prop · FU0320 · 1971-12-31 00:00:00 — Förslagetkräver i motsats till gällande lag inle obligatoriskt särutrop därför altdel finns särintresse i form av särskild rättighet i viss fastighet, t. ex.nyttjanderätt. Enligt e) ges emellertid möjlighet lill särutrop efter yrkandei denna situation. Oradel finns särinleckning, skall enligt förslagel särutrop alllid äga rura,oavsett ora denna inteckning har bättre eller sämre rätt än exekulionsfordringen.Om inteckningen har sämre rätt, är det självfallet, att inteckningshavaren harintresse av särutrop. Har däreraot särinteckningen bättre förraånsrätt, ärsärutrop inte påkallat för alt inteckningshavaren skall vara säkerställd.Tvärtom kan dennes ställning försämras genom särutrop. I detta fall påkallassärutrop i stället av hänsyn lill efterföljande gemensamma inteckningar. Medförhandenvaron av särinleckning likställs i förslaget, all någon fastighetsansvar för gemensam inteckning inle avser inteckningens hela belopp. Del gemensararaaansvaret kan ha skadats t. ex. genoin dödningsåtgärd, expropriation ellerunderlåtenhet atl begära indragning. I JB har man konsekvent sökt motverkaförekomsten av pantbrev som gäller i flera fastigheter ulan alt var och enåtminstone subsidiärt svarar för pantbrevets hela belopp. Men undanlagsvis kansådana situationer även förekomma. Ytterligareell fall som på grund av bestämmelsen under d) skall föranleda särutrop är, attinte alla gemensamt inlecknade fastigheter omfattas av exekutionen. Sker isådant fall endasl gemensamt utrop av de fastigheter som skall säljas, kan detmedföra, atl brist överförs på icke tillåtet sätt. Somnyss har nämnts skall förekomsten av en rättighet inte obligatoriskt medförasärutrop. Enligt e) får däremot rättighetshavare möjlighet all be- KungLMaj:ts proposition nr 1971 255 Där föreskrivs sålunda särutrop, om det yrkas av innehavare avsärskild rättighet i någon av fastigheterna och rättigheten ej skall beslåoavsett om fastigheten säljs. Denna rätt att begära särutrop tillkommer enligtförslaget rättighetshavare oavsett om rättigheten är inskriven eller inte.Muntlig upplåtelse, som ju inte skall upptas i sakägarförteckning, avses inle.Vid särutrop kan rättighetshavaren tänkas ha större möjlighet alt rädda sinrättighet än vid gemensamt utrop. Förutsättningför atl rättighetshavaren skall få yrka särutrop är, atl rättigheten inteskall bestå oavsett om fastighelen säljs. Innehavare av rättighet, som ärskyddad redan på grund av dess läge i sakägarförteckningen eller som jämlikt 33§ 2 (jfr 33 § andra styckel i departementsförslaget) har förbehållits vidbevakningssammanträdet, har inle något intresse av särutrop. Enligtf) skall särutrop också äga rum, om det yrkas av ägare eller borgenär varsrält kan bero därav. Sålunda kan den som äger hela det utmätta komplexet varaintresserad av särutrop i förhoppning alt fastigheterna skall ge mera på delsättet. Ett sådant förfarande kan, frånsett arbetet raed särskilda saliägarförteckningar,inte skada någon. Sedan särutrop skett skall nämligen enligt 2 ske gemensaratutrop i hithörande fall. Även en borgenär kan av nämnda skäl yrka särutrop, omhan anser atl inskriven rättighet med bättre rätt bör belasta endast denfaslighet i rilken rättigheten gäller (jfr 53 § första stycket idepartementsförslaget). Vidare kan det t. ex. tänkas, att om någon borgenär harförmånsrätt enligt 8 § 1) FRO (jfr 6 § 1. FRL) i viss fastighet, annan borgenärvill ha särutrop. Sakägaresom vill begära särutrop i fall som avses under e) eller f), skall framställayrkande härom innan bevakningssammanträdet avslutas, eftersom yrkandet är avbetydelse för upprättandet av sakägarförteckning. Bestämmelse härom harupptagits som andra stycke under 1. Ipunkt 2 första stycket regleras, när gemensamit utrop skall ske sedan särskildautrop ägt rum. Om fastigheterna har samma ägare, skall gemensamt utrop alltidfölja. Om köpeskillingen då blir högre än sumraan av särutropen, skall detgemensamma utropet som regel godtas. I motsatt fall gäller särutropen. Ingensakägare kan i denna situation förlora på det gemensamma utropet (jfr 55 §fjärde stycket i departementsförslaget). Läget är ett annat, om fastigheternahar olika ägare. Gemensamt utrop kan då göra del omöjligt för den enskildeägaren att ropa in sin egendom. 