prop · FU03179 · 1971-12-31 00:00:00 — Som jag förut haranfört bör man i fortsättningen inte anknyta till detta begrepp när fråga är omutmätning. I förslaget tas därför i ett nytt 1 mom. upp bestämmelser om vadutmätningen avser. 1 enlighet med vad jag förut bar föreslagit föreskrivs här,att i den mån pantbrev i fast egendom ej utgör pant för fordran får det tas ianspråk genom utmätning hos ägaren. Bestämmelsen omfattar både det fallet att pantbrevetinte har överlämnats som pant för fordran och det fallet att så har skett menfordringen understiger pantbrevets belopp jämte tillägg enligt 6: 3 JB. Iförslaget har 91 a § 1 och 2 mom. UL tagits upp med endast smärre jämkningarsom 2 resp. 3 mom. i samma paragraf. Jag kommer i det följande att föreslå attnär fast egendom tagits i anspråk enligt 3 mom., fordringen vid exekutivförsäljning av fastigheten skall likställas med fordran som är förenad medpanträtt i egendomen. I 91a § 3 och 4 mom. UL regleras förfarandet, när tvist råder huruvida det finnsnågot ägarhypotek. Med hänsyn till den ändring i fråga om föremålet förutmätningen som jag har förordat har bestämmelserna härom jämkats iförslaget så att de i stället avser det fallet att det råder tvist huruvidanågot finns att utmäta enligt 1 mom. Bestämmelsen tas upp i 4 och 5 mom. iparagrafen. Bestämmelsernai 91 b § UL har anpassats formellt till 91 a § i dess ändrade lydelse. 1punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1971: 495) om ändring i ULföreskrivs, att om ägarhypotek har utmätts men försäljningen därav inte harägt rum före lagens ikraftträdande, de nya bestämmelserna skall tillämpas medvisst förbehåll. De ändringar i UL som jag har förordat innebär attutmätning av ägarhypotek också 4 1971.1 saml. omfattartUlägg enligt 6: 3 JB. Detta bör inte gälla, när ägarhypotek utmätts föreikraftträdandet. Hänvisningen till 2 mom. i 91 a § bör ändras till att avse 3mom. Lagteknisktbör den ifrågavarande övergångsbestämmelsen fogas till den nu föreslagna lagenom ändring av UL. bör punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen(1971:495) om ändring i UL upphävas. 7.8.4 Förslagettill lag om ändring i lagen (1971: 495) om ändring i ut sökningslagen Somjag anfört bör punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (1971: 495) omändring i UL upplfåvas. 7.8.5 Förslagettill lag om ändring i lagen om exekutiv försäljning av fast egendom Enligt vad jag förut haranfört bör utmätningsborgenär, för vars fordran pantbrev har utmätts, efterutmätningen få samma ställning som borgenär som har säkerhet för fordran i formav panträtt i fastigheten. När pantbrevet pantförskrivits enligt 91 b § ULföljer detta direkt av pantförskrivningen. För det fallet att fastigheten hartagits i anspråk enligt 91 a § 3 mom. UL i den här föreslagna lydelsen krävs emellertiden särskild bestämmelse av angiven innebörd. I 2 § försäljningslagenföreskrivs nu bl. a. att vad som sägs i lagen om fordran som 'är förenad med pantr'ätti fast egendom skall gälla 'även T'ätt till betalning på grund av ägarhypotek,om ej annat följer av särskilda bestämmelser i lagen. Föreskriften blir tUlämpligäven när ägarhypoteket är utmätt. Eftersom utmätning enligt förslaget inteskall avse ägarhypotek bör i stället anges, att vad som sägs om fordran som ärförenad med panträtt i fast egendom också skall gälla fordran för vilken fastegendom tagits i anspråk enligt 91 a § 3 mom. Något undantag härifrånbehövs inte. Vid sidan härom bör den nuvarande föreskriften om ägarhypotekbehållas för det fallet att utmätning inte har skett utan fastighetsägaren har r*ätttill tUldelning av medel vid köpeskillingsfördelning o. d. Videxekutiv försäljning av fast egendom tas nu i praxis räntan upp före kapitaleti borgenärsförteckningen. Detta kan vara till fördel för borgenären därför atthan, om någon del av fordringen blir nödlidande, får kvar en störrekapitalfordran. Under förarbetena till den nya lagstiftningen omfastighetsexekution anförde lagberedningen, att det i första