prop · FU0386 · 1971-12-31 00:00:00 — Detbör särskilt frarahållas all det just vid hemförsäljning synes föreligga behovav ell skydd sora sträcker sig längre än vad sora kan åstadkommas med enlagstiftning sora tar sikte enbart på otillbörliga förfaranden från säljarenssida, eflersora försäljningsforraen som sådan minskar konsumenternasmöjligheter atl göra rationeUa köp. Detföreligger sålunda enligt min mening behov av särskild lagstiftning tUl skyddför konsumenterna vid hemförsäljning. Ingripande raotheraförsäljning skulle i och för sig kunna länkas ske genom näringsrätlsligaåtgärder, dvs. genora alt förbjuda hem-försäljning helt eller delvis elleruppställa villkor för näringsidkarnas räll atl använda denna försäljningsmetod.En förbudslagsliftning är givelvis del mest effektiva medlet mot deölägenheter som visat sig vara förenade med heraförsäljning. Man raåsteeraeUertid räkna raed alt hemförsäljning kan utgöra elt värdefullt korapleraentlill bulikshandeln för vissa konsuraenter både i tätorterna och på landsbygden.I en undersökning sora pris- och karlellnäranden har gjorl pä de sakkunnigasbegäran redovisas en omsättning av 300 milj. kr. för sådankoniraktsbunden hemförsäljning som ingick i undersökningen. Härtill komraer altell förbud mot heraförsäljning av böcker inle kan genoraföras ulan ändringar itryckfrihetsförordningens bestäraraelser ora rälten att sprida tryckt skrift.Att utesluta böcker från elt förbud raot heraförsäljning ulan alt saratidigtinföra någon form av civUrättslig reglering skulle ä andra sidan innebära, atlfältet lämnas fritt för raissbruk på etl område där avarter i särskilt hög gradhar gett sig tUlkänna. Elt syslem med tillslåndstvångoch därraed viss kontroll från det allmännas sida finns redan i förordningenora tiUfällig handel, sora dock i praktiken inle är tiUäraplig påheraförsäljning i egentiig raening. Ett allraänt lillsländslvång förheraförsäljning och liknande försäljningsforraer skulle knappast kunna rådabot pä de ölägenheter som typiskt sett är förenade med dem, nämligensvårigheterna för konsuraenterna atl jämföra pris, kvalitet och service päkonkurrerande varor och tjänster. Prop.1971: 86 64 Manraåste också räkna raed alt ett syslera med tiUslåndslvång skulle medföra etlbetydande administrativt merarbete. Slutligen kan i fråga ora heraförsäljningav tryckt skrift anföras betänkligheter från Iryckfri-helsrällslig synpunkt. Enligtmin raening bör därför näringsrätlsliga åtgärder raot hemförsäljning ochliknande försäljningsformer undvikas, ora man med en civilrällslig lagstiftningkan komraa till rätta med förekommande ölägenheter. beror i sin tur påhur en sådan lagstiftning utformas. De sakkunnigas förslag bygger, soratidigare har nämnts, pä tanken alt raan skall begränsa köparens bundenhet av derättshandlingar han har företagit i saraband raed heraförsäljning. Han skallfå en betänketid en ångerfrisl under vilken han kan överväga om han villfullfölja avtalet. Enligt min mening är del möjligt alt genora ett sådantsystem bereda konsumenterna etl så effektivt skydd, atl man nu skall kunnaavslå från näringsrättsliga åtgärder mot heraförsäljning. Del är docknödvändigt atl utvecklingen på detla område noga följs även sedan en särskildcivilrällslig skyddslagstiftning genomförts, och jag anser det inle uteslutetatl elt näringsrätlsligt ingripande kan bli aktuellt om den civilrätlsligaregleringen visar sig otillräcklig. Underreraissbehandlingen har yppats något olika meningar i frägan när encivUrättslig lagstiftning beträffande hemförsäljning bör genomföras. Desakkunniga anser, all del inte erbjuder några svårigheter atl la upp frågantill omedelbar behandling. Denna ståndpunkt har i allmänhet godtagits avreraissinslanserna. Från några häll har dock ifrågasatts om del inle vorebättre alt avvakta resultatet av del reformarbete sora pågår på den allraännaköprällens och avtalsrättens oraråden i syfte att stärka konsumenternasrättsskydd i allmänhet. Andra anser atl den föreslagna lösningen bara bör blitemporär i