prop · FU0314 · 1971-12-31 00:00:00 — Imål där den skattskyldige inte låter sig avhöra med anledning avtaxeringsintendentens besvär eller yttrande kan man enligt länsstyreben i Blekingelän ofta ha berättigad anledning anta att han är införstådd med atttaxeringsintendentens ståndpunkt är riktig. Utgången i sådana mål är ofta givenmed hänsyn till lagstiftningen, rättspraxis eller någon ny faktiskomständighet. Saken kan alltså betraktas som uppenbar. Mål av detta slag ärvanliga. anser att det bör övervägas om inte sådana mål bör fåavgöras av ensamdomare. Liknande synpunkter anförs av länsstyreben i Värmlandslän. Länsstyrelseni län anser att det bör övervägas att, när saken kan anses uppenbar,låta ensamdomare avgöra målet även om partema inte är ense. Beträffandede målgrapper som enligt förslaget skall få avgöras av ensamdomare om särskildaskäl föreligger anför JK alt det här är fråga om mål som ofta gällerrättsfrågor av betydelse för den enskilde. Det kan med visst fog göras gällandeatt de föreslagna vidsträckta möjlighetema till enmansavgöranden strider motsyftet med inrättande av länsrätter och skatterätter, nämligen att bereda ökadrättssäkerhet för den enskilde. Av de skäl som åberopas för enmansavgörandenbör vissa måls enkla beskaffenhet väga tyngst. Kravet på snabbhet i avgörandetbör däremot regelmässigt underordnas rättssäkerhetsintresset. JK anser att denav förvaltningsdomstolskommittén föreslagna begränsningen »där saken finnesuppenbar» är att föredra framför det mera vidsträckta uttryckssättet »omsärskilda skäl föreligger». Som »särskilda skäl» bör enligt iGöteborgs och län anses bara att målet är så brådskande att inkallandetav lekmännen skulle fördröja av-görandel på ett olämpligt sätt. iVärmlands län anser att uttrycket »om särskilda skäl föreligger» är för vagtoch alt förslaget därför ger för stort utrymme åt skiftande bedömningar.Uttrycket anger enligt kammarrätten inle tillräckligt klart alt det är kravetpå ett snabbt avgörande eller målets enkla beskaffenhet som medför att det fåravgöras av ensamdomare. anför att det beträffande de mål somenligt förslaget skall få avgöras av ensamdomare, »om särskilda skälföreligger», snarare är regel än undantag att brådska föreligger eller attmålet är av enkel beskaffenhet. Uttrycket är därför missvisande. Liknandesynpunkter anförs av , , trafikmålskommittén samtlänsstyrelserna i , , , ochNorrbottens län. Imål om utdömande av vite och om handräckning vid laxerings-revision är enligtstatskontoret kravet på snabb handläggning särskilt framträdande. Sådana målbör därför i enlighet med förslaget i promemorian få avgöras av ensamdomare,om de hänförs lill skatterätts kompetensområde. Samma uppfattning redovisar CFUi fråga om vitesmålen och i i fråga om målen omhandräckning vid taxeringsrevision. Länsstyrelserna iVästmanlands och samt anserdäremot alt vilesmålen i princip inle bör behandlas som endomarmål. Med hänsyntill vikten av ett snabbt förfarande bör dock viten som inte överstigerexempelvis . enligt industriförbundet få dömas ut av ensamdomare.Länsstyrelsen i föreslår atl vitesmålen, liksom målen omhandräckning vid taxeringsrevision, skall få handläggas i denna ordning baranär kravet på snabbt avgörande gör det nödvändigt. Medhänsyn lill alt omhändertagande för utredning enligt 30 § barnavårdslagen fårbestå högst och att interimistiskt beslut skall få meddelas avensamdomare bör enligt i slutligtbeslut i sådana mål få meddelas i samma ordning. iVästernorrlands län redovisar samma uppfattning och anser liksom länsstyrebernai och att detsamma bör gälla beslut om förverkande avvillkorligt anstånd med tvångsintagning på . Lekmänbör enligt yttrandet från i alltid delta i handläggningenav mål om återkallelse av körkort och trafik-kort. Också när återkallelse ärobligatorisk kan frågan om bestämmande av den tid som måste ha förflutit innannytt körkort får utfärdas vara svårbedömd. JK anför att han närmast är benägenatt förorda alt lekmän alltid skaU delta i handläggningen av mål