hand gäUde attbestämma ordningen mellan pantbrevets be- loppoch tillägg enligt 6: 3 JB. 1 andra hand måste man också iakttaga viss ordningi fråga om förhållandet mellan fordringens kapitalbelopp och biförpliktelser.Beredningen ansåg det behövligt att föreslå en uttrycklig bestämmelse om deninbördes ordning i vilken pantbrevets belopp och tillägg enligt 6: 3 JB skalltas upp i sakägarförteckningen. Beredningen beaktade härvid, att tiUäggetskulle komma i fräga endast om borgenärens sammanlagda fordran överstegpantbrevets belopp och i så fall tas i anspråk endast för ränta och andra tilläggslör-pliktdser,och föreslog att på deUa s'ätt beräknat tillägg skulle upplagas förepantbrevets belopp, om inte borgenären yrkade annat. På motsvarande sättskulle själva fordringen, om borgenären inte yrkade annat, också upptagas medförst biförpliktdserna och därefter kapitalet. Om fordringen blev delvisnödlidande, skulle därvid den betalning som utföll i första hand avräknas på biförpliktdserna.Någon uttrycklig bestämmelse som angav ordningen mellan fordringenskapitalbelopp och biförpliktdserna ansågs ej behövlig (SOU 1968: 64 UtsökningsrättVIII s. 135 f). I enlighet med lagberedningens förslag föreskrivs nu i 26 §andra stycket försäljningslagen, att tillägg som avses i 6: 3 JB upptas förepantbrevets belopp, om inte borgenären yrkar annat. Enligt vad jag förut harföreslagit skall tillägget få tas i anspråk inte bara för ränta och andratilläggsförpliktelser utan också för borgenärens kapitalfordran. Däremot skalldet aldrig utgöra ägarhypotek. Om nu tillägget skulle upptagas i sakägarförteckningenföre pantbrevets belopp, kunde detta leda till att så stor del av borgenärensfordran täcks av tillägget att det uppstår ett ägarhypotek inom pantbrevetsbelopp, trots att detta i och för sig inte räcker till för betalning av helaborgenärens fordran. Eftersom tillägget enligt mitt förslag beräknas påpantbrevets belopp och inte pä viss fordran, kan också flera borgenärer kommaatt konkurrera om ett och samma tillägg. Det är då inte möjligt att låtaborgenär bestämma, i vilken ordning tillägget och pantbrevets belopp skall tasupp i sakägarförteckningen. Bestämmelsen härom i försäljningslagen bör utgå.Av den föreslagna lydelsen av 6:3 JB framgår, att borgenären får utnyttja sinföreträdesrätt enligt tillägget endast när pantbrevets belopp inte förslår. Om någon bestämmelse intetas upp i försäljningslagen angående ordningen mellan pantbrevets belopp ochtillägget, bör i stället anges ordningen mellan fordringens kapitalbelopp och biförpliktdserna.Jag förslår därför att i 26 § andra stycket försäljningslagen föreskrivs, attränta och annan tilläggsförpliktelse skall upptagas i sakägarförteckningenföre fordringens kapitalbelopp, om inte borgenären yrkar annat. Med en sådanutformning när man i praktiken samma resultat som åsyftats med den nuvarandebestämmelsen. Ifråga om beräkning av fordran i sakägarförtcckning gäller f. n. aU kapitalbeloppetav en fordringsinteckning skall tas upp i sin helhet. Framgår av borgenärensbevakning eller styrks pä annat sätt att del av en inteckning utgör ägarhypotek,tas detta upp efter det övriga beloppet. Om ränta inte bevakats, skall enligt 112§ 1 mom. UL vid borgenärsförteckningens uppgörande beräknas ränta på det inteckna-debeloppet för ett är. Detsamma gäller om boigenären inte kan styrka alt r'änta inncstårför . För 'ägarhypotek skall som framgår av vad jag förut har anförtinte beräknas någon ränta. Underförarbetena till den nya lagstiftningen om fastighetscxcku-tion ansågs detmindre väl förenligt med konstruktionen av tillägget i 6: 3 JB att i tveksammafall ta upp tillägg eller del av tillägg enligt en schablonregel. I ställetansågs överexekutor böra pröva, om det finns skälig anledning räkna med attpantbrevet är belånat resp. att fordringen med ränta m. m. överstigerpantbrevets belopp, när fastighetsägaren t. ex. uppger att pantbrevet ärbelånat hos en person, som inte kunnat anträffas pä grund av utlandsvistelse,och