avvaktan på en omarbetning av köplagen. Önskemål har också framförlsi fråga om inriktningen av det fortsatta utredningsarbetet pä köprällensområde, t.ex. all förutsättningarna för ett system med generellt öppet köpskall utredas. Föregen del anser jag att del föreligger elt så påtagligt behov av skydd förkonsumenterna vid hemförsäljning, att en lagstiftning på detta oraråde börgenomföras raöjligl. Jag kan i likhet raed de sakkunniga inle finnaannat än all det går atl avgränsa en sådan lagstiftning så alt raan inteföregriper en saralad lösning av de centrala förmögenhetsrättsliga problem somär under utredning. De erfarenheter sora en speciallagstiftning ora hemförsäljningger kan las liU vara vid del fortsatta arbetet på konsumenlköprättens område istort. Leder detla arbete lUl en särskild konsumentköplag, framstår del soranaturligt att specialreglerna om hemförsäljning förs in i en sådan lag, ominte de regler sora kan koraraa all gälla för konsuraenlköp i allmänhet 1971: 86 65 är tillräckliga för all skydda konsumenterna även raot deölägenheter sora sådan försäljning för raed sig. Med anledning av de önskeraål sora förts fram ora delfortsatta arbetet på konsuraenlköprällens område vill jag erinra ora vad jagtidigare har sagl ora alt köplagssakkunniga har i uppdrag all förutsättningslöstpröva behovet av särskilda regler lill skydd för konsumenterna. Man kan utgåfrån att de sakkunniga därvid koramer atl pröva också sädana tankegångarrörande innehållet av den fraratida konsuraenlköprälten som fraraförts underreraissbehandlingen av förevarande förslag. Frän några håll har anförts farhågor för all en regleringefler de grundlinjer sora de sakkunnigas förslag bygger på raed en begränsningav köparens bundenhet skulle rainska respekten för avlal i allraänhel. Förrain del finner jag dessa farhågor överdrivna. Förslagels syfte är atlelirainera verkningarna av alt köparen just vid heraförsäljning typiskt settbefinner sig i ell underläge. Del får förutsättas all inforraation i massmediaoch annan konsumentupplysning kommer atl göra lagstiftningenstillämpningsområde klart för konsumenterna. Det finns därför inle anledning troalt en lagstiftning på delta särskilda område skulle påverka uppfattningen oraavtals bindande verkan pä andra oraråden. I likhet raed den alldeles övervägande delen avreraissinslanserna anser jag därför all de sakkunnigas förslag kan läggas lillgrund för en lagstiftning i äranel. Sora har fraragålt har utredningsarbetet bedrivits inordiskt lagsaraar-bete. Sålunda föreligger i ett kommillébelänkande medförslag till lagstiftning om rätt all frånträda avtal sora har ingåtts vidhemförsäljning. Förslagel har remissbehandlats och raan synes kunna räkna raedall del koraraer atl leda lill lagstiftning. I är arbetet allljäral päul-redningsstadiel, men även där föreligger elt intresse för lagstiftning avdet slag sora de svenska sakkunniga har föreslagit. I , där frägan harbehandlats i ett koraraillébelänkande, är del raera ovisst ora någoncivilrällslig lagstiftning koraraer lill stånd, eflersora man där redan harnäringsräitsUgl förbud raot heraförsäljning med vissa undanlag. 7.2 Huvudgrunderna för lagstiftningen Vad angår de avtalstyper på vilka lagstiftningen skalltUlärapas föreslår de sakkunniga all den skall orafalta dels köp av lös egendom,dels s. k. abonnemangsavtal, dvs. avlal varigenom någon åtar sig all under entidsperiod eller tillsvidare vid återkoraraande tillfällen tillhandagå annanmed underhäll eller liUsyn av egendora, undervisning och andra liknandetjänster. Under reraissbehandlingen har förslaget i Prop.1971: 86 66 dennadel i allraänhel lämnats utan erinran. Frän några håll har emellertidframförls önskemål om undanlag för vissa vamgmpper, nämligen s. k. dagligvaror,tidningar och lidskrifter saral bilar. Förslagetatl dagligvaror, sora ungefär lorde raotsvara varusortimentet i den vanligalivsraedelshandeln, skall undantas frän lagstiftningen motiveras främst med althemförsäljning av sädana varor utgör elt värdefullt