prop · FU0386 · 1971-12-31 00:00:00 — De betänkligheter som enligt vad jag harsagl kan anföras mol ell förbud raot heraförsäljning kan enligt min mening idet väsentliga anföras också mol en generell lill-lampning av den suspensivametoden. Medden korabinerade raeloden blir köparen efter att ha raollagil enorderbekräftelse eUer liknande handling från säljaren tvungen atl reklamera orahan vill koraraa ifrån sin rättshandling. Han försätts därraed i den situationdär han befann sig från början, ora den resoluliva metoden tUlärapas. Detpraktiska resultatet blir sålunda all avtalsslutet korapliceras utanraotsvarande nytta för köparen. Dessutom uppstår med den kombinerade metodensvårigheter alt fastställa den tidpunkt 1. ex. då köparen har mottagitsäljarens bekräftelse sora bör bilda utgångspunkt för ångerfristen. Sorade sakkunniga frarahåller har en lösning enligt den resolutiva raeloden flera fördelar. Den anknyter nära lill köplagens reg- 1971: 86 72 lerom öppet köp och inger därför inle några principiella betänkligheter.Praktiskt sett medför den inga nämnvärda förändringar i alla de faU då köparenär inställd på alt fuUfölja avtalet. För den seriösa hemförsäljningens delfinns därför inte anledning all räkna med några nämnvärda, för konsumenten menligaeffekter i form av t, ex, prisstegringar. Om köparen ångrar sig har han alllidrätt all frånträda avtalet. Härför kravs emellertid en aktivitet frän hanssida, Mol bakgrund härav har under reraissbehandlingen ifrågasatts ora raelodenger konsuraenlen etl tUlräckligt skydd. Del är givet atl köparens räll altfrånträda avtalet blir illusorisk, ora han inte frän början görs uppraärksam påsin rält i nämnda hänseende. Denna brist kan emellerlid eUraineras genora allsäljaren, som de sakkunniga föreslår, åläggs skyldighet all vidsararaanlräffande raed köparen överlärana en skriftiig handling, varigenoraköparen underrättas om sina rättigheter enligt den nya lagen. Underlåtersäljaren delta, blir köparen enligt förslagel över huvud laget inle bunden av sinrättshandling. En sådan ordning tiUgodoser enligt rain raening rimliga krav päskydd för konsumenten, Ienlighet raed nu anförda synpunkter vill jag, i likhet raed de sakkunniga ochdel stora flertalet remissinstanser, förorda den resolutiva metoden. Dennametod har f. ö, förordats också av de övriga nordiska ländernas delegerade viddeparleraentsöverläggningarna. Detär givetvis angeläget alt skapa garantier för alt säljarens raeddelande tillköparen om rälten all frånträda avtalet utformas i klara och entydiga ordalag.Det är också lämpligl alt meddelandet utforraas pä sarama sätt i alla fall. Motbakgrand härav synes det mest ändaraålsenligl all raeddelandets lydelsefastställs av Kungl, Maj:l. För all förebygga bevissvårigheter bör som enytterligare förutsättning för köparens bundenhet krävas, atl köparen bekräftaratl han mottagit handlingen pä etl exeraplar av denna, I syfte atl underlättaförfarandet för den köpare sora vill frånträda sin rättshandling, bör tillhandlingen fogas blankett lill avbeställningssedel. För de seriösahemförsäljningsförelagen lär det inle raedföra några näranvärda svårigheterall anpassa sig till dessa rutiner. Enväsentiig fråga i sammanhanget är givetvis ångerfrislens längd, dvs, den tidinom vilken konsuraenlen raåste frånträda sin rältshandUng för att inle blidefinitivt bunden av den. De sakkunniga föreslär räknat förköparens sammanträffande med säljaren eller orabud för denne. Förslaget har sägott som genomgående godtagits vid reraissbehandlingen. I etl yttrande hävdaseraeUertid alt tidsfristen bör utsträckas lill . Föregen del vill jag först framhålla all den tidpunkt, då en köpare får klart försig all han gjorl etl enligt hans mening oförmånligt köp och därför villfrånträda avtalet, givelvis i hög grad kan variera frän fall till fall. Den eneköparen ängrar sig kort efter försäljarens besök, Prop.1971: 86 73 enannan kanske först , t. ex. i samband med krav från säljaren påobetald del av