prop · FU0340 · 1971-12-31 00:00:00 — 1 första stycket förstapunkten föreskrivs därför att om sortbenämning registrerats i strid motväxlförädlarrättslagen och om skälet mot registrering alltjämt föreligger växtsortnämndenskall registrera ny benämning för växt-sorlen. Här avses alltså sådana fall, dåregistrering rätteligen aldrig skulle ha skett, eftersom något av de i 8 §angivna hindren raot registrering förelegal men förbisells eller inle varitbekant. En ytterligare förutsättning för utbyte av benämningen är att hindretkvarstår. En benämning som registrerats i strid mot en för annan gällandevarumärkesrätt kan inte längre bytas ul om varumärkeshavaren sedermera medgeratt benämningen får användas för sorten. Utbyte kan heller inle ske omvarumärke förlorat sin särskilj ningsf örmåga ochvarumärkesskyddel på så sätt gått förlorat. Iandra punkten av första styckel föreskrivs alt detsamma gäller, dvs.växtsortnämnden skall registrera ny benämning för sorten, om den registre- Maj:ts proposition nr 1971 radesortbenämningen uppenbarligen blivit ägnad atl vilseleda allmänheten eller omden blivit stridande mol allmän ordning eller ägnad atl väcka förargelse. Häravses fall då benämningen inte vid tiden för registreringen stred mot 8 § andrastycket 2 eller 3 men senare koramit alt göra det. Attden inte längre godtagbara sortbenämningen alltid måste ersättas rned en nybenämning sammanhänger med att sorten enligt 22 § inte får marknadsföras utanregistrerad benämning. Eftersom det normalt är ell aUmänt intresse attregistrerade sorter finns tillgängliga får marknadsföringen inle hindras avfrånvaro av sortbenämning. Härav följer alt inle bara enskilda som har ettdirekt intresse av marknadsföringen sortinnehavare och licenstagare tillsorten har rätt atl begära utbyte av sortbenämningen ulan all ocksåväxtsortnämnden ex officio har atl tillse alt varje registrerad sort alllid haren godtagbar benäraning. Närny sortbenämning registreras skall den äldre benämningen avföras ur registret.Någon särskild föreskrift härom har inle ansetts behövlig. Föreskriftenom obligatorisk sortbenämning på registrerade sorter har tillkommit främst avallraänna hänsyn. kan givetvis benämningen vara av vitalt intresseför sortinnehavaren. I andra stycket har därför föreskrivits atlsortinnehavaren skall beredas tillfälle att föreslå ny benämning i de fall dåenligt första stycket utbyte av benämning skall göras. Altskyddstiden för en registrerad sort utgår eller atl växtförädlarrätten eljestupphör medför inle att sorlbenämningen därefter saknar betydelse. Ty enligt 22§ får sora tidigare angetts en sort som varit skyddad inte marknadsföras efterskyddels upphörande utan atl den registrerade sorlbenämningen därvid används.Alt en sort avregislreras medför följaktligen inte alt sortbenämningen avförsur registret. Emellertidkan det tänkas situationer, då det kan te sig angeläget all en registrerad sortbenämningavförs. Ett sådant fall kan vara alt en sortinnehavare önskar använda enbenämning som varit ur bruk på en ny sorl. EU annat tänkbart fallär att registrering av växlsort hävts genom dom, exempelvis på den grunden attsorlen inle tydligt kunnat skiljas från andra sorter. Förutsättningar föravregistrering av sortbenämning bör dock alltid vara att skyddstiden för sortenutgått eller växtförädlarrätten eljest upphört och att sortbenämningen intelängre används. Ett ytterligare viUkor bör vara atl risk för förväxling inleuppkommer och att avregistre-ringen inte på annat sätt skadar allmänna ellerenskilda intressen. Det bör ankomma på växtsortnämnden atl pröva alt dettavillkor är uppfyllt. Ienlighet med dessa överväganden föreskrivs i Iredje stycket alt på sorl- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 145 innehavarensbegäran eller då anledning därtill eljest föreligger registrerad benämning påsort, för vilken skyddstiden utgått eller växtförädlarrätten eljest upphört,får avföras ur växtsortregistret efter prövning av växtsortnämnden, ombenämningen inte längre används. Utredningenhar