prop · FU0315 · 1971-12-31 00:00:00 — Denna formulering täcker exerapelvis del fall atlförsäljningen lill konsument utförts av koramissionär eller agent sora därvidtillärapat av huvudraannen fastställda avtalsvillkor. Det anses tveksamt om förslagetäven omfattar det fall då en näringsidkare, som köpt en vara i fast räkning,säljer varan vidare tUl konsuraenl och därvid exerapelvis tUlhandahåller en avleverantören utfärdad garantiulfästelse på villkor som eventuellt kan ansesotillbörliga. För all läcka även denna eventualitet ifrågasätter NO, alllagtexten ges lydelsen "gynna näringsidkaren eller någon i vars stäUe hanär eller näringsidkare i tidigare försäljningsled". anser, alt del bör finnas raöjlighet alt ingripa motnäringsidkare i tidigare försäljningsled, ora denne upprättat del avlalsforraulär som användsvid försäljningen till konsumenter. Liknande synpunkter fraraförs av hovrättenför Nedre , köplagssakkunniga, näringslivet och . Beträffande partsslällningen inför marknadsrådet ifrågasätternäringslivet om inle organisation som upprättat avtalsformulär borde gesställning sora part i ärenden sora rör forrauläret. Näringslivet hänvisar därvidlill all organisation sora slutit kollektivavtal enligt lagen oraarbelsdorastol har ställning sora part i tvister sora rör kollektivavtalet. TCOuttrycker sin tillfredsställelse över atl sararaanslulning av konsuraentereller löntagare föreslås få talerätl i ärenden ora otUlbörliga avtalsvUlkor.Näringsf rihetsrådel ifrågasätter om sådan talerätl bör tUlerkännassararaanslulning av näringsidkare. Sveahovrätt menar, all standardavtal erbjuder sådana fördelar för näringsidkarna,att man inte behöver befara, att de söker kringgå lagstiftningen genom alt lain förbjudna vUlkor i individuella avtal. Hovrätten ifrågasätter, om det finnsbehov av att vidga tiUämpningsområdet för lagstiftningen utöver den egentiigaformulärrätlen. Enligt näringslivetsmening bör del vara en föratsättning för förbud atl vUlkorel är otillbörligt idet särskilda fall som föranlett lalan. Näringslivet godtar förslagel, atl ennäringsidkare skall kunna förbjudas att över huvud taget begära, atl en vissbestäraraelse skall gälla vid försäljning till konsuraenl. Del förutsätts dockall delta inle innebär alt näringsidkare förbjuds atl över huvud taget användaen viss bestäraraelse, även i sådana enskUda fall där del under hänsynslagandelill de särskUda orasländigheterna är tillbörligt. Detta raedför all allraändoraslol vid mål angående utdömande av vite måste pröva ora del förbjudna, soratypiskt sett otUlbörligl bedömda vUlkorel även är otillbörligt i det enskildafallet. Domstolarna kan sålunda inte som när del gäller mål angående utdömandeav vite enligt lagen om otUlbörlig raarknadsföring inskränka sin prövning lillviss forraell kontroll av raarknadsrådels laglillärap-ning. Ingen remissinstans harmotsatt sig, atl sanktionen vid överträdelse av generalklausulen skall vara förbudraot forlsall användning av det otillbörliga vUlkorel. Remissinstanserna godtarockså förslagel att förbudet i princip skaU förenas raed vite. Åtskilligareraissinstanser ansluter sig uttryckligen lill förslagel alt lill-lämpningenav generalklausulen anförtros konsuraenlorabudsraannen och raarknadsrådet. TUldessa hör hovrätten över och , hovrätten för Nedre ,statens pris-och kartellnämnd, NO, näringsf rihetsrådel, konsumentutredningen,köplagssakkunniga, . , och Samhälle. har i och försig ingen erinran raot förslaget raen frarahåller atl del för konsuraenternavikliga mindre är alt avtalsvillkor kan bli ogU-ligförklarade vid dorasloleller att ett fortsatt användande av sådana villkorkan bli vitesbelagl än atl avtalen redan vid sin tillkomst anpassas efterkonsumenternas krav. Det är alltså erforderligt atl finna en förra där köparnasegna synpunkter kan koraraa med i avlalsulforraningen. Ett förfarande därrepresentanter för konsuraentinlresset förhandlar med säljintressel skulle varaen lösning på denna fråga. Detta skuUe enligt konsuraentrådet