prop · FU03142 · 1971-12-31 00:00:00 — Majrtsproposition nr 1971 Prop.1971:142 Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om förmånsberättigade skattefordringarra. m.; given . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver finansärenden, föreslå att bifalla det förslag om vars avlåtandetill föredragande departementschefen hemställt. UnderHans Maj:ts Min allernådigste Konungs och frånvaro: Ipropositionen föreslås nya bestämmelser om förmånsrätt för skatter och allmännaavgifter med anledning av den nya förmånsrättslagen, som träder i kraft den 1januari 1972. 1 1971.1 saml. Lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Härigenom förordnas som följer. 1 § Förmånsrätt enligt 13 § förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran på 1. skatt ochavgift, som anges i 1 § första stycket uppbördsförordningen (1953: 272), samtskatt enligt förordningen (1908: 128) angående bevillningsavgifter försärskilda förmåner och rättigheter, förordningen (1958: 295) om sjömansskattoch kupongskatteförordningen (1970: 624), 2. skatt enligtförordningen (1959: 507) om allmän varuskatt och förordningen (1968: 430) ommervärdeskatt, 3. skatt elleravgift enligt förordningen (1908: 129) angående en särskild stämpelavgift vidköp och byte av fondpapper, förordningen (1928:376) om särskild skatt ä vissalotterivinster, förordningen (1941: 251) om särskild varuskatt, förordningen(1943: 477) om skatt å vissa pälsvaror, förordningen (1948: 85) omförsäljningsskatt, förordningen (1953:396) om accis å fettemulsion m. m.,förordningen (1953: 397) angående avgift för fettvaror som användas förframställning av fettemulsion m. m., förordningen (1956: 545) angående omsättningsskattå motorfordon i vissa fall, förordningen (1957: 262) om allmän energiskatt,förordningen (1960: 253) om tUlverkning och beskattning av malt- ochläskedrycker, förordningen (1960: 258) om utjämningsskatt å vissa varor,förordningen (1961: 372) om bensinskatt, förordningen (1961: 394) om tobaksskatt,förordningen (1961: 653) om brännoljeskatt, stämpelskatteförordningen (1964:308), förordningen (1964: 352) om gasolskatt, förordningen (1966: 21) om särskUdskatt på motorbränslen samt förordningen (1971: 170) om annonsskatt, 4. skatt enligtförordningen (1922: 260) om automobilskatt, kungörelsen (1934: 122) om skatt åmotorfordon, som för tiUfälligt brukande i riket från utlandet införts,kungörelsen (1951: 750) om saluvagnsskatt, förordningen (1963: 116) om trafikomläggningsskatt,kungörelsen (1964: 43) om skatt å automobil, som av utomlands bosatt person förtillfälligt brukande i riket här förvärvats samt traktorskatteförordningen(1969: 297), 5. tull samtavgift enligt kungörelsen (1960: 235) om avgift för växtskyddskontroll vidinförsel av växter och förordningen (1968: 361) om avgift vid införsel av vissabakverk, 6. avgift enligtförordningen (1952: 320) om prisregleringsavgift för fisk m. m., förordningen(1953: 372) angående reglering av införseln av vissa slag av fisk och skaldjur,förordningen (1953: 374) angående reglering av utförseln av vissa slag av fiskoch skaldjur m. m. samt förordningen (1967: 340) med vissa bestämmelser omprisreglering på jordbrukets område, 7. avgift, somanges i 1 § första stycket förordningen (1959: 552) angående uppbörd av vissaavgifter enligt lagen om allmän försäkring, m.m. samt avgift enligt lagen(1961: 300) om redareavgift för sjöfolks pensioneringoch förordningen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift, allt i den månavgift som här avses icke omfattas av 1. Förmånsrätten omfattar ej restavgiftoch liknande avgift som utgår vid försummelse att redovisa eller betalafordringen och ej heller skatte-eller avgiftstillägg och förseningsavgift. 2 § Förmånsrätt föreligger även ifall då annan än den skatt- eller avgiftsskyldige är betalningsskyldig förskatten eUer avgiften. 