prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Psykiskt utvecklingsstörda, som pågrund av syn-eller hörselskada inte kan följa undervisningen i särskola, skallerhåUa undervisning i specialskola (3 §). Mot beslut av styrelse för sådanskola får besvär anföras hos länsskolnämnden (44 § tredje siycket).Länsskol-nämnds beslut kan överklagas hos Kungl. Maj:t genom besvär (45 § andrastycket). Sådana besvärsärenden fördelas f. n. mellan Kungl. Maj:t i statsrådetoch regeringsrätten enligt samma regler som gäller för motsvarande ärendenenligt skollagen. Denna princip synes böra tillämpas även . Jagföreslår därför att den av mig förordade kompetensfördelningen i fråga ombesvärsärenden enligt skollagen i tillämpliga delar skall gälla ocksåbeträffande besvär över länsskolnämnds beslut med stöd av lagen angåendeomsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. i ämnet bar tagits ini ändringsförslaget. Förslaget tiU lag om ändring i namnlagen (1963: 521) Talan hos Kungl. Maj:l i sådananamnärenden som prövas av domkapitel handläggs med stöd av 2 § 15:o tredjeledet regeringsrätlslagen av regeringsrätten. Förslaget innebär att, såsomockså förordats av förvaltningsdomstolskommittén, sådan lalan i fortsättningenskall prövas av kammarrätt. För övriga namnärenden föreslås ej någon ändring iinstansordningen. Det gäller sådana ärenden som avgörs av patent- ochregistreringsverkels besvärsavdelning såsom sista instans. Förslaget tm lag om ändring i lagen (1963: 537) omgravrätt m. m. Regeringsrätten prövar enligt 2 § 9:osjätte ledet regeringsrättslagen mål om förordnande enligt 11 § lagen omgravrätt m. m. (att gravrätten skall överflyttas till annan plats eller atträtten skall upphöra med anledning av att begravningsplats skall nedläggas ra.m.) eller om beslut. Maj.-ts proposition nr 1971 195 som avses i 16 § (beslut av i egenskap avbesvärsinstans). Vidare avgör regeringsrätten enligt 2 § 17:o nionde ledetregeringsrättslagen raål om vitesförelägganden (15 §) utom såvitt angår kommunsåligganden enUgt lagen. I övrigt prövas hithörande mål i konselj. Kommittén föreslår att demål som avgörs av regeringsrätten även i fortsättningen skall prövas avadrainistrativ domstol, i första hand kammarrätt. Departementschefen.Jag ansluler mig lill kommitténs förslag som har lämnats utan erinran avremissinstansema. om kompetensfördelningen har tagits in iändringsförslaget. Förslaget tUI lag om ändring i lagen (1964:322) medvissa bestämmel ser i anledning av statens övertagande av huvudmannaskapet för polis väsendet m. m. Förslaget innebär att mål enligt dennalag skall prövas av administrativ domstol i likhet med vad nu är fallet medstöd av 2 § 2:o tredje ledet regeringsrättslagen. Förslaget överensstämmer medvad förvallningsdomstolskommittén förordat. Kommittéförslaget har inte möttnågon erinran av remissinstanserna. Föreskriften att beslut i allraänhet skalllända till efterrättelse utan hinder av förd talan bör gälla även beslut avkamraarrält. Enligtlagen (1966: 241) med vissa bestämmelser i anledning av statens överlagande avhuvudmannaskapet för uppbördsväsendet m, m. i vissa städer och lagen (1966:681) om skyldighet för kommun att bidraga till pensionskostnad för personalsom övergått till statstjänst är besvärsbestämmelsen lag tillämpligäven i ärenden enligt nämnda lagar av . Efiersom mål enligt de trelagarna, liksom nu är fallet, även fortsättningsvis bör handläggas i sammaordiung föreslås inte någon ändring lagar. Förslaget tm lag om ändring i lagen (1064:829) omskyldighet för vissa städer att bidraga tiU statsverkets kostnader för domstolsväsendet Mål enligt denna lag skall f, n.avgöras av regeringsrätten på grund av föreskrift i 2 § 2:o tredje ledetregeringsrättslagen. I likhet med vad