kunnaåsladkoramas genora atl del tänkta konsuraenl-verkel eller, om del inle kommertill stånd, konsuraentrådet får till uppgift atl företräda konsuraenterna vidsådana förhandlingar. menar alt mycket talar förproraeraorieförslaget men anser sig inle kunna la någon definitiv ställninginnan det civUrällsliga utredningsarbetet slutförts. uttalardäremot atl den intres-seawägning och riskfördelning som det är frågan ora påkontraktsrättens oraråde utgör ett norraalt led i doraslolarnas arbete. All haett från de allraänna doraslolama frislående organ med uppgift alt avgörafrågor sora låt vara under delvis annan aspekt kan bli föremål även för dorastolsprövning är betänkligt. Hovrätten är böjd all förorda, all rällslill-lämpningenanförtros de allraänna doraslolama. Sararaa uppfattning uttalas av , sora även frarahåller atl del ifallproraeraorieförslaget godtas raåste finnas raöjlighet all överklagamarknadsrådels beslut lill högsta domstolen. Näringslivet anser, alt det underalla förhållanden är oundvikligt, alt del civilrältsliga norrasysleraetkoraraer att påverkas av värderingarna hos den myndighet sora tillämpar dennäringsrätlsliga lagstiftningen. Frågan ora avtalsvillkor är otillbörliga ellerinle hör närraast under allmän domstol. Näringslivet avstyrker därförförslaget, all raarknadsrådet skall kunna utfärda förbud mot avtalsvillkor.Skall eraeUertid handläggningen av dessa ärenden ske hos raarknadsrådet, börraan överväga alt tillskapa möjligheter att överpröva rådels beslut. Medhänsyn till atl den civilrätlsliga norrabildningen bör vara centraliserad hoshögsta doraslolen bör i så fall besvär raot rådets beslut enligt näringslivelsraening få anföras hos högsta domstolen. Redan de säkerligen mångagånger betydande ekonomiska konsekvenser som ett förbud kan väntas få för dendrabbade näringsidkaren borde enligt advokatsamfunds raeningtillräckligt klarlägga nödvändigheten av en rätt lill överprövning avraarknadsrådels beslut. Härtill koramer emellertid ytterligare att det intekan undvikas, att den näringsrätlsliga bedömningen av vad sora är att ansesåsora otillbörliga avtalsvillkor koraraer all utöva betydande inflytande på deallmänna domstolarnas civilrätlsliga bedömning av i vUken utsträckningavtalsvillkor i det enskilda fallet skall kunna järakas eller ogilligförklaras.Denna synpunkt gör det ofrånkoraligl all en och sararaa instans, nämligenhögsta dorastolen, skall ha den slutliga prövningsrätten då det gäUer såväl dennäringsrätlsliga sora den civilrättsliga prövningen. En sådan överprövning kanske enligt den israeliska raotsvarande lagstiftningen. Möjligheten allöverklaga raarknadsrådels beslut hos högsta doraslolen anses så väsentlig, altsam- fundethelt tar avstånd från tanken på en lagstiftning av föreslagen art om inle deltarällssäkerhetskrav tillgodoses. Även hovrätten för Nedre anser all delbör finnas möjlighet atl föra lalan mot rådets beslut. Någraremissinstanser framför synpunkter på förfarandet vid raarknadsrådet.Näringslivet raenar atl del i de flesta fallen torde gä alt få till stånd enfrivillig uppgörelse efter förhandlingar. Det ifrågasätts ora inleförhandlingarna borde vara en så betydelsefull del av systemet att del skulleåterspeglas mer direkt i procedurens konstruktion oeh att förhandlingar ävenskulle kunna ske i marknadsrådel. och anför liknande synpunkter. förordar alt del iinstruktionen för konsuraenlorabudsraannen intas en bestäraraelse altorabudsraannen skall hålla fortiöpande kontakt med näringslivet och dessorganisationer. Lagförslagetavser enligt näringslivet närmast frågan huruvida elt villkor i och för sigoch under alla förhållanden i en viss lypsilualion är otillbörligt. Någotjuridiskt-tekniskt hinder för en fastslällelsetalan, varigenom näringsidkarenkan få en förklaring ora huruvida villkor är otillbörliga eller inle, synesdärför inle föreUgga. Näringslivet anser del angeläget alt lagstiftningenutformas så att enskild näringsidkare kan få fastställt alt ett av honoraanvänt avtalsvUlkor