3 § Fordran på slutiig skattenligt uppbördsförordningen (1953: 272) och fordran på slutlig avgift enligtförfattning, som anges i 1 § 7 denna lag, har förmånsrätt endast om den tidrymdtill vUken skatten eller avgiften är att hänföra har gått till ända innanbeslutet om egendoms-avträde meddelades. Med sådan fordran på skatteller avgift på vUken förordningen (1862: 10) om tioårig preskription och omkallelse å okända borgenärer är tUl-lämplig följer förmånsrätt endast omkonkursansökningen gjorts efter utgången av det kalenderår undervilket skatten eller avgiften skolat erläggas enligt lag eller författningeller, om särskilt beslut meddelats om betalningstid, enligt detta beslut. Dennalag träder i kraft . Utdragav protokollet över finansärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenteni statsrådet på . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsråden ,, , , , , , , ,, , , , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om förmånsrätt för skatter och allmännaavgifter och anför. förmånsrättslag (SFS 1970: 979, FRL) träder i kraft den 1 januari 1972.Samtidigt upphävs 17 kap. handdsbalken (HB) som innehåller den nuvarandeförmånsrättsordningen. Enligt13 § FRL följer förmånsrätt med fordran på skatt och allmän avgift i fall ochmed de begränsningar som särskilt föreskrivs. Meningen har varit att en närmarereglering av förmånsrätten för skatter och avgifter skulle ske vid sidan av FRL. Inomfinansdepartementet har upprättats en promemoria med förslag till lagstiftningom förmånsberättigade skatter m. m. (Ds Fi 1971: 6). Författningsförslaget ipromemorian torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende sombilaga. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av kammarkollegiet,generaltullstyrelsen, bankinspektionen, , hovrätten över Skåneoch , hovrätten för , kammarrätten, lagberedningen,, , statens jordbruksnämnd,kommerskollegium, exekutionsväsendets organisationsnämnd (EON),länsstyrelserna i , , , , Göteborgsoch samt , , Sverigesadvokatsamfund, allmänna exportförening, ,, , hantverks- och industriorganisation(SHIO), . , , i (LO), (), , , Föreningen . vid kronofogdemyndigheten, Föreningen , köpmannaförenmgs ackordscentral (ackordscentralen)samt . och ansluter sig helt till det yttrande som avgettsav . förklarar siginstämma i de synpunkter som anfört och detsamma gällerSHIO såvitt avser Svenska revisorsamfundets yttrande. Vissaremissinstanser har överlämnat yttranden som de i sin tur infordrat frånunderlydande myndigheter eller organ. Allmänt om fordran vid konkurs I100 § konkurslagen (1921: 225, KKL) föreskrivs att inte andra fordringar fårgöras gällande i konkurs än de som uppkommit innan beslutet om egendomsavträdemeddelades. Därvid saknar det betydelse om sådan fordran vid konkursutbrottetär beroende av vUlkor eller inte förfallen tUl betalning. Fordringari konkurs brukar indelas i konkursfordringar och massafordringar. TiU denförra kategorin hänförs skulder som uppkommit före konkursutbrottet.Massafordringar i vidaste mening består dels av ersättning tillkonkursfunktionärerna för boets förvaltning, dels av skulder till tredje man,som uppkommer under boets avveckling. Fördelningenav konkursboets egendom mellan olika borgenärer regleras av bestämmelser i av den s. k. förmånsrättsordningen, som f. n. framgår av 17 kap. HB. Närdet gäller betalningsordningen mellan olika fordringar föreskrivs i 125 § KKLatt konkurskostnader och skulder som konkursbo i övrigt ådragit sig dvs. massafordringar skall betalas ur boet, innan utdelning tillkonkursborgenärerna äger rum. Den inbördes ordningen mdlan olikakonkursfordringar bestäms i första hand av om fordran har förmånsrätt eller äroprioriterad. Förmånsrätterna gäller som regel i turordning enligt paragraffölj den i 17 kap, HB, Detta innebär att förmånsrätt enligt paragraf med lägrenummer ger rätt till betalning framför förmånsrätt enligt paragraf med högrenummer. Fordringar med förmånsrätt enligt samma paragraf har i principsinsemellan lika rätt till betalning. I17 kap. HB skils mellan förmånsrätt som belastar endast viss bestämd egendom ochförmånsrätt som i princip