föreslagit alt i slutet av della avsnitt skulle intas en särskild paragraf,33 §, av innehåll alt växlsortnämnden skulle utfärda kungörelse i fall dåväxtförädlarrätt förfallit eller förklarats upphörd eller när växtförädlarrättgenom lagakraftvunnen dom förklarats ogiltig eller blivit överförd eller när nysorlbenämning registrerats eller sortbenämning avförts ur växtsortregistret.Motivet härtill torde ha varit att del bedömts vara lämpligt alt geintresserade tillfälle att följa utvecklingen inom växtförädlarrätten. Jagdelar utredningens uppfattning alt kungörelse bör ulfärdas i de angivna fallenmen anser att föreskrifter härom inte behöver tynga lagtexten utan kan tas uppi lillämpningskungörelsen. Mitt ställningstagande i denna fråga överensstämmermed del min företrädare gjorde under förberedelserna tiU ML (prop. 1969: 168s. Ansvaroch ersättningsskyldighet m. m. Bestämmelsernaom ansvar, ersättningsskyldighet och s. k. säkerhetsåtgärder har iutredningens förslag utformats i mycket nära anslulning till motsvarandebestämmelser i och ML. Förslagetkritiseras av länsåklagaren i , som uttalar att de här föreslagna straffbestämmelsernautgör exempel på sådana straffsanktioner sora kan undvaras. Till stöd härföranför länsåklagaren bl. a. att frågor om intrång i växtförädlarrätt kanförväntas bli av säregen beskaffenhet och såvitt gäller åtalsfrågan svåra attbedöraa, varför det synes vara ett samhällsintresse att kostnadskrävandeförundersökningar i sådana mål undviks. Länsåklagaren frarahåller vidare attskadeståndsreglerna i förslaget enligt hans mening är så utformade atl de kanverka tillräckligt avhållande på den som vill göra intrång i växtförädlarrätt.Även RÅ hyser av enahanda skäl tvekan om förslagel är ändamålsenligt men villmed hänsyn till atl frågan sammanhänger med sanktionssysleraet på andra hållinom del immalerialrättsliga området och särskilt i PatL inte motsätta sigdelsamma. Föregen del kan jag väl förslå de framförda betänkligheterna, vilka också medvarierande styrka anfördes under förarbetena till PatL och ML. Dessabetänkligheter ledde till all de då framlagda förslagen i skilda hänseendenmodifierades. Jag kan inte finna atl växtförädlarrätten skiljer sig frånpatent- eller mönsterrätten på sådant sätt all det skulle vara sakligtmotiverat att här föreslå särlösningar i fråga om ansvars- och skadestånds- Maj:ts proposition nr 1971 reglerna.Rent principiellt synes också enhetliga regler vara önskvärda. Jag har därförstannat för att uppta utredningens förslag i sak oförändrade idepartementsförslaget. Iparagrafen, som motsvarar 34 § i utredningens förslag, regleras under vilkaförutsättningar ansvar kan utkrävas för intrång i växtförädlarrätt (jfr 57 §PatL och 35 § ML). Enligtdetta stycke skall den som uppsåtligen gör intrång i växtförädlarrätt dömastill böter eller fängelse . Intrång i växtförädlarrättföreligger om någon ulan sortinnehavarens lov företar åtgärd som enligt 4 § ärförbehållen denne. För intrångspåföljd förutsätts all åtgärden vidtagits efterdet beslut om växtförädlarrätt vunnit laga kraft. För ansvar krävs alt gärningenskett uppsåtligen. Straffsatsen motsvarar vad som gäller inomiraiiiaterialrätlen i övrigl. Frihetsstraff bör endast ifrågakomma vid myckelgrova inlrångsfall. Såvitt gäller medverkantill intrång i växtförädlarrätt skall de allmänna bestämmelserna i brottsbalkentillämpas. Växtförädlarrättenorafattar ingen rätt lill sortbenämningen. Oriklig användning av denna kandärför inle föranleda intrångspåföljd. Däreraot finns det en särskildslraffbestäraraelse för sådana fall i 41 § departemenlsförslaget. Intrångi växtförädlarrätt bör liksom patent- och mönsterintrång vara s. k.angivelsebrotl. Även i så måtto bör överensstämmelse råda med palenl-ochmönsterrätten att som en ytterligare förutsättning för åtal uppställs attåklagaren av särskilda skäl finner allmänna hänsyn kräva åtal. Iandra stycket ges därför den föreskriften alt allmänt åtal för intrång iväxtförädlarrätt får väckas endast om målsägande anger brottet till åtal ochåtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Beslutaråklagaren att inte åtala, kan målsäganden enligt allmänna regler själv väckaåtal. Med målsägande avses här i första hand sorlinnehavaren. Men ävenlicenstagare har ställning som målsägande och kan följakl-Ugen självständigtanmäla intrång till åtal. Iparagrafen, som i utredningens förslag motsvaras av 35 §, behandlas frågan omskadestånd vid intrång i växtförädlarrätt (jfr 58 § PalL och 36 § ML). Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 147 Härföreskrivs i första punkten att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet görintrång i växtförädlarrätt skall utge skälig ersättning för utnyttjandet avväxlsorten samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget medfört.Enligt andra punkten kan ersättningen järakas om endast ringa oaktsamhetföreligger. Vid bedömningen av omoaktsamhet föreligger vid intrång i växtförädlarrätt bör beaktas dels alt delär ett förhåUandevis litet antal förelag som ägnar sig åt framställning aveller handel raed utsäde, dels att sortimentet på marknaden är tämligenbegränsat och upplysningarna ora skyddade sorter lätt tillgängliga. Del bördärför normalt kunna fordras av företag i branschen att de håller sigunderrättade om vilka sorter som är skyddade. Följaktligen bör stränga krav påaklsamhet ställas på dem som yrkesmässigt utnyttjar eller avser att utnyttjaförökningsmaterial av sådana växt-arter sora omfattas av skyddssystemel. Skadeståndet bör vidintrång som begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet, som inte är ringa, fulltut läcka den lidna skadan. Om det är svårt atl åstadkomma tillfredsställandebevisning ora skadans storlek kan dorastolen ined slöd av 35 kap. 5 §rältegångsbalken uppskatta skadan till skäligt belopp. Idetta stycke föreskrivs atl den sora ulan uppsåt eller oaklsarahel gör intrångi växtförädlarrätt skall utge ersättning för utnyttjandet av sorten ora och iden mån det finnes skäligt. Vid skälighetsbedömningen lorde normallicensavgift betraktas som maximum och förhållandevis storl utrymme ges för jämkningnedåt. Häråterfinns den i moderna svenska imraaterialrältslagar regelbundet förekommandepreskriptionsregel som anger all lalan om ersättning för intrång skall väckasinom från det skadan uppkom vid påföljd att rätten till ersättningannars är förlorad. Utgångspunktenför preskription är således den tidpunkt då skadan inträffade. Som regel tordedenna tid sammanfalla med den tidpunkt då intrånget skedde, men vissa typer avskador, exempelvis nedgång i egen försäljning, kan inträffa . Som enyttersta preskriptionstid gäller i sådana situationer den vanliga tioårigafordringspreskriplionen, vars utgångspunkt är den skadebringande handlingen,alltså i detta fall intrånget. Maj:ts proposition nr 1971 Paragrafen,som motsvarar 36 § i utredningens förslag, innehåller föreskrifter ora s. k.säkerhetsåtgärder (jfr 59 § PatL och 37 § ML). EnUglförsta punkten kan rälten efter vad sora är skäligt till förebyggande avfortsatt intrång förordna, alt växtmaterial med avseende å vilket intrångföreligger skall mot lösen utläranas till den som lidit intrånget eller ockförstöras. En förutsättning för sådant förordnande är att yrkande däromframställs av den som lidit intrång. Exempel på situationer dåett förordnande enligt denna bestämmelse kan bli aktuellt är att växtmaterialav en skyddad sort framställts eller importerats utan sortinnehavarens lov ochsorlinnehavaren kan bevisa att materialet är avsett att marknadsföras ellersåvitt gäller prydnadsväxter användas för förökningsändamål. Dennabevisskyldighet torde visserligen normalt vara svår att fullgöra men syneskunna få praktisk betydelse exempelvis vid upprepad import av prydnadsväxtersom uppges vara konsumtionsvara men används som förökningsmaterial. Utlämnandemol lösen lill målsäganden bör vara del norraala i de angivna situationerna.Förordnande om förstöring av materialet torde böra ges bara i undanlagsfall. Atlmed intrång jämställs olovligt