är godtagbart. Härmed sammanhänger frågan ora rättskrafteni elt avgörande av marknadsrådel. Enligt förslagel vinner elt beslut avraarknadsrådet inle rättskraft i den raeningen all rådet skulle vara förhindratatl ompröva den fråga som har avgjorts genom beslutet. Rådel kan på begäran laupp lill förnyad prövning frågan om förbud mol ett otillbörligt vUlkor sområdet i ell tidigare ärende inle har funnit anledning att förbjuda. Deltaöverensstäraraer med regleringen i lagen om otillbörlig marknadsföring. Enligtnäringslivels raening finns del anledning lill en annan bedömning avrättskraflsproblemet i den nu aktuella lagstiftningen. Redan ell förbud enligtlagen om otillbörlig raarknadsföring kan i vissa fall få allvarliga ekonomiskakonsekvenser. Ett förbud alt använda ell slandardkonlrakl som tillämpas ikanske en hel bransch får däreraot redan enligt norraal-fallet mycketallvarliga konsekvenser. Ur den enskildes synvinkel är det beträffande denaktuella lagstiftningen raer angelägel alt kunna lila på raeddelat beslut ochinle behöva riskera all detta rivs upp. Särskilt framträdande är behovet avtrygghet för näringsidkarna om fastslällelsetalan medges. Med hänsyn tillnäringsidkarnas rättssäkerhet och tUl önskvärdheten av en fast och snarnormbildning på delta rättsområde är del enligt näringslivet angeläget allfastställelsebeslut och ogillad för-budslalan får rättskraft i den meningen attför ändring av beslutet krävs nya omständigheter. Ävenhovrätten för , konsumentutredningen, ochSvenska bankföreningen anser att det bör finnas möjlighetför företagare alt få förhandsbesked ora ett visst avlalsforraulär ärtillbörligt eller inle. Sverigesadvokatsamfund raenar alt alla frågor ora otillbörliga avtalsvillkor är avstor vikt, varför det inte bör koraraa i fråga all låta reglerna oraförbudsföreläggande bli tUlärapliga i dessa ärenden. Näringslivetoch förordar all jurislin-slaget i marknadsrådetförstärks. Enligt näringslivet bör del finnas en särskild ledamot för ärendenom förbud raot otUlbörliga avtalsvillkor, vUken skall vara lagkunnig ocherfaren i doraarvärv. föreslår alt rådetförstärks raed särskild expertis på avtals- och köprätt. Näringsf rihetsrådel tarupp frågan hur konsuraenlorabudsraannen skall kunna få tillgång lillförekoraraande avlalsforraulär. Rådet menar all avtalsformulären ofta inle äröppet tillgängliga. Det bör finnas möjlighet all tvångsvis införskaffaavtalsformulär och andra uppgifter av betydelse. En möjlighet är allkonsumenlorabudsraannen får rätt all påkalla biträde av pris- oehkarlellnäranden och att lagen (1956: 245) om uppgiftsskyldighel rörande pris-och konkurrensförhållanden utvidgas till atl orafatla även avtalsvillkor.Härför talar också den omständigheten atl del saraarbele branschvis, sora iviss utsträckning lorde äga rum beträffande vissa avlalsforraulär ochklausuler, företer påtagliga likheter med det samarbete i fråga orakonkurrensen som äger rum och ofta torde vara en del härav. Vidare skulle detenligt näringsfrihetsrådet kunna övervägas ora det inte är lärapligt all pris-och karlellnäranden gör regislerliknande sammanställningar för olika branscherraed sikte särskUl på forraulärvillkor. Statens pris- och kartellnämnd fraraförliknande synpunkter. Iåtskilliga reraissyltranden analyseras promemorians värderingar av olika typer av avtalsvillkor. Köplagssakkunniga raenarall en klausul varigenora säljaren förklarar all han inle pålar sig någotansvar för en representants utfästelser inle kan raera generellt bedöraas somotillbörlig. Bedöraningen beror bl. a. på vad slags representant det är frågaora och vilken utfästelse det kan gäUa. Näringslivet framhåller, att det vidtypiserade massavtal finns en stark tendens inom handel oeh industri altstandardisera avlalsinnehållet, eftersom det annars skulle bli raycket svårtför den person sora skall fatta beslut ora avtal att få kännedora oraavtalsvillkoren. Vidare är del vanligt att såväl order sora order-bekräftelsesker i skriftlig förra, och avtalsrulinen