gäller i all gäldenärens egendom. Till den förstakategorin hör i huvudsak förmånsrätter som följer med panträtt, retentionsrätt,företagsinteckning samt utmätningsfordran. De viktigaste förmånsrätternaenligt den andra kategorin är de som tillkommer fordran på lön, pension samtfordran på skatt och allmän avgift. Fordran av sistnämnda slag har den sämstaförmånsrätten. Deoprioriterade fordringarna har inbördes i regel samma rätt till betalningsedan alla prioriterade fordringar blivit fullt tillgodosedda. undantagfrån denna regel utgör böter och viten som utgår först sedan de oprioriteradefordringarna fått betalning. 6 och 12 §§ HB 6 § HB föreskrivs bl. a. att kronan har förmånsrätt till betalning urfast egendom för skogsvårdsavgift samt fastighetsskatt till kommun eller annanmenighet under förutsättning att fordran inte stått inne längre än efterförfallodagen. Enligt 12 § första stycketfinns förmånsrätt för ett stort antal direkta skatter samt vissasocialförsäkringsavgifter. Sålunda följer förmånsrätt med fordran på statUginkomstskatt, statlig förmögenhetsskatt, utskift-ningsskatt, ersättningsskatt,fondskatt, inkomstskatt, landstingsmedel, tingshusmedel, allmänarbetsgivaravgift, folkpensionsavgtft, avgift för sjukförsäkring och försäkringför tilläggspension enligt 19 kap. lagen om allmän försäkring samt avgift förobligatorisk försäkring i riksförsäki-ingsverket enligt lagen omyrkesskadeförsäkring jämte tilläggsavgift enligt 39 § sistnämnda lag och avgiftstUläggenligt dels lagen angående omreglering av vissa ersättningar enligt lagen omförsäkring för olycksfall i arbete m. m., dels lagen om förhöjning av vissaersättningar i anledning av yrkesskada m. m., dels lagen om värdeförsäkring föryrkesskadelivräntor m. m. Ett viUkor för dennaförmånsrätt är att skatten eller avgiften enligt verkställd debiteringförfallit till betalning före konkursbeslutet men inte tidigare än innankonkursansökningen gjordes. Ytterligare gäller den begränsningen attförmånsrätten inte åtnjuts för skatter eller avgifter som påförts på grund av eftertaxeringoch som annars skulle ha förfallit till betalning före den tid för vilkenförmånsrätt gäller enligt vad som sagts, Samma begränsning föreskrivsbeträffande avgifter som påförts i efterhand enligt 14 § förordningen (1959:552) angående uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m,m,(AVGF), EnUgt 17 kap, 12 § andrastycket HB har kronan förmånsrätt för fordran på belopp som innehållits genomskatteavdrag för utskylder, avgifter eUer bidrag enligt första stycket ellerför sjömansskatt. En förutsättning för förmånsrätten är att avdragetverkställts före konkursbeslutet men inte tidigare än före den tidpunktdå konkursansökningen gjordes, EnUgt17 kap. 12 § tredje stycket HB föreUgger förmånsrätt för fordran på vissaindirekta skatter och avgifter, nämligen mervärdeskatt samt skatt eUer avgift,som regleras av förordningen (1959: 92) om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning (FF). Som särskilt viUkor för förmånsrätt enligt dettastycke krävs att fordran avser skatt eller avgift som belöper intillkonkursbeslutet och inte hänför sig till kalenderår som gått till ända mer före den tidpunkt då konkursansökningen gjordes. Blandskatter och avgifter som inte omfattas av förmånsrätt märks bevillningsavgifternaför särskUda förmåner och rättigheter, kupongskatten, stämpelskatterna,fondstämpelavgiften, fordonsskatterna, arvsskatten och gåvoskatten. Tullarsamt skatter och avgifter, som vid in- eller utförsel uppbärs av ,är inte heller förenade med förmånsrätt med undantag av mervärdeskatt, som ärprioriterad även då den påförs av . I detta sammanhang kan nämnasatt förmånsrätt f. n. inte heller torde tillkomma prisregleringsavgifterna påjordbrukets och fiskets område. FRLträder i kraft . Denna lag avses, som tidigare nämnts, attersätta nuvarande 17 kap. HB som upphävs. FRLhar indelats i fem underavdelningar som var och en har erhållit särskUd rubrik. Underrubriken meddelas vissa