att ränta är ogulden (se prop. 1971: 20 s. 218 f). I 27 §andra stycket försäljningslagen föreskrivs , att om i fastigheten gällerpantbrev som cj innehas av ägaren och någon fordran för vilken pantbrevet utgörsäkerhet inte blivit anmäld, i sakägarförteckningen skall upptas pantbrevetsbelopp och det tiUägg enligt 6: 3 JB som med hänsyn till ägarens uppgifter ochandra omständigheter kan tuitagas böra utgå. Bestämmelseni 27 § andra stycket försäljningslagen torde föranleda vissatillämpningsproblem genom att det i varje fall när fordran inte blivit anm'äldoch fastighets'ägaren inte innehar pantbrevet måste utredas, hur stort tiUäggsom bör utgå. Med den ändrade konstruktion av tillägget enligt 6: 3 JB som jagföreslår (avsnittet 7.2) är det väl förenligt att i den angivna situationentillägget tas upp enligt en schablonregel på samma sätt som enligt gällanderätt sker i fråga om inteckningsräntan. Den senare beräknas nu på detintecknade beloppet . Jag anser att tillägget i de fall som är ifråga lämpligen kan bestämmas till pä pantbrevets belopp. 27 §andra stycket har i förslaget utformats i enlighet med vad jag har anfört . 127 § tredje stycket föreskrivs, att ägarhypotek skall upptagas ulan tillägg, omdet inte är utmätt. Genomförs de regler om utmätning av pantbrev hosfastighetsägaren som jag förordat i det föregående (jfr 91 a § UL), behövs intenågot undantag för det fall att ägarhypoteket är utmätt. I enlighet härmed hari förslaget reservationen för det fall att ägarhypoteket är utmätt utmönstrats. 33,39 och 58 §§ Avsamma skäl som anförts har i 33 § andra stycket, 39 § första stycket och58 § första stycket försäljningslagen reservationen för det fall att ägarhypoteketär utmätt utmönstrats. 7.8.6 Förslagettill lag om ändring i lagen ont handläggning av dom stolsärenden Föreskrifteni 7 § ärendelagen att sådana ärenden som anges i paragrafen i underrätt skallhandläggas av den som har att upptaga in-skrivnjngsärenden, om inte annat harbestämts i arbetsordning eller imnorledes, kan med hänsyn till de nya reglernaom inskrivningsväsendets organisation inte stå kvar. Efter JB:s ikraftträdandebör gälla att den inom tingsrätten som i gäUande arbetsordning eller pä annatsätt har utsetts till det skall handlägga de ifrågavarande ärendena. Någon särskildföreskrift härom i ärendelagen behövs inte och jag föreslår därför att 7 §nämnda lag upphävs med utgången av . 7.8.7 Förslagettill lag om ändring i lagen om företagsinteckning I 4§ 2 FL meddelas bestämmelser om vattenfallsrätt. Som detta rättsinstitut intehar någon motsvarighet i JB bör de åsyftade bestämmelserna om vattenfallsrättföras över till övergångsbestämmelserna. Nämnda punkt bör jämkas ocksåredaktionellt med hänsyn till att byggnad numera anses vara ett särskUt slagsanläggning (jfr t. ex. 2:1 första stycket JB samt prop. 1970: 20 del B s. 893). Hänvisningeni 4 § 3 FL tUI 1: 7 NJL bör ersättas med en hänvisning till motsvarandebestämmelser i , nämUgen 7: 3 JB. Forumreglernai 16 § FL bygger på den tidigare indelningen av riket i städer ochlandskommuner. Med hänsyn till genomförandet av kommunreformen bör paragrafenjämkas formellt. Eftersomtermen inskrivningsdomare har en annan innebörd i JB än i gällande rätt, börordet inskrivningsdomare i FL och i övergångsbestämmelserna tiU FL bytas utmot ordet inskrivningsmyndighet i motsvarande böjningsform. Ocksåändringarna i FL är avsedda att träda i kraft . Jaghemställer att lagrådets yttrande över förslagen till 1) lag om ändring i jordabalken, 2) lag om ändring i lagen (1970: 995) om införande avnya jorda balken. 3) lag om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1), 4) lag om ändring i lagen (1971: 495) om ändring i utsökningslagen(1877:31 s.l), 5) lag om ändring i lagen (1971:494) om exekutivförsäljning av fast egendom, 6) lag om ändring i lagen (1946: 807) om haridläggiiingav domstolsärenden, 7) lag om ändring i lagen (1966: 454) omföretagsinteckning inhämtasgenom utdrag av protokollet. Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställtbifaUer Hans Kungl. 3 Utdrag av förslag till Lagom ändring i utsökningslagen (1877:31 s. 1) Dennalag träder i kraft . Harägarhypotek utmätts före nya lagens ikraftträdande, omfattar utmätningen ej tUläggenligt 6 kap. 3 § jordabalken. Har försäljning ej ägt rum före ikraftträdandet,tillämpas i övrigt de nya bestämmelserna, om ej annat följer av punkt 4 avövergångsbestämmelserna tUl lagen (1971: 495) om ändring i utsökningslagen(1877: 31, s. 1). Tid som anges i 91 a § 3 mom. räknas därvid frånikraftträdandet. Prop, 1971:179 56 Utdragav protokoll, hållet i lagrådet . Närvarande: justitierådet , f. d. regeringsrådet , regeringsrådet KÖRLOF,justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoll över justitieärenden,hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet den 8oktober 1971, hade Kungl. Maj:t förordnat, att lagrådets yttrande skulleinhämtas över upprättade förslag till 1) lag om ändring i jordabalken, 2) lagom ändring i lagen (1970: 995) om införande av nya jordabalken, 3) lag omändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1), 4) lag om ändring i lagen (1971:495) om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1), 5) lag om ändring i lagen(1971: 494) om exekutiv försäljning av fast egendom, 6) lag om ändring i lagen(1946: 807) om handläggning av domstolsärenden, 7) lag om ändring i lagen(1966: 454) om företagsinteckning. Förslagen, som finns bUagda detta protokoll, hade inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Lagförslagen föranledde följandeyttranden inom lagrådet. Såsomangivits i inledningen tUl remissprotokollet träder betydelsefulla ochomfattande nya lagkomplex på fastighetsrättens område i kraft den 1 januari1972. Bland dem märks JB och försäljningslagen jämte följdändringar i UL. Delagförslag som remhterats till lagrådet avser vissa ändringar huvudsakligeni de nämnda lagarna. Ändringarna är visserligen begränsade tUl sitt yttreomfång, men flera av dem berör centrala områden i de nya lagkomplexen ochgrundsatser däri som ännu är oprövade i praktiken. Granskningen av lagförslagenhar därför nödvändiggjort en förhållandevis omfattande genomgång av regelsystemeti den nya lagstiftningen. Granskningen har å andra sidan naturligen måst blibegränsad med hänsyn till att de föreslagna ändringarna skall träda i kraftredan den 1 januari 1972. Lag'ändringarnaär väsentligen avsedda att underlätta den praktiska tUlämpningen inomkreditlivet och hos inskrivningsmyndigheterna av den nya ordningen. Förslagensynes i detta hänseende i stort sett ändamålsenliga. På särskUda punkter villlagrådet emellertid göra vissa påpekanden och framställa smärreändringsförslag. Förslaget till lag om ändring i jordabalken I remissprotokollet har i anslutning till den föreslagnaändringen av godtrosstadgandet i förevarande paragraf gjorts åtskilligauttalanden om mättet av den undersökning som bör krävas av borgenären för atthan skaU anses vara i god tro och om godtrosskyddets betydelse i olikasituationer. För vissa av de faU, som i detta sammanhang behandlas, nämligendem som avser nybdåning innebärande ökad belastning på fastigheten, har iremissprotokollet anförts att frågan om omfattningen av borgen'årens undersökningspliktfår överlämnas åt rättstUlämpningen. Lagrådet vUl understryka att det sagdamåste anses vara giltigt för alla de hithörande situationer som i anledning avkreditorganisationernas framstäUningar och påpekanden tagits upp tUl diskussioni remissprotokollet. Uttalandena däri kan sålunda tjäna till ledning förrättspraxis och för kreditinstitutens handlande, men full visshet om godtrosskyddetsinnebörd och undersökningspliktens omfattning i olika situationer kan nåsendast genom rättsavgöranden av domstolar, i sista hand högsta domstolen. , regeringsrådet Körlof och justitierådetWalberg: Vi har icke funnit anledning att behandla samtliga i dessasammanhang gjorda uttalanden men anser oss böra gå in på några av dem. Kreditorganisationerna har väckt frågan om tillämpningenav en godtrosregel i sådana fall, när pantbrevet lämnas till säkerhet för enframdeles uppkommande fordran. De har framhållit att, om JB:s bestämmelserinnebär att kravet på ägarebehörighet hänför sig tUl dagen för fordringensuppkomst, detta i här avsedda fall leder till betydande osäkerhet och besvärför kreditgivarna. I remissprotokollet uttalas att, i den mån det icke längreberor på borgenären huruvida eller när en fordran kommer tUl stånd, det ärklart att panträtten kan göras gällande mot ny ägare till fastighetenoberoende av att äganderättsövergång ägt rum och att den nye ägaren söktlagfart. Som typexempel har nämnts, att pantbrevet lämnats såsom säkerhet förett garantiåtagande. Som ett annat betydelsefullt fall kan nämnas pantsättningför checkräkningskredit tUl visst högsta belopp. Den i remissprotokolletuttalade meningen är otvivelaktigt riktig. I nu angivna fall torde i självaverket fordringen få anses ha uppkommit redan vid panträttsupplåtelsen, ehuruden dä ännu är beroende av vUlkor. 5 1971.1 saml. Närdäremot borgenären själv avgör om och när fordringen kommer till stånd, såsomförhällandet i regel är bl. a. vid generell pantförskrivning, blir frågan omborgenärens goda tro av betydelse, om den pantsatta fastigheten överlåtits,innan borgenären träffat sitt avgörande, exempelvis att ytterligare kreditskall lämnas. Enligt remissprotokollet bör borgenären i sädana fall anses varai god tro beträffande panträtts-upplåtarens äganderätt, sä länge borgenären ejblivit underrättad om överlåtelsen eller, som framgår av lagtexten, erhållitkunskap om äganderättsövergängen. Det synes icke alldeles klart, att godtrosstadgandetefter den föreslagna ändringen i aUo får den räckvidd, som förutsatts iremissprotokollet. I det vanliga fallet när upplåtelse av panträtt sker för enredan föreliggande fordran måste det, såsom också framhållits, i regel krävasav borgenären, att han genom ett någorlunda färskt gravationsbevis eller påannat sätt söker förvissa sig om att gäldenären är ägare tUl denintecknade fastigheten. Det är icke i alla situationer givet att mindre kravbör ställas på borgenären i de fall, när fordringen uppkommer efterpanträttsupplåtelsen, såsom exempelvis vid en generell pantförskrivning. DetförefaUer också något tveksamt, hur domstolarna kommer att tUl-lämpa de nya godtrosreglernai de i remissprotokollet berörda fall, dä en äldre pantsättning upphör attgälla och ersattes med en ny, t. ex. dä ett byggnadskreditiv avlyftes med hjälpav en läng kredit bos ett annat kreditinstitut. God tro skulle enligtremissprotokollet i ett sådant fall anses föreligga hos den nye kreditgivaren,om denne ej blivit underrättad därom att fastigheten överlåtits. Att en vissperson upplåtit panträtt för ett byggnadskreditiv och att den nya kredit,varigenom kreditivet avlyftes, icke utgör någon ytterligare belastning av fastigheten,kan i och för sig knappast anses ge den nye kreditgivaren anledning att utgåifrån att ägareväxling ej skett. Det kan ju ha gått denursprungliga pantsättningen skedde. De flesta av byggmästare uppfördafastigheter torde för övrigt byta ägare i samband med att fastigheten blirfärdig. Det är icke heller utan vidare klart att det i här avsedda fall skallanses ligga närmare till hands för förvärvaren av fastigheten att underrättaden nye kreditgivaren om överlåtelsen än för kreditgivaren att pä vanligt sättkontrollera ägareförhållandena. Såsomtidigare anm'ärkts, finner föredragande statsrådet det ej uteslutet, att ocksåvissa fall av nybdåning, där en ökad belastning uppkommer, bör bedömas sä, attden som lämnar den nya krediten anses vara i god tro, försåvitt han ickeerhållit underrättelse om att fastigheten övergått tiU ny ägare. Vi finner detför vår del högeligen tveksamt, om kreditgivaren i något fall, där den nyakrediten innebär en ökad belastning på fastigheten, bör anses befriad från attpå vanligt sätt kontrollera äganderättsförhållandena. allmänna motiveringen har också upptagits det fallet, att efter