är då all alla avtalsvUlkor skallfraragå av de skriftliga handlingarna. Dessutora saknar representanter i regelfullmakt att företräda huvudmannen och bestäraraelsen kan därför karaktäriserassom en information härom till konsumenten. Det kan inte antagas vara aktuelltatt ändra full-maklsläran på sådant sätt att näringsidkare skall vara bunden avalla uttalandenav sina anstäUda. Villkoret är således enligt näringslivet inle elt villkor somtypiskt sett är otUlbörligl på grund av sitt innehåll. Liknande synpunkterframförs av . Förbundet understryker även att raanbör uppraärksararaa all de enskUda bilförsäljarna enligt rättspraxis inteinnehar slällningsfullmakl. Å andra sidan måste givetvis den seriösa bilhandelnkontinuerligt verka för en sådan standard i försäljarkåren atl problem avhithörande natur inle skall behöva uppkomraa i näranvärd omfattning.Målsättningen för den tilltänkta lagstiftningen bör enligt förbundels meninginte vara att arbetsgivaren skall vara bunden av alla de åtgärder en anställdvidtar. anser atl en friskrivningsklausul kan vara heltinvändningsfri när del är fråga om stora företag med hundratals försäljare.Vad som i konsumentens intresse bör fordras är alt det i forrauläret särskUttydligt anges all försäljaren inte är behörig all göra utfästelser utöver vadsora upptagits i forrauläret. Hovrättenför tar upp klausulen att beställningen är bindande för köparenmen inle för säljaren förrän denne skriftligen godkänt avtalet. Klausulen gördet enligt hovrätten möjligt för säljaren atl använda agenter som är mera löstknutna tUl honom och raindre kostnadskrävande genora atl del inle fordras någonövervakning. Skulle agenten kunna binda säljaren oraedelbart vid avtalet,krävs en helt annan kvalitet på både agenterna och övervakningen. a. o. gå över till elt helt annat distributionssätt vUket enligthovrätten inte behöver vara någon fördel från konsumentsynpunkt.Köplagssakkunniga påpekar att säljaren kan ha anledning alt inle omedelbartbinda sig för all bU i tUlfälle all förvissa sig om sin leverans-förmåga, någotsom kan ligga även i köparens intresse. Vad raan i proraeraorian vänder sigraot tycks främst vara en bundenhet för köparen under obestämd eller längrelid framåt. Det blir enUgt de sakkunniga en fråga av jämförelsevis ringaräckvidd. Näringslivet utgår från att innebörden av uttalandena i proraeraorianär att del generellt skulle vara otUlbörligl all köparen ensidigt är bundengenom undertecknande av ordersedel eller kontrakt i avvaktan på säljarensaccept. Del framhålls atl avtalslagen bygger på den principen atl vardera partenär självständigt bunden av sin förklaring och alt den som mottagit ett anbudhar en betänketid. Avtalsralinerna inom handel och industri har under senareår, både nationellt och internationelll, utvecklats så att köpeavtal normaltkoraraer tUl stånd genora alt säljaren avger en skriftlig orderbekräflelse ochatt köparen är bunden genora sin order. Till stöd för dessaformer av avtalsslut kan många sakliga skäl anföras, som inte närraare behöverutvecklas. Det förefaller näringslivet otänkbart att det skulle kunna ansesvara en uppgift för raarknadsrådet atl ändra grunderna för vår avtalsrätt. upplyser atl den seriösa bilhandeln konse- 4 1971.1 saml. kventhar arbetat med en "Irestegsuppbyggnad" av bilaffärerna där de olikaraoraenlen utgörs av beställningssedel, orderbekräftelse saral sora sista ledavbetalningskonlrakt resp. fakturering i saraband raed leverans. Genom denrevision av anbuds- oeh leveransbestämmelserna som ägt rum harfaststäUts atl beslällningssedeln beträffande personbilsköp är bindande förköparen under endasl . Del är givet all man i och för sig kan tänkasig all låta den beställningssedel som varken blivit bekräftad eUer avslageninora den stipulerade liden bli bindande för säljaren. Del är eraeUertid intepå något sätt entydigt alt en sådan bestämmelse skulle vara till fördel förkonsumenten. Detta skulle nämligen innebära all kunden blir slutgiltigt bundenav en