bestämmelser avallmän karaktär som fått sin plats i tre paragrafer. I 1 § sägs bl. a. attföreskrift om lika rätt till betalning innebär att varje borgenär får betalt iförhållande till sin fordran. Vidare skils i 2 § mellan särskUd och allmänförmånsrätt till betalning. Särskild förmånsrätt gäller vid utmätning ochkonkurs samt avser viss egendom. Allmän förmånsrätt kommer däremot i frågaendast vid konkurs och avser all egendom som ingår i gäldenärens konkursbo.Dessutom sägs att förmånsrätt omfattar även ränta i den mån ej annat ärföreskrivet. Enligt 3 § består förmånsrätt även om fordringen överlåts ellertas i anspråk genom utmätning eller införsel eller på annat sätt övergår tillannan. Efterde nu redovisade inledande bestämmelserna följer först en avdelning med rabriken"Särskilda förmånsrätter" och därefter en med rubriken . Den förra avdelningen omfattar 49 §§ och den senare 1014§§. FlertaletsärskUda förmånsrätter utgörs av sådana som följer med panträtt eller retentionsrätt.Vid sidan av dessa förmånsrätter finns i huvudsak endast två slags fordringarsom är förenade med särskUd förmånsrätt, nämligen fordran på grund avföretagsinteckning och utmätningsfordran. Deallmänna förmånsrätterna omfattar tre huvudgrupper av fordringar. Dessa ärkostnad för konkursansökan samt arvode tiU vissa funktionärer vid ackord och boutredningm. (10 §), fordran på lön och pension i vissa fall (11 och 12 §§) samt detallmännas krav på skatt och allmän avgift (13 §). I 14 § föreskrivs slutligenatt fordringar som har allmän förmånsrätt enligt samma paragraf har inbördeslika rätt. Underrubriken ges bestämmelser i 1517 §§ som reglerar betalningsordningen mellan olika förmånsberättigadefordringar vid konflikt mellan särskild och allmän förmånsrätt. FRLslutar med två paragrafer 18 och 19 §§ som fått rubriken . I 18 § föreskrivs att fordringar som inte är förenademed förmånsrätt har inbördes lika rätt med de undantag som anges i 19 §.Vidare sägs att om fordran med särskild förmånsrätt i viss egendom inte erhåUerfull betalning ur denna egendom så behandlas återstoden av denna fordran som enfordring utan förmånsrätt. Böter, viten och fordran på grund av förverkandeeller annan särskUd rättsverkan av brott går enligt 19 § vid konkurs efterandra fordringar. Ipromemorian framhålls att dess förslag i vissa avseenden går längre än vadföredragande departementschefens principuttalanden i prop. 1970: 142 s, 101 omskatteprivilegiets framtida utformning i och för sig skulle föranleda. a. att fler skatter och avgifter än f. n. skall göras förmånsberättigadesamt att den tid under vilken skatte- och avgiftsfordringar skall vara förenademed förmånsrätt utökas. När det gäUer allmänna synpunkter på förmånsrätten förskatter och avgifter framhålls att grundvalen för en rättvis fördelning av detekonomiska trycket på dem som har att betala skatter och avgifter är attskattesystemet fungerar på ett effektivt sätt. Vidare erinras om att det fråndet allmännas sida vidtagits vissa åtgärder för att förbättra skattesystemetseffektivitet. Ett exempel på detta är det nya påföljdssystemet på skatte-ochavgiftsområdet som vårriksdagen antagit och som träder i kraft den 1 januari1972. I det nya sanktionssystemet har stor vikt lagts vid straffbestämmelsertill skydd för uppbörden. a. har straffbestämmelserna på uppbördssidanskärpts, särskilt vad angår arbetsgivares ansvarighet för anställdasskattemedel. Ifortsättningen konstateras i promemorian att vårt nuvarande system för uppbördoch indrivning av skatter i stora drag fungerar väl. Detta gäller i synnerhetvad angår det stora flertalet skattskyldiga, dvs. Källskattesystemetför denna kategori skattskyldiga är utformat så att det i normalfall inteuppkommer restförda skattefordringar av mer betydande belopp. I de fall där restföringäger rum utgör det reformerade införselinstitutet ett medel för ettgott indrivningsresultat. Förhållandena sägs emellertid inte vara desamma närdet gäller uppbörd och indrivning av skatte- och