korapleraent lillförsäljningen från fasta försäljningsställen. Jag delar i och för sig dennauppfattning. Hemförsäljning av livsraedel sker emellertid vanligen mol kontantbetalning. Jag komraer i del följande alt föreslå, all avlal som fullgjorts påömse sidor vid köparens sararaanlräffande raed säljaren eller dennes ombud inteskall omfattas av lagstiftningen. Det föreligger raed en sådan avgränsningenligt rain raening inle något praktiskt behov av atl särskilt undantadagligvaror från den föreslagna lagstiftningen. Sä lorde inle heller varafallet i fråga om tidningar och tidskrifter. Vadangår bUförsäljning kan jag inle finna alt den i något väsentligt hänseendeskiljer sig från försäljning av andra mera dyrbara kapitalvaror. Jag anserdärför atl försäljning av bilar bör omfattas av lagen. Inte heller i övrigtfinns enligt min mening skäl all göra något undanlag såvitt gäller försäljningav lös egendora. Ihuvudsak samma behov av konsumentskydd sora föreligger vid heraförsäljning avlös egendom lorde göra sig gällande också i fråga om avtal sora underraotsvarande förhållanden ingås mellan en företagare och en konsument omtiUhandahållande av fortiöpande tjänster, t. ex. tillsyn eller service av enanläggning. Jag biträder därför de sakkunnigas förslag även i denna del ochvUl i sammanhanget erinra om att etl avlal kan avse både försäljning av lösegendom och vissa tjänster som säljaren skall utföra i anslutning därtill, t.ex. avlal om en korrespondenskurs som omfattar både undervisningsmateriel ochhandledning. Däremot bör uppenbarligen inte ansläUningsavtal kunna frånträdasav arbetsgivaren under åberopande av förevarande lagstiftning. Desakkunniga har föreslagit, att försäkringsavtal inle skall omfatta» av lagen.Denna ståndpunkt biträds eller lämnas ulan erinran av del stora flertaletremissinstanser, bl. a. försäkringsinspektionen. Däreraot föreslär statenskonsuraentråd och TCO atl även ackvisition av försäkringar i hemmen bör faUaunder lagen. Föregen del viU jag i likhet med de sakkunniga erinra om atl det enligt 302 §lagen ora försäkringsrörelse åligger försäkringsbolags styrelse ochverkställande direktör all övervaka all anskaffning av ansökningar omförsäkring hos bolaget sker pä sätt sora överensstäraraer raed godförsäkringssed. Maj:t kan enligt sararaa lagrura raeddela närraareföreskrifter angående anskaffningsverksamhelen och kan därvid också förordnaall frågor om denna verksamhet skall handläggas av en av Kungl. 1971: 86 67 frivilliga överenskommelser om anskaffningsverksamhelen,och något behov av föreskrifter enligt 302 § lagen om försäkringsrörelse harhittUls inte visat sig föreligga. Skulle missförhållanden ge sig tillkänna isamband med anskaffning av försäkringar i hemmen och på liknande platser gerdock nämnda bestäraraelse tillräckliga möjligheter lill ingripanden. Medhänsyn härtill biträder jag förslaget all försäkringsavtal inte skall orafallasav den nu aktuella lagstiftningen. I fråga omavtalsparternas ställning innebär de sakkunnigas förslag atl lagen skall gällavid yrkesmässig försäljning. Vidare krävs atl vad sora förvärvas är avsetthuvudsakligen för privat bruk. Dessa förslag har genoragående godtagils vidreraissbehandlingen och vid de nordiska deparleraentsöverläggningarna, och jaghar inle någon invändning mol dera. Jag ålerkoraraer i specialraotiveringenlill den närmare innebörden av den nu angivna avgränsningen av lagstiftningen. Vad angårde förhållanden under vilka konsumenten företar rättshandlingen förordar desakkunniga, atl endast fall då köparen har avgetl anbud eller anlagande svar påanbud i egen eller annans bostad skall inbegripas under lagstiftningen. Desakkunniga är visserligen medvetna om all del kan föreligga ett behov av skyddför konsumenterna också vid annan uppsökande försäljning än sådan som sker ihemmen. De anser emellertid all en speciallagstiftning av detta slag, vilkeninnebär avvikelser från de avtalsrältsliga principer som annars gäller, intebör ges vidsträcktare tillämpningsområde än som är oundgängligen