beställning genora säljarens passivitet. Härigenora skulle också degrundläggande principerna i avtalsrätten sättas ur spel, vilket endast kan vararaotiveral ora mycket starka skäl talar för en dylik genomgripande och medhänsyn lill konsekvenserna svåröverskådlig ändring av rällssyslemel. Enligtförbundels uppfattning torde raissbruk höra lUl de definitiva undantagen. Vad gäller klausulen ibefintligt skick delar hovrätten för Nedre den i proraeraorianuttalade uppfattningen, atl del raåste anses otillbörligt all en säljare av enfabriksny vara undandrar sig ansvaret för fel i godset genom atl tillföraavtalet en klausul om alt varan säljs i befintligt skick. När del åter gällerbegagnade varor ställer sig saken annorlunda. I och för sig kan klausulen härinte gärna betraktas sora otillbörlig. Den behöver i del sammanhanget intebetyda annat än vad som ligger i sakens natur eller all varan säljs med de feloch brister som regelmässigt uppslår vid begagnandet. Otillbörligt blirviUkorel först då det av säljaren ges en innebörd som inte kan ansescivUrättsligt godtagbar. Huruvida så är fallet lär emellertid i allraänhelinle fraragå av del konkreta avtalsformuläret utan frågan torde aktualiserasförst efter avtalsslutet då köparen framställer anspråk på grund av fel igodset. Redan av den anledningen lär det enligt hovrätten bli svårt all genoraförbud av marknadsrådel skydda köparen raot otillbörliga verkningar av ifrågavarandeklausul. Köplagssakkunniga raenar alt uttalandena i proraeraorian på dennapunkt frärast går ul på all vid otillbörlighetsbedömningen hänsyn skall lagaslill vilken typ av försäljning och vilken kategori av konsumenter del rör sigora. Redan av rättspraxis rörande besläramelser av denna typ fraragåremellertid, alt en mängd andra omständigheter kan ha betydelse isararaanhangel. Det synes inle hävdat, ens sora huvudregel, atl klausulenskulle vara förkastiig beträffande ej fabriksnya varor och bortsett från eltextremt exerapel ges heller ingen vägledande antydan ora hur den tillämnadelagstiftningen skulle kunna utnyttjas. Även näringslivet anser alt uttalandenai promemorian inte är särskUt preciserade. LO karaktäriserargarantiulfäslelserna sora särskilt otillständiga. Det är orimligt att begäraav konsumenten att han vid kon- frontationmed det positivt laddade ordet garanti skall inse atl garantin i själva verketinnebär att den talerält som tillförsäkrats konsumenten genora lagstiftningulsläcks. Även om friskrivningsklausuler allraänl sett skulle raedge elt lägrepris är del enligt LO från konsuraenlsynpunkt riktigare raed ell högre prisutan sådana klausuler. KF oralalar alt konsumenten vid köp ikonsuraentkooperaliva butiker och varuhus har rält all oavsett skälenåterlärana den köpta varan och kontant återfå erlagd köpeskilling. Undanlagfrån denna rält görs ora konsuraenlen genom förslitning gjort varan osäljbareller om varan inte kan av hälsoskäl eller hygieniska skäl. Hittillshar undantag också gjorts beträffande vissa kapitalvaror, TV, radio, kylskåpetc., för vilka gällt de bestäraraelser som utfärdas av fabrikanten och sora iallraänhel återfinns på den garantisedel som följer varan vid köpet. KF finnerförhållandet beträffande kapitalvarorna otillfredsställande och komraer därföratl utvidga bylesrälten även lill dessa och införa någon form av generelltöppet köp. TCO uttalar att köplagen innebär att köparen inte skall åsamkaskostnad eller olägenhet av atl elt fel rättas till. Med kostnader avses häräven exempelvis resekostnader för köparen. En vanlig bestämmelse istandardformulär är atl garantin inle omfattar fraktkostnader ellerresekostnader för montör. Det kan inte anses rimligt att konsumenten skallsvara för dessa kostnader. När det därför gäller att avgöra vUka kostnader somkonsumenten skall ha ersättning för bör enligt TCO:s raening dorastolar oehmarknadsrådet la hänsyn inle bara lill direkta utlägg, såsom resekostnader ochdylikt, utan även till exempelvis konsumentens tidsspillan i anledning avfelet. Vid