förvaltningsdomstolskommittén harförordat anser jag att sådana mål även i fortsättningen bör hänvisas tillprövning av förvaltningsdomstol. Förslaget tm lag om ändring i naturvårdslagen(1964:822) Naturvårdslagen innehåller bestämmelser omnationalparker (46 §§), om naturreservat (712 §§) och om naturminnen (13 §).Vidare finns särskilda bestämmelser lill skydd för växt- ocb djurarter Maj:ts proposUion nr 30 är 1971 (14§), till skydd för friluftslivet (1517 §§), liU skydd för landskapsbilden(1822 §§) och tUl skydd mot nedskräpning (23 och 24 §§). Därefter följerersättningsbestämmelser (2536 §§) och ansvarsbestämmelser m. m. (37 43 §§). I4448 §§ finns slutligen vissa övergångsbestämmelser. Närfråga har uppkommit ora alt bilda naturreservat e. d. kan länsslyrelsen förhögst i sänder raeddela förbud mol att utan länsslyrelsens tiUståndvidta åtgärd som strider mot syftet med ifrågasatta reservat-föreskrifter (11§). Inomstrandskyddsområde gäller visst i lagen närmare reglerat byggnadsförbud samtförbud att utföra markanläggningar som försvårar eller hindrar allmänhetenstillträde till områdel. Länsslyrelsen kan medge dispens (16 §). Har anläggningutförts ulan lillslånd kan förelägga ägaren att vidtaåterställningsåtgärder (16 §). Enligt 17 § kan förelägga den somhar satt upp stängsel inom strandskyddsområde att anordna grind eller attavlägsna stängslet. Täklav sten, grus, sand eller lera för annat ändamål än husbehov får inte ske ulan länsslyrelsens tillslånd. kan förelägga den sora söker läkttUlslånd alt framlägga täktplan. I samband med läkttillstånd kan länsslyrelsen meddela särskilda föreskrifter för förelaget (18 §). Om det kan antas att nybyggnad, upplag eller arbetsföretag inom visst ora råde skulle komma att i väsentlig mån skada landskapsbilden kan läns styrelsen förordna att sådant företag inte får utföras ulan länsslyrelsens tillslånd. TiUståndet kan förenas med särskilda föreskrifter (19 §). Även i fråga ora andra arbetsföretag än sådana som omnämns i 18 och 19 §§ kan förelägga förelagaren att vidta ålgärder för att be gränsa eller motverka skada på landskapsbilden (20 §). kan förelägga ägaren till förfallen byggnad, sora i väsenllig mån skadar land skapsbilden, att avhjälpa skadan (21 §). Tavla, skylt e. d. för reklam, pro paganda eller liknande ändamål får i regel inte sällas upp utomhus ulan länsslyrelsens tillstånd. Är sådan anordning uppenbart vanprydande i land skapsbilden kan meddela föreläggande om att den skall av lägsnas (22 §). Sådant föreläggande kan meddelas även i fråga om anord ning sora var uppsatt innan lagen trädde i kraft (47 §). Enligt 24 § kan länsslyrelsen förelägga den som har skräpat ner i naturen att ställa i ord ning platsen för nedskräpningen. enligt 16 § andra stycket, 17 §, 20 §, 21 §, 22 § andra stycketeller 24 § kan förenas med vite (39 §). Enligt 39 § första stycket kanlänsstyrelse också i vissa fall förelägga den som har brutit mot förbud ellerföreskrift enligt lagen att vid vite rätta vad som olagligen har skett. Medförförordnande eller vägrad dispens enligt naturvårdslagen inskränkning i ägarensmöjlighet atl nyttja mark är han berättigad lill ersättning för skada. Kanöverenskommelse inte träffas ankommer det på Maj.