nödvändigt ochatt man därför f. n. inte bör gä utanför området för hemförsäljning i raerainskränkt mening. Försäljning i säljarens eller Iredje mans bostad orafallasdock av de sakkunnigas förslag. Underremissbehandlingen har framkommit önskemål både om etl snävare och om eltvidare tillämpningsområde för lagstiftningen. Några remissinstanser, bland demindustriförbundet, anser all lagen i enlighet med Nordiska rådetsrekommendation bör orafalta endast de fall då säljarens besök hos köparen skerulan anraodan från denne. hänvisar till all köparen i regelinle lorde få leverans så länge han inte är definitivt bunden av sinrättshandling och atl del därför är ett konsumentintresse atltillärapningsorarådet inte görs för vidsträckt. Däreraot förordas fränföreträdare för konsuraenlintressena att lagstiftningen vidgas att omfatta allförsäljning som inte sker från ell av säljaren inrättat fastförsäljningsställe. Denna ståndpunkt intar bl. a. LO, som anser all konsumentenockså utanför bostaden har svårt all värja sig mol påträngande försäljning, t.ex. lillfäUighelsförsäljningar, mässförsäljningar och försäljningar i sarabandraed pensionärsulflykler, på arbetsplatser och i skolor. I elt annat yttrandepekas särskilt på sådana tillställningar sora säljare anordnar på t. ex. biografer.Från något håll hävdas att även försäljning per telefon bör inbegripas underlagen. 1971: 86 68 Behov av särskilt skydd för köparen föreliggerotvivelaktigt främst i de fall då säljaren oombedd uppsöker köparen i dennesbostad. Köparen saknar då i regel raöjligheter att göra erforderligajäraförelser i fråga om pris och kvalitet på det slags vara del gäUer. Norraaltbefinner han sig dä också i elt psykologiskt underläge genteraot säljaren.Dessa skäl gör sig givetvis inle gällande med samraa styrka när initiativet lUlsäljarens besök har tagits av köparen själv. Sora de sakkunniga har framhållitskulle del emellerlid kunna medföra betydande bevissvårigheter, om man undantogsådana fall från lagstiftningen. Mol en sådan ordning lalar också risken föratt försäljare skulle söka kringgå lagen genom alt skaffa sig en anraodan frånköparen alt besöka denne, t. ex. vid etl överrumplande telefonsamtal strax förebesöket. Jag delar därför de sakkunnigas uppfattning att lagen generellt börgälla när försäljningen sker i köparens bostad. Utöver hemförsäljning i angivna bemärkelse förordarde sakkunniga, sora förut har närants, alt lagstiftningen skall orafalta ocksårättshandlingar som sker vid köparens sammanträffande med säljaren i annans bostad.De har härvid särskilt tänkt på tillställningar där någon efter överenskommelseraed ett företag bjuder in vänner och bekanta lill sitt hera för alt säljaföretagets varor. Förslagel i den delen har i allraänhel lämnats ulan erinranunder remissbehandlingen. Enligt min uppfattning befinner sig konsuraenlen i nuåsyftade fall norraall i en situation liknande den som föreligger när säljarenuppsöker konsumenten i dennes egen bostad. Jag är därför ense med desakkunniga om atl lagstiftningen bör omfatta all försäljning som sker iköparens eller annans bostad. Som skäl för alt begränsa lagstiftningen tUl försäljning iköparens eller annans bostad åberopar de sakkunniga främst atl hittillsvarandeerfarenheter inle ger belägg för all försäljning under andra förhållanden hargett upphov till raera betydande olägenheter frän konsumentskydds-synpunkt.Vidare framhålls att, i den mån skyddsbehov föreligger, man kan förvänta atlarbetsgivare eller annan huvudman för den lokal sora del är fråga om ingripermed förbud mot försäljning. För egen del biträder jag den under remissbehandlingenframförda uppfattningen all skyddsbehovet vid försäljning pä köparensarbetsplats saml på sjukhus, skolor och liknande lokaler norraalt är i huvudsakdelsarama sora i köparens eller annans bostad. Enligt rain mening föreliggerdet en påtaglig risk för alt sädana försäljningsformer fär ökad utberedning orade lämnas utanför lagstiftningens tillämpningsområde. All lita lill ingripandefrån