bedömande ora och i vad mån skada uppstått bör, enligt TCO:suppfattning, hänsyn tas även till omständigheter av annan än rent ekonoraiskbetydelse. Hovrättenför och och Samhälle menar, alt det förbåda parter inte sällan är fördelaktigare att säljaren tiUerkänns enlångtgående reparationsrätl i stället för rätlen atl häva köpet.Köplagssakkunniga framhåller all garanliutfästelserna vanligen inte barainskränker köparens rält utan också utvidgar denna i förhållande lill vad soraföljer av köplagen. Köparen har rätt alt fordra atl felet avhjälps, och oftapåtar sig säljaren i realiteten ell mer omfattande ansvar för fel än enligtköplagen. Frågan är enligt de sakkunniga komplicerad. Näringslivetpåpekar alt de komraersieUa konsuraentgarantierna har ell helt annatansvarssyslera än köplagen. Enligt köplagens syslem har säljaren elthuvudsakligen ekonoraiskt sanktionerat ansvar för fel under vissa bestämdaföratsättningar och med olika i köplagen angivna restriktioner. Enligt dekomraersieUa garantierna har säljaren elt ansvar för fel som med vissarestriktioner betydligt mindre vittgående än köplagens är funktionelltsanktionerat, felet skall avhjälpas av säljaren. Utgångspunkten för dekomraersieUa garantierna är att säljaren och köparen har detgemensararaa intresset att den försålda varan skall fungera tUlfredsstäUande,och det är därför naturligt att den priraära påföljden av fel är alt säljarenskall avhjälpa felet. Del kan exerapelvis inle rekoraraenderas atl frågan omhävningsräll i visst fall föreligger överläranas till konsumentens bedöraning,eftersom en obefogad hävning i regel ger anledning lill kontraktsbrott frånköparens sida och dessutom skapar elt tillstånd av oklarhet, där ingenderaparten vet om avtalsbundenhet föreligger eller inle. åtagande av säljarenall avhjälpa felet är en betydligt enklare och effektivare lösning än defelpåföljder som finns i köplagen. Det är emellertid inte därför givet att ellsådant åtagande skulle vara bUligare eller mindre viltgående än ell felansvarenligt köplagen. I många branscher förutsätter detta att säljaren bygger uppen omfattande serviceorganisation för alt kunna ulföra service ochreparationer. En sådan serviceorganisation är givelvis till fördel förkonsuraenlen under hela den tid sora varan kan användas, således även eftergarantitidens utgång. Åtagandena i konsumentgarantier innebär även altsäljaren ansvarar för att godset fungerar , bortsettfrån fel som uppkorarait exerapelvis på grund av misskölsel av köparen, ochdärigenom undviks tvister sora gäller ora felet varit ursprungligt. Det kanknappast vara raeningen all det enkla och effektiva system som de modernakomraersieUa konsuraentgarantierna erbjuder skall motverkas och atl utvecklingenskall föras tillbaka lUl köplagen. Vad särskUl gäller hävningsräll förkonsument synes sådan, näi konsuraenlgaranlier är tillämpliga, endast varaaktuell när säljaren inte fullgör sitt åtagande all avhjälpa fel, och då kanenligt allmänna rättsregler hävningsrält även föreligga, trots atl avtaletutesluter sådan rätt. Del synes däreraot inte raotiveral alt bryta dekoramersiella garantiernas syslem genora all införa en enstaka påföljd enligtköplagen och då givetvis med alla de regler sora gäller denna påföljd.Resonemangen i motiven är emellertid på denna punkt oklara. Vidare frarahållsall del är oraöjligt alt undvika atl vissa enstaka ex-eraplar avserietUlverkade varor blir felaktiga. Såväl televisionsapparater sora bilar ärså koraplicerade produkter, atl även obetydliga fel kan föranleda att de förtillfäUet inte fungerar, och de behöver en inlrimnings-period under vilkenservice bör lämnas. Produkter av denna typ kan inte aUlid vara felfria iköplagens mening, vUket är ytterligare en anledning alt anse att lagensfelregler är föråldrade. Det kan knappast sägas vara ett konsumentintresse atti priset för serietUlverkade varor såsom televisionsapparater och bilar skallinkalkyleras de orimliga kostnader som hävningsräll vid minsta fel skulleföranleda.