utnyttjande framgår av 39§. Åtgärdsom avses i första stycket kan riktas inte bara mot växtmaterial som finns hosden som gjorl intrånget ulan också mot material som förvärvats av annan, i denmån fortsalt intrång kan befaras på grund av dennes innehav. Till skydd förgodtroende förvärvare föreskrivs dock i andra punkten att förordnande inle fåravse den som i god tro förvärvat materialet eller särskild rätt till detta ochsom inte själv gjorl intrång i växtförädlarrätten. Föratt säkerställa fraratida verkställighet av beslut om åtgärd enligt förstastyckel stadgas i andra stycket alt om brott som anges i 36 § skäligen kanantas föreligga material sora avses i första stycket får las i beslag. Vad somär föreskrivet om beslag i brottmål äger därvid tillämpning. Enförutsättning för tillämpning av andra stycket är således att ansvarstalanförs i inlrångsmålet. Yrkas på grund av intrånget bara skadestånd eller försendast talan om säkerhetsåtgärd blir i stället bestämmelserna i 15 kap. 3 §rättegångsbalken om handräckning tillämpliga. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 149 Föratl förebygga värdeförslörelse ges i detta stycke en undanlagsregel av innehållalt rätlen utan hinder av vad som sägs i första stycket kan förordna att innehavareav sådant material som avses i första stycket skall äga förfoga över dettamaterial mol skäligt vederlag och på skäliga villkor i övrigt. Iparagrafen, som motsvarar 37 § i utredningens förslag, regleras rätten tillskadestånd för olovligt utnyttjande av en sorl (jfr 60 §PatL och 38 § ML). EnligtPatL och ML räknas skyddstiden efter beviljandet av patent resp. mönsterrättretroaktivt från den dag då ansökningen om skydd gjordes. Under sådanaförhållanden ter det sig logiskt att möjlighet ges att ingripa retroaktivt motintrång som gjorts . Bestämmelser härom finns i 60 § PalLoch 38 § ML. Då det gällerväxtförädlarrätt är utgångspunkten för skyddstiden enligt 21 §departeraentsförslagel, som bygger på artikel 8 i konventionen, den dag dåansökningen om registrering bifölls. Det kan då synas följdriktigt atl inle geintrångsskydd . Emellertid ger konventionen utrymme försådant skydd genom arlikel 7 moment 3, enligt vilket unionsstat får vidtaåtgärder för alt skydda förädlaren eller hans rättsinnehavare mot missbrukfrån tredje mans sida mellan ansökningen om skydd för en nysort och beslutet i anledning därav. För innehavaren av en nysort kan det vara av avgörande ekonomisk betydelse atl han får tillfälle altensam introducera sorlen på marknaden. En uppförökning och marknadsföring avsorten utan hans tillstånd kan vålla honom stor skada. finns det därför behov av visst skydd mot intrång redan före registreringenav växtförädlarrätten. I anslutning till dessaöverväganden föreskrivs i första stycket första punkten alt om någonyrkesmässigt utnyttjar växtsort, som avses med ansökan om registrering, vadsom sägs om intrång i växtförädlarrätt äger motsvarande tillämpning, underförutsättning att ansökningen leder lill registrering. I motsats till vadutredningen antar torde lalan enligt denna bestämmelse kunna väckas redan innanregistrering skett. ger nämligen vissa möjligheter all väckatalan redan tidigare (se NJA II1943 s. 158 f). I varje fall bör detvara möjligt att väcka en lalan om säkerhetsåtgärder innan registrering harmeddelats. Föreskrifteni första punkten innebär att skydd åtnjuts mot sådana utnyttjanden som skulleanses som intrång om växtförädlarrätt meddelats. Maj:is proposition nr 1971 Emellertidanser jag alt man i analogi med vad som skett i PatL och ML bör begränsaskyddet från början och låta det växa ul successivt. Intrång på ett tidigtstadium eller närmare bestämt fram till kungörandet av ansökan bör sålunda baraföranleda sådant begränsat skadeståndsansvar, som avses i 37 § andra stycket,dvs. motsvarande normal licensavgift raed utrymrae för jämkning nedåt. Efterkungörandet bör inträda skadeståndsansvar enligt 37 § första stycket.Straffansvar bör, som utredningen föreslagit, förbehållas de fall, då intrångsker efter det atl växtförädlarrätt meddelats. I enlighet med del anfördaföreskrivs i andra punkten av första stycket alt det icke får dömas till straffoch att ersättning för skada på grund av utnyttjande som sker innan ansökningenkungjorts enligt 15 § får bestämmas endast enligt 37 § andra stycket. Underförarbetena till PatL och ML har uppmärksammats alt den mot första stycket iförevarande paragraf svarande regeln kunde leda till rättsförlust, 0111 ingensärregel tillfogals. Till följd av den preskriptionsbestäm-iiielse, sora i nuförevarande lagförslag återfinns i 37 § tredje stycket, skulle nämligenersättningsanspråk kunna gå förlorat om det inle ansågs möjligt eller lämpliglatt väcka talan förrän efter registrering och registrerings-ärendetshandläggning exempelvis på grund av överklagande drog ul . För altundvika rättsförlust i dessa fall föreskrivas därför i PatL och ML allpreskriplionsbestämraelsen inte äger tillärapning, om ersättningstalan väckssenast efter del alt patentet meddelades resp. mönstret registrerades. Utredningen hade inlefunnit behov föreligga av en sådan utsträckning av preskriptionstiden. Jaganser emellertid att det finns lika goda skäl för detta på växtförädlarrättensområde som på patent- och mönsterrätternas. I andra stycket föreskrivsdärför att bestämmelsen i 37 § Iredje stycket inle äger tillämpning, omersättningstalan väcks senast éll år efter det växtförädlarrättenregistrerades. Paragrafen,som motsvarar 38 § i utredningens förslag, innehåUer regler om befrielse fråninlrångspåföljd i fall då registrering av växtsort hävs (jfr 61 § PalL och 39 §ML). Enligtdella stycke får inte dömas till straff, ersättning eller säkerhels-åtgärdenligt 3639 §§, om registrering av växtsort hävts genom doiii som vunnit lagakraft. Föreskriftenblir tillämplig i inlrångsprocess, som pågår när dom på Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 151 hävandeav registreringen vinner laga krafl, och senare rättegång som avser intrångföre den nämnda tidpunkten. En redan lagakraftvunnen dom på intrång iväxtförädlarrätt påverkas däremot givelvis inte i och för sig av en senarehävning av registreringen. Till rättstillämpningen lorde få överlämnas fråganom sådan hävning kan föranleda resning av en lagakraftvunnen intrångsdom. Underförarbeten lill VmL, PatL och ML diskuterades livligt frågan huruvida eninvändning om att ensamrätten borde vara ogiltig skulle kunna prövas i ettintrångsmål. Jag hänvisar till prop. 1960: 167 s. 188 f, 256 ff och 266 f,prop. 1966: 40 s. 227, 350 f och 366 samt prop. 1969: 168 s. 248, 346 f och350. I samtliga angivna lagar har slutligen valts den lösningen att en sådanprövning raåste göras i särskild rättegång. Utredningens förslag innebär enordning som helt överensstämmer med VmL, PalL och ML. Mol denna lösning harSveriges advokatsamfund upprepat av samfundet tidigare gjorda invändningar,nämligen i huvudsak all regeln kan leda lill atl intrångs-frågan inte blirprövad inom rimlig lid och att de skilda frågorna av flera skäl bör bedömas ielt sammanhang och av samraa domare. Samfundet har tillagt atl bestäramelsenblir särskilt olämplig om specialforum inte införs. För egen del har jag denuppfattningen alt någon från alla synpunkter helt tillfredsställande lösning påden här diskuterade frågan inte går att åstadkomma men att de starkaste sakligaskälen talar för ett stadgande av samma innehåll som det som upptagits i deangivna lagarna. Härtill kommer det uppenbara intresset av enhetlig regleringav frågan i alla imraaterialrältslagar. Atl som tidigare nämnts (avsnitt 6.6)specialforum inte föreslås i denna lag utgör enligt min mening inte skäl tillnågon särlösning för växtförädlarrättens del; specialforum förekommer f. ö.inte heller enligt vare sig VmL eller ML. I enlighet medutredningens förslag föreskrivs därför i andra stycket första punkten all om iett mål om intrång i växtförädlarrätt den mol vilken talan förs gör gällandealt registreringen bör hävas, rätten skall på hans yrkande förklara måletvilande i avbidan