lokalinnehavarens sida för atl förhindra alltför aggressivaförsäljningsmeloder synes mig knappast tillräckligt. Del finns ytterligare en mera oenhetlig grupp avförsäljningsmeloder där det skyddsbehov som kan åberopas gör sig gällande iväxlande ut- Prop.1971: 86 69 sträckning.Jag tänker här på sådana lillfällighetsförsäljningar av olika slag somredovisas i remissytirandena frän konsumenlhåll. Del kan gälla försäljning isamband med utflykter eller biografföreställningar som säljaren arrangerar,försäljning i tillfälligt förhyrda lokaler till vilka hushållen inbjuds genomannonser eller gruppförsändelser, försäljning i anslulning till utställningar,mässor, offentiiga lUlslällningar, basarer osv. Beträffande sådanaförsäljningar gäUer ofta nog all köparen i större eller raindre grad saknarmöjligheter alt jämföra pris, kvalitet och service på konkurrenternas varor.Ibland har han lUl och raed otillräckliga möjligheter all granska vad sombjuds ul. De psykologiska faktorerna är däremot i hög grad varierande. Man kanpeka på atl den som läranar sin bostad för atl besöka en raässa ellerbiografförsäljning är på etl annat sätt beredd all möta försäljningserbjudandenän den sora uppsöks av en försäljare i sill hem och all han normalt harmöjlighet atl ulan vidare lärana lokalen. Sä är emellerlid inle alllid fallet.Enligt vad LO har upplyst i sitt remissyttrande förekoramer det en typ avpensionärsulflykler, där dellagarna tror all del rör sig om en vanlig utflyktmen där del under lunch- eller kaffepausen förekomraer en mycket påträngande försäljningsverksamhet.Under sådana omständigheter föreligger tydligen både överraskningsmoraenl ochsvårigheter all koraraa ifrån försäljaren. I detla och liknande fall kankonsumenten också komma i elt psykologiskt underläge i och raed att han har blivitbjuden pä del ena eller det andra. Andra personer i den grupp sora konsuraenleningår i kan i sådana fall också snarare påverka honom atl köpa genom all desjälva gör inköp än vara ell slöd mot försäljarens övertalningsförsök.TillfäUighelsförsäljningar medför över huvud tagel större frestelser lillimpulsköp än vanlig butiksförsäljning. Jag anser därför atl del också medavseende pä den grupp av försäljningsmeloder sora jag nu har behandlat finnsell konsumentskyddsbehov av samma slag som vid hemförsäljning i egentligmening. I enlighet med nu anfördasynpunkter delar jag den under remissbehandlingen från konsumenthåll framfördauppfattningen all lagstiftningens tillämpningsområde bör vidgas i förhällandetill de sakkunnigas förslag. All åstadkomma en för alla länkbara fall heltlillfredsslällande gränsdragning stöter uppenbarligen pä stora svårigheter.Enligt rain raening uppnår raan en frän saklig synpunkt genomsnittligt settläraplig och tUlräckligt klar avgränsning genom all låta lagen blitillämplig i fråga om all försäljning som sker på annan plats än säljarenseller hans ombuds fasta försäljningsställe. Beträffande den närraare innebördenav uttrycket fast försäljningsställe ålerkoraraer jag i specialraotiveringen. En särskild fråga ärhuruvida lagstiftningen, pä sätt som har ifrågasatts under remissbehandlingen,bör omfatta också försäljning sora sker per telefon. Jag är medveten om all eltbehov av skydd för konsuraen- 1971: 86 70 ternakan föreligga även här. Av naturliga skäl lorde eraeUertid dennaförsäljningsform inte ha någon större utbredning. Skyddsbehovet lär också vararaindre än vid de försäljningsforraer sora jag har behandlat,eflersora den konsument som inle är intresserad för köp lätt kan avbryta samtalet.Bortsett härifrån skulle det stöta på stora praktiska svårigheter all föra intelefonförsäljning under den nu aktueUa lagstiftningen. Jag återkommer tillfrågan om hur skyddet rättstekniskt skall utformas men vUl förulskicka atl jaghar funnit den ordning som de sakkunniga har föreslagit vara den från olikasynpunkter mest lämpliga. De sakkunnigas förslag innebär som jag förut harnämnt, alt köparen skall ha rält all frånträda sin rättshandling inom viss tidfrån