om återkallelseav körkort och Irafikkort. Ommål i vilka endast varning anses kunna komma i fråga hänförs till länsrättskompetensområde, bör de enligt i samt landssekreteramaWidmark, och normalt kunna avgöras av ensamdomare. Trafikmålskommitténanser att lekmän inte alltid behöver medverka i handläggningen av sådana mål. Bestämmelserom omröstning i prövningsnänmd och i allmän domstol I88 § taxeringsförordningen föreskrivs alt den mening som flertalet biträderskall gälla, när skiljaktiga meningar föreligger i prövningsnämnd. Om rösternautfaller lika, skall den mening som länder till den skatlskyldiges förmåneller, om denna grand inte kan tillämpas, den mening som ordföranden biträdergälla. Bestämmelserom omröstning i allmän domstol ges i 16 kap. rältegångsbalken såvitt avsertvistemål och i 29 kap. såvitt avser brottmål. Lagen (1969: 244) om ändring irättegångsbalken, som träder i kraft i den mån den interedan har trätt i kraft, innebär vissa ändringar i bestämmelserna om omröstningi allmän underrätt. Dessa ändringar är avhängiga av de nya domförhetsbestämmelsersom förut redovisats. I det följande redogörs kortfattat för omröstningsbe-stämmelsemai deras lydelse fr. o. m. . Omskiljaktiga meningar yppas vid överläggning lill dom eller beslut, skall enligt16 kap. 1 § och 29 kap. 1 § omröstning äga ram. När nämnd har sätei rätten, vilket är fallet bl. a. vid huvudförhandling i brottmål i underrättmen aldrig i överrätt, skall ordföranden först säga sin mening (16 kap. 1 §).I 16 kap. 2 § resp. 29 kap. 2 § ges detaljerade föreskrifter om i vilkenutsträckning skilda omröstningar skall äga rum när flera frågor skall prövas imålet. Vidomröstning i tvistemål gäller enligt 16 kap. 3 § den mening som omfattas av merän hälften av rätlens ledamöter. ninggäller, om den omfattas av hälften av rösterna. I 16 kap. 4 § ges bestämmelserför det fall att flera än två meningar föreligger och ingen av dem skall gällaenligt 3 §. Om det är fråga om penningar eller annat som utgör viss myckenhet,skall rösterna för den större myckenheten läggas samman med rösterna för dennärmast mindre och sammanläggningen fortsättas på samma sätt till dess någonmening skall gälla. I annat fall gäller den mening för vilken rösterna är fleraän för någon annan eller, om flera meningar har fåll lika många röster, denmening som har biträtts av den främste av dem som har röstat för någon av dessameningar. Bestämmelsemai 29 kap. gäller beträffande omröstning i tvistemål i fråga om ansvar,utdömande av vite, reseförbud eller någons hållande i häkte (16 kap. 6 §). Vid omröstning i brottmåli underrätt gäller nämndens mening, om minst fyra eller, när nämnden intebestår av flera än fyra nämndemän, minst tre nämndemän är ense. Annars gällerordförandens mening (29 kap. 3 §). Vid omröstning i brottmål i överrätt gällerden mening som omfattas av mer än hälften av ledamötema. Om någon mening harfått hälften av rösterna, gäller den om den är den lindrigaste. Vid särskildomröstning, huravida villkorlig dom skall meddelas eller skyddstiUsyn,ungdomsfängelse eller internering ådömas eller förordnande meddelas omöverlämnande till särskild vård, liksom i annat fall när ingen mening kan ansessom lindrigare, gäller ordförandens mening om den omfattas av hälften avrösterna. I 29 kap. 4 § ges bestämmelser för det fall att flera än tvåmeningar föreligger och ingen av dem skall gälla enligt de nu redovisadereglerna. 