pantbrevetsutfärdande men före panträttsupplåtelsen avstyckning skett från den fastighet,vari inteckningen beviljats. Det bör tydligare än som skett understrykas att,sedan avstyckningen fullbordats, panträttsupplåtelsen uppenbarligen måsteomfatta såväl stamfastigheten som avstyckningen för att panträtt skall erhåUasi hela den intecknade egendomen. Om i panträttsupplätelsen stamfastighetenskulle ha angivits med re-gisternummer medan intet sagts om avstyckningen,kommer sålunda panträtten ej att gälla i styckningslotten. Härutinnan inverkarej god tro på borgenärens sida. Att borgenären saknar kännedom om att avstyckningskett kan alltså ej medföra, att panträtten kommer att gälla även istyckningslotten. Sker däremot pantförskrivningen sä att beträffande objektetuttryckligen eller underförstått hänvisas till pantbrevet, lär en tolkning avpantavtalet regelmässigt leda till att panträttsupplåtelsen anses omfatta heladen intecknade egendomen. Avser den av stamfastighetens ägare gjordapanträttsupplåtelsen även styckningslotten men har denna överlåtits till nyägare, får frågan om god tro hos borgenären betydelse. Om borgenären vidpanträttsupplåtelsen varken kände till eller bort känna tUl överlåtelsen kommersålunda godtrosregeln, såsom framhållits i remissprotokollet, att medföra att panträttsupplätelsenblir gällande även i styckningslotten, trots att dennas ägare ej medverkat vidupplåtelsen. EnligtJB:s system utgör inteckningen hos inskrivningsmyndigheten och dennas utfärdandeav pantbrev endast ett förspel till panträttsupplåtelsen. Såsom det med ettnågot oegentligt uttryck heter i 6 kap. 2 § första stycket sker panträttsupplätelsen"genom att fastighetens ägare överlämnar pantbrevet som pant förfordringen". I själva verket är det fastigheten som genompantförskrivningen blir pant för fordringen. Pantförskrivningen är ett enskilt rättsärende mellanfastighetsägaren, som vanligen också är gäldenär, och borgenären. Iremissprotokollet framhålles den centrala roll pantförskrivningen spelar vidupplåtelse av panträtt. I detta sammanhang utsäges att av pantförskrivningen iprincip måste framgå, vilket eller vilka pantbrev som skall utgöra säkerhet förfordringen, och vidare att pantförskrivningen måste innehåUa uppgift omfordringen. Däremot sägs intet om att själva objektet för pantförskrivningen,alltså fastigheten, skall anges. Detta lär ej bero av en tUlfällighet. Ickeheller i jordabalkspropositionen (1970: 20 del Bis. 299 f) sägs attpantförskrivningen skall innefatta uppgift om fastigheten och förklaringen gesi de inledande orden: "Pantförskrivningen spelar en central roll ipanträttssystemet genom att tjänasom sammankoppling mellan fordran och pantbrev". Tankegången har tydligenvarit att eftersom i pantbrevet angivits de intecknade fastighetema det äröverflödigt att intaga uppgift om fastigheterna i pantförskrivningen. SjälvfaUethar man beaktat möjligheten av att intecknad fastighet kan ha delats ellersålts före pantförskrivningen men härmed förbundna problem har icke framståttsom särskilt stora. Köpare av intecknad fastighet kunde ju skydda sig på skUdasätt, genom att genast söka lagfart, genom att kräva rdaxering av inteckningenoch i sista hand genom avräkning på köpeskUlingen. En fastighetsägare som tänktesälja en ny tUlkommen avstyckning borde låta relaxera inteckningen i denna. TUlborgenärens skydd tjänade godtrosregeln i förevarande lagrum, såvitt angickmöjligheten att intecknad fastighet sålts, och i övrigt det system avrättsregler enligt vilka ett avtals innehäU faststäUes (bl. a, 32 § förstastycket avtalslagen). Inomdet sålimda helt översiktiigt återgivna systemet sker genom den lagändring somnu föreslås en viss förskjutrung tiU fastighetsköparens nackdel ochborgenärens förmån. Men systemet ändras icke pä något mera avgörande sätt.Köparen har alltjämt möjlighet att skydda sig. Det kunde tyckas att förslaget iförevarande del skulle kunna re-servationslöst tillstyrkas. Enligtmin mening är emeUertid detta knappast faUet.