försäljningstillfället och atl en förutsättning för all han över huvud lagetskall bli bunden av sin rättshandling är all han i samband därraed skriftligenunderrättas om sina rättigheter enligt lagstiftningen. Denna raelod bygger påall köparen sammanträffar raed säljaren eller dennes orabud vid försäljningen.Metoden är sålunda inle praktiskt användbar vid telefonförsäljning.Sakkunnigförslaget innebär vidare, alt konsumenten under en"ångerfrist" av skall kunna frånträda avtalet.Utgångspunkten för frislens beräkning skall vara sararaanträffan-det medsäljaren eller dennes ombud. Vid telefonförsäljning skulle det bliutomordentligt svårt all bestämma utgångspunkten för frislen pä elt sätt somundanröjer bevissvårigheterna. Jag är mol bakgrand av det sagda inle beredd altförorda all lagstiftningen utvidgas att orafatta också sådan försäljning. Detär emellertid angeläget att utvecklingen på detla område noga följs. Deerfarenheter som raan härigenora vinner kan tUlvaratas vid del fortsattaarbetet på konsumenlköprättens område. Sammanfattningsvis föreslår jag alltsåall den nu aktuella lagstiftningen skall gälla när köparen har företagit denrättshandling som enligt vanliga regler är bindande för vidsammanträffande med säljaren eller ombud för denne pä annan plats än säljarenseller ombudets fasta försäljningsställe. Enlagstiftning raed syfte all begränsa köparens bundenhet av rättshandling sorahan företar vid hemförsäljning och likartade försäljningsformer kan utformaspå olika sätt. De sakkunniga har diskuterat tre skilda lösningar. En möjlighetär vad de sakkunniga kallar den suspensiva metoden. Denna innebär att köparenblir bunden av sin rättshandling bara under förutsättning atl han inom visstid uttryckligen bekräftar den. En annan melod är alt låta köparensrättshandling bli definitivt bindande för honom, om han inle inom viss tidmeddelar säljaren alt han frånträder rättshandlingen, den s. k. resolulivaraeloden. Slutligen talar de sakkunniga ora den kombinerade metoden, där ångerfristenför köparen inle börjar löpa förrän säljaren efler samraanlräf- Prop.1971: 86 71 fandetraed köparen lUlstäUer denne kopia av ordersedel eller annan liknandebekräftelse av köparens rättshandling. Med denna melod inträder över huvudtagel inle någon bundenhet för köparen innan säljaren har bekräftat avtalet,och därefter har köparen möjlighet atl under viss lidryrad frånträda avtalet.De sakkunniga har för sin del förordai en lagstiftning enligt den resolulivaraeloden. Förslagethar i allraänhel raottagits positivt vid remissbehandlingen. Konsumentrådetanser emeUertid atl den suspensiva metoden ger konsumenten ell bättre skyddoch därför är alt föredra. Även LO ifrågasätter lämpligheten av de sakkunnigasförslag. Från något häll uttalas övervägande syrapali för den kombinerademetoden. Föregen del vUl jag först framhåUa, all mellan den suspensiva raeloden, ä ena,och den resoluliva resp. den korabinerade raetoden, å andra sidan, denskillnaden föreUgger att med den suspensiva metoden även den köpare som ärpassiv och oföretagsam kan koraraa ifrån avtalet medan de båda andraförutsätter atl köparen uttryckligen fränträder sin rättshandling. Densuspensiva metoden framstår otvivelaktigt sora den raelod sora ger konsumentendel effektivaste skyddet men den har å andra sidan ölägenheter som är betydandeinte minst för konsumenterna. Sora de sakkunniga frarahåller är detprincipiellt betänkligt atl låta en rättshandling, som normalt är bindande,bli helt utan verkan. Eftersom det kan antas atl konsumenten själv i flertaletfaU både verkligen viU bli och också anser sig vara bunden av sinrättshandling, går del nämnda systemet längre än vad som kan anses påkallatfrån konsumentsynpunkt. Den kanske allvarligaste invändningen mot densuspensiva metoden är emellerlid all den kan motverka konsuraentens intressen.Metoden skapar näraligen sådan otrygghet för säljarsidan all det finns riskför atl hemförsäljning praktiskt taget kommer atl upphöra eller i varje idilbegränsas i alllför hög grad.