1 sådant fall skaU de röster som är ogynnsammast för den tilltaladeläggas samman med de röster som är därnäst minst förmånliga ochsammanläggningen fortsätta på samma sätt till dess någon mening skaU gälla. Omingen mening kan anses som ogynnsammare, gäller den mening för vilken rösternaär flera än för någon annan eller, om flera meningar har fått lika mångaröster, den mening som biträtts av den främste av dem som har röstat för någonav dessa meningar. Bestämmelsemai 16 kap. gäller beträffande omröstning i brottmål i fråga om bl. a.skadeståndsanspråk och rättegångskostnad (29 kap. 6§). Besvärssakkunniga(SOU 1964:27) Ibesvärssakkunnigas förslag till lag om förvaltningsförfarandet föreslogs attden mening som ordföranden biträder skall gälla, om det vid omröstning endastfinns två meningar och de har fått samma antal rös- ter.När fråga är om ansvar eller påföljd, om utdömande av vite, om frihetsberövandeeller tvångsingripande i kroppsligt hänseende eller om beskattning, skall dockden lindrigaste meningen gälla. Socialstyrelsenerinrade om att det vid val av vårdformer i regel är synnerligen vanskligt attavgöra vilken vårdform som är lindrigast. Kammarrätten fann det principielltriktigast att ordföranderegeln till-lämpas vid lika röstetal i mål om ingrepp iden enskildes personliga rörelsefrihet och tvångsingripanden i kroppsligthänseende, eftersom det är fråga om socialbetingade skyddsåtgärder. Regeringsrättensledamöter fäste uppmärksamheten på all det stundom kan vara tveksamt iskattemål vilken mening som är den lindrigaste. Med tanke härpå kundeformuleringen i 88 § taxeringsförordningen vara alt föredra, nämligen att vidlika röstetal den mening skall gälla, som länder till den skatlskyldigesförmån, eller, om denna regel inte kan tillämpas, den mening som biträds avordföranden. Utredningenom administrativa frihelsberövanden (SOU 1960:19) Utredningenupptog i sitt förslag till lag om socialdomslol omröst-ningsregler för sådandomstol, vilken skulle bestå av tre ledamöter. Reglema innehöll bl. a. att, omdet av röstfördelningen ej följde vilken mening som blev gällande, så skulleden meningen gälla som omfattades av ordföranden. Utredningen anförde att, dåmeningar kan göras till föremål for en inbördes gradering, det kan inträffa alttre olika meningar yppas. Det kan t. ex. vara fråga om ingripanden av olika svårhetsgradeller om belopp av olika storlek. Under föratsättning av likvärdiga röster fårmajoritet i verkligheten anses föreligga för den mening som är mellan de bådaövriga. Hävdas tre meningar, av vilka ingen kommer att ta över de övriga, skallenligt förslaget den mening gälla som omfattas av ordföranden. Utredningenföreslog också den regeln, att vid avgörande av saken skall den grand somåberopas för talan prövas först. Åberopas flera grunder skall prövning ske avvarje grand för sig. Vid bestämmande av åtgärd skall, om flera åtgärder kankomma i fråga och däribland är åtgärd som innefattar frihetsberövande, röstningförst ske om denna. (SOU 1966: 70) Kommitténtog i sitt förslag till lag om regeringsrätten upp en regel om omröstning avinnehåll alt därom skulle i tillämpliga delar gälla vad som är föreskrivet i 16och 29 kap. angående En motsvarande regel tog kommittén också in i förslaget till lag omrikets kammarrätter. Utredningenföreslår att de lekmän som enligt utredningsförslaget skaU delta iförvaltningsrättskipningen vid länssstyrelsen skall ha individuell rösträtt.Som huvudregel skall gälla alt beslut fattas enligt majoritetsprincipen medutslagsröst för ordföranden. a. mål om administrativa frihelsberövanden,utvisningsärenden och körkortsmål, där olika meningar kan göra sig gällande påett sådant sätt att beslut inte kan fattas endast med tillämpning avmajoritetsprincipen, föreslås dock att bestämmelsema i 29 kap. rättegångsbalkenrörande omröstning i överrätt i brottmål skall gälla i tillämpliga delar. Remissyttrandenaöver länsförvaltningsutredningens förslag anför bl. skall nämndemännen tillföra erfarenheter från detpraktiska livet, bidraga till en riktig avvägning mellan del allmännas och denenskildes intressen samt stärka tilliten till riktigheten av träffadeavgöranden. Med andra ord dessa nämndemän skall fylla samma funktion som nämndemännenvid de allmänna domslolama. Hovrätten kan därför inte finna, att det skulleföreligga tillräckliga skäl för atl ge nämndemännen i annanställning än den nänmdemännen vid de allmänna domslolama har. Omröstningsregler,motsvarande dem som i nämndmål gäUer vid de allmänna underrätterna, bör därförinföras i lagförslaget. Liknandeuttalanden görs av JK och kammarrätten. Imål