ora alla markägare inom onirådet är nöjdamed planen, skulle alltså kommunen få tvångsrält att förvärva planområdel. Ensådan tvångsrält går i vart fall långt utöver vad sora enligl raotiven avsesmed "värdeutjämningsexpropriationen". SKTFifrågasätter om det är lämpligt atl undanta obebyggbara delar inom eltplanområde från expropriation. kan enligt föreningen komraa att medförabesviirande äganderättsförhållanden efler expropriationens genomförande samtvid fastighetsbildningen. Bättre lorde vara all alla delar inom planområdel lasmed men att sådana delar som bedöms inte vara bebyggbara åsätts ett avsevärtlägre pris än övriga delar. Advokatsamfundetframhåller alt, då förslagel till värdeutjämningsexpropriation avser inle barasladsplanelagd utan även byggnadsplane-lagd mark, så omfattas även omiådenavsedda för fritidsbebyggelse. Sådan mark skall i regel inte förvärvas avkommunerna, och reglema om skyldighet för kommunen atl vid första planläggninginlösa sådan mark är därför enligl samfundet särskilt olämpliga. Del ärvisserligen sant att avtal skulle kunna träffas med markägarna om att dessaavslår från rälten att påfordra inlösen, men lagstiftningen bör inte bygga påden förutsättningen atl avlal måste träffas för atl eliminera generelltuppkommande inle önskvärda verkningar av planläggning. redovisarmotsvarande uppfattning och säger atl reglerna inora kommuner med livligfritidsbebyggelse kan medföra en myckel hård belastning på den kommunalaekonomin och alt följden kan bli all kommunerna inle släpper fram några planerförrän markägarna genom avtal förbundit sig att inte utnyttja sin räll.Institutet kan härigenom få en negaliv effekt på detaljplaneringen vilket ärallvarligt raed tanke på de svårigheter sora redan nu finns alt få framdetaljplaner . Enligt mening kan förslaget omvärdeuljämningsexproprialion inte läggas till grund för lagstiftning utan enkraftig överarbetning. ifrågasätter dessutom om inte helasamexploateringsproblemaliken borde bli föremål för en särskild utredninginnan någon ytterligare lagstiftning aktualiseras i frågan. Medhänsyn till atl irapediraenlområden ofta är erforderliga naturområden ibebyggelseplaneringen saral till de svårigheter sora raåste uppstå atl iexpropriationsskedet dra gränserna för raarkens användbarhet för olikaändaraål bör inle, framhåller i , undantag göras förimpedimenlorarådena vid värdeutjämning. undantag inle sker, torde även derällvisekrav sora här måste beaktas bäst tillgodoses. Samma uppfattning harSACO som anser all del föreslagna förfarandet kan komraa alt leda lUl ett frånfastighetsbildnings-synpunkt icke godtagbart resultat.Värdeutjämningsexpropriationen bör därför avse i varje fall all obebyggd markinom planområdel. särskilt avutredningen omnärant fall gäller sådan mark som vid planläggningen är läckt avvatten dvs. sjöar och andra vallendrag. Enligt utredningen vore det stötande,om sådan mark medtogs vid värdeutjämningsexpropriationen. Ett vattendrag utgöremellertid enligl ofta en mycket värdefull beståndsdel av deti planområdel ingående grönområdet och höjer regelmässigt den kringliggandemarkens värde. Förslaget att mark av här angivet slag skall undantas frånexpropriationen innebär enligt samfundet att den undantagna marken skulle kommaalt beslå som särskUda i planområdet insprängda fastigheter med särskUdaägare. Från faslighelsbildningssynpunkt synes detla föga lämpligt, ochutredningen synes inte ha beaktat del förhållandet att vattenområde genomlandhöjning, naturlig uppgrundning eller utfyllnad kan övergå tUl att varalandområde. Den här diskuterade undanlagsregeln godtas därför inle avsarafundet. inlösenförfarande av detta slag borde enligt samfundet leda tUlatt all mark för allmänt ändamål inom planområde inlöses, varvid hänsyn vidvärderingen tas till olikheter i raarkbeskaffenhelen. Länsstyrelseni vill inle biträda förslaget att viss mark, som på grund av sinnaturbeskaffenhet uppenbarligen inte kan komma ifråga för bebyggande, skallundantas från inlösningsrätten resp. inlösningsskyldighelen. De områden somavses med denna begränsning kan i en bebyggelseplan inte rimligen läggas ulannat än som grönområden eller vattenområden. Det kan ifrågasättas om den föreslagnabestäraraelsen i 48 § BL ger markägarna möjlighet att framtvinga inlösen avsådana områden. Från såväl plan- som faslighelsbildningssynpunkt skulle detvara olyckligt ora orarådena blev kvar i privat ägo. Skyldighet bör därförföreligga för koramun atl lösa även här avsedda områden. Att sådan markundantas vid fastställande av genomsnittsvärdet för marken finner däremotlänsstyrelsen rikligt. Områdena bör lösas tUl ell särskilt värde. Regelnom naturbeskaffenheten kritiseras också av . En regel av detlainnehåll är enligt samfundet inte lätt att tolka. Förslaget omfattar inteendast tomlraark, och all mark inom ett planområde behöver inte vara lämpadsom tomtmark. ävenannan mark, och elt som Icimtmark raindre lämpligt, inom området belägetbergsparti kan t. ex. utgöra en värdefull tillgång som grönområde. Del är inlesäkert alt området i dess helhet skulle ha hafl ett högre värde, om etl sådantbergsparti i stället utgjorts av plan mark. Motsatsen kan mycket väl varafallel. Sveahovrätt finner den före:3lagna tidsfristen för markägare och korarauner attpåfordra inlösen alllför kort. förordar, all lidsfristen utsträcksoch all i samband med planfaslställelse den beslutande myndigheten skaU varaålagd underrätta berörda markägare om vad de har all iaktta. Liknande;synpunkter fraralägger som särskilt frarahåller atl det inleär godtagbart all la fasl-slällelsebeslutel som utgångspunkt för enpreklusionsfrist, vars iakttagande för den enskilde kan ha så stor ekonomiskbetydelse som i många av de här aktuella fallen. Det är inte heller, sägersamfundet, rimligt all anta atl majoriteten av de markägare som måste väckatalan inom den föreslagna frislen skuUe ha kännedom ora detta, och man fårdärför räkna med alt förslagel skulle leda lill omfattande rättsförluster. Menäven den markägare sora har kännedora ora de aktuella reglerna och som fårkännedoin om planfaslslällelsen innan någon större del av tidsfristen gått kanfå betydande svårigheter all i rält lid korama fram till ell avgörande om lalanskall väckas och hur yrkandena i så fall skall bestämmas. är i eltsådant samraanhang inte någon lång lid. Kammarkollegiet har intet all erinraraot preklusionsfrislen i och för sig men anser alt åtgärder bör vidtas för allminska denna risk, förslagsvis genom information till markägarna vidutställning och fastställelse av planförslagel. Förslaget kan enligl ledatill rätlsförlusler för markägaren genom all denne inte underrättas om all planhar blivit fastställd. Från rällssäkerhelssynpunkl måste delta betraktas somotUlfredsställande. FSKFuppger att kommunerna inle alllid har ekonomisk beredskap atl på eget ellermarkägares initiativ snabbt inlåta sig i elt kanske raycket orafaltandemarkförvärv, som i princip kan gälla exempelvis fritidsbebyggelse eller annanspeciell verksainhet för vilken koraraun ej har oraedelbart intresse ellerresurser atl binda kapital . Den föreslagna lösningen tordeoraedelbart vara i behov av yllerligare översyn raed hänsyn bl. a. lUl de föralla berörda alltför korta fristerna. Sparbanksföreningenfinner det angelägel atl understryka de inte minst för inteckningshavarenegativa konsekvenser som utredningens förslag om värdeutjämningsexpropriationkan befaras medföra. Föreningen vUl i della hänseende i stort ansluta sig tillden av utrednings-experten redovisade kritiken, som enligt föreningensvårligen torde kunna sakligt bemötas. Gällandeexpropriationslag (ExL) kora lill . Den har därefter ändrats vid ettflertal tillfällen. a. har samhällsutvecklingen tid efler annan medförtbehov av nya eller utvidgade expropriationsändamål. Särskilt omfattandeändringar i ExL genomfördes . Denna revision avsåg frärastexpropriationsändaraålen, ersättningsreglerna och förfarandet videxpropriation. De nya expropriationsgrunder som då infördes syftade till attge kommunerna stöd i strävandena att niotverka stora markvärdestegringar isamband med tätbebyggelse. Avsikten raed reforraen i fråga omersättningsreglerna var alt få lill slånd en jämnare och lUlförlilligareuppskattning. De nya reglema medförde otvivelaktigt gynnsamma verkningar menvar också förenade raed vissa brister, och tillkallades därförexproprialionsutredningen för att göra en allraän översyn avexpropriationslagstiftningen. Somresultat av utredningens arbete har en del partiella reformer kommit lillslånd. a. genomfördes vissa ändringar i förfarandereglerna, vilkavar ägnade att avhjälpa de svåraste bristerna i della avseende. I sitt nuavgivna belänkande lägger utredningen fram förslag lill en ny allmänexpropriationslag (AExL). Lagförslaget är dock inle fullständigt. Det saknarbestämraelser ora förfarandet raen är utformat på sådani sätl att del senarekan kompletteras med regler i della ämne. I avvaktan på atl nyaförfaranderegler utarbetas skall enligl förslagel ExL:s regler i dettahänseende bibehållas. Nyheternai utredningens förslag rör främst expropriationsändamålen ochersättningsreglerna. Sålunda vidgas kommunernas möjligheter atl expropriera förlälbebyggelseändamål och lomträltsupplåtelse. Rätlen till expropriation försanering och stadsförnyelse avses skola inträda på ell tidigare stadium än f.n. Ökade expropriationsmöjligheler föreslås också för alt främja bl. a.näringsverksamhet, miljövård, frUuftsliv och fritidsbebyggelse. Området förmarkvärdeslegringsexproprialion blir väsentligt större än f. n. De föreslagnanya ersättningsreglerna innebär i korthet följande. Fastighet som exproprierasskall ersättas efler sill marknadsvärde. Vid expropriation av del av fastighetskall ersättningen, kallad inirångsersällning, motsvara skillnaden imarknadsvärde före och efler exproprialionen. Värderingen skall i principhänföras till förhållandena vid den lidpunkt då ansökan om expropriationgjordes. Förväntningsvärden som fallit bort genom planläggning enligtbyggnadslagen (BL), exempelvis därför all marken skall användas för galor,andra allraänna platser eller allraänna byggnader, skall i överensstämmelsemed huvudprincipen om ersättning efler marknadsvärdet inle ersättas. Genom särskildaersättningsregler i BL garanteras emellertid ägare av mark. avseddför allmänna ändamål, gottgörelse för det värde som marken har om den för allframlid används för samma ändamål som förut eller för annat ändaraål, som ärförenligt med planen. För alt motverka de stora skUlnader beträffandemarkvärden som förstagångsplanläggning kan ge upphov till föreslås ell nyttvärdeutjämningsinslitul. innebär alt såväl kommun som markägare får rättatl inora efter del planen faslslällls påfordra inlösen av mark lillelt genomsnittiigt värde. En nyhet i förslaget är \'idare alt parterna iexpropriationsmål skall vara helt likstäUda i bevisningshänseende. Flerareraissinstanser anser det olämpligt all genomföra en ny expropriationslagulan regler om förfarandet. För egen del vUl jag inle bestrida att goda skälföreligger för en sådan uppfattning. Det av utredningen föreslagna systemet,sora innebär atl förfarandereglerna i ExL tills vidare skall slå kvar, blirsvåröverskådligt. Inom pågår f. n. en översyn av dedelar av expropriationsrätten som inle behandlas i utredningens betänkande. Föregen del anser jag det lämpligl alt vänla med atl ersätta ExL med en ny lagtill dess denna översyn har blivit avslutad. Från denna utgångspunkt har jagansett mig nu böra la upp endasl sådana frågor som har den betydelsen all enlösning inle bör anstå längre. Genombefolkningsoraflyllningen har täiorlsbefolkningenökat från 2,7 railjoner till mer än 6 raUjoner. Denna urbaniseringsprocessställer självfallet stora krav på utbyggnad av nya sarahällen och ombyggnad aväldre tätortsområden. Delsamma gäller de ökade anspråk på den inre och yttremiljön som den allmänna välståndsutvecklingen i samhället för med sig. Storamarkulrymmen behövs, inle bara för bosläder ulan också för trafikleder,affärscentra, skolor, sjukhus, lekplatser, parker och andra friområden. Denkommunala planeringen och markberedskapen måste byggas ut och förslärkas. Dellaförulsäller, som utredningen framhåller, alt mark står till förfogande förändamålet på räll plats och . Tilldel nu sagda koramer alt den ökade efterfrågan på raark i expansiva områdenhar medfört en kraftig markvärdestegring med åtföljande möjUgheter lillspekulations- och realisationsvinster för enskilda markägare. Det råder allmänenighet om all delta inle är tillfredsställande, eftersommarkvärdestegringarna till stor del beror på insatser från samhällets sida. Avvad jag nu har anfört framgår att del frän allmän synpunkt är ytterst angelägetbåde all samhället får goda raöjligheter atl på skäliga villkor förfoga övermark som behövs för lälbebyggelseändamål och alt sådan markvärdestegring somberor på ålgärder från sarahällets sida kommer della lill godo. Det har frånolika håll omvittnats alt gällande exproprialionsregler inle på elltillfredsställande sätt motsvarar de nu angivna önskemålen. Detta gäller bådereglerna om expropriationsända- Mol den angivna bakgrunden har jag kommit till denuppfattningen all det nu finns anledning atl i huvudsak ta upp frågan omutvidgning av möjligheterna att expropriera för vissa tätbebyggelseändamål ochmed anledning av väntad värdestegring samt reglerna omexproprialionsersällningen. De ändringar sora bör genomföras bör utformas sompartiella reformer i gällande lagstiftning. Härefter återstår att på grundvalav utredningens förslag närmare överväga de övriga frågor som utredningenbehandlat saral förfarandereglerna. Min avsikt är all bedriva arbetet med siktepå alt förelägga riksdag förslag till ny expropriationslag. En sanUad översyn avbyggnadslagstiftningen pågår f. n. inom bygglagutredningen. Resultatet avdenna översyn komraer sannolikt all beröra grundläggande förutsättningar förexpropriationslagstiftningen. Del lorde emellerlid dröja ännu någon lid innanbygglagulredningen kan slutföra sitt omfattande och komplicerade arbete, ochmed hänsyn lill angelägenheten av alt snabbt få fram önskvärda reforraer inomexpro priationslagstiftningen är jag inle beredd alt låta anstå ytterligaremed dessa. Med hänsyn till den pågående översynen av byggnadslagstiftningenbör dock ändringar i gällande BL begränsas till vad som nödvändigt följer avde reformer inora expropriationslagstiftningen som jag bedömer sora särskiltangelägna. Byggnadslagstiftningen har stor betydelse for utformningen avexpropriationslagstiftningen. Jag vill därför redan nu framhålla all översynenav byggnadslagstiftningen kan komma att föranleda ändringar även av de i detföljande framförda reformförslagen. 4.2.1.Expropriation för vissa tätbebyggelseändamål. Gällande rätt innehåller flerabestämmelser som ger det allmänna raöjlighet all tvångsvis förvärva ägande-eller nylljanderält till markområden som behövs för en rationell utveckling avtätbebyggelsen. Dessa bestämmelser finns dels i BL och dels i ExL. Av reglernai BL är framför allt de som rör s. k. zonexpropriation av intresse. Tillståndtill sådan expropriation kan bevUjas av Kungl. Maj:t, om det med hänsyn tiUaUraänna samfärdseln eller kravet på ändamålsenlig bebyggelse föreligger behovav en verklig förnyelse av byggnadsbeståndet inom elt större oraråde och frågahar väckts om antagande eller ändring av stadsplan för området.Zonexpropriation kan omfatta även sådan mark sora inle berörs avombyggnadsålgärderna under förutsättning att marken kan väntas undergåväsentlig värdeökning som en direkt följd av stadsombyggnaden. Enligt BL kanKungl. Maj:t vidare ge lillslånd till s. k. tomlexpropriation beträffande markinora byggnadskvarler sora inle är bebyggd i huvudsaklig överensstämmelse medstadsplanen. expropriationfår inte ske ora det kan förväntas alt stadsplanen blir genomförd inom skäligtid även utan kommunens ingripande. Slutligen kan nämnas all domstol kan gekomraun tUlstånd all genom s. k. tomtbildningsexpropriation lösa in loml sombeslår äv delar tillhöriga olika ägare, under förulsällning alt ingen av dessabegär alt få lösa in de övriga delarna. Uppräkningen av expropriationsändamåli 1 § första stycket ExL innehåller två punkter som avser expropriation förlälbebyggelseändamål. Enligl punkt 7 kan staten e:ller kommun få rätt lillexpropriation för all åstadkomma tryggade bostadsförhållanden inom bebyggt områdevid järnvägsstation, hamnpilals. eUer fiskeläge eller på annan ort med störresammanträngd befolkning. Punkt 16 ger komraun rätt till expropriation för atlsäkerställa alt raark på skäliga viUkor är tillgänglig för tätbebyggelse ochdärmed sammanhängande anordningar. Något krav på föregående planläggning harinle uppställts. Huvudsyftet med denna exproprialionsmöjlighet är all skapa enfri lomlmarknad och bryta markmonopol. Sararaa punkt reglerar s. k.toralrätlsexpropriation. Sådan expropriation kan användas för att i kommunsägo överföra mark som inte är tätbebyggd för upplålelse med tomträtt. Inleheller här krävs någon föregående planläggning. Ändamålet med expropriationsrättenär emellertid att garantera att, såvitt angår tillgången på mark, samhälletsplaner i fråga om bebyggelsen kan förverkligas. Någon oinskränktexproprialionsmöjlighet fijr detta ändamål föreligger alltså inte. Som enallmän förutsättning för expropriation enligl ExL gäller vidare att Kungl.Maj:t anser expropriation nödvändig för alt tillgodose del angivna ändamålet. Frågor om bebyggande avmark hänger intimt samman med frågor om anordnande av trafikleder m. m. somskall betjäna bebyggelsefastighelerna. 1 § första stycket 2 ExL öppnarmöjlighet all expropriera för trafikleder och andra anläggningar för denallmänna samfärdselns frärajande. Av större praktisk betydelse när del gällerlälbebyggelseområden är emellertid bestämmelserna i . Dessa ger kommun rällatt lösa in mark som enligt faststäUd generalplan eller stadsplan är avseddtill trafikled, gala eller annan allraän plats. Koramunen får lösa till sigockså annan mark som enligl samma slags planer inle avsetls till enskiltbebyggande om markens användning för avsett ändamål inle ändå kan ansessäkerställd. allmän eller enskUd väg ingår i mark som enligt fastställdgeneralplan eller stadsplan skall användas till trafikled eller liknande kankommunen under vissa förulsätlningar ta marken i anspråk ulan ersältning. k. markexploalörsfallen har kommunen yllerligare raöjligheler all la markinom planlagt område i anspråk utan ersättning. Så är fallel beträffande marksom behövs för gala eller annan allmän plats eUer för aUmän byggnad. Enliglförköpslagen kan kommun under vissa förutsättningar i sam- bandmed frivillig försäljning av fast egendom utöva förköp och på så sätt förvärvaraark som med hänsyn till den framtida utvecklingen behövs för tätbebyggelseeller därmed sammanhängande anordning. Förköp kan utövas i fråga om bådetätbebyggd mark och råmarksområden. Det är dock inle meningen all förköp skallfå ske beträffande mark vars användningssätt inle beräknas bli förändrat. Enligl utredningen behövsbestämmelser om expropriation för täl-bebyggelseändamål dels med tanke på dekommunala markförvärv som krävs för atl trygga förverkligandet av samhälletsintentioner på i fråga om bebyggelseutveckling och markutnyttjandemen dels också för mera utpräglade specialfall, där det gäller att genomförafastställda planer. Utredningen föreslår därför alt i AExL las upp dels vissaallraänna bestämmelser om expropriation för lälbebyggelseändamål (2 kap. 1 §),dels vissa speciella sådana bestäraraelser (2 kap. 2 §). De speciellabestäramelserna i 2 kap. 2 § första stycket 1 och 2 innebär endast överföringav motsvarande bestämmelser från BL. Med hänsyn lill all del nu endast skallgöras en partiell reform av gällande ExL finns inte anledning all la uppförslagel i denna del till närmare prövning. Paragrafen innehåUer dessutomregler om s. k. värdeutjämningsexpropriation. Till denna fråga återkommer jagi samband med värderingsreglerna. Vad som skall behandlas är alltså de expropriationsgrunderför lälbebyggelseändamål som utredningen har tagit upp i 2 kap. 1 § AExL ochsom skall ersätta 1 § första stycket 7 och 16 ExL saml reglerna orazonexpropriation och tomlexpropriation i 44 och 45 §§ BL. Därvid skaU bedömashur reglerna skaU förändras för all bättre svara mol del allmännas behov avall kunna tvångsvis ta i anspråk raark som behövs för tätbebyggelse. I dennadel vill jag inledningsvis anföra följande. Den snabba utvecklingen idet moderna samhället ställer stora krav på utbyggnad av nya tätortsområden ochpå förändringar inom redan tätbebyggda områden för all anpassa dessa tillnutida anspråk på en från trafiklekniska, sociala och andra synpunkter fullgodmiljö. Den omfattande byggnads- och anläggningsverksamhel som pågår i deltasyfle och som kan förutses äga rum i framliden innebär avsevärda påfrestningarför samhällsekonomin i stort. Det är därför viktigt alt arbetet kan bedrivaspå elt planmässigt sätl och all konkurrens och rationella produktionsformer påbyggnadsområdel främjas. När det gäller sanering av äldre bebyggelseområden ärdel i allmänhet inte lämpligl all ingripanden sker punktvis, ulan åtgärdernabör vidtas i ell större sammanhang. Många gemensararaa ändaraål bör helsttillgodoses genora samverkan mellan olika fastigheter och bebyggelsen inomvarje faslighet kan därför inte betraktas sora en enhet för sig. Ansvaretför den lokala planeringen av bebyggelsen ligger i första Del är i hög grad angelägel all dessa förfogar över effektivamedel för all styra utvecklingen på etl från allmän synpunkt lämpligl sätt. Debör ha stort inflytande både i fråga ora tidpunkten för olika byggnadsåtgärdersgenomförande och över bebyggelsens närmare utformning. Kommunerna har redanåtskilliga befogenheter i detla hänseende. Sålunda svarar de för planläggningenenligt BL och har hand om förmedlingsverksamheten för statliga bostadslån. Detär emellerlid också av vikt all koraraunerna har raöjlighet alt föra en aktivraarkpolitik och genora egna raarkförvärv säkerställa att byggandet sker på etlplanmässigt och samhällsekonomiskt lämpligt sätt.