1 detta fall föreskrivs därför geraensamt utropendast om full betalning inte har uppnåtts för fordran, för vilken samtligafasligheter svarar. Gemensamt utrop behövs då för all del gemensamma ansvaretskall kunna utkrävas så långt som möjligt. Ägarna kan också enas om attfastigheterna skall utropas gemensamt. Del är inte tillräckligt all, om någonägare är frånvarande, de övriga ägarna enas om atl begära gemensamt utrop.Samtliga ägare måste vara ense därom. Mellanstamfastighet och subsidiärt ansvarig avstyckning föreligger som regel inle frånsett inteckningen någon ekonomisk gemenskap. Maj:ts proposition nr 1971 samtutrop behöver i sådant fall inle äga rum enligt förslagel annat än ora särskildaskäl föreligger. Med särskilda skäl förstås, atl raan har starka skäl att räknamed högre pris vid gemensam försäljning på grund av fastigheternas belägenhetoch beskaffenhet eller att på annan grund gemensara försäljning innebär enbetydande fördel som bör inverka på priset. Besläramelse härom har upptagitssora sista punkt i första stycket under 2. Denomständigheten alt bud inte avges vid särutropen medför inte all frågan omfastigheternas försäljning förfaller. Det åligger i stället ÖE att fortsättamed gemensamt utrop. Vid försäljning avgemensarat intecknade fastigheter kan tillämpningen av skyddsreglerna förrättigheter föranleda komplikationer, när såväl särutrop som gemensarat utropskall ske. Gällande lag anvisar inte någon entydig lösning och skilda åsikteri frågan har framförts. I praktiken torde svårigheterna ofta ha kringgåttsgenom atl skyldigheten all göra särutrop har blivit eftersatt. Med beredningensförslag i 33 § (jfr 33 § i departementsförslaget) kominer rättigheter atl iökad utsträckning stå kvar oberoende av utropen. I fall då utropen fårbetydelse för rättighetshavaren skall utrop av fastigheten först ske utanförbehåll om rättighetens bestånd och sedan med sådant förbehåll. Buden tjänarlill upplysning, huruvida rältighalen utgör någon belastning på fastigheteneller inte. Det krävs av inteckningshavarna och andra sakägare att de ärvaksamma på delta stadium, om de anser att rättigheten är en belastning. Omutropet med förbehåll för rättigheten blir lika högt som utropet utan förbehålleller högre är rättigheten räddad. Rällighetan blir också räddad, om allafordringar med bättre rätt blir täckta och fastigheten inte kan komma attbelastas med subsidiäransvar för inteckning som har bättre rätt än rättigheten.I andra fall är rättigheten alltjämt i farozonen. Rättigheten blir då inleskyddad utan att alla borgenärer med bättre rätt efter fördelning även avsubsidiäransvaret får full betalning ur fasligheten eller borgenär som blirnödlidande godtar ett lägre bud. För ändamålet kan det behövas allrätlighelshavaren tillskjuter visst belopp (jfr 39 § i deparleraentsförslaget). När särutrop äger rum, vetman inte alltid hur stor belastningen slutligen blir på fastigheten. Sakägarnafår räkna med alt fastigheten kommer alt belastas med subsidiärt ansvar,vilket också skall vara anmärkt i sakägarförteckningen (jfr 53 § andra stycketi departementsförslaget). Detta medför, atl rättighetshavare inte kan behövagöra tillskott som eventuellt föranleds av subsidiäransvar för fastighetenförrän det visat sig hur stor belastningen av sådan anledning blir. Om hangjorl tillskott raed utgångspunkt från pri-raäransvaret men ej vill öka sininsats till vad som påkallas av subsidiäransvaret, skall betalningen gå åter.Rättighetshavarnas ställning kan alltså inte bedömas förrän ävensubsidiäransvaret är fördelat. Fördelningen av subsidiäransvaret behöver inleföranleda nya särutrop. De bud som givils vid de KungLMaj:ts proposition nr 1971 257 särutropsom redan skett gäller även för del fallet all den slutliga