om administrativa frihelsberövanden bör, anser i Malmöhuslän, ordföranden vid lika röstetal alltid ha utslagsröst. Man lär i dessa målknappast entydigt kunna besvara frågan vilken mening som är den lindrigaste,framhålls det. Länsstyrebeni finner det såväl beträffande administrativa frihelsberövandensom mål om körkort och trafikkort mindre välbetänkt att anknyta tillrättegångsbalkens regler för straffprocessen. Samma uppfattning harlänsstyrelsen i . Utredningenföreslår, efter mönster av vad som f. n. gäller för prövningsnämnd, attlänsskatterättens ledamöter skall ha individuell rösträtt och att, vid likaröstetal för två meningar, den mening skaU vinna som leder till den skatlskyldigesförmån eller, om en sådan grand inte går att tillämpa, den som biträds avordföranden. Prop.1971: 14 48 Kammarrättenframhåller att förslaget innebär alt del för annan utgång i ett mål än den,vartill rättens ordförande kommit, inle fordras någon på särskilt sättkvalificerad majoritet. Kammarrätten ifrågasätter emellertid om så inte börvara fallet. Tillämpningen av skattelagstiftningen är väsentligen en rent judiciellangelägenhet. Det synes kammarrätten rimligt om juristen-yrkesmannens meningväger tyngre än den enskilde lekmannens. Det saknas inte exempel på atlnuvarande omrösiningsregler lett lill säregna resultat. JK anser inle helleratt ledamöterna bör ha individuell rösträtt. Förslagettill lag om skatterätt Enligtförslagel till lag om skallerätt skall bestämmelser i 16kap. och 29 kap. angående omröstning i överräll gälla i till-lämpliga delar vidomröstning i skatterätt. Vid lika röstetal i taxeringsmål skaU den meningengälla som är lindrigast för den skaltskyldige. Enligt motiven till förslaget ärdetta utformat med förvaltningsdomstols-kommitténs förslag lill lag om rikelskammarrätter som förebild. I skatterätt dömer visserligen skatterättsdomarenmed nämnd, men ledamöterna i denna nämnd bör i likhet med lekmannaledamölernai prövningsnämnd ha individuell rösträtt och inte sådan kollektivt organiseradrösträtt som ledamöterna i underrätts nämnd. Det är därför inte reglerna omrösträtt i underrätt utan bestämmelserna om omröstning i överräll som bör gällaför skatterätts del. Ipromemorian erinras om all landskonlorsutredningen och länsförvaltningsulredningenföreslår att lekmännen skall ha individuell rösträtt. Förslaget till lag om skatterättbygger även i delta avseende på landskontorsutredningens förslag. Någraremissinstanser har visserligen uttalat sig mot förslaget. Den allmännameningen hos remissinstanserna är dock all lekmannaledamölerna bör röstaindividuellt vilket f. n. sker i prövningsnämnd. Tillräckliga skäl all nuinföra en annan ordning för skatterätts del föreligger inte, anförs det ipromemorian. Om sålunda en ordning med individuell rösträtt för länsskatterätlensdel genomförs är det enligt promemorian svårt att motivera att lekmännen ilänsrätten inle skulle ha sådan rösträtt. Också för länsrätten bör alltså gällaindi viduell rösträtt. Medden ordning som föreslås i promemorian måste stäUning tas till bl. a. fråganvilken mening som skall gälla om två meningar samlar lika I prövningsnämnd gäller i ett sådant läge den mening som leder liU detförmånligaste resultatet för den skattskyldige eller, om en sådan grand inlegår alt tillämpa, den mening som biträds av ordföranden. Varken i landskonlorsutredningensförslag eller i förslaget till lag om skatterätt görs enligt promemorian någonändring i förhållande till vad som gäUer för prövningsnämnden. Länsförvaltningsulredningenföreslår motsvarande ordning för de mål som enligt utredningens förslag skallhandläggas med lekmän. Utredningen förordar sålunda alt rättegångsbalkensbestämmelser om omröstning i brottmål i överräll skall äga motsvarandetillämpning. Enligt vad som anförs i promemorian avser utredningen att i t. ex.mål om administrativa frihelsberövanden och körkortsmål den för partenlindrigaste meningen skall vinna medan i sådana faU då ingen mening kan ansesvara mer förmånlig än den