-ts proposition nr 30 är 1971 197 expropriationsdomstol att pröva ersättningsfrågan (33 §).Den som förelagts att ta bort stängsel eller att anordna grind i stängsel ärunder vissa förhåUanden berättigad till ersättning för sina kostnader härföroch för underhåU av genomgång (31 och 48 §§). När raed stöd av47 § förelagt någon att avlägsna skylt, tavla ra. m. som anordnats innannaturvårdslagen trädde i kraft kan när särskilda skäl föranlederdet tillerkänna denne ersättning för uppkomna koslnader (47 §). Innan länsstyrelsenfattar beslut sora kan medföra ersättningsskyldighet kan länsslyrelsen utsättaviss tid för den som med anledning av beslulel vUl göra anspråk på ersättningeller fordra inlösen av fastighet (32 §). Talan mot länsstyrelses beslut enligt naturvårdslagen försgenom besvär hos Kungl. Maj:t (40§). Enligt 2 § ll:o sjunde ledet regeringsrätlslagen ankommerdel på regeringsrätten att avgöra raål om fridlysning av nalurrainne och därmedsammanhängande beslut samt mål om tillstånd enligt 22 § naturvårdslagen eUerom föreläggande enligt 16, 17, 20, 21, 22, 24 eUer 47 § sarama lag. Vidareprövar regeringsrätten mål ora ersättning av allmänna medel enligtnaturvårdslagen med stöd av 2 § 4:o andra ledet regeringsrätlslagen och mål omförelägganden vid vite med stöd av 2 § 17 :o nionde ledet regeringsrättslagen,övriga mål prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. I fråga om mål om tillståndenligt 18 och 19 §§ anför kommittén atl syftet raed förbudsbestämmelserna idessa paragrafer är begränsat lill behovet av skydd för landskapsbilden, attinga allmänpolitiska överväganden synes komma in i bilden och att dispensgivningenkan vara av slor betydelse för näringslivet. Med anledning härav föreslårkommittén att dessa mål skall överflyttas till administrativ domstol. Tilladministrativ domslol bör också enligt koramitténs mening överföras mål omföreläggande enligt 32 §. Kommittén påpekar alt frågor ora rätt tiU ersättningenligt 31 eller 48 § kan dras under allmän domstols prövning. Frånrätlsskyddssynpunkl anses därför inte föreligga något behov av all låta besväröver länsstyrelses beslut i sådana frågor prövas av administrativ domstol.Kommittén föreslår därför atl sådana mål samt ersättningsfrågor, som kan prövasav expropriationsdomstol, skall överflyttas till avgörande i konselj. I övrigt föreslås endast den ändringen att mål sora nuavgörs av regeringsrätten i första hand skall prövas av kammarrätt. Komraitténs förslag tillstyrks avregeringsrättens ledamöter, lantmäteristyrelsen och . Iövrigt förekoraraer mycket delade meningar om kompetensfördelningen på deltaområde. lantbruks förbund, Sveriges skogsägareföreningars riksförbundoch RLF utgår från att beslut som gäller ingrepp i enskilds rätt bör prövas avadministrativ domstol och anser i konsekvens härmed all samtliga mål oratillämpning av naturvårdslagen utom frågor om nationalparker och före- Maj:ts proposition nr 30 är 1971 skriftertill skydd för växter och djurarter enligt 14 § skall handläggas av sådandomstol. De nämnda lantbruksorganisationerna anser också att en prövning hosförvaltningsdomstol skulle främja enhetlighet och konsekvens ilagtillämpningen och minska riskerna för rättsförluster, som ibland ansesmycket stora. Målom fridlysning av naturminnen bör enligt kammarkollegiet och statensnaturvårdsverk prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. framhålleratt det endast i sällsynta undantagsfall torde förekomma att fridlysninginnebär ett djupgående ingrepp för markägaren. Objekten utgörs som regel avenstaka träd, växter eller andra naturföremål. Kammarkollegietoch kritiserar också kommitléns förslag om alt lillslåndenligt 18 § skall prövas av administrativ domslol. förklararatt ersättningskrav överstigande inte är ovanliga och att detfrån naturvårdssynpunkt ter sig synnerligen otillfredsställande om administrativdomstol har rätt atl underkänna naturvårdsmyndigheternas beslul i sådanaärenden. Kammarkollegiet framhåller, att målen visserligen ofta berör starkaenskilda intressen av ekonomisk art men alt frågan om det ena eller det andraföretaget kan tillåtas eller vilka föreskrifter som bör förenas med tillstånduppenbarligen är en planfråga, där naturpolitiska synpunkter måsle ha stortutrymme även bortsett från den avvägning som måsle göras med hänsyn lillkosinaderna för kronans ersättningsskyldighet. Enligt kammarkollegiets meninglorde vidare i praktiken inte alltid kunna dras någon klar gräns raellan målom dispenser från läktförbudet å ena sidan och dispenser som avsernalurreserval eller strandskyddsområde å den andra sidan. Förslagetom att mål om tillslånd enligt 19 § skall överflyttas till administrativdomslol har mött kritik från bl. a. och flera länsstyrelser.Det påpekas alt i sådana mål ofta krävs dispens enligt 16 §.Länsstyrelsen i län förklarar att och kustområdena i norra i slor utsträckning har förklarats vara slrandskyddsområden och samtidigtlagls under förbud enligt 19 §. Det inträffar inte sällan alt en byggnad ärolämplig från såväl strandskydds- sora landskapsbildssynpunkt ocb att dispensvägras med stöd av både 16 och 19 §§. Den av kommittén föreslagnakompetensfördelningen skulle leda lill all ålskil-liga ärenden skulle komma attprövas både av Kungl. Maj:t i statsrådet och av administrativ domstol. Deninskränkning i markägarens förfoganderätt som lillslåndstvånget enligt 22 §innebär motiverar enligt kammarkollegiets mening inte all tillståndsfråganprövas av administrativ domstol. Frågan är i utpräglad grad av nalurpolitiskart. Liknande synpunkter framhålls av och iÖrebro lån, sora i konsekvens härmed även förordar att mål enligt 39 § lagen(1943: 431) om allmänna vägar om tillstånd att sätta upp annonstavla e. d.efter allmän väg skall prövas i konselj. Kungl.Maj.-ts proposUion nr 1971 199 Målom ersättning, som avses i 47 §, bör enligt kammarkollegiets mening bandläggasav Kungl. Maj:t i slatsrådet eftersom prövningen är av diskretionär art. Departementschefen.Naturvårdslagen rymmer frågor av framträdande betydelse både från allraän ochfrån enskild synpunkt. Det är i stor utsträckning förenat med belydandesvårigheter att ta principiell ställning till frågan vilka intressen somdominerar i olika typer av ärenden. I de enskilda fallen ti)rde förekommamycket stora variationer, övervägande skäl synes tala för att denkompetensfördelning mellan Kungl. Maj:t i statsrådet och administrativ domslolsom skedde i samband med lagens tillkomst i huvudsak behålls. Bortsett från denförändringen att kammarrätt skall träda in mellan ochregeringsrätten är jag i detta sammanhang inte beredd att föreslå någon annanändring än alt frågor om ersättning som kan prövas av allmän domstol ellerexpropriationsdomstol förs över till handläggning av Kungl. Maj:t i statsrådet.Bestämraelser om besvärsräit i överensslämmelse med det sagda har tagils in iändringsförslaget. Avlagtekniska skäl bör föreskrifter om instansordningen vid besvär mot beslut avlänsstyrelse, som fallats enligt bestämmelser som meddelats med stöd av naturvårdslagen,inte tas in i lagen. Förslaget UU lag om ändring i lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk Enligt lagen om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål utförs sådanundersökning av läkare vid rättspsykiatrisk klinik eller station eller av annanläkare som utser. bestämmer undersökningarnasfördelning på kliniker och stationer (1 §). Skriftligt utlåtande överrälispsykiatrisk undersökning skall avges inom viss i lagen angiven tid.Socialstyrelsen kan medge anstånd i särskilt fall (4 §), Bestämmelser finnsora förvaringen och behandlingen dels av häktade personer som skall undergårättspsykiatrisk undersökning, dels av sådana personer som enligt rättensbeslut skall överlämnas till sluten psykiatrisk vård eller vård ispecialsjukhus och beträffande vilka rätten förordnat att de skallvara häktade (7 och 7 a §§). Föreskrifter finns också om behandlingen avpersoner, som skulle vara på fri fot medan de undergår rättspsykiatriskundersökning men som enligt rättens beslut har tagits in på rättspsykiatriskklinik därför atl de ej inställt sig lUl undersökning (9 §), Beslut enligt 7 a§ kan meddelas av . Beslut rörande tillämpningen av 7 och9 §§ kan fattas av eller . Enligt2 § 17:o tionde och trettonde leden regeringsrättslagen avgör rege- 200 Kungl Maj:ts proposition nr 30 år1971 ringsrätten f, n. raål om häktads vård och behandling,raål om verkställande av straff eller annan brottspåföljd samt raål om anståndmed avgivande av utlåtande över rättspsykiatrisk undersökning. Med stöd avnämnda lagrum torde mål enligt 4, 7 eller 7 a § lagen ora rättspsykiatriskundersökning i brottmål prövas av regeringsrätten. Kommittén föreslår altkammarrätt skall pröva dels raål om beslut, som i särskilt fall meddelatsangående behandlingen av häktad eller den som anhåUits eller gripits för brotteller av annan anledning hålls i förvar tillfäUigt eller angåendeverkställighet av straff eller annan brottspåföljd, dels mål om anstånd medavgivande av utlåtande över rättspsykiatrisk undersökning i brottmål. Kommitténs förslag beträffande målen omanstånd med avgivande av utlåtande över rättspsykiatrisk undersökningtillstyrks av medicinalstyrelsen. Regeringsrättens ledamöter anser atl fråganom anstånd är en organisatorisk fråga och inte en rättsfråga, därför att den ärberoende av tillgången på läkarpersonal på sinnessjukvårdens område.Besvärsprövningen borde under dessa förhållanden ankomna på Kungl. Den enskilde har ett starkt intresseav alt rättspsykiatrisk undersökning utförs med största möjliga skyndsamhet.Från rättsskyddssynpunkt synes del vara av värde alt det ankomraer på domstolatt pröva besvär över socialstjTelsens beslut rörande anstånd med avgivande avutlåtande över sådan undersökning. Jag förordar därför att dessa mål skallavgöras av kammarrätt. Likaledes synes kammarrätt böra pröva besvär överkriminalvårdsstyrelsens beslut enligt 7 a § lagen om rätlspsykialriskundersökning i brottmål samt besvär över beslul för särskilda fall av kriminalvårdsstyrelseneller rörande tillämpningen av 7 och 9 §§ i lagen. Talan raotannal beslul av eller rörandetillämpningen av denna lag bör prövas av Kungl, Maj:t i statsrådet. Föreskrifter om den av mig förordade kompetensfördelningenhar tagits in i ändringsförslaget. Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1967:531) omtryggande av pensionsutfästelse m. m. Enligt 2 § 14:o sextonde ledetregeringsrätlslagen avgör regeringsrätten besvärsmål om tillsynsmyndighelensbeslut enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m, m. Undantag görs dockför mål om beslut rörande fråga som avses i 22 § sistnämnda lag. De undanlagnamålen angår ändring av innehållet i stiftelses stadgar och prövas i konselj.Undantaget bör ses mot den bakgrunden alt tillsynsmyndigheten kan underställaKungl, Maj:t sådant ärende, om tillsynsmyndigheten anser att ärendet är av denbeskaffenhet all del bör ankomma på Kungl, Maj:l att fatta beslut. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 201 Departementschefen.Anledning finns inte att i detta sararaanhang göra annan ändring i dennuvarande kompetensfördelningen beträffande mål enligt lagen om tryggande avpensionsutfästelse ra. m. än att de besvärsraål, sorn nu prövas avregeringsrätten, hänförs till kammarrätts kompetensområde. Bestämmelser om denav mig sålunda förordade kompetensfördelningen har lagits in iändringsförslaget. FörslagettiU lag om ändring i smittskyddslagen (1968: 231) Mål om ingripanden i särskilda fall med stöd av smittskyddslagenhandläggs f. n. i sista instans av regeringsrätten på grund av föreskriften i 2§ 16:o första ledet regeringsrätlslagen om alt regeringsrätten skall pröva målom meddelande i särskilda fall av tillslånd, förbud eller föreläggande enligtförfattningar och föreskrifter rörande den allