prop · FU03121 · 1971-12-31 00:00:00 — Denekonomiska betydelsen av ell avgiftsuttag ur pensionärernas ATP-pensioner ökarsåledes enligt utredningen inle bara i faktiska belopp utan också relativt sett.Men fortfarande i slutet av 1970-lalel lorde Beräkning av ATP-pensionernasstorlek (före skalt) m. in. för personer i ålderdomshem efler inkomslallemaliv1970, 1973, 1976 och 1979. Pensionsbeloppper år efter förvärvsinkomst på 1456 671 671 671 5 950 10 340 0,81,6 1,43,2 2,45,4 3,78,5 detvara en förhållandevis liten del av det totala driftunderskollel för ålderdomshemmensom kan täckas via avgiftsuttag ur ATP-pensionerna. Folkpensionernakommer emeUertid genom pensionstiUskotten atl öka avsevärt under 1970-lalet ochi viss mån kan även andra sidoinkomster än ATP beräknas öka under årtiondet.Det ökade avgiftsunderlaget kan enUgl utredningens mening komma att motvägaden antagna ökningen av kommunemas kostnader för ålderdomshemmen. Utredningenberäknar all de sammanlagda foUcpensionsbeloppen för pensionärer i ålderdomshemunder 1970-talel kommer alt utvecklas på sätt som framgår av tabeU 6. Enytterligare inkomslkäUa för pensionärerna är kbl. Fr. o. m. står detkommunerna fritt alt själva bestämma hur höga kbl År Antal pensionärer x Milj. kr. folkpension' inkl, pensionstillskott 56 000 x6 . 60 000x6 720 » 64 000x7 296 » 67 000x7 680 » » Folkpensionen ar beräknad i fast penningvärde(pension efter basbeloppet . i deceraber 1970) med tillägg för de varjeår ökande pensionstillskotten. som skaU ulgå till pensionärer i kommunens ålderdomshem. Utredningen erinrar om alt islutet av utfärdade vissa rekommendationer till kommunerna medriktlinjer för omarbetande av grunderna för kbl bl. a. i samband med samordningeninom kommunblocken. Rekommendationerna gick ut på att till alla pensionärer skuUeulgå ett generellt gmndbelopp vilket som regel inte borde överstiga 700-1 000kr., samt atl bostadskostnad över grundbeloppet läcktes intill elt tak, somkunde fixeras endera till visst belopp eller lill vissa bestämmelser angåendebostadens storlek och standard. bör kbl inle utgå lill pensionärer i ålderdomshem om kommunentillämpar differentierade avgifter. TUlämpar kommunen däremot en enhetligavgift bör övervägas om inle kbt bör ulgå även lill de pensionärer som bor påålderdomshem. Beloppet bör i så fall sällas till det i kommunen gällandemaximibeloppet för kbt. skulle i praktiken innebära att elt syslem meddifferentierade avgifter kommer all tillämpas, om än med i sammanhangetgenerösa regler för pensionärerna. Utredningen räknar med atl kommunförbundelsrekommendationer redan nu och ännu mer på kommer all höja nivån förkbl i kommuner med låga maximibelopp. betonar alt den ansluter sig tUlgrundtanken 1947 fattade principbeslutet att ålderdomshemmen skallvara inackorderingshem, öppna för alla äldre personer som är i behov av vårdeller tillsyn och vilkas behov inle tiUgodoses på annat sätt. Vårdbehovetskall vara kriteriet för erhåUande av plats. Utredningen lar emeUertid inte slutiigstäUning lill spörsmålen om ålderdomshemmens karaktär och funktion i framtiden.Till frågoma om vilken roll de nuvarande ålderdomshemmen - liksom andra formerav boende för äldrepersoner som efter hand vuxit fram (t. ex. pensionärsholell och ) -bör spela och hur de i fortsättningen bör benämnas avser utredningen attåterkomma vid sin allmänna översyn av åldringsvården. Omvården i ålderdomshemmen inle betraktas som socialhjälp ulan som en form avkommunal service som ställs tiU vårdbehövande kommunmedlemmars förfogande, fårenligt utredningen avgifterna inle i strid med den kommunalrältsliga likslällighetsprincipenbestämmas till olika belopp efler pensionärens betalningsförmåga utanuttrycklig lagstiftning härom. Utredningen konstaterar alt en aUmän höjning avålderspensionärernas ekonomiska standard kommer all ske under 1970-och 1980-lalenlill följd bl. a. av ATP. Dessa förhåUanden kommer otvivelaktigt alt leda lillall en växande andel av de pensionärer som erhåller vård och tiUsyn iålderdomshemmen har inkomster vid sidan av folkpensionsförmånerna. Det framstårdå enligt utredningen i och för sig som rättvist och rimligt atl den som harinkomster utöver folkpensionen bidrar i skälig omfattning även med dessa sidoinkomslerlill all läcka kommunens kostnader för hans vistelse i hemmet. Del måste enligtutredningen anses otillfredsställande all en persons uppehälle och vårdväsentligen bekostas av del aUmänna, fastän han själv har medel till del. Ettsådant förhållande framstår som svårt all acceptera särskilt med tanke på alldel övervägande antalet äldre människor - de vilkas vårdbehov inte är såträngande all de bör beredas plats i de kommunala ålderdomshemmen - med egnamedel får bestrida motsvarande kostnader för bostad, mat, vård och hjälp. Utredningenframhåller, alt kommunalekonomiska synpunkter också lalar för elt syslem meddifferentierade avgifter. Kommunernas kostnader för anordnandet och driften avålderdomshem har stigit kraftigt och anspråken påkommunerna när det gäller utgiftssidan kommer med säkerhet att öka. De avgiftersom kommunerna kan tillgodogöra sig ur pensionäremas folkpensioner läckernumera endasl en mindre del av de faktiska vårdkostnaderna. Den ökade grad avsjälvfinansiering som elt syslem med avgift efler pensionärensbetalningsförmåga på skuUe innebära kan i åtskilliga kommuner antasbidra till all en önskvärd utbyggnad och förbättring av åldringsvården, deninstitutionella såväl som den öppna, snabbare kommer tiU stånd. VisserUgenlyder de beräkningar som utredningen gjort på all den kommunalekonomiskaeffekten av ell syslem, där vid avgiftssätlningen hänsyn får las också tillpensionärens sidoinkomster skulle bli ganska måttiig under de närmaste åren.Saken kommer dock i ell annat läge efter 1970-talel, när ATP slagit igenom hosålderdomshemmens pensionärer. Härangivna skäl liksom åtskilliga andra synpunkter som framförts av bl. a.kommunförbundet leder enligt utredningens mening liU atl på avgiftssystemet bör släUas det kravet alt det skaU ge kommunerna möjlighetalt anpassa det faktiska avgiftsuttaget tUl pensionärens betalningsförmåga ivarje särskilt faU. Utredningenanser all elt system med differentierade avgifter måste innehålla garantier moloskäligt stora avgifter och atl kommunernas frihet atl bestämma avgiftsuttagetdärför bör i viss mån begränsas. F. n. torde varje pensionär i ålderdomshemvara berättigad till visst minimibelopp för sina personliga behov. nyttavgiftssystem får enligl utredningen inte innebära en försämring i deltahänseende. Genom pensionstillskotten och ÄTP:s tilltagande betydelse kommerpensionärernas ekonomi all förbättras. Utredningen finner det angeläget alläven ålderdomshemmens pensionärer får del av denna standardhöjning inom ramenför ett avgiftssystem, där avgiften bestäms efter pensionärens betalningsförmåga.På avgiftssystemet bör därför ställas del kravet atl systemet skall erbjudapensionären trygghet genom att han garanteras dels ell minimibelopp av sammakaraktär som nuvarande folkpensionsandel, dels skälig andel i den allmännastandardhöjningen. Regler med detla syfte torde även medverka till störrelikformighet i avgiftsbeslämmel-serna i de olika kommunerna. Med irygghetsfrågansammanhänger enligt utredningen spörsmålet om s. k. uppskjutna avgifter, när endaslen del av avgiften tas ul som löpande belalning, medan återstoden kumulerasoch bevakas som fordran i pensionärens dödsbo. system har i praktikenvållat en hel del ölägenheter. Etl krav på elt framtida avgiftssystem börenligt utredningen vara atl avgiften avpassas så all den i huvudsak kan tas utunder löpande år, helst månad för månad. Vetskapen om en ständigt växande skuldlill kommunen måste uppenbarligen oroa pensionären och indrivningen av restfordringenhos dödsboet kan erbjuda både rätlsiiga och praktiska problem. Utredningenunderstryker vidare atl avgiftssystemet bör vara enkelt all administrera. Utredningen konstaterar atl del kan vara svårt för den enskilde pensionären och hans anhöriga alt bilda sig en klar uppfattning om de faktiska kostnaderna för vården i ålderdoms hemmet. Äldre människor är erfarenhetsmässigt bekym rade över sin ekonomi. De kan därför tycka atl även en från kost nadssynpunkt skälig avgift är alllför hög och all en alllför stor del av deras inkomster las i anspråk för avgiflsbelalningen. På avgiftssystemet bör enligt utredningen därför ställas del kravet all del skall vara enkelt också i del avseendet all systemet med däri inbyggda garantiregler är lätt att förslå. Utredningenframhåller vidare att en samordning mellan avgiftssystemet vid ålderdomshemmenoch avgiftssystemet inom den landstingskommunala långtidssjukvården ärangelägen och i längden ofrånkomlig om en lämplig avvägning av efterfrågan påvårdplatser skaU kunna uppnås när del gäller dessa båda vårdformer. avgifter vid ålderdomshemmen bör därför konstrueras så altdel så långt möjligt kan tillämpas också av sjukvårdshuvudmännen eUer atl det ialla fall inle försvårar en samordning på . Val av system för differentierat avgiftsuttag Utredningen konstaterar all möjlighet för kommunen altanpassa del faktiska avgiftsuttaget till pensionärens betalningsförmåga i varjesärskilt fall åtminstone i viss utsträckning kan åstadkommas på flera sätt. Enliglregeringsrättens utslag är sålunda en kommun lagligen oförhindrad altfastställa avgifterna vid kommunens ålderdomshem lill ett för alla pensionärer belopp motsvarande kommunens självkostnad, dvs. kommunen behöver inlefölja den vid upprepade tiUfällen givna rekommendationen atl den enhelUgaavgiften bör vara lika med folkpension minus fickpengar. skuUe medföraall, om pensionären inte kan betala hela avgiften, återstoden får täckas avkommunen genom socialhjälp. Inom ell sådani syslem kan uppenbarligenönskemålet om avgiflsbetalning efler förmåga ges full effekt upp lill den i kommunalrällenfastslagna övre gränsen, självkostnaden. En av socialnämndernas storsladsdelegationtillsatt kommitté, som lade fram förslag lill differentieratvårdavgiftssystem, var inne på denna tankegång, varvid dock avgiften för densom inle kunde betala självkostnadspriset skulle fyUas ul inle med socialhjälpulan med varierande kbl eller också nedsättas efter framstäUning frånpensionären. När del gäller den mer långsiktiga lösning av avgiflsfrågansom nu bör eftersträvas talar dock enligl utredningen övervägande skäl av såvälpraktisk som psykologisk natur emot en lösning efler dessa linjer. a.skulle della syslem formellt kunna leda till en stark ökning avsocialhjälpsverksamheten i fråga om pensionärerna i ålderdomshemmen - i stridmot grundtanken principbeslut - och i vart fall medföra åtskiUigaadministrativa ölägenheter. Dessutom skulle systemet under vissaomständigheter kunna få Uknande negativa psykologiska effekter som de s. k.uppskjutna avgifterna, nämUgen all en med växande skuld tillkommunen - om än av bokförmgsmässig natur - ger pensionären en känsla avotrygghet. Under arbetets gång har socialulredningen övervägt etlsystem med formellt enhetiiga avgifter efler folkpensionsprincipen men anknutnatill takel för kbl. Genom denna anknytning skulle i praktiken en viss differentieringåstadkommas. Inackorderingsavgiften skulle då beslå av en bosladskoslnadsdeloch en del avseende kost och service. Sistnämnda avgiflsdel skulle motsvarautgående folkpension inklusive pensionstillskott eller mot sådani tillskotisvarande del av tiUäggspension, minskal med elt fribelopp för pensionärenspersonliga behov som motsvarade viss procenlueU andel av nämndapensionsförmåner. Bosladskoslnadsdelen skulle maximeras lill gällande högslabelopp för kbl i kommunen. sionärernaskulle få kbt lill denna hyra i enlighet med gäUande bestämmelser ominkomstprövning m. m. i lagen (1962: 392) om hustrutillägg och kommunallbostadstillägg till folkpension. syslem som det här skisserade har enliglutredningen vissa fördelar. På grund av den i avgiften ingående särskilda bosladskoslnadsdelenjämställs sålunda i viss mån de traditionella ålderdomshemmens pensionärer medpersoner som bor i pensionärshem, egna bostäder etc. Vidare blir del tidigareberörda Irygghetskravel i regel väl tillgodosett. Från administrativ synpunktär systemet enkelt sålUlvida som kommunerna inle behöver befatta sig med en inkomstprövadavgiftssältning. Den prövning av pensionärens ekonomiska förhållanden sombehövs för alt bedöma rätlen till kbl sker hos försäkringskassorna Uksom förövriga pensionärer. Systemet har emeUertid enliglutredningens mening också betydande nackdelar. Del syfte som man från rättvise-och rimlighelssynpunkl liksom av kommunalekonomiska skäl viU vinna med etldifferentierat avgiftssystem tillgodoses endasl i ringa utsträckning. Endifferentiering av avgifterna kan ju ske bara inom ramen för bosladskoslnadsdelen,dvs. inte ens en ekonomiskt välbesläUd pensionär skulle kunna avkrävas högrebidrag till kostnaderna - utöver folkpension etc. - än vad som motsvararmaximibeloppet för del inom kommunen gällande kommunala bostadstillägget.Vidare skulle kbt-reglernas schematiska konstruktion medföra ej önskvärda tröskeleffekterbl. a. för sådana pensionärer vilkas sidoinkomsler överstiger ett par lusenkronor, som sidoinkomsler därunder skulle bli helt fria. Av dessaskäl anser socialulredningen sig inte kunna som en generell lösning av avgiflsfråganföreslå elt lill kbl anknutet avgiftssystem. Utredningenhar funnit övervägande skäl tala för alt i stället föreslå en i författningreglerad räll för kommunerna atl vid fastställande av avgiften för vård iålderdomshem la skälig hänsyn till pensionärens betalningsförmåga, ihuvudsaklig överensstämmelse med kommunförbundels framställning. Utredningenföreslår dessutom regler som syftar till att tillgodose del i föregående avsnittuppställda trygghelskravet. Utredningenanser att ett sådant system kan konstrueras på ett sätt som tillgodoser ocksåkravet på enkelhet och förslåelighet. Vidare kan avgiften anpassas så all denkan las ul fortlöpande. Avgiftssystemetkan vidare enligt utredningens mening underlätta en samordning med avgiftssätlningeninom långtidssjukvården i vad gäUer ulförsäkrade patienter. Utredningenpekar i detta sammanhang pä att principen med differentierade avgifter redantillämpas inom den kommunala socialvården. Sådana avgifter förekommer t. ex.inom barntillsyn och social hemhjälp. Omkring hälften av landets kommuner harvidare redan infört differentierade avgifter i ålderdomshem, och där tillämpadesyslem kan anpassas lill del av utredningen föreslagna. Utredningenföreslår att avgiften konstrueras på så sätt alt pensionären tillförsäkras ellbelopp för eget bruk (garantibelopp), vilket står i viss relation lill hanssammanlagda inkomster efter avdrag av skall. Garanlibeloppet skall utgöra dels etlgrundbelopp motsvarande viss procent av folkpensionen inkl. pensionstiUskottoch dels etl belopp motsvarande viss procent av eventuella sidoinkomsler. Vadbeträffar bestämningen av grundbeloppets miniminivå framhåller utredningen alldel naturligtvis skulle vara önskvärt om man till grund för detta kunde läggaen någorlunda säker uppskattning av en i ålderdomshem boende pensionärs normalabehov av medel för personUgt bruk. Behoven av och anspråken på medel lillpersonlig disposition torde emellertid variera avsevärt. Publiceradelevnadskostnads-undersökningar är av gammalt datum. Det har emellertidförekommit att socialnämnder (exempelvis ) vid fastställande av nyanormer för socialhjälpen utnyttjat expertis i budgetfrågor. Utredningen harhaft tillgång till sådant material och bearbetat detla med särskild tanke påvad en pensionär i ålderdomshem kan anses behöva för eget bruk. Del är givetall sådana beräkningar är vanskliga. Även om behoven av medel för personligautgifter skiftar, delvis beroende på vilken service avgiften täcker, anserutredningen med beaktande av de nämnda budgelberäkningarna all om pensionäreri ålderdomshem skall ha råd lill telefon och tidningar och till övriga normalapersonliga utgifler, de för eget bruk bör tillförsäkras ell månatiigl belopp omca , vilket motsvarar av folkpensionen inkl.pensionstillskott (). Socialutredningenföreslår alt del i garanlibeloppet ingående grundbeloppet bestäms till lägst30 % av folkpension inkl. pensionstiUskott. Genom atl pensionsförmånerna somtidigare nämnts delvis är värde-och standardrcglerade, tillförsäkras pensionärernagenom detla beräkningssätt ell grundskydd som i motsvarande mån är värde- ochstandard-säkrat. Utredningen anser all denna konstruktion har avgörandefördelar jämfört med nu stadgad folkpensionsandel i fast krontal. Grundbeloppetbör enligt utredningens uppfattning beräknas på den folkpension jämtepensionstillskott som normalt utgår för ogift ålderspensionär, oberoende avden enskilde pensionärens faktiska folkpension. Har en pensionär i ålderdomsheminle full pension på grund av exempelvis förtida uttag skall han således ändåtillförsäkras ett grundbelopp beräknat på detla sätt. Grundbeloppet skallberäknas på della sätt även för var och en av två makar. Utredningen anseralltså alt i detta hänseende nu gällande princip för den lagstadgadefolkpensionsandelen bör behållas. Det lorde vara endast i de förhållandevisfåtaliga fall där båda makarna lever gemensamt i ålderdomshemmet som man kanräkna med all deras omkostnader förbiUigas något (t. ex. i fråga om telefon- kostnader).Lever däremot ena maken i ålderdomshem och andra maken på annat håll, lordeomkostnaderna inte bli lägre för en gift än för en icke gift pensionär iålderdomshemmet. Pensionen för sådan make kan för övrigt ulgå som för ogiftpensionär. Omräkningen av pensionen, vilket förutsätter särskild ansökan, lar emeUertidalltid i anspråk. Del kan då vara svårt för pensionären alt förstå,varför han före omräkningen skall få finna sig i ett lägre belopp för personUgtbruk, ehuru behovet av medel fÖr della ändamål varit oförändrat inivå med behovet för icke gift pensionär i ålderdomshem. Utredningenföreslår all i garanlibeloppet skall ingå, jämte grundbeloppet, ett belopp somutgör viss andel av eventuell inkomst utöver folkpensionsförmånerna. Med vissledning av förhåUandena i dc kommuner som tillämpar ett system meddifferentierade avgifter finner utredningen att - utom för gift pensionär somåtnjuter den lägre äkla-make-pensionen - denna andel av garanlibeloppet skäligenbör beslämmas lill lägst av den inkomst efler skall som återstår, sedanett belopp som motsvarar folkpension, inkl. pensionstillskott, såsom för ogiftålderspensionär, frånräknats. Del underlag på vilket nu förevarande del av garanlibeloppetskall beräknas utgörs således normalt av pensionärens sammanlagda inkomst(faktiskt utgående folkpensionsförmåner samt sidoinkomst) minskad med delsdebilerad - eller preliminärt beräknad - skatt, dels del belopp som utgår i folkpension och pensionstillskott lill ogiftålderspensionär. I fråga om pensionär som åtnjuter den lägre äkla-make-pensionen- antingen därför all även den andra maken bor i ålderdomshem eUer därför allhan ännu inte fått sin pension omräknad - skall förevarande del av garanlibeloppetdock beräknas på inkomsten efler skall minskad med faktiskt utgåendefolkpensionsförmåner. Härigenom tillförsäkras sådan make även i fråga omsidoinkomster samma garantibelopp som ogift pensionär. Utredningenhar med starka reservationer för osäkerheten i sina beräkningar kommit framtill all inkomsterna för pensionärerna i ålderdomshem kan beräknas öka medungefär 225 milj. kr. under 1970-lalel, räknat i fast penningvärde. Vid etlavgiftssystem enligl förslagel skulle pensionäremas totala garanlibelopp ökamed ungefär 62 milj. kr. och kommunernas avgiftsinkomster med ungefär 163 milj.kr. Dettotala utfallet av utredningens förslag skulle enligt utredningen bli alt deberäknade inkomsterna för pensionärer 1979 skulle fördelasmellan dem och kommunerna på sätt som framgår av tabell 7. Som jämförelse harmotsvarande siffror beräknats för . Utredningenframhåller att pensionärerna i ålderdomshem genom del föreslagna garanlibeloppet tillförsäkras inle bara elltill folkpensionen anknutet värde- och slandardsäkrat grundbelopp. Detillförsäkras också en skälig andel av sin sidoinkomst och denna andel blir isamma mån som sidoinkomslen skyddad mol penningvärdeförsämring etc. Genom attgarantibeloppet dessutom baseras på inkomst efter skall undviks de tröskeleffektersom annars skulle kunna uppstå. För kommunernas del är del föreslagna avgiftssystemet meddess relativt höga garantibeloppsprocenl på folkpensionsdelen något ogynnsamtunder ett inledningsskede. Men den möjUghet som förslagel öppnar all i avgiftla ul av pensionärens sidoinkomsl efler skalt kommer alt pårelativt kort sUct kunna tillföra kommunerna ökade inkomster. Utredningen har också undersökt om de föreslagnagarantireglerna leder till all ålderdomshemmens pensionärer från ekonomisksynpunkt blir gynnade jämfört med andra pensionärsgrapper. Jämför man ålderdomshemmenspensionärer med pensionärer i egen bostad, blir utfallet beroende av enmångfald varierande förhållanden i fråga om standard, inkomster,bostadskostnader, kbl, avgifter för social hemhjälp, förekomsten avmatdistribution, färdtjänst, avgiftsnivån i kommunens ålderdomshem etc. Dessaförhållanden varierar givelvis starkt meUan kommunerna. Det står klart förutredningen att enhetliga avgifter enligt folkpensionsprincipen är gynnsammaför dem av ålderdomshemmens pensionärer som har sidoinkomsler jämfört medsådana pensionärer som bor i egen bostad. När det däremot gäller pensionärersom betalar en efler betalningsförmågan differentierad avgift blir utfallet etlannat. Utredningens förslag kan med någon förenkling sägas innebära alt iavgift får högst tas ul av folkpensionen och av sidoinkomslen Pensionär med sådan avgift har jämförts med en pensionär som inle harhögre hyra än taket för kommunens bostadstillägg, och vidare har föratsatts ellej oväsentUgl behov av social hemhjälp (90 limmar ). De gjordajämförelserna lyder på att pensionärer i ålderdomshem och i egen bostad lorde,om de saknar sidoinkomsl, inle sällan kunna få en någorlunda jämförbar standardunder de angivna förutsättningarna. Vid låg sidoinkomsl, som inle utesluterfullt kbt, blir pensionären i egen bostad relativt sett något gynnad, eftersomden huvudsakliga delen av denna sidoinkomst för ålderdomshemmets pensionär tasi anspråk för avgift. När inkomsten är så hög all den helt eller delvisutesluter pensionären från räll till kbl, elimineras i eget hem boendepensionärs gynnsamma ställning i förhållande till ålderdomshemmets pensionär isamma ekonomiska situation. Vid väsentligt högre sidoinkomsl återigen fårpensionären i egen bostad - under här angivna förutsättningar i fråga omhyreskostnad osv. - mera över av sina inkomster än pensionären i ålderdomshem. Utredningen betonar allsådana jämförelser är vanskliga. I åtskiUiga kommuner är de kommunala bostadstiUäggenganska låga, och en pensionär med relativt hög kostnad för egen bostad kan härkomma i sämre ställning än en pensionär i ålderdomshem med motsvarande inkomst.Bl. a. visade undersökning rörande socialhjälpen i län ochkommuner 1967 (Ds S 1969: 9) all det inle var så ovanligt all pensionärer måstesöka socialhjälp lill bostadskostnader, när kommunens bostadstillägg inleläckte dessa kostnader. Utredningenframhåller atl den föreslagna avgiflskonslruklionen med den inbyggda garantinför pensionärerna verkar som en av-giftsmaximering i del enskUdafallet. Det torde vara bara i de fall då pensionären har myckel hög sidoinkomstsom ytterligare en form av avgiftsmaximering kan bli aktuell. Men i dessa fallfinns redan i den kommunalrättsliga självkoslnadsprincipen en garanti för pensionärema,nämligen den all avgifterna i inget fall får översliga självkoslnaden för ålderdomshemmet. Självkostnaderpå 50 å . för en ålderdomshemsplats synes inle vara ovanliga,även om stora variationer förekommer mellan olika ålderdomshem. För att enpensionär skaU kunna betala så höga avgifter inom ramen för del föreslagnaavgiftssystemet beräknar utredningen alt han måste ha en sidoinkomsl avomkring . Detförekommer all kommuner har fastställt vissa andra avgiflslak änsjälvkostnaden.