avgiftsfordringar påföretagare och med dessa skattskyldiga likställda. Betalningsmotståndetbeträffande förfallna skatte- och avgiftsfordringar har ökat främstnär det gäller företagare och fria yrkesutövare. Denna tendens sägs haytterligare accentuerats . Till detta kommer att skattskyldigasom betalar källskatt i form av preliminär B-skatt har stora möjlig- heter att skaffa sig temporär skattekredit genom attbetala för låg preliminärskatt eller genom att underlåta att betala in skattöver huvud taget. Samma möjligheter står inte till buds för vanliga löntagaremed preliminär A-skatt. För den förra kategorin skattskyldiga kaninförselinstitutet användas endast i undantagsfall. Utmätningsmannen får här istället i huvudsak lita till utmätning och konkurs. Vid konkurs har förmånsrättenför skattefordringar funktionen att säkra betalning med åsidosättande avandra borgenärers fordringar dvs. förmånsrätten har i visst avseende sammaeffekt som införselinstitutet. I promemorian framhålls med hänvisning till vad nu sagtsatt de olikheter som finns mellan löntagare och andra grupper skattskyldiganär det gäller uppbörd och indrivning i möjligaste mån bör utjämnas. Genom dentidigare berörda reformen av påföljdssystemet på skatte-och avgiftsområdet, isynnerhet skärpningen av överträdelser av iipp-bördsbestämmelserna, har manfått möjligheter till förbättringar av skatteuppbörden. VUl man bevara ochförbättra effektiviteten för skatteindrivningen och därmed också åstadkommabättre rättvisa skattebetalarna emellan måste de för indrivningen ansvarigaorganen få lämpliga medel även i rättsligt avseende. Här spelar enligt promemoriansuppfattning förmånsrätten för skatter och avgifter i konkurs en viktig roll. Remissinstanserna har i allmänhet inte närmare gått in påde framlagda synpunkterna på förmånsrättens betydelse inom skatte- och avgiftsområdet.I några fall har man dock direkt berört promemorians uttalanden i dettaavseende. understryker den strävan till utjämningav de olikheter som finns mellan löntagare och andra grupper skattskyldiga ifråga om uppbörd och indrivning av skatter och avgifter som förslaget ger uttryckåt. Dessa synpunkter delas av i som tillägger attblotta förekomsten av förmånsrätt har stor betydelse för effekten ochskattemoralen hos olika kategorier skattskyldiga. Man bekräftar ocksåpromemorians uppfattning att svårigheterna för kronofogdemyndigheterna attdriva in utestående skattefordringar har ökat . Kammarrätten ifrågasätter om den utvidgning avförmånsrätten för skatter och avgifter som förslaget innebär i samtliga fall ärmotiverad och detta särskilt med hänsyn till att en av riktlinjerna i FRL varitatt begränsa antalet förmånsberättigade fordringar. Lagberedningen anser att förslaget innebär en allvarligförsämring av det nuvarande rättsläget och skulle vara till skada såväl för detallmänna som för det enskilda. Hovrätten för och kommerskoUegium intar enavvisande hållning till de framlagda förslagen. Flertalet av de intresseorganisationer inom näringslivetsom beretts tillfälle att yttra sig ställer sig direkt avvisande till denföreslagna utvidgningen av förmånsrätten för skatter och avgifter. Man påpekarallmänt att förslaget står i klar strid med de uttalanden som departementschefengjort under förarbetena till FRL och som till alla delar godtagits avriksdagen. framhåller att de allmännasynpunkterna på förmånsrätten för skatter och avgifter bygger på en felaktigtankegång. I promemorian har inte beaktats att situationen är väsentligt olikaför löntagare och andra grupper skattskyldiga. Till den senare gruppen hör bl. a.samtliga företagare vilka med hänsyn till sin verksamhet tvingas att arbeta medlånat kapital. En allt för långtgående förmånsrätt för oguldna skatter skullefå dessa skattskyldigas borgenärer att ställa ökade krav på säkerheter ochallmänt sett fördyra deras verksamhet. Någon avvägning av denna art har integjorts i promemorian. Att utan närmare belysning av effekterna ytterligarevidga området för