belastningen påden ena eller andra fastigheten klargörs först . Haren rättighet förbehållits vid särutrop, skall det enligt andra styckel under 2gälla även om gemensamt utrop sker. Detta följer redan av atl fastig-helensandel i den gemensamma köpeskillingen inte kan bli mindre än vad som bjöds förfastigheten vid särutropet. Om emellertid rättigheten inte har skyddats vidsärutrop, kan den ändå räddas vid det gemensamma utropet. Då skall nämligen medtillämpning av 38 § (jfr 39 § i deparleraentsförslaget) ånyo undersökas,huruvida rättigheten behöver offras. Det bör också analogivis vid gemensamtutrop prövas, om rättigheten kan räddas med mindre tillskott frånrättigbetshavarens sida än vid särutropet. Iöverensstämmelse med 121 § 2 mom. första punkten UL föreskrivs i tredje stycketunder 2, att gemensamt utrop har företräde, om del är högre än summan av vadsom bjudils vid särutropen. Häri gäller emellertid den inskränkningen alt, om någonfaslighets andel i den gemensamma köpeskillingen inte uppgår till fastighetensskyddsbelopp, frågan om dess försäljning förfaller. Återstående fastigheterskall då enligt 51 § 3. andra stycket (jfr 55 § femte stycket ideparleraentsförslaget) utropas gemensamt. Därefter får särutropen och detsista gemensamma utropet jämföras för deras del. I punkt 3 föreskrivs, att iandra fall än som tidigare behandlats i paragrafen skall fastigheterna endastutropas gemensamt. De kommer då alt säljas enligt gemensarasakägarförteckning. Som tidigare utvecklats torde, sedan omgemensam inteckning har slagit igenom och en viss övergångslid har förflutit,det vanliga bli att endast gemensamt utrop sker. Beredningenhar inle givit särskilda regler om grupputrop. Beredningen har eraeUertid undar1 iittalat, alt särutrop bör kunna begränsas till den fastighet till vilkensärintresse hänför sig eller som avses med yrkande enligt f). Deltaförutsätter, atl gruppulrop kan ske av återstående fastigheter. När vissa av deutmätta fastigheterna har samma ägare och besväras av sarama gravalioiier, harockså i praxis vid tillämpning av gällande lag godtagits, att grupperna ochinte de individuella fastigheterna utropas för sig. Beredningen förutsätter,atl grupputrop kan ske utan särskild föreskrift. Som förut antytts raåsteemellertid tillses, att grupputrop inte leder till att felaktigbrist-överföring sker. Remissyttrandena.Hovrätten för konstaterar att gemensamt inlecknade fastigheterenligt förslaget undantagslöst skall ropas ut gemensamt om de har samma ägare.Uppnås därvid högre bud än summan av buden vid särutropen, skall det gälla ominte annat följer av 51 § i förslaget. Har fastigheterna olika ägare, behöverinte gemensamt utrop äga rum annat än om gemensam skuld blir nödlidande. Liksomde olika ägarna kan ha intresse av att ropa in sin egendom kan ägaren av flerafastigheter ha intresse av att ropa in en eller flera av dc utmättafastigheterna. 258 KungL Maj.-ts proposition nr 1971 sätterom inte den som äger samtliga utmätta fastigheter bör beredas samma möjlighetersom de olika ägaima. Länsstyrelseni län framhåller all de nuvarande reglerna om utrop av gemensamt intecknadefastigheter reglerar när särutrop skall ske. ÖE kan då regelmässigt förberedaärendet i enlighet härmed. Enligt förslagel är särutrop obligatoriskt endast ide fall som anges under punkt 1 a)d) i paragrafens första stycke, medan övrigafall förutsätter att yrkande framställs av behörig sakägare innanbevakningssammanträdet avslutas. anser, att sådant yrkande börframställas inom riss tid före bevakningssammanträdet. Just försäljning avgemensamt intecknade fastigheter innebär oftast de största problemen såväl förÖE som sakägarna. Det är därför synnerligen värdefullt om auktionen kanförberedas , så att alla berörda parter i någon mån har möjlighet altförutse hur utropsordningen för auktionen kommer att gestalta sig. Länsstyrelseni anser att de rättsägare som är närvarande ridbevakningssammanträdet alltid bör ha rätt alt träffa överenskommelse omgemensamt utrop av gemensamt intecknade fastigheter utan föregående särutrop.En förutsättning för detta är att alla rättsägare har underrättats om alt sådanöverenskommelse kan träffas om det inte bestrids skriftligen eller muntligenvid sammanträdel. Först genom en sådan regel skulle enligt länsstyrelsenverkliga lättnader i fråga om förfarandet vid försäljning av gemensamtinlecknade fastigheter kunna uppnås. påpekar atl det, om enordning som den av förordade genomförs, blir nödvändigt med enregel om den ordning enligt vilken inteckningar m. m. skall tas upp i dengemensamraa sakägarförteckningen. Departementschefen.Gällande bestämmelser om utropsordningen, när två eller flera gemensamtinlecknade fasligheter skall säljas är i flera avseendensvårtillgängliga. Beredningens förslag innebär att reglerna bhr tydligare ochmer överskådliga än de är. Med tanke på de skiftande situationeroch de invecklade förhållanden som kan föreligga vid saratidig försäljning avgeraensarat inlecknade fastigheter är det knappast raöjligl alt nå längre änberedningen i syfte all förenkla bestämmelserna. Liksom beredningen vill jagemellertid framhålla att om gemensamma inteckningar är såu]ppbyggda att det finns grundad anledning att anta att förfarandet vidsamtidig försäljning av gemensamt intecknade fastigheter i framliden iallmänhet inle kommer att föranleda några större svårigheter. I del avseendetfår jag hänvisa till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen. Ianslutning lill de av beredningen föreslagna bestämmelserna har undarremissbehandlingen framförts uppfattningen att rid bevakningssammanträdetnärvarande rättsägare skall få bestämma atl enbart gemensamt utrop skall ske.En regel av denna innebörd kan enligt min mening leda till rättsförluster försakägare som inte är tillstädes och något fullgott skydd däremot KungLMaj:ts proposition nr 1971 259 uppnåsinte genom att regeln kompletteras med skyldighet att underrätta sakägarna omdess existens. Jag anser del inte nödvändigt att ytterligare kompliceraproceduren genom alt, som har föreslagils i ett remissvar, ta in föreskrift attyrkande om särutrop när sådant inte är obligatoriskt skall framställas risstid före bevakningssammanträdet. Frånen remissinstans har ifrågasatts om inle den som är ensam ägare lill samtligautmätta fastigheter borde beredas samma möjlighet till inrop av en eller fleraav fastigheterna som föreslås beträffande del fall då det finns olika ägaretill de utmätta fastigheterna. Jag delar inte den uppfattningen. Enligtförslaget är ägare till samtliga fastigheter betagen rätten till förvärv av eneller flera fastigheter bara om bättre bud nås efter gemensarat utrop. Mellandet fallet alt fastigheterna tillhör olika ägare och det fall att de tillhörsarama ägare föreligger också en principiell skillnad. Vid försäljning av fastighetermed skilda ägare avses enbart att uppnå full betalning för den gemensammainteckningen. Innehas däremot fastigheterna av en ägare, dvs.exekutionsgäldenären, åsyftar försäljningen betalning av samtliga fordringar.Med hänsyn härtill anser jag beredningens förslag böra följas också på dennapunkt. har beredningens förslag beträffande utropsordningen följts i departementsförslaget.I redaktionellt avseende har vissa ändringar emellertid företagils. Jag rillsärskilt nämna att det i departementsförslaget inledningsvis anges somhuvudregel atl geraensarat intecknade fastigheter skall utropas gemensamt,varigenom reglerna om särutrop tydligare får karaktär av bestämmelser försärskilda fall. Som framgår av det föregående har föreskriften att frågan omutropsordningen skall behandlas på bevakningssammanträdet, som i beredningensförslag finns som inledning till de här aktuella bestämmelserna, idepartementsförslaget fått sin plats i 51 §. Paragrafernamotsvarar 50 § i lagberedningens förslag. Enligt 116 § 1 mom. UL skall särskild sakägarförteckning upprättas förvarje fastighet när gemensamt intecknade egendomar skall utropas var för samma auktion. I116 § 2 mom. meddelas regler om lägsta budet, när två eller flera gemensamtintecknade fastigheter skall säljas. Skall fastigheterna säljas till gäldandeav samma fordran och har den gemensamma inteckningen bättre rätt änexekulionsfordringen, skall lägsta budet för envar fastighet bestämmas som om försäljningenskedde för betalning av den gemensamma inteckningen. Anledningen härtill är,att gemensamheten i ansvar annars inte skulle kunna utnyttjas till fullo. Omdet finns flera gemensamma inteckningar, anses lägsta budet skola bestämmasmad hänsyn till den bästa gemensamma inteckningen. En följd av lägsta budelsplacering kan bli, alt särinleckning i viss fastighet, som ligger mellan denbästa gemensamma inleck- 260 KungL Maj:ts proposition nr 1971 ningenoch exekulionsfordringen, offras. Hänsynen till den gemensamma inteckningenhar alltså krävt avsteg från täckningsprincipen. Enligt116 § 3 mora. har innehavaren av gemensara inteckning möjlighet att efterge dengemensamma ansvarigheten. Sker eftergift beträffande de fastigheter som skallsäljas, skall borgenärsförteckningarna upprättas och lägsta buden bestämmas iöverensstämmelse härmed. Somhuvudregel gäller enligt 117 § UL atl alla gemensamma inteckningar skallbetalas kontant, om inte försäljningen har skett vid gemensarat utrop utanföregående särutrop. inteckningshavaren efterger den gemensammaansvarigheten eller endast en av de geraensamt inlecknade fastigheterna säljs,kan emellertid avräkning ske. I 50 § iberedningens förslag ges regler om upprättande av sakägarförteckning närgemensamt intecknad fastighet skall säljas. Bestämmelserna avser såvälförsäljning enligt särskild sakägarförteckning som försäljning enligt gemensaraförteckning. Paragrafen innehåller också kompletterande bestämmelser ombetalning av köpeskilling och handpenning. Ipunkt 1 föreskrivs, alt då särskilda utrop sker särskild sakägarförteckningskall upprättas för varje fastighet som skall säljas. Detta överensstämmer isak med vad som gäller enligt 116 § 1 mom. Detkan enligt beredningen tänkas förekomma, all t. ex. två av tre gemensamtinlecknade fastigheter har ulmätts och skall säljas. I sådant fall kan detrisserligen vara tillräckligt raed en gemensam sakägarförteckning, om de tvåutmätta fastigheterna tillhör samma ägare och är helt homogent belastade.Förteckningen skall emellertid ändå anses som särskild sakägarförteckningdärför all den Iredje inlecknade fastighelen ej säljs . Detta innebär,alt fordringar som belastar fastigheterna i princip skall betalas kontant ochalt fortsatt inleckningsansvar inte kan komraa i fråga. Sora fallet måste blimycket sällsynt har lagtexten inte betungats därmed. Enligtförsta stycket andra punkten under 1 skall, när särskilda sakägarförteckningarupprättas, förteckningen för varje fastighet upprättas som om försäljningenbegärts på grund av den bästa gemensamma inteckningen. Det görs alltså inlenågon skillnad mellan del ursprungliga exekulionsobjektet och indragenfastighet. Även i indragen fastighet blir endast inteckningar som liggerframför dea. bästa gemensamma inteckningen skyddade. Om exekulionsfordringenhar bättre rätt i en eller flera fastigheter än den bästa gemensammainteckningen, skall skyddsbeloppet för den eller de fastigheterna enligtförslaget bestämmas med hänsyn lill exekulionsfordringen. Gemensam inteckning skallenligt 47 § andra styckel (jfr 49 § andra stycket i departementsförslaget)fördelas så som sägs i 6 kap. 17 eller 18 § JB 1966 (jfr 6 kap. 10 eller 11 §JB). För varje fastighet skall alltså i sakägarförteckningen tas upp detbelopp för vilket fastigheten svarar i förhållande till övriga fastigheter. Iprincip innebär detta, att fastighetens primärbelopp skall anges. Emellertidföljer av reglerna för gemensam inteckning att faslig- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 261 helkan få bära ett ökat ansvar, om del konstateras brist i annan egendom. Dellamåste till ledning för spekulanterna anmärkas i sakägarförteckningen. Storlekenav det vidgade ansvaret kan emellertid inte bestämmas i förväg utan blirberoende på utfallet av försäljningen av övriga utmätta fastigheter.Bestämmelse alt i förteckningen skall göras anmärkning om alt ansvaret kanvidgas har upptagits i andra stycket under 1. Regeln, som överensstämmer medsenare delen av 116 § 1 mom. UL, avser primärt ansvarig faslighet. Enligt 48 § tredje stycket(jfr 50 § tredje stycket i departementsförslaget) anses indragen fastighetutmätt när beslut meddelas om indragning. När fastighet har dragits in,uppkommer ett särskilt problera i fråga om beräkning av tillägg enligt 6 kap. 3§ JB. Enligt sistnämnda lagrum utgör tillägget dels femton procent avfordringens kapitalbelopp, i den mån detta faller inom pantbrevets belopp, ochdels årlig ränta på samma fordringsbelopp från den dag dåfastighelen utmättes eller konkursansökan gjordes. Av 48 § tredje stycketskulle följa, att "utmätningsränta" skulle kunna tas ut ur indragenfastighet endast från den dag då den anses utmätt. Ur det ursprungligaexekulionsobjektet kan emellertid utmätningsränta tas ut för liden frånutmätningen av detta objekt. Uppslår brist i indragen fastighet, kan ocksåränta på bristen tas ut ur vad som först ulmätts. Gällande lag besvarar intespörsmålet, för vilken lid ränta får tas ut ur indragen fastighet. Det har idoktrinen hävdats, att ränta för alla fastigheter sora skall säljas, alltsåäven indragen fastighet, skall räknas från utraätningen av del ursprungligaexe-kutionsobjeklel. Genom reglerna i 6 kap. 3 § JB reduceras frågan lill atlavse den där angivna utmätningsräntan. Beredningen föreslår, att som Iredjestycke under 1 förs in en regel i ämnet. Där föreskrivs, att när fastighet hardragits in enligt 48 §, tillägg enligt 6 kap. 3 § JB skall beräknas med utgångspunktfrån den första utmätningen. Denna föreskrift är tilläraplig även närindragning sker med anledning av alt faslighet skall säljas exekutivt underkonkurs. Om konkursansökningen har föregått indragningsbeslutel, bör emellertidräntan räknas från konkursansökningen. Beträffande fastighet som endasli andra hand svarar för inteckning skall enligt fjärde stycket under 1 anges,om sådant ansvar kan ifrågakomma. Det är nödvändigt att fästa uppmärksamhetenpå förhållandet genom anteckning i sakägarförteckningen. Situationen inträder,när en subsidiärt ansvarig avstyckning säljs med stamfastighelen. Dåkan i stamfasligheten uppstå brist som skall tas ut ur avstyckningen. För attdetta skall kunna ske förutsätts, atl avstyckningar som svarar före denavstyckning varom är fråga säljs . Beträffandeinteckningsansvaret efter exekutiv auktion på gemensamt inlecknade fasligheterinnehåller JB bestämmelser som leder till atl avräkning på fordran, för vilkengemensam inteckning ligger sora säkerhet, inte kan äga rum annat än omförsäljningen gäller hela komplexet och särutrop ej skett. Under 2 i 50 § harberedningen föreskrivit, att i fall som avses under 1 Maj.ts proposition nr 1971 när försäljning sker enligt särskild sakägarförteckning varje fordransom är förenad med panträtt i den sålda fastigheten skall betalas kontant. Detmedges dock undanlag efter överenskommelse mellan inroparen och den som enligtsakägarförteckningen är betalningsberättigad. Sådan överenskommelse kan länkas,när ÖE jämlikt 52 § tredje stjcket (jfr 56 § tredje stycket idepartementsförslaget) kan meddela förordnande ora fortsatt inleckningsansvar. Förekommersärinleckning i såld faslighet, föreligger inte hinder mot överenskommelse omavräkning för fordran som är förenad med panträtt. Det kan här näranas, attgemensam inteckning förvandlas till en eller flera separatinteckningar omborgenären efterger det gemensamma ansvaret när det kan ske enligt bestämmelsenunder punkten 5. Beredningen har likväl inte ansett, all det för sådana fallsom här nämnts behöver göras något undantag från regeln om kontantbetalning ipunkt 2. I punkt 3 behandlas fråganom skyldighet att erlägga handpenning vid särutrop. Gällande lag ger intenågot besked i detta hänseende. Det har ansetts, atl särutrop bör säkerställasgenom handpenning.