prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — Lagrådetavstyrkte införandet av denna nya exproprialionsgrand och hemställde i andrahand att dess tillämpning måtte begränsas tUl raark, som icke redan var tätbebygd.Vad lagrådet sålunda i andra hand förordat, godtogs av departementschefen.Sedan pågående utredning om toralrätlsinslitutet slutförts, skulle definitivställning lagas lill frågan om ifrågavarande begränsnmg. Spörsmåletom tomträttsexpropriation av icke tätbebyggd mark blev föremål för ej ringa uppmärksainhetinom den tillsatta mark-värdeulredningen (SOU 1957: 43). Inora dennautredning föreslogs att i kombination med införandel av en lag om värdestegringshypotekbegränsningen till icke tätbebyggd mark skulle slopas. Man menade emellertidinom utredningen att för expropriation borde krävas något mera änblott elt uttalande från kommunens sida att den har för avsikt atl upplåtamarken med tomträtt. I expropriationsärendet borde riraligen kunna antagas, attlomlrällsupplåtelsen skulle bli lUl nytta även ur annan synpunkt än indragningav värdestegring. Klart vore att expropriation ej borde beviljas, om den skulleslå i strid med något allmänt intresse, som förtjänade att beaktas framför det komraunalaanspråket. Tydligt vore också alt en förändring från besittning under äganderältstiteltill besittning med tomträtt inte borde framtvingas på sätt som medfördestörningar inom näringslivet. , som för sin drift förvärvatvisst markoraråde, syntes inte rimligen böra få ansättas med krav på alt dessäganderätt skulle omvandlas liU toratrält. Till precisering av bestäramelsenom tomlrättsexpropriation föreslogs inora utredningen all som villkor förexpropriationsrätt skulle uppställas atl lomträttsupplålelsen skulle fräraja lärapligbebyggelse eller eljest vara ändaraålsenlig raed hänsyn till föreliggande allraännaintressen. Denuppläggning som sålunda anvisades inora markvärdeutredningen synesenligt min mening vara att föredraga framför departementsförslagets och även ierforderlig utsträckning tUlgodose koraraunernas legitima behov. Alt sora idet nu reraitlerade förslagel skett lill-låta expropriation på blottaförklaringen alt marken skall upplåtas raed tomträtt ulan några som helst garantierför vad som verkligen kommer att ske, kan varken anses försvarligt eller ensnödvändigt. Jag förordar därför en lösning som överensstäraraer med del inommarkvärdeutredningen tidigare framlagda förslaget. Detla gäller ävenexpropriation för tälbebyggelseändamål, i vilket hänseende man inora markvärdeulred-ningenej föreslog någon ändring. I det till lagrådet nu remitterade förslaget harman både i fråga om tomträttsexpropriation och expropriation för tälbebyggelseändamålslagit en bro över till förköpslagen i del att man i punkt 16 angivit somförutsättning för expropriation samma föratsättning som enligt 1 §förköpslagen gäller för förköp, näraligen atl förfogandet skall avse "raarksora raed hänsyn till den fraratida utvecklingen kräves för tätbebyggelseeller därmed sammanhängande anordning". Genom denna koppling vidgas iväsentlig raån de perspektiv som får anläggas i exproprialionsärenden mensarabandet får också den effekten alt en komraun sora ej godtar det pris som kommunenhar all betala enligl förköpslagen i stället kan välja exproprialionsvägen föralt raed tillärapning av expropriationslagens nya värderingsregler lill eltbilligare pris nå samraa mål. På detla sätt kan komraunen också tvångsvisförvärva sådana fastigheter som av speciella skäl är undantagna frånförköpslagens bestämmelser, t. ex. småhus av typ egnahem. En sådan utvecklingtorde strida mol de intentioner sora ligger lill grund för förköpslagen.Strängt laget blir denna lag numera överflödig och skulle kunna upphävas. Jagföreslår med hänvisning tUl det sagda att punkt 16 erhåller föl- jandelydelse: för alt säkerställa all mark på skäliga villkor är lUlgänglig förtätbebyggelse och därmed sararaanhängande anordningar eller för all eljest i koraraunensägo överföra raark för upplålelse med toratrält, när sådant främjar lämpligbebyggelse eller eljest är ändamålsenligt med hänsyn lill föreliggande allmännaintressen. Vidare föreslås all den nya 111 § får ulgå. Atl komraun fårexpropriera endast sådan mark som är belägen inom koraraunens eget område, lärerinte kräva något uttryckligt stadgande i lag. Ellgenomförande av den nya regeln i punkt 16 innebär atl kommun kommer all få praktiskttaget obegränsade möjligheter att tvångsvis förvärva den mark kommunen avskilda anledningar anser sig behöva. Visserligen skall sora föratsättning förexpropriation gälla alt exproprialionen avser raark sora med hänsyn till denframlida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sararaanhängandeanordningar. Då det gäller tomlrättsexpropriation är emellertid kravet påbevisning ej större än atl det skall räcka raeid alt kommunen förklarar sig haför avsikt att upplåta marken med tomträtt; all raarken verkligen upplåtes medtomträtt eller ens bebygges finns däremot ingengaranti för. Då fråga är om expropriation för annat ändaraål än toratrält har raannärraast intrycket av att enbart frarakal-landet av en någorlunda klar visionav den fraratida bebyggelseutvecklingen skall kunna leda lill expropriationstillslånd. Allmol denna bakgrund söka blåsa liv i det avdöda institutet"ekonomisk zonexpropriation" låt vara att det nu lever upp medförsvenskad benämning och i något annan dräkt ter sig anmärkningsvärt. ekonomisk zonexpropriation lockade, såvitt känt är, aldrigtill användning och del är inte troligt, alt värdestegringsexpropriation skallframstå sora raera attraktiv. Föredragande statsrådet tycks för övrigl inlesjälv hysa några större förhoppningar ora livskraften hos denna reinkarnalionmen tror att regeln komraer atl få avsevärd betydelse genom sin blotta existenssom "grundval för förhandlingar" mellan det allmänna ochfastighetsägaren. Denna uppfattning kan emellerlid på goda grunder betvivlas, eflersoraden nya regeln i punkt 16 lorde redan den erbjuda ur koraraunens synpunkt fulltlillfredsslällande möjligheter alt öva påtryckning i därlUl lämpade sararaanhang. Detär alltså knappast troligt, alt koramunerna med tillgång till den allmänthållna regeln i punkt 16 som på ett mycket behändigt sätt löser problemen skulle välja den mera snåriga väg som värdeslegringsexproprialionen erbjuder.På grand härav och då en expropriations-regel med huvudsakligt syfle att få lillslånd en på förhandlingar grandad bidragsskyldighel kan befaras; leda lill rätlsövergreppoch godtycke föreslårjag, atl regeln om värdestegringsexpropriation såsora överflödig och olärapligfår ulgå. Avföredragandens uttalanden att döraa har man tydligen inle helt övergivit tankenpå införande av regler om bellermentsbidrag. Ett system med bellermentsbidraghar ju framför expropriation den fördelen all del är ägnat all liUföra delallmänna likvida raedel under det all expropriation ofta är synnerligenkostnadskrävande. I själva verket blir det i framliden endast kostnadsfrågan sorakommer all utgöra en hämsko på koraraunernas ambitioner alt expropriera. Detsynes därför angeläget, att man under det fortsatta utredningsarbetetverkligen på nytt prövar möjligheten all utan expropriation eller hot omexpropriation få del av den värdeökrung, vartill åtgöranden från det allmännassida givit upphov. Uppslag tiU olika lösningar saknas ingalunda (se SOU 1952:25 och 1957: 43). Elt effektivt bidragssystem kan renlav få till följd altkommunernas exproprialionsslrävanden underlättas. 7 § Lagrådet: första stycket första punklen införda förbehållet för "de begränsningarsom följer av vad nedan sägs" är något oegentligt avfattat med hänsyn tillatt undanlågsreglema i det följande raedför inle bara minskning utan i vissafall även höjning av ersättningen. Förbehållet är emellertid obehövligt och kanmed fördel utgå. Vid expropriation av delav fastighet skall enligl första stycket andra punkten erläggas intrångsersättningmotsvarande den rainskning av fas tighetens raarknadsvärde som uppkommer dels genoraexpropriationen och dels genom den exproprierade delens användande. Själva exproprialionenpåverkar marknadsvärdet genom den reducering av faslighetens areal som denmedför. När det talas om värdeminskning genom den exproprierade delens användandeåsyflas inverkan på marknadsvärdet av del förelag för vars genomförandeexpropriation äger rum. Frågan vilken betydelse inverkan på marknadsvärdet av exproprialionsföretagetskall ha vid ersältningsberäkningen regleras emellertid uttömmande i 8 §.Atl även i 7 § upptaga bestämraelse som har avseende på sådan in verkan är ägnat atl skapa oklarhet ora reglernas innebörd. Därför före slås all orden "och den exproprierade delens användande" får utgå. Irättstillämpningen har man när del gäller reglerna om delexpropriation inleansett sig strikt bunden av den formella fastighetsindelningen, och enligt vadföredragande statsrådet anfört bör denna praxis bibehållas. I anslutninghärtill har föredraganden uttalat, att del undanlagsvis kan vara motiverat altbehandla en faslighet som en självständig enhet trots all den ingår i enekonomisk enhet; framför allt skulle detta gälla ora fastigheten är särintecknadoch inteckningshavaren skulle kunna lida skada ora delexpropriationsreglerna lillärapades.Med anledning av della uttalandekan framhållas, alt det ej bör komma i fråga att olika ersätl-ningsgrunder tUlärapasberoende enbart på inteckningsförhållandena. En annan sak är att förekoraslen £ivsärinteckningar kan vara en faktor all beakta vid bedöraande av huravida enekonomisk enhet föreligger eller ej. I fråga om bestämmandet avintrångsersättning vid delexpropriation innebär förslaget att avvikelse från 7§ skall ske på så sätt, att marknadsvärdet före exproprialionen beräknas lilldel värde fastighelen skulle ha haft om någon inverkan av företagel inle förekorarail.Marknadsvärdet efler exproprialionen skall däreraot beräknas enligl huvudregeln,dvs. raed beaktande av s;idan inverkan. Lagtexten torde i klarhetens intresseböra avfattas raed direkt sikte på avvikelsen. första ledet av andra stycket berörda läraligen opraktiska fallet, atlersättning för skada genora företaget utgått i annan ordning, torde ej krävanågon särregel. Av allmänna grundsatser får anses följa att kompensation förskada som red;in ersatts ej bör ulgå i exproprialionsmålet. Enligtdet anförda kan förevarande paragraf, med viss redaktionell omarbetning i övrigl,avfallas på förslagsvis följande sätt: "Har det förelag förvars genciinförande faslighet exproprieras medfört inverkan av någon betydelsepå fastighetens marknadsvärde, skall löseskiUing beslämmas på grundval av detmarknadsvärde fasligheten skulle ha haft om sådan inverkan icke förekommit,dock endast i den mån det finnes skäligt med hänsyn till förhållandena i orteneller lill den allmänna förekomsten av likartad inverkan under jämförligaförhållanden. Avser expropriationen en del av en fastighet, skall vad nu ärsagt om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen." Enligt motiven avser bestäraraelseni den föreslagna lydelsen inte bara fall då vidtagen åtgärd är ägnad att höjaden ersättning som tillkommer fastighetsägaren ulan även sådana fall dååtgärden är ägnad alt höja ersättning sora lUlkoraraer annan sakägare. Meningenär tydliglvis alt av fastighetsägaren vidtagen åtgärd, som är ägnad atl höjaersättning till annan sakägare, skall medföra a'räkning på den ägaren tUlkommandeersättningen. Om däremot sakägaren själv vidtagit åtgärden skall avräkningengivelvis ske på hans ersältning. Med hänsyn till alt 10 § ingår i en grupp besläramelser(710 §§) som avser ägaren tillkommande ersättning, medan ersättning lillannan sakägare regleras genora hänvis- ningeni 11 §, framgår inte den sålunda avsedda innebörden fullt klart av den lydelsesom föreslagils. TUl förtydligande av lagtexten föreslår lagrådet, alt 10 § fården lydelsen alt, ora åtgärd vidlagils i uppenbar avsikt att höja denersättning sora den exproprierande har atl erlägga, genom åtgärden uppkommenökning av fastighetens värde icke skall tagas i beräkning vid ersättningens bestämraande,ora skäl är därlUl, samt alt till 11 § fogas ett tillägg av följande lydelse:"Därvid skall 10 §, i fall då åtgärd vidtagits av fastighetens ägare iavsikt som där anges, tillämpas så all den exproprierande erhåller gottgörelse genoraminskning av ägaren tillkomraande ersättning." Enliglförevarande paragraf äger den exproprierande rält atl under vissaförutsättningar påkalla utvidgning av exproprialionen. En av förutsättningarnahärför är alt "fastighetsägaren icke har elt beaktansvärt intresse av atlbehålla den återstående delen av fastighelen". Några beaktansvärda fastighelsägareintressenkan enligt vad expropriationsutred-ningen framhållit inte anses föreligga, oravad sora skulle återstå efler exproprialionen endast utgör en raindre del avden ursprangliga fastigheten eller ora restfastighelen efler expropriationenskulle helt eller delvis få olämpliga brukningsförhållanden. Enligl lagrådelsmening förtjänar dock understrykas att även andra intressen än sådana som ärav ekonomisk natur bör kunna lillraätas hänsyn. Ienlighet med vad jag anfört i anslutning till 1 § första stycket 16 föreslås,all förevarande paragraf utgår. 111a § Lagrådet: Som en allmän synpunkt påfrågan om expropriationsersältning anför föredragande statsrådet, alt vissauttalanden om bevisbördan i expropriationsraål, sora gjordes under förarbetenatill reforra av ExL, inle längre bör vara vägledande ulan alt istället i sådana raål bör jälla samma principer som i skadeståndsrätlsUga mål. ,lil] vars belänkande föredraganden hänvisar, uttrycker sin mening så, allparterna bör anses vara principiellt likställda i bevisningshänseende. Deuttalanden vid lagändring, sora åsyflas, gick ut på bl. a., all oraverkliga värdet av expropriationsföremålet inle kan fastställas exakt eller omosäkerhet råder om detta, bevisbördan bör åvila den exproprierande. Enligtlagrådels mening kan det sättas i fråga om ut- lalandenaavselts skola uttrycka en allmän princip ora bevisbördan i raål omexpropriation. Snarare lorde de hänsyfta på sådana faU, då i värderingsfrågorden exproprierande enligt sakens natur är närmast lUl alt förebringa vissutredning raen sådan icke fraralagls. Den principiellalikställighet i bevisningshänseende som eftersträvas lider en högst betydande inskrän!fcningvid kommuns expropriation för tätbebyggelse, då tillämpning av förevarandeparagraf ifrågakommer. Enligt delta lagrum skall nämligen en värdestegring somägt rum under en viss, ganska avsevärd lidrymd före ansökningen oraexpropriation antagas bero på det förelag för vilket exproprialionen sker ochdärför på grand av 8 § ej vara ersätlning:;gill, om del inle blir utrett attökningen beror på annat än förväntning;ar ora ändring i raarkens tUlåtna användningssätt.Endast i den raån markägaren förmår motbevisa presumtionen, får han ersättningför den ökning av markvärdet som inträffat. Som elt motiv för all idetta fall införa en presurationsregel, som skall leda till all dylika förväntningsvärdenej ersätts, har anförts att del i allmänhet är svårt atl bestämt ange orsakernaliU en uppkommen förändring av fastighetsvärdena och all del vid expropriationför tätbebyggelse ofta kan vara svårare än annars att avgöra vad sora orsakaten viss värdestegring. Om det alltså kan vara svårt för koramunen all visa ivad mån förväntningar om ändrad användning inverkat höjande påfastighetsvärdet, är det enligt lagrådets mening minst lika svårtför raarkägaren alt visa alt en värdehöjning beror av andra orsaker och därförär ersiiltningsgill. Sora exerapel på sådana andra orsaker har föredragandestatsrådet närant utom förändringar i faslighetens skick vilka alltid skallbeaktas - rationalisering som medfört bättre avkaslningsmöjligheter,prisstegring på fastighetens produkter, värdehöjning av byggnaderna på grandav ökade kostnader för nyproduktion av likvärdiga objekt saml den allraännaprisutvecklingen. Även frarahålls, att sådan värdestegring genoratätbebyggelsens allmänna utveckling sora varken beror på det förelag förvilket expropriation äger rum eller på förväntningar ora ändrad tUlålenanvändning skall ersättas. Som ytterligare fall av ersättningsgillvärdestegring kan nämnas atl i närheten anlagts en industri som ger ökademöjligheter till arbete utan alt för den skull skapa förväntningar ora ändradanvändning av mark eller atl hyresregleringen inora orten upphävts. I den raån envärdestegring beror av ålgärder som markägaren själv vidtagit får hannaturligtvis vara beredd atl i exproprialionsraålel prestera utredning om sinakostnader och del arbete som utförts. I andra fall kan del vara myckel svårtför honom atl styrka länkbara orsaker till en stegring, och i fråga om en i ochför sig värdehöjande faktors närraare inverkan på del ifrågavarandefastighetsvärdet koraraer merendels osäkerhet all råda. För alt inle markägarensbevisskyldighet skall bli är del av vikt atl inle ;illlförstora krav ställs på styrkan av denbevisning sora han har att tillhandahålla. Beträffande vissa förhållanden kanöver huvud taget fullständig utredning inle vinnas. Och vid värdeuppskallning iallmänhet måste man i viss raån nöja sig med sannolikhetsöverväganden. Presumtionsregelnfrilager f. ö. inle kommunen helt från bevisskyldighet i värderingsfrågan. Presumtionenavser endast orsaken lUl en konstaterad värdeökning och alltså inle att enhöjning över huvud taget inträffat. Om koramunen yrkar att presuralionsregelnskall tiUärapas och raarkägaren bestrider delta, raåste koraraunen visa alt envärdeökning ägt rura under presumlionsliden och även hur stor denna är. Det ärdärför i ett sådant faU nödvändigt alt i målet utreds såväl det aktuella värdetsora värdet vid presuralionslidpunkten. På delta sätt skapas en viss ram förmarkägarens bevisskyldighet i fråga om ersättningsgill värdestegring. Ävenom måltiiga anspråk ställs på den utredning som raarkägaren måste förebringa lillslöd för sin talan, torde man kunna antaga, atl införandel av presuralionsregelnkoraraer all leda lill att expropriationsmålen enligl punkt 16 i många fall blu-särskilt vidlyftiga och kostsamma. Om markägaren verkligen anser sig ha fogför sina yrkanden, är det naturligt all han vill försöka alla utvägar all motbevisapresumtionen. Inle minst raed hänsyn härtill är det lämpligl atl, såsora föreslås,möjlighet bereds honom alt få förskott på rättegångskostnaden. Presuralionsregelnskall enligt förslagel helt eller delvis sältas ur krafl vid bestämmande av löseskiUingför bebyggd fastighet, sora innehas i huvudsakligt syfle alt bereda bostad åtägaren och honom närstående, ora det fordras för att ägaren skal! få möjlighetatt med anlitande av den för fastighelen bestämda ersättningen skaffa sigannan likvärdig bosladsfaslighet. Att sålunda en särskild värderingsregel skallgälla till förmån för en viss kategori fastighetsägare ter sig, även om beaktansvärdasociala skäl kan åberopas, principiellt betänkligt på förevarande rättsområde,där grundsatsen om lika behandling av alla bör upprätthållas. Det kan förövrigt ifrågasättas, ora del verkligen finns behov av den garanli mot stötanderesultat av presuralionsregeln som skulle vara motiv för särbestämraelsen. Justden oraständighelen all kostnaden för anskaffning av likvärdig bostadsfastigheli orten överstiger "presurationsvärdet" på den exproprieradefastigheten torde vanligen kunna av ägaren åberopas sora etl slöd för att denvärdeökning som ägt rura beror på annat än förväntningar om ändrat användningssättoch all alltså presumtionen ej skall gälla. Ytterligare är all framhålla, altsyftet med presumtionsregeln är atl den genora del inflytande på raarkprisulvecklingensora den anlages korama atl få skall förhindra uppkomsten av spekulativa förväntningsvärdenoch att det ej finns anledning all tro annat än alt den i huvudsak skall kunnafyUa denna funktion. Det är oegentiigt att meddela en undantagsbestämraelse av ifrågavarandeart som uppenbarligen är ägnad atl motverka det angivna syftet. Lagrådet anserpå nu angivna skäl att undantagsbestämmelsen bör utgå. Bestämmelsemai paragrafen bar laglekniskt utforraats sora en utbyggnad av de regler orainverkan av exproprialionsföretaget sora upptages i 8 §. Genom dennakonstruktion har bestämmelserna blivit något svårförståeliga. Det må ävenframhållas, att det ej tydligt framgår vad som skall gälla beträffandevärdestegring, som enligl vad utredningen i målet visar beror på del förelagför vars genomförande exproprialionen äger rura utan all ha samband medförväntningar om ändring i markens liUåtna användningssätt. Det torde varaavsett att 8 § skall gälla beträffande sådan värdestegring och att den aUlså iprincip men inle undantagslöst skaU tillkomm£L den exproprierande. Det ärangeläget all bestämraelserna avfallas så, ;itt någon tvekan i detla avseendeej behöver föreligga. Lagrådet finner lämpligt alt bestämmelserna utformassjälvständigt med 8 § som raönster och att det uttryckligen anges all 8 §gäller i det anfördti fallel. Ienlighet med det anförda ochi med viss redaktionell jämkning i övrigt kanparagrafen med beaktande jämväl av den lydelse av 8 § som lagrådet föreslagit utformas på följande sätt: "Exproprierasmark för ändamål som avses i 1 § 16, skall vid bestämmande av löseskUling sådanökning av fastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum under tidenfrån dagen före ansökningen om expropriation, dock högst femlon år företalans väckande vid doraslol, räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blirutrett, att den beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna användnUigssält.Avser ej:proprialionen en del av en fastighet, skall vad nu är sagt omberäkning av raarknadsvärde tUlärapas i fråga ora värdet före expropriationen.Värderingen skall ske med hänsyn lill fastighetens skick när ersättningsfrågan avgöreseUer, om den exproprierande tilllräll marken, vid liden för lilllrädel. Harstadsplan----- planen fastställdes. mån det blir utrett, alt värdestegringen utan att ha saraband medförväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt beror på inverkanav del förelag för vars genomförande expropriation äger rum, gäller 8 §." Förevarandeparagraf har ej motsvarighet i expropriationsulredningens förslag och saknaräven en fastare förankring i de reraissvar sora avgivits över förslagel. Del ärsärskilt beklagligt, alt inte denna myckel viktiga paragraf kunnat bli föremålför den genoralysning som en reraissbehandling kunnat ge. Konsekvenserna avparagrafen är därför svåra atl överblicka. Tydligtär all i de fall då tillärapning av förevarande paragraf påkallas tvåvärderingar vanligen måste komma tUl stånd. Den ena av dessa avser fastighetensvärde vid presumlionstidpunklen och kan sägas gälla fastställande avfastighetens ingångsvärde. Denna värdering kan hänföra sig lill en tidpunkt soraligger mycket långt tillbaka i tiden, i värsta fall närraare feralon år. Underdenna tid kan fastigheten ha undergått större eller raindre förändringar, ochmed den snabba utvecklingstakt som präglar det moderna samhället kan ävenandra för värderingen betydelsefulla förhåUanden ha i vikliga hänseenden rab-bats.Att fastställa nuvärdet av en fastighet kan vara svårt; däromvittnar inte rainst den orafaltande litteratur, som behandlar äranel värderingvid expropriation. Det säger sig självt, all det måste vara en långt merakrävande, för alt inte säga en stundom ogörlig uppgift atl verkställa en värderingsom avser förhållanden, som rådde . En sådan värdering kan iallt fall inle anses som särskilt tillförlitlig. Det torde vara en froraförhoppning att räkna med att kommuner och fastighetsägare på förhand föralla eventualiteters skull komraer att kunna "säkra" värdena påsådana fasligheter som ligger inom riskzonen. Delär naturligtvis en allvarlig blotta i systemet all redan själva ingångsvärdeti ett stort antal fall kommer att vila på en så bräcklig grund.