skatteprivilegiet finner industriförbundet varaorealistiskt. Privilegieras en skattefordran får detta givetvis till följd attoprioriterade borgenärer i övervägande antalet fall kommer att få betala denskatt som konkursgälde-nären eljest bort betala. Man förbättrar med andra ordrättsläget för fiskus på bekostnad inte av gäldenären utan övriga borgenärer.Det kan starkt ifrågasättas, menar industriförbundet, om ett sådant resultat ärrimligt eller ens önskvärt mot bakgrund av de allvarliga konsekvenser för den aUmännaomsättningen som oviUkorligen skulle bli följden av förslaget.Industriförbundet anser därför att en ytterligare översyn av frågekomplexet ärnödvändig. delar industriförbundetsuppfattning att frågan om förmånsrätt för skatter och avgifter bör omprövas ochbli föremål för en ytterligare översyn. Ackordscentralen anknyter till promemorians uttalande omskatteindrivningens effektivitet. Man framhåller att de svenska uppbördsmyndigheternaär ytterst effektiva. Detta gäller, framhåller ackordscentralen, slutresultateti pengar räknat. Däremot tar indrivningen och det är därför somförmänsrätten för skatter och avgifter utgör ett allvarligt problem. Detta börlagstiftningen komma tiU rätta med. I promemorian föreslås att antalet förmånsberättigadeskatter och avgifter skaU utökas i förhållande till gällande rätt. Statsverketsägs vara i underläge i förhållande till enskilda fordringsägare, vilket berorpå att bristande betalning av skatt inte kan upptäckas i så god tid som skuUevara önskvärt utan oproportionerligt stor personalinsats. Det uttalas ipromemorian att bestämmelser om förmånsrätt medför större utrymme förindividuell behandling av indrivningsärendena. Vidare är det av in- drivningstekniska skäl påkallat att skatter och avgifter,som debiteras och uppbärs tillsammans har samma ställning iförmånsrättsavseende. Flertalet av de skatter och avgifter, som räknas upp i 1 §första stycket uppbördsförordningen (1953: 272, UF) och som ingår i den allmännauppbörden är f. n. förmånsberättigade. Detta gäller statiig inkomstskatt, statiigförmögenhetsskatt, utskiftningsskatt, ersättningsskatt, inkomstskatt,landstingsmedel, tingshusmedel, allmän arbetsgivaravgift, folkpensionsavgift,avgift för sjukförsäkringen och försäkringen för tilläggspension samt avgiftför obligatorisk yrkesskadeförsäkring jämte tilläggsavgift och avgiftstilläggför socialförsäkring i vissa angivna fall. Utanför det förmånsberättigadeområdet faller således endast byggnadsforskningsavgift, redareavgift enligtlagen (1961: 300) om redareavgift för sjöfolks pensionering samtlönegarantiavgift, vilka avgifter antingen uppbärs enligt UF eller AVGF. Tillskattebegreppet enligt 1 § första stycket UF hänförs också restavgift ochtilläggsavgift enligt 58 § UF. Den allmänna uppbörden kommer fr. o. m. den 1 januari1972 också att omfatta de särskilda avgifterna i form av skattetill-lägg resp.avgiftstillägg samt förseningsavgift. Enligt promemorian bör förmånsrätten i princip omfattaalla de skatter och avgifter som anges i 1 § första stycket UF. Detta innebäratt den nuvarande förmånsrätten skulle utvidgas till att avse även byggnadsforskningsavgift,redareavgift och lönegarantiavgift samt restavgift och tilläggsavgift enligt 58§ UF. Sistnämnda avgifter föreslås bli förmånsberättigade med hänsyn till attde i viss mån kan jämställas med dröjsmålsränta. Ränta är i principprioriterad enligt 2 § andra stycket FRL. Däremot föreslås att undantag görsför skattetillägg och förseningsavgift, eftersom dessa avgifter sägs hakaraktären närmast av sanktion. Den omständigheten att de i 1 § första stycket UFuppräknade skatterna och avgifterna föreslås skola bli förmånsberättigadeinnebär enligt promemorian att fordran på arbetsgivare för verkställdaskatteavdrag utan särskild föreskrift kommer att omfattas av förmånsrätt iframtiden. Detsamma sägs gälla också redares avdrag för sjömansskatt.Sjömansskatten anses böra vara förmånsberättigad i samma utsträckning som annaninkomstskatt.