andra ordförandens mening skall gälla. Föruppfattningen alt ordförandens mening alltid bör vinna vid lika röstetal förflera meningar kan enligt promemorian åberopas goda skäl, bl. a. att en sådanregel är enkel alt tillämpa, övervägande skäl talar dock för alt i enlighet medulredningsförslagen och i överensstämmelse med nuvarande ordning iprövningsnämnd företräde ges den mening som är förmånligast för den enskildaparten. Det föreslås att en sådan ordning genomförs genom alt bestämmelserna i16 och 29 kap. om omröstning i överrätt görs tillämpliga påskatterätt och länsrätt. Utredningenom administrativa frihelsberövanden diskuterade specialregler om att närflera grander åberopas för en talan - prövning av och eventuellt omröstning omvarje grand skulle ske för sig och alt, om flera åtgärder kunde komma i frågaoch frihetsberövande förekom bland dem, den åtgärden skulle behandlas först.Uttryckliga sådana specialregler torde emellertid inte behövas för länsrätteller länsskallerätt, anförs det i promemorian. Bestämmelsema i 16 kap. 2 § och29 kap. 2 § anses ge tillräcklig ledning. om administrativa frihelsberövanden anförde om sammanläggning avröster när del är fråga om ingripanden av olika svårhetsgrad eller om beloppav olika storlek kan enligt promemorian utiä-sas ur 16 och 29 kap.rättegångsbalken. Svårigheterkan däremot, anförs del i promemorian, uppslå när det gäller alt välja meUan atttiUämpa omröstningsreglerna för tvistemål eller omröslningsreglema förbrottmål. SläUningslagandet blir särskilt vanskligt i socialmål med hänsyn tiU vårdåtgärdemasblandade karaktär av kurativ hjälp och samhällsskyddsålgärder. I promemoriananförs all del inle synes möjligt atl anvisa någon genereU lösning och alt det lämpligenbör få ankomma på praxis att under beaktande av olika på frågan inverkandeomständigheter träffa valet meUan de två tänkbara altemativen. Förslagetatt de lekmän som deltar i handläggningen vid skatterätt och länsrätt skall haindividuell rösträtt tillstyrks uttryckligen av 14 remissinstanser, nämligenSvea hovrätt, hovrätten över och , , sjulänsstyrelser, RLF, , ochSveriges lantbruksförbund. JK och avstyrker förslaget.Den avsedda förstärkningen av förvallningsrältskipningen skulle enhgtbankföreningen främjas av en regel som innebär att ordföranden kan överröstasbara av en kvalificerad majoritet. Det kan knappast anföras några bärande skälför alt lekmännen skaU tiUförsäkras större inflytande i skatterättema ochlänsrätterna än i de aUmänna underrätterna. Ioch med alt antagit prop. 1970: 103 får del, anför JK, ansesfastslaget att skatterätterna och länsrättema skall vara domstolar och att deti fråga om lekmännen inte skall krävas några särskilda kvalifikationer. I4 § av lagförslaget stadgas också att skatterätt och länsrätt beslår avordförande och nämnd. I domstol med denna sammansättning förekommer inleindividuell rösträtt för nämndemännen. Av ålder utgör domslolsnämnd såsomkorporation en del av domstolen. I promemorian föratsattes däremot attnämndemännen skall ha individuell rösträtt. Genom en sådan ordning tUlskapas eltorgan som bör betecknas snarare som ett slags nämnd än som en domstol. Somförebild har tydligen prövningsnämndema tjänat. Dock föreligger den storaskillnaden alt dessa inle är domstolar och atl lekmännen i nämndema inle ärnämndemän utan av Kungl. Maj:t särskilt utsedda ledamöter. Skall lekmännen ha individueUrösträtt, kan de uppenbarligen inle sammanföras under beteckningen nämnd. I endel specialdomslolar (expropriationsdomstol, fastighetsdomstol,arbetsdomstolen) förekommer visserligen lekmän med individuell rösträtt men dåmed särskilda kvalifikationer och vid sidan av andra, särskilt kvalificeradepersoner under den gemensamma benämningen »ledamöter». Manhar därför enligt JK alt välja mellan att utforma skatterätterna och länsrättemasom domstolar med nämndemän ulan individuell rösträtt eller att tiUskapa eltslags nämnder där lekmännen har sådan rösträtt. I fråga om länsskatterälteraaoch länsrätterna anser JK det klart att de bör organiseras med de allmänna underrätlemasom förebild. En sådan ordning stämmer bäst överens med statsmakternas beslutall de skall vara domstolar, alt lekmännen skaU utses av landstingen och alt ingakrav på särskild sakkunskap skaU ställas. I fråga om den mellankommunalaskatterätten är valet svårare eftersom lekmännen där skall utses av Kungl. LiksomJK anser hovrätten över och alt lekmännen, om de skall haindividuell rösträtt, inte bör sammanföras under beteckningen nämnd. Pyraremissinstanser, invandrarverket, i , RLF och , ansluter sig helt lUl förslagel i promemorian om omröstningi länsrätt och skatierätt. Övrigaremissinstanser som yttrar sig i denna del är kritiska mot förslagel. Mednågot enstaka undanlag anser de atl det varken av den föreslagna lagtexten eUerav vad som i övrigl anförs i promemorian framgår i vilka fall rättegångsbalkensbestämmelser om omröstning i tvistemål resp. motsvarande bestämmelser förbrottmål skall tillämpas. Frågan om vilka bestämmelser som skall tillämpas idet enskilda fallet bör inle överlämnas ål praxis all avgöra. Det behövs därförklargörande lagbestämmelser eller i vart fall motivutlalanden som ger tillräckligledning. Synpunkter av delta slag anförs av , hovrätten över Skåneoch , kammarrätten, JK, , riksskattenämnden samt tolvlänsstyrelser. Av dessa remissinstanser understryker kammarrätten, JK,riksskattenämnden samt länsstyrelserna i , , ochBlekinge län att reglerna för omröstning bör framgå direkt av lagtexten. De mål som skallhandläggas i länsrätt och skatterätt kan, anför JK, bara i undantagsfalljämställas med tvistemål eller brottmål. Enligt JK's mening är det dock inlenödvändigt eller praktiskt möjligt att i lag föreskriva speciella regler för deolika målgrapperna. Det gäller därför alt finna en generell lösning.Länsstyrelsen i anför alt det inte utan uttryckliga bestämmelsergår att avgöra vUka mål som är att betrakta som tvistemål resp. brottmål. Målenligt skatleförfattningama är, anmärker riksskattenämnden, inte av brottmålsnatur. Den bestämmelse som föreslås i promemorian innebär därför attbestämmelserna i 16 kap. skall tillämpas vid omröstning isådana mål och alt ordföranden alltså skall ha ulslagsrösl. En sådan ordninglär inle ha varit avsedd. Hovrättenöver och erinrar om att av vissa i 29 kap. 3 § rättegångsbalkenuppräknade påföljder, bl. a. villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsfängelseoch överlämnande till särskild vård, ingen betraktas som lindrigare än deövriga. Valet mellan de nämnda påföljderna och valet mellan övervakning ochtvångsintagning av alkoholmissbrukare eller mellan förebyggande åtgärd ochomhändertagande för samhällsvård har stora likheter. Lika litet som när detgäller brottspåföljderna finns det anledning att anse alt en viss typ avingripande enligt barnavårdslagen eUer nykterhetsvårdslagen är lindrigare änen annan åtgärd. Att den enskUde uppfattar varning som lindrigare än återkallelseav körkort bör inte vara avgörande för utgången vid lika röstetal för tvåmeningar, anför hovrätten vidare. Den mening som kan beräknas vara denmateriellt riktigaste bör gälla. Ordföranden bör därför ha utslags-röst. Ettytterligare skäl för denna ståndpunkt är enligt hovrätten all någon meradjupgående skillnad inte bör göras mellan lekmannainfly- landetvid allmän underrätt och i förvaltningsdomstol. Vid allmän underrätt harnämnden visserligen koUektiv rösträtt men denna är utformad så altnämndemännens röster har samma värde som om de haft individuell rösträtt ochordföranden utslagsröst. OcksååtskUliga andra remissinstanser anser att det i flera av de mål som avsesankomma på länsrätt, exempelvis mål om administrativa frihelsberövanden, ärsvårt att avgöra vad som skall anses vara lindrigast. Altavgöra vilken mening som är lindrigast när frågan gäller om ell administrativt frihetsberövandeskaU ske vållar enligt inga svårigheter. Ett frihetsberövandemåste alltid, även när det sker för den omhändertagnas eget bästa, anses sommest ingripande.