köpeskillingen. Uppenbarligen är del av praktiska skälnödvändigt all fastställa en enhetlig utgångspunkt för ångerfrislen. Av hänsynbåde lill säljarna och lill köparnas intresse av alt kunna få snar leverans ide fall då de vill stå fast vid sin rättshandling, synes del meständamålsenligt all tidsfristen, som de sakkunniga förordar, räknas frånsäljarens eller hans orabuds sammanträffande med köparen. En sådan ordninglorde också koraraa alt bidra till att ge köparen anledning atl i anslutninglill sammanträffandel ta definitiv ställning och sålunda inte skjuta saken påframliden. Tidsfristenslängd är en bedömningsfråga om vilken delade meningar givelvis kan råda.Köparen raåste självklart ha skäligt rädrura för atl kunna besluta om han skallstå fast vid sin rättshandling eller inle. Intresset av trygghet i denallmänna varuomsättningen kräver å andra sidan alt tidsfristen görs relativtkort. Också köparen har normall ell starkt intresse härav, eftersom han iallmänhet inte lorde kunna påräkna leverans förrän efler frislens utgång. Desakkunnigas förslag ora en ångerfrisl synes mig utgöra en riraligavvägning raellan de skilda intressen som här gör sig gällande. Det lorde ocksåvara lättare för allmänheten att anpassa sig efter en veckofrist än efter en fristpå t. ex. . Tvä veckor lorde emellerlid vara en alllför lång lidrymd iförevarande hänseende. Jag biträder således de sakkunnigas förslag, som vunnitanslulning också vid de nordiska deparleraentsöverläggningarna. Detär givelvis angeläget alt frånträdandel i förekoraraande fall sker i sådan formalt bevissvårigheter och Ivisligheter inte uppkoraraer. De sakkunniga förordaralt köparen, ora han inle vill fullfölja avtalet, skall vara skyldig altskriftligen underrätta säljaren härora. Förslagel har genomgående godtagits avremissinstanserna. Som har nämnts skall säljaren enligt mitt förslagvara skyldig all alllid lill köparen överlämna blankett tillavbeställningssedel. Kravet på skriftlig förra kan raed hänsyn härtill inleanses innebära någon olägenhet för köparen. Jag biträder därförsakkunnigförslaget i denna del. 7.2.3Fråga om undanlag för kontantköp m. m. Detkan inle förutsättas att flertalet hemförsäljningsavtal ingås utan tillräckligtövervägande från konsumentens sida. När köparen har bestärat sig för all ingåell avlal och vet vad han ger sig in på, önskar han givelvis som regel få varanlevererad . Som har framhållits fär man dock räknamed atl säljarna blir obenägna atl fullgöra leverans innan ångerfrislen hargått ul. Vidare vill jag erinra ora all de fall av hemförsäljning som harsärskilt uppmärksammats och bl. a. föranlett Nordiska rådels tidigare nämndarekommendation är sådana där säljaren eller dennes ombud oombedd Prop.1971: 86 74 Som jag förut har anfört anser jag i likhet med de sakkunniga alletl krav på att säljaren tagit initiativet skulle medföratiUärapningssvärigheter och därför bör undvikas. Mol bakgrund av nu angivnaomständigheter kan del emellertid finnas skäl att på annat sätt begränsalagstiftningens lillärapningsoraråde. De sakkunniga har sökt attpä en indirekt väg i praktiken utesluta såväl de fall då köparen är fastbesluten alt fullfölja avtalet och önskar snabb leverans sora de fall då del ärköparen sora har tagit initiativet lill sammanträffandet med säljaren ellerdennes orabud. De anknyter därvid till graden av den ekonoraiska uppoffringsora köparen gör i saraband raed besöket. denna är kännbar, anser de atlman har grund för anlagande all köparen är klart medveten om vad han har gettsig in på. De utgår också från att en person, sora själv kallar en försäljarelill sig och besläramer sig för köp, i allmänhet är angelägen att slutligtavlal och därmed leverans skall komma till stånd och sålundaregelmässigt är beredd att göra den ekonoraiska uppoffring som kan krävas förall lagen inle skall bli tilläraplig. Mot bakgrund av dessa synpunkter föreslårde sakkunniga atl rätten att frånträda avtalet inte skall gälla vidhemförsäljning men väl vid abonnemangsavlal om köparen i saraband raed sinrättshandling erlägger antingen hela köpeskillingen kontant eller, när dennaöverstiger , en handpenning raotsvarande rainst 25 »/o av köpeskillingenoch ej . Förslaget har i denna delkritiserats av flera remissinstanser sora företräder konsuraentintressen.Enligt denna kritik finns del anledning tro atl försäljningsvillkoren i raångafall skulle korama atl anpassas efler den föreslagna undanlagsregeln på så sättatt lagstiftningen kom att gälla bara ell litet antal köp. Vidare anförs atlkonsumenten, när han företar sin rättshandling, i de flesta fall torde uppfattadenna som väl genomtänkt och vara nöjd med köpet. Del är först när han har fåttöverlägga med andra raedleraraar av hushållet och järaföra det pris han haråtagit sig atl betala raed priserna på raotsvarande varor i bulikshandeln somhan kanske upptäcker alt han har gjort en dålig affär. Vidare hävdas all äldrepersoner, som i särskild grad är i behov av lagens skydd, inle gärna köper påavbetalning och dessutom i större utsträckning än andra har förhållandevisstora penningsuraraor förvarade i bostaden. Det ligger därför nära lUl handsall förraoda att dessa konsumenter har en önskan alt betala hela köpeskillingengenast, ulan alt del kan tas som tecken på atl affären från deras sida är välgenomtänkt. Jaghyser förståelse för remisskritiken mot förslaget att vissa kreditköp skallundantas frän lagens tillämpningsoraråde. Den avgränsning som de sakkunniga härförordar synes raedföra alt konsuraenterna får ell otillräckligt skydd. Varjeavgränsning med hänsyn lill kontantinsatsens storlek måste f. ö. framstå sorai viss raån godtycklig. Prop.1971: 86 75 raerrisken för all säljarna anpassar betalningsvillkoren så all flertalet köpfaller utanför lagen. De skäl sora de sakkunniga har anfört för sin ståndpunktär enligt min raening inle helt övertygande. Köparens behov av snabb leveranslorde i flertalet fall inle vara så starkt att någon olägenhet av betydelseuppstår, ora han får vänta på den vara han har beställt. Närköparen undanlagsvis har elt påtagligt intresse av omedelbar leverans, lordehan ofta kunna raolivera sitt önskemål på sådani sätt all det för säljarenframstår som riskfritt atl leverera varan innan ångerfrislen har gått ul. Vadangår önskemålet all utesluta fall när köparen har tagit initiativ tillsäljarens besök bör della få vika, ora det krävs för att skyddet i övriga faUskall bli effektivt. Ä andra sidan synes delraig inte lärapligt atl föra in alla avlal som ingås vid hemförsäljning ochförsäljning i likartade forraer under lagens lillärapningsområde. Någonavgränsning är nödvändig sä all lagstiftningen inte komraer all orafattaexerapelvis konlanlförsäljning av livsraedel frän varuhussar och liknande. Oraköparen får varan levererad genast och således redan frän början vet exakt vadhan fär särat dessutom är beredd att erlägga hela vederlaget fördel köpta, synes behovet av särskilt skydd vara avsevärt raindre än i detypiska hera-försäljningsfallen, där varan levereras i efterhand och köparen ien eller annan förra får kredit. Del är f. ö. från principiell synpunkt mindretilltalande atl ge köparen räll all riva upp en affär som för båda parterenligt vanliga regler fraraslår sora avslutad. Sådana situationer som jag nuhar beskrivit bör därför enligt min mening undantas. På denna punkt har delockså rätt principiell enighet vid de nordiska deparleraentsöverläggningarna.Man synes uppnå en lämplig avgränsning av undantaget om della får omfatta defall dä avtalet har fullgjorts på ömse sidor redan vid köparens sammanträffandemed säljaren eller der nes ombud. Jag vill understryka avgränsning som jag sålunda förordat medför atl etl ganska litet områdeundantas från lagstiftningen. Som jag nämnde är det vid heraförsäljningoch likartade försäljningsforraer regel både all varan levereras i efterhandoch alt köparen fär kredit. Vid köp av dyrbarare kapitalvaror torde man bara iundanlagsfall ha anledning atl räkna med alt köparen helt fullgör sin del avavtalet vid försäljningstillfällel. De raesl skyddsvärda fallen lorde sålundai praktiken koraraa all orafallas av lagstiftningen. Med den avgränsning avtillärapningsorarådet som jag nu har föreslagit finns del enligt min raeninginle något praktiskt behov av all som har föreslagits i någrareraissytlranden från lagen särskilt undanta köp sora avser endastobetydliga värden. Till frågan vad som i olika situationer bör krävas för attavtalet skall anses vara fullgjort återkommer jag i specialraotiveringen. 1971: 86 76 7.2.4Utfästelse av säljarens ombud m. m. Närförsäljare för de företag sora bedriver heraförsäljning eller annan likartadförsäljning lar upp bestäUningar på de varor de bjuder ut förekoramer inlesällan, alt de lämnar köparen utfästelser om köpevillkor sora är gynnsamraareför denne än de som är upptagna i de tryckta ordersedlar ellerkontraklsformulär sora vanligen används vid della slag av försäljning. Sådanautfästelser, som i den juridiska litteraturen och av de sakkunniga har kallals"sidolöpare", kan avse t, ex. rabatter, gratis tillbehör, särskildaegenskaper hos den beställda varan, leveranslid eller betalningsvUlkor. Iblandkan sädana utfästelser vara av väsentlig betydelse för köparen, när han tarställning lill säljarens erbjudande. tillbehör som enligt försäljarensutfästelse skall ingå i köpet kan t. ex. vara nödvändigt för all varan skallkunna användas på del sätt som köparen avser. Delkan givetvis mänga gånger bereda köparen stora svårigheter atl mol säljarensbestridande föra bevisning om atl en utfästelse av detta slag verkligen harlämnats eUer atl styrka sitt påstående ora en sådan utfästelses innehåU.Misslyckas han i del hänseendet lär han fä finna sig i all fullgöra sin del avavtalet utan atl han kan genomdriva all utfästelsen infrias. Men även om hanlyckas bevisa all en viss utfästelse har gjorts, är det inte säkert all därraedalla problera är lösta. Rättsläget när det gäller verkningarna av sidolöpareär nämligen oklart. Om försäljaren har behörighet all för säljarens räkninggöra utfästelser av det aktuella slaget, uppkommer inle några problem. Säljarenblir dä bunden av utfästelsen på samma sätt som om han gjort den själv. Vaddetla praktiskt sett innebär i olika situationer har närmare utvecklats av desakkunniga, och jag hänvisar i den delen lill rain föregäende redogörelse förbetänkandet. Annorlunda förhåller det sig om försäljaren såsom vanligenlorde vara fallet saknar behörighet atl göra muntiiga utfästelser vid sidanav de vUlkor som upptagits i den tryckta ordersedeln eller kontraklshandlingen.Sora de sakkunniga har frarahållit är det ovisst vilka rättsverkningar soraenligt gällande räll är knutna lUl sidolöparen i dessa situationer. Ulanalt gä in pä någon detaljerad diskussion ora de komplicerade avtalsrättsligaproblem sora här anraäler sig kan jag insläraraa i de sakkunnigas uttalande rådande osäkerheten beträffande rättsläget är ägnad all skapa otrygghet,ge upphov till Ivisligheter och leda till rättsförluster för konsuraenterna.Situationen är i hög grad otillfredsställande. Sora de sakkunniga har uttalatlorde sidolöparproblemel ha stor aktualitet vid sådan försäljningsverksamhelsom skall omfattas av den nya lagstiftningen. Faslän motsvarande problem kanuppkomma också i andra fall och del från den synpunkten kunde vara önskvärtall i etl samraanhang åstadkomma en lösning av dessa frågor 1971: 86 77 förhela del avtalsrätlsliga området, anser jag därför, i likhet raed de sakkunnigaraen i motsats lill vissa remissinstanser, atl sidolöparproblemel nu bör lösaspå della speciella område. Desakkunniga har sökl all utan ingrepp i centrala förmögenhetsrältsligabesläramelser åstadkomma en reglering sora skall praktiskt sett tillgodoseköparens intresse av atl säljaren antingen infriar de utfästelser soraförsäljaren har gjorl eller också ger klart till känna all han inle vill ingåavtal pä vUlkor sora innefattar sidolöparen och atl i så fall något avtal inlekomraer lill slånd. Med utgångspunkt i antagandet all försäljaren alllid hareller skall anses ha fullmakt alt för säljarens räkning mottaga anbud från depresurativa köparna föreslår de sakkunniga dels en bestäraraelse av innebördall en utfästelse av försäljaren alltid skaU anses ingå i det anbud eller svarsom köparen lämnar försäljaren, dels en regel sora ålägger säljaren alt i defall, då köparens anbud eller svar innefattar en sidolöpare och säljaren intevill ingå avlal på villkor som innefattar sidolöparen, utan oskäligt uppehållge köparen raeddelande därora vid påföljd all säljaren annars anses ha antagitköparens anbud. Enligt förslaget inträder dock inle denna påföljd, om köpareninsett eller bort inse alt säljaren inte avsett all antaga köparens anbud. Isådant fall komraer något avtal över huvud taget inte till stånd. Förslagethar i sina huvuddrag godtagits av flertalet reraissinstanser. Men del har ocksårönt kritik frän skUda utgångspunkter. I en del yttranden hävdas, altförslagel skulle medföra sakligt sett alllför oförmånliga konsekvenser försäljarföretagen. A andra sidan framhåller några remissinstanser alt förslagelinle undanröjer svårigheterna för en köpare all bevisa existensen av ensidolöpare. Som etl länkbart alternativ till den föreslagna lösningen harframkastats tanken att uppställa krav pä skriftlig form för de avtal del härgäller. Särskilti de typiska heraförsäljningsfallen, där försäljarna i mänga avseendenuppträder självständigt och ofta använder en mycket aktiv försäljningsleknik,ter det sig för konsumenten naturligt alt lita på att de uttalanden försäljarengör eller de utfästelser han lämnar görs pä säljarens vägnar och är bindandeför denne. Den ordersedel som föreläggs konsuraenlen för underskriftinnehåller visserligen ofta en klausul om all muntliga utfästelser avförsäljaren inle är bindande för säljaren, men man kan ulgå från alt köparenofta inte studerar ordersedeln sä noga atl han uppraärksararaar en sådanklausul. Och även om han gör del ligger del nära lill hands för alt utgåfrån atl försäljaren har raöjlighet att göra åtrainstone vissa undantag. Denreella innebörden av de sakkunnigas förslag synes lill en början vara allombuden utrustas med en legal slällningsfullmakl alt raottaga anbud från depresumtiva köparnas sida. En sådan fullmakt innebär all köparens anbud ansesha nätt säljaren i och med atl del raot- 1971: 86 78 Förslagel innebär vidare all utfästelse om särskild förmån somombudet lämnar köparen alllid anses ingå i köparens anbud. En reglering i huvudsakligöverensslämraelse med sakkunnigförslaget i nu berörda hänseende synes medföraall sidolöparproblemel fär en från konsumenternas synpunkt praktisk och pä delhela taget tUlfredsstäUande lösning. Det väsentiiga synes näraligen vara altkonsuraenlen bereds skydd raot den risk han nu löper alt bli bunden av eltavtal vars innehåll inle överensstäraraer raed det anbud sora han har läranalpå grundval av sina diskussioner med försäljaren och som inte sällan i etteller flera hänseenden avviker från säljarens ursprungliga anbud sådant detkoraraer till uttryck i ordersedel eller liknande handling. Den riskenelimineras om försäljaren utrustas raed fullraakl att raollaga anbud. I såfall koraraer nämligen alla de önskemål konsuraenlen uttrycker vidsararaanträffandel raed försäljaren inbegripet sådana utfästelser soraförsäljaren gör och sora konsumenten uttryckligen eller underförstått tar fastapå all ingå i del anbud han lämnar försäljaren, och della anbud skall ikrafl av fullmakten anses ha nätt säljaren i och raed all det avgelts tillförsäljaren. Därmed uppkommer för säljaren den situationen alt han endast kanvälja mellan atl antaga köparens anbud oförändrat eller avslå anbudet. Däreraotkan han inte påtvinga köparen ell avlal raed annat innehåll än denne önskar.Lämnar säljaren antagande svar ulan atl göra klart huruvida hans acceptomfattar eventuella sidolöpare eller inle, lär köparen regelmässigt ha rält attulgå från all del förra är fallet. Avlal kommer då till stånd i enlighet raedköparens anbud. Tänkbart är visserligen atl säljarens svar faktiskt avvikerfrån köparens anbud men har en sådan utformning att köparen måste inse allsäljaren uppfattar svaret sora överensstämmande med anbudet, och i sådant fallkan köparen enligt 6 § andra styckel avtalslagen eller allmännarättsgrundsatser bli bunden av avtal i enlighet med svaret, om han inlereklamerar hos säljaren. Men del lorde vara så ytterst sällsynt allunderlåtenhet all reklamera kan åberopas mol köpare i de situationer sora dethär är fråga om atl raan från praktiska synpunkter kan helt bortse från dera. De sakkunniga synes hautgått från atl säljarorabuden redan nu genoragående har eUer raåste anses hafullmakt atl mottaga anbud från de presumtiva köparna och har inte föreslagitnågon uttrycklig bestämmelse i ämnet, vUket inle heller varit behövligt medhänsyn lill den passivilelsregel sora sakkunnigförslaget innehåller och sora isig förulsätler existensen av en fullmakt för säljarorabuden atl raollagaanbud. Sora jag strax skall utveckla anser jag eraeUertid all någonpassivUels-regel av delta slag inte bör tas upp i den nya lagen och därraed förändrassituationen. Härtill koramer all del i och för sig kan ifrågasättas om desakkunnigas utgångspunkt när det gäller försäljarnas behö- Prop.1971: 86 79 righelatt mottaga anbud är riklig. Och under alla förhåUanden kan denna behörighet iavsaknad av uttryckliga lagregler inskränkas genom särskilda föreskrifter, somkan bringas lill kundernas kännedora t. ex. genora att de tydligt återges iordersedlar e. d. Del synes under dessaförhållanden ligga nära lill hands alt i lagen la in en uttrycklig ochtvingande föreskrift ora atl i fall då säljaren företräds av orabud vidsararaanträffandel raed köparen orabudel skall anses ha fullraakl alt därvidmottaga anbud från köparen. Jag kan inte heller finna atl en sådan regel skulleleda lill några obilliga konsekvenser för säljarföretagen. Regeln betagergivelvis inle företagen möjligheten att genom instruktioner lill ombuden påolika sätt inskränka deras befogenhet, t. ex. i fråga ora rätten all ta eraotanbud vilkas innehåll avviker frän säljarens erbjudande. Sådana inskränkandeföreskrifter får full rättslig verkan såvitt gäller del inbördes förhållandetraellan företaget och försäljaren. All föreskrifterna inle kan åberopas raotköparna får ingen sora helst praktisk betydelse sä länge försäljarna lojaltföljer sina instruktioner. Den ifrågasatta regleringen raedför ölägenheter försäljarföretagen endasl i de fall då orabuden handlar i strid raot instruktionernaeller underlåter alt inberätla raoltagna anbud eller vid inberäl-tandel geranbuden ell orikligt innehåll. Men del synes mig utomordentligt svårt attfinna sakligt bärande argument för en ordning som innebär atl de ekonomiskakonsekvenserna av sädana förfaranden skall ens lill någon del bäras avkonsumenterna och inle av säljarföretagen. Del är vid hemförsäljning typisktsett säljaren sora har tagit initiativet till köpeavtalet och det är han sorasjälv valt sina orabud och gett dera instruktioner. Under sädana förhållandenbör säljaren svara för om orabudel i något hänseende visar försumlighet vidfullgörandet av sitt uppdrag. En reglering enligt nuangivna riktlinjer skulle möjligen kunna inge betänkligheter i sädana fall däköparen faktiskt känt lill all ombudet avsett att inle inberätla anbudet tillsäljaren eller alt inberätla del med oriktigt innehåll. Säljaren tordeemellerlid i dessa fall med stöd av avtalslagens ogiltighelsregler ellerallraänna rättsgrundsatser kunna värja sig raot alt bli bunden i enlighet raedköparens anbud. Ienlighet med nu anförda synpunkter förordar jag att en fullmakts-regel av nyssangivet innehåll las upp i den nya lagen. En sådan bestäraraelsesynes i gengäld göra det onödigt all i lagen uttryckligen föreskriva, allutfästelse sora orabudet lämnar skall anses ingå i köparens anbud.