prop · FU0314 · 1971-12-31 00:00:00 — Ipromemorian föreslås alt föratom mål om verkställighet av dom eller beslutrörande vårdnad om bam, dvs. sådan verkställighet som söks enligt 21 kap. 1 § ,till länsrätts kompetensområde skall föras mål om överflyttning av bam i andrafall enligt 21 kap. 6-7 §§. Ifråga om målen enligt nykterhetsvårdslagen föreslås i promemorian att bara målom tvångsinlagning och återinlagning men inle verkställighetsfrågor skallankomma på länsrätt. Förslageti promemorian innebär såvitt gäller utvisningsärendena att beslut i sak meninte verkställighetsfrågor hänförs till länsrätts kompetensområde. Fråga omalt ta utlänning i förvar eller ställa honom under uppsikt skaU enligtförslaget prövas av länsrätten bara i de fall frågan uppkommer iutvisningsärende som är anhängigt hos länsrätten. I andra fall bör fråganliksom f. n. prövas av . Frågor om återkallelse avkörkort och trafikkort är enligt vad som anförs i promemorian av sådanbeskaffenhet att de utan tvekan bör prövas av länsrätt. Däremot anses det inteföreligga tillräckliga skäl att till länsrätt hänföra mål i vilka det intefinns anledning räkna med att annat än varning skall bli påföljden och änmindre frågor om anteckning i körkortsregister med anledning av inkommenunderrättelse. Vanligen behöver någon tvekan inte råda huravida åtgärden skallbli återkallelse eller varning, sägs det i promemorian. En tämligen fast praxishar utbildat sig i fråga om vilka typer av förseelser som normalt inte innefattartillräckliga skäl till återkallelse av körkort eller trafikkort. flestafall bör det enligt promemorian ulan tvekan kunna avgöras om återkallelsekommer i fråga eller ej. Kommer återkallelse i fråga bör målet höra lilllänsrättens handläggning. Länsrätten bör då avgöra målet varvid rätlen antingenbeslutar om återkallelse eller, om tillräckliga skäl härför inte föreligger,beslutar om varning eller finner att inle ens varning skall meddelas. Denordning som förordas i promemorian innebär alltså alt, om (vederbörande tjänsteman) med ledning av inkomna underrättelser och iförekommande fall efter all ha inhämtat v1;trande från körkortsinnehavareneller föranstaltat om annan utredning finner att återkallelse av körkort eller irafikkortkan komma i fråga, målet härom handläggs vid länsrätten. När omständigheterna ärsådana att körkortet obetingat skall återkallas, bör målet enligt vad somanförs i promemorian i allmänhet handläggas som enmansmål. Förekommer i måleten tveksam fråga om nedsättning av den kortaste tid under vilken körkortetskall vara återkallat, bör målet dock handläggas med nämnd. Detkompetensområde som föreslås för länsrätterna är enligt hovrätten över Skåneoch i huvudsak lämpligt. Det är angeläget att mål om administrativa frihelsberövandenfår en mera domstolsmässig handläggning än f. n. I sådana mål måste dellagandeav lekmän anses vara av värde. Genom alt en förvaltningsdomstol tillskapas fördenna typ av mål sker en bättre anpassning till konvention angåendede mänskliga rättigheterna, till vilken har anslutit sig. Flertaletremissinstanser är i princip positivt inställda till förslaget om länsrätternaskompetensområde. Länsstyrelserna i , , ochNorrbottens län samt SR tillstyrker förslaget. I huvudsak samma inställning harhovrätten över och , länsstyrelserna i , Kristianstadsoch , RLF, , advokatsamfundoch . Dessa remissinstanser förutsätter attlänsrätternas kompetensområde, i enlighet med vad som förordas i promemorian,kommer att vidgas efter hand som erfarenheter vinns av den nya ordningen. Måletbör enligt hovrätten vara alt alla mål av större betydelse enligt en vissförfattning skall behandlas av samma myndighet. Samtiiga mål enligt barnavårdslagenoch nykterhetsvårdslagen, som f. n. handläggs hos , bör framdeleskunna hänföras till länsrätten. Som exempel på mål eller ärenden som iframtiden kan böra tillhöra länsrätts kompetensområde nämner iStockholms län bl. a. ärenden som återkallelse av pass och tillstånd att innehavapen samt i besvärsmål enligt