på atl frågan ora registreringens hävande slutligt prövas. Iandra punkten föreskrivs, att om talan härom icke är väckt, rätlen skall isamband med vilandeförklaringen förelägga vederbörande viss lid inom vilkensådan talan skall väckas. Paragrafen,som motsvarar 39 § i utredningens förslag, innehåUer en straffbestämmelseanknuten till stadgandena i 22 § om användning av sorlbenämning. Enligt22 § skall den som yrkesmässigt utbjuder till försäljning eller eljesttillhandahåller förökningsmaterial av växlsorl, för vilken registrering Maj:ts proposition nr 1971 skett,härvid använda den för sorten registrerade benämningen. Denna skyldighetföreligger även sedan skyddstiden för sorten utgått eller växtförädlarrätteneljest upphört. Vidare föreskrivs i 22 § att registrerad benämning på sort elleren med denna förväxlingsbar benämning inte får användas för annan sort avsamma eller närstående växtart eller för material av sådan sort, så längeregistreringen av benämningen består. Denpositiva skyldighet och del förbud, som sålunda uppställts i 22 §, kräver somkomplement en sanklionsbeslämmelse för fall av överträdelse. Utöver uppsåtligagärningar bör överträdelse av oaktsamhet straffbeläggas. Svårare straff änböter lorde inte behövas. Eftersom bestämmelsen i 22 § tillkommit främst ihandelns och konsumtionens intresse bör förseelser enligt paragrafen liggaunder allmänt åtal. Skadeståndsskyldighet bör föreligga under sammaförutsättningar sora straffansvar. För att förhindra oskäliga resultat bör enjärakningsregel finnas för ringa fall av oaktsamhet. Iförevarande paragraf föreskrivs således i första punkten alt den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 22 § dömes till böter, i andrapunkten all han även skall ersätta uppkommen skada och i tredje punkten altersättningen kan jämkas om oaktsamheten är ringa. Paragrafen,som motsvarar 40 § i utredningens förslag, reglerar möjligheterna tUlfaslslällelselalan (jfr 63 § PatL och 41 § ML). Manfår räkna med alt det inom växtförädlarrätten liksom inom patenträtten ochmönsterrätten, kan finnas behov av alt kunna föra fastställelselalan av tvåslag, nämligen dels för prövning av fråga om växtförädlarrätt består, dels förprövning av om visst förfarande utgör intrång i växtförädlarrätt. Den förratypen av fastslällelsetalan torde i motsats till den senare kunna föras medstöd av bestämmelser i 13 kap. 2 §. En särskild regel behövsdärför strängt taget bara för det senare fallet men praktiska skäl talar föralt båda typerna av fastslällelsetalan regleras i den nya lagen. Ienlighet med dessa överväganden föreskrivs i första stycket att sortinnehavareeller den som på grund av licens får utnyttja växtsort kan föra talan omfastställelse huruvida han på grund av registreringen åtnjuter skydd mot annan,ifall ovisshet råder om förhållandet och detta länder honom till förfång, samti andra stycket att under samma villkor den som driver eller avser att drivaverksamhet kan föra talan mot sortinnehavaren om fastställelse, huruvida hinderföreligger mot verksamheten på grund av registreringen. Rältalt föra fastslällelsetalan enligt första stycket tillkommer enligt Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 153 paragrafensåväl sortinnehavare som licenstagare. Den senare skall enligt 43 §departementsförslaget underrätta sortinnehavaren om han avser att väckafastslällelsetalan. Om svaranden i mål omfastslällelsetalan gör invändning om att registreringen bör hävas, bör sammaregler gälla som vid sådan invändning i intrångsmål. I tredje stycket har därförupptagits en hänvisning lill 40 § andra stycket. 43 §Paragrafen, sora motsvarar 41 § i utredningens förslag, innehåller vissaföreskrifter om underrättelseskyldighet (jfr 64 § PatL och 42 § ML). Enligtförsta punkten skall den som vill väcka talan om hävande av registrering avväxlsort, om överföring av registrering eller om meddelande av Ivångslicensanmäla delta till växtsortnämnden samt underrätta var och en sora enligtväxtsortregistret innehar licens atl utnyttja sorlen.