utsökningslagen ochkommunala besvärsmål. Iflera remissyttranden föreslås vissa inskränkningar eller omedelbara utvidgningari det föreslagna kompetensområdet. Förslag som innebär att kompetensområdetskall inskränkas eller att det skall utsträckas till att omfatta målgrupper somhar nära samband med de målgrapper som enligt promemorieförslaget skall ingå ikompetensområdet behandlas i det följande. Här skall däremot redovisas förslagsom innebär att vissa andra målgrapper skall handläggas vid länsrätt. Sådanaförslag läggs fram i yttrandena från samt länsstyrelserna iKronobergs, och . , som föreslår attkörkorts-målen tUls vidare undantas från länsrättemas kompetensområde, anseratt det redan nu bör övervägas vilka andra målgrapper som i stället kan böratillföras länsrätterna. Deremissinstanser som anser att länsrättemas kompetensområde inte bör begränsasså snävt som enligt förslaget anför bl. a. att det i flera andra typer av målkan bli fråga om betydande ingrepp i den enskildes rältssfär i personligt ellerekonomiskt avseende eller om svåra lämplighets- och skälighetsavgöranden. Isådana mål måste enligt dessa remissinstanser medverkan av lekmän ansesvärdefull. Medhänsyn till synpunkter av delta slag bör enligt ärenden somavses i 14 § smitlskyddslagen (1968: 231) och i 12 § andra stycket lagen (1964:541) om behandling i fångvårdsanstall, enligt i länärenden som avses i 14 § 4 mom. djurskyddslagen (1944: 219), enligtlänsstyrelsen i län ärenden om återkrävande av bidragsförskott ochhälsovårdsmål samt enligt i ärenden som avses i18 § lagen (1964: 143) om bidragsförskott redan från början hänföras till länsrättskompetensområde. Omlänsrättemas kompetensområde begränsas på det sätt som föreslås i promemorian,kan det enligt i antas att antalet mål vidlänsrätterna i de små och medelstora länen kommer all bli litet och att körkortsmålenkommer att dominera helt. En sådan ordning kan inte godtas. Det måste antasalt nämndemännens intresse för arbetet i länsrätten ökar om antalet mål ökaroch om målens beskaffenhet varierar. ifrågasätter därför om inlelänsrätternas kompetensområde bör vidgas, förslagsvis genom alt besvär överbeslut av byggnadsnämnd, hälsovårdsnämnd och socialnämnd hänförs dit. Förslageti promemorian innebär, anför , alt alla underställningsärendenmen bara elt fåtal av besvärsärendena enligt barnavårdslagen skall handläggasvid länsrätt, övriga besvärsärenden skiljer sig knappast på något avgörandesätt från dem som enligt förslaget skall hänföras till länsrätterna. Utmärkandeför samtliga är att besluten i ärendena på ett eller annat sätt ingriper i denpersonliga friheten. Styrelsen anser att samtliga besvärsärenden enligt barnavårdslagensom f. n. handläggs hos bör hänföras till länsrättskompetensområde. Om en sådan utvidgning av kompetensområdet skulle ansesmedföra prak- tiskasvårigheter, bör i vart fall besvär över beslut som avses i 41 § andra stycketoch 51 § barnavårdslagen samt besvär över beslut som styrelse förungdomsvårdsskola meddelat i ärende rörande utskrivning från skolan (81 §)handläggas vid länsrätt. Medutgångspunkt från tanken att mål där skälighets- och lämplighetsavvägningarspelar stor roll bör avgöras under medverkan av lekmän anser länsstyreben iKopparbergs län att mål enligt 47 § barnavårdslagen om enskilt hems lämplighetsom fosterhem och mål om socialhjälp enligt 12 § lagen om socialhjälp börhänföras till länsrätternas kompetensområde. Enligt yttrandet frånsocialstyrelsen råder ett nära samband mellan sådana socialhjälpsmål och de målom omhändertagande för samhällsvård som avses i 31 § barnavårdslagen. Fråganom dessa socialhjälpsmål bör handläggas vid länsrätt bör därför övervägas. Målom verkställighet av dom eller beslut rörande vårdnad om bam och mål omöverflyttning av barn i andra fall är enligt hovrätten över och Blekingeväl lämpade för prövning i länsrätt. Dessa mål skiljer sig nämligen från andramål om verkställighet genom att de ger utrymme för en tämligen vittgåendemateriell prövning. Hovrätten ansluter sig därför till förslaget i promemoriani fråga om dessa mål. anför alt alla målgrapper som avses i 21kap. , således också mål om verkställighet av dom eller beslutrörande umgängesrätt och överlämnande av barn, bör föras till länsrätts kompetensområde. Förslageti promemorian om länsrätts kompetensområde såvitt gäller mål enligt nykterhetsvårdslagenhar föranlett kritik från remissinstansema. anför i sittyttrande. Ipromemorian uttalas att »verkställighetsfrågan» inte bör föras till länsrättenskompetensområde. Det får förmodas, all med delta uttryck avses beslut enligt34 § nykterhetsvårdslagen. Med verkställigheten men också med frågan om frihetsberövandetsom sådant sammanhänger emellertid beslut om anstånd med verkställighet och omförverkande av medgivet anstånd (förverkandebeslut kan överklagas). Dessa ärendegrapperomnämnes ej i promemorian, vilket möjligen skall tolkas så, att besluten,liksom , skall fattas av länsstyrelse eller nykterhetsnämnd. Eltsådant förfarande skulle medföra en olycklig splittring. Det vill även synasmindre tillfredsställande, alt i vissa fall en myndighet, som tidigare ej haftmed ärendet all göra, nämligen , skall beslutti om anstånd medverkställighet respektive förverkande av anstånd efter det att länsrättenfattat intagningsbsslutel. Bedömningen av verkställighetsfrågan äger intimtsamband med själva beslutet om intagning och bör oavsett vilken åtgärd somkommer i fråga i verkställighelsdelen, behandlas av samma organ. Styrelsenföreslår alltså alt länsrätt får befogenhet alt besluta om verkställighetenligt 34 § samt om villkorligt anstånd och förverkande därav enligt 35 § nykterhetsvårdslagen.En sådan ordning förordas också av Prop.1971: 14 28 hovrättenöver och samt länsstyrelserna i , ,, , , och , , ,och . Såvitt gäUer befogenheten att medgevillkorligt anstånd är i län av samma mening.Prövning av fråga om förverkande av villkorligt anstånd innebär enligtlänsstyrelsen inle något förnyat ställningstagande i själva vårdfrågan och bördärför inle ankomma på länsrätt. i anserdäremot all det vid en sådan prövning krävs en helt ny bedömning av alkoholmissbrakarenssituation och vårdbehov. Någraav de länsstyrelser som anser att frågor om medgivande och förverkande avvillkorligt anstånd bör ankomma på länsrätt framhåller att fråga är om svåraoch för den enskilde betydelsefulla avgöranden. Samtliga betonar alt frågan ommedgivande av villkorligt anstånd hänger intimt samman med del principiellaställningstagandet till frågan om omhändertagande och att det därför inle ärlämpligt all anförtro avgörandena åt skilda myndigheter. Beslutav om verkställighet avser enligt i f.n. vanligen s. k. farliga eller kringflackande alkoholister. Dessa är oftaomhändertagna av polismyndighet samt i dålig fysisk och psykisk kondition,varför ett snabbt beslut i verkställighetsfrågan behövs. Alla aktuella frågorbehandlas f. n. vid förhör med den omhändertagne. Beslut i huvudsakenoch i verkställighetsfrågan meddelas gemensamt. Om verkställighetsfrågan inleskall ankomma på länsrätt, försvåras avgörandet. Två skilda beslut måste i såfall fallas. De båda frågorna kan inle hållas isär vid förhöret. Om länsrättensordförande inte kan representera i verkställighetsfrågan, medförförslaget i promemorian tidsutdräkt. Alt anordna två förhör - elt införlänsrätten och elt inför - är inle ändamålsenligt. Starka skältalar därför för all samma instans, lämpligen länsrätten, får avgöra båda frågorna.Länsstyrelsen i anför liknande synpunkter. Omlänsrätt får befogenhet atl besluta om förverkande av villkorligt anstånd, bördet enligt också ankomma på länsrätten all pröva besvär överförverkandebeslut som meddelats av nykterhetsnämnd. Hovrätten över ochBlekinge utgår från atl med mål om tvångsintagning i promemorian avses ocksåbeslut om omhändertagande enligt 25 och 37 §§ nykterhetsvårdslagen. Ocksålänsstyrelsen i län anser alt beslut enligt 37 § bör ankomma pålänsrätt. Enligt hovrätten bör länsrätt vidare ha befogenhet att i enlighet medvad som föreskrivs i 31 § i mål om tvångsintagning i stället förordna om hjälpåtgärdeller övervakning eller uppdra åt nykterhetsnämnd atl föranstalta därom. Förslageti promemorian i fråga om utvisningsärendena tillstyrks av hovrätten över Skåneoch . Hovrätten anmärker emellertid att länsrätt bör ges rält att taemot nöjdförklaring enligt 48 § utlännings- lagen.Svea hovrätt erinrar om alt invandrarverket beslutar i ärenden om förpassningsamt, om utlänningen påstår att han är politisk flykting och påståendet inle äruppenbart oriktigt, i ärenden om utvisning och avvisning. Invandrarverketprövar vidare besvär över länsstyrelses och polismyndighets beslut i ärendenom utvisning resp. avvisning. Enligt hovrätten är det lämpligt alt debesläktade frågorna om förpassning, utvisning och avvisning avgörs av sammamyndighet. Alt som föreslås i promemorian låta länsrätt avgöra ärenden omutvisning med invandrarverket som besvärsinstans innebär elt avsteg från vadsom skall gälla på andra områden, nämligen att talan mot förvaltningsdomstolsavgöranden skall föras hos högre förvaltningsdomstol och inte hos centralförvaltningsmyndighet. Ett sådant avsteg är enligt hovrätten principiellt olämpligt. Förslagetatl ärenden om utvisning normalt skall handläggas vid länsrätt bestående avlagfaren ordförande och nämndemän är enligt vad som anförs i invandrarverketsyttrande mycket tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Verket anserliksom att det är olämpligt atl talan mot förvaltningsdomstolsbeslut förs hos en administrativ myndighet. Den vanligaste utvisningsgranden äratt utlänningen är hemfallen åt alkoholmissbruk och atl han till följd däravär farlig för annans personliga säkerhet eller för ell grovt störandelevnadssätt. Verket som anser sig inle ha särskild kompetens alt bedöma sådanafrågor föreslår atl talan mol länsrätts beslut om utvisning skall föras hoskammarrätt och att regeringsrätten skall vara högsta instans. Det bör vidareövervägas om inle länsrätt bör få avgöra också uivisningsärenden i vilka utiänningenpåslår alt han är politisk flykting. Frågan om eventuellt hinder motverkställighet av utvisningsbeslul på grand av risk för atl utlänningen skulleutsättas för politisk förföljelse får i så fall prövas av invandrarverketenligt 58 § utiänningslagen. I likhet med vad som gäller vid förvisning skullesåledes prövning av påstått politiskt flyktingskap bara ske påverkställighetsstadiet. JK har i huvudsak sammauppfattning som invandrarverket. Han anser det omotiverat och med hänsyn tillsyftet med inrättandet av länsrätterna betänkligt all, som föreslås ipromemorian, avslå från en domstolsmässig prövning i de ärenden där politiskt flyktingskappåstås. En lämpligare ordning är att hänföra också sådana ärenden lilllänsrätts kompetensområde men att med hänsyn lill invandrarverkets särskilda sakkkunskapföreskriva alt yttrande skall inhämtas frän verket. Ärendenrörande verkställighet av förpassning, förvisning och utvisning samt därmedsammanhängande frågor om tagande i förvar och ställande under uppsikt kanenligt invandrarverket ha stor betydelse för den enskilde. Verket anser dockatt sådana frågor i enlighet med vad som föreslås i promemorian också ifortsättningen bör ankomma på och inte på länsrätten. Flertaletav de remissinstanser som yttrar sig i fråga om körkortsmålen tillstyrkerförslaget att mål i vilka återkallelse av körkort eller trafikkort kommer ifråga skall handläggas vid länsrätt. Med något undantag anser emellertid deremissinstanser som är positiva lill förslaget att det är otillfredsställandealt det skall ankomma på en tjänsteman hos att bedöma omanledning finns alt räkna med återkallelse eller ej. Många av dem anser ocksåatt frågor om utfärdande av nytt körkort efter återkallelse bör ankomma pålänsrätt. Medhänsyn till alt trafikmålskommittén f. n. utreder frågan om gran-dema för återkallelseav körkort och irafikkort samt frågan vilken myndighet som skall handläggakörkortsmål bör enligt och trafiksäkerhetsverket handläggningen avdessa mål f. n. inte överföras till länsrätterna. somanser att förslaget i promemorian från rättssäkerhetssynpunkt innebär enväsentlig förbättring anför att kommitténs arbete med dessa frågor kanberäknas vara avslutat under första delen av och att det inte är lämpligtatt ändra nuvarande bestämmelser om handläggningen av körkorlsmålen.Kommitténs förslag kan väntas innebära omfattande materiella och processuellaändringar både i förhållandet lill gällande rätt och i förhållande tillförslagen i promemorian. I kommitténs betänkande kommer att behandlas bl. a.frågan om allmänt ombud i körkortsmål och frågan om den tid inom vilken nyttkörkort inte får utfärdas. Kommittén betonar att den processuella reformverksamheteninte bör bedrivas så att en lämplig lösning av sakfrågorna försvåras. Möjlighetenatt det kan visa sig att beslut om återkallelse av körkort i vissa falllämpligen bör ankomma på allmän domstol måste beaktas. Iett särskilt yttrande anför landssekreterarna hoslänsstyrelsen i alt starka skäl talar mot att körkortsmålendelas upp mellan länsrätt och länsstyrelse på det sätt som föreslås ipromemorian. Förslagel innebär i praktiken att beslut om återkallelse normaltkommer att meddelas av länsrätten medan beslut om varaing skall ankomma på länsstyrelsen.Enligt vägtrafikförordningen är varning ett alternativ till återkallelse. Omlänsrätten får handlägga alla mål i vilka någon av åtgärderna rimligen kankomma i fråga, får länsrätten bättre överblick och större möjligheter attutforma en praxis i fråga om gränsdragningen mellan återkallelse och varning.Den ordning som föreslås i promemorian innebär enligt landssekreterama risk föratt praxis inte blir enhetiig. I detta sammanhang bör beaktas att inte helleröverinstanserna kan utbilda en praxis i fråga om området för varningsinslitutet.Någon företrädare för det allmänna som kan föra talan mot beslut om varaingfinns ju inte. Landssekreterama anser att till länsrätts kompetensområde börhänföras inte bara mål om återkallelse av körkort och trafikkort utan också målom medde- Med en sådan ordning kan målen anmälas för åtgärd hos länsrättendirekt från körkortsregislrel. Liknande synpunkteranförs av , länsstyrelserna i , ,, , och samt . Dessa remissinstanser anför vidare bl. a. attdet ofta kan vara svårt att bedöma om varning är en tillräckligt ingripandeåtgärd, att länsrättens möjlighet att utbilda en praxis på området enligtförslaget blir beroende av i vilken omfattning vederbörande tjänsteman hoslänsstyrelsen hänskjuter körkorlsmålen tiU länsrättens prövning och att ensådan ordning innebär risk för att praxis i körkortsmålen bär än mera ojämn än f.n. Synpunkter av liknande slag redovisas i yttrandena från och trafikmålskommittén. Frågor om återfående avkörkort eller om utfärdande av nytt körkort efter återkallelse är enligt Sveahovrätt, trafikmålskommittén samt läns-styrelserna i , lönköpings,, , och , , och länofta av lika stor betydelse för den enskilde och minst lika svårbedömda som åler-kallelsefrågoma.Det är vid prövningen av sådana frågor som åler-kallelsetidens längd ipraktiken bestäms. Länsstyrelserna i , , , , och anser därför att dessa frågor böravgöras av länsrätt. Eftersom länsrätten blir en domstol, kan den enligtlänsstyrelsen i inle utfärda körkort. Däremot bör itveksamma fall kunna inhämta yttrande från länsrätten. För det fall alt återkallelsefrå-gomamen inle frågorna om utfärdande av nytt körkort hänförs till länsrättema anser trafikmålskommitténatt den ordning som anvisas av i är lämplig. Idet föregående har nämnts alt all beslutanderätt i utövas avtjänstemän och att beslutanderätten i praktiskt taget alla ärenden kan läggaspå en lägre tjänsteman än landshövdingen. Enligt 29 § 2 mom. länsstyrelseinstraktionenfår i arbetsordningen eller på annat sätt uppdra beslutanderätti vissa grapper av ärenden åt avdelningschef. får vidare uppdraåt sektionschef eller annan tjänsteman att på föredragning av eller i närvaroav annan tjänsteman utöva beslutanderätten beträffande vissa grupper avärenden. Yppas olika meningar eller kan beslut i ärendet väntas medföraverkningar utöver det enskilda fallet, skall ärendet hänskjutas till avgörandeav vederbörande avdelningschef eller, i vissa faU, underställas landshövding- ensbedömande (29 § 3 mom.). Sektionschef eller annan tjänsteman får ensam meddelabeslut dels i ärenden av expeditionen natur, dels i sådana i arbetsordningenangivna ärenden som är av sådan art att del inte bör krävas att mer än enperson deltar i handläggningen (29 § 4 mom.). Enligt 35 § är föredragandenskyldig att uttala sin mening och att, om den skiljer sig från den beslutandetjänstemannens, låta anteckna den lill protokollet. Landskontoretschef, landskamreraren, är ordförande i prövningsnämnden. I länförordnar förste länsassessor vid prövningsnämndsavdelningen attvara ordförande på avdelning inom prövningsnämnden. består avytterligare minst fyra och högst åtta ledamöter eller, om nämnden skallsammanträda på avdelningar, fyra ledamöter på varje avdelning (12 § 1 mom.).För att prövningsnämnd skall vara beslutför skall, utöver ordföranden, minsttre andra ledamöter eller suppleanter vara närvarande (87 §). är också ordförande i faslighetsprövningsnämn-den. Dennabestår av prövningsnämndens ledamöter samt nio ytterligare ledamöter som utsesav (134 §). som arbetar på avdelningar fårsammanträda i plenum, bl. a. när fråga är om beslut av principiell innebörd (11§ 1 mom.). Enligtkungörelsen (1968: 584) om prövningsnämnds sammansättning i mål eller ärendenrörande mervärdeskatt består prövningsnämnden vid handläggning av sådana måloch ärenden av ordföranden och två andra ledamöter, om inte handläggningen harsådant sammanhang med annan skattefråga atl den bör ankomma på nämnden i desshelhet eller på avdelning av nämnden. Prövningsnämndensordförande har befogenhet att ensam fatta beslut som inle innefattar avgörandeav målet saml beslut över besvär som endast avser rättelse av felräkning,misskrivning eller annat uppenbart förbiseende eller som biträtts av motparten,s. k. enmansmål (87 §). Beträffandeallmän underrätt ges i lagen (1969:244) om ändring i nyabestämmelser om bl. a. domförhet. De nya bestämmelserna har i vissutsträckning trätt i kraft och träder i övrigt i kraft den 1januari 1971. I det följande redovisas den ordning som kommer alt gälla fr.o.m.den 1 januari 1971. Allmän underrätt (tingsrätt) är i tvistemål domför med trelagfarna domare. Flera än fyra lagfarna domare får inle sitta i rälten. Ibrottmål skall tingsrätt bestå av en lagfaren domare och nämnd. Tingsrätt är domförmed en lagfaren domare vid måls avgörande utan huvudförhandling, vid annan handläggningsom inte sker vid huvudförhandling eller syn, vid sådan huvudförhandling itvistemål som hålls i förenklad form samt vid huvudförhandling och syn i målom brott för vilket inle är stadgat svårare straff än böter (1 kap. 3 §rättegångsbalken). I nämnd skall enligt 1 kap. 4 § sitta fem nämndemän.Inträffar förfall för nämndeman sedan huvud- förhandlingpåbörjats, är rätten domför med fyra i nämnden. Huvudförhandling får enligt 42kap. 20 § hållas i förenklad form dels om parterna samtycker, dels om sakenfinnes uppenbar. Enligt15 kap. 29 § och 20 kap. 36 § i deras lydelseenligt lagen (1969: 256) om ändring i resp. lagen (1969: 257)om ändring i skall underrätt i bl. a. äktenskapsmål samt mål omunderhåll enligt , äktenskaplig börd, faderskap lill barn utomäktenskap, vårdnad, umgängesrätt och underhåll enligt bestå aven lagfaren domare och nämnd. Länsförvaltningsutredningenföratser att den av rältsärenden i somutredningen föreslår kommer alt behöva sammanträda ofta och anser därför attantalet dellagande nämndemän bör vara relativt begränsat.Utredningen framhåller att del främst gäller atl tillföra ettelement av allmänt medborgerligt omdöme. Önskemålet all olika delar av länetblir företrädda inom nämnden kan tillgodoses när man bestämmer det totalaantalet nämndemän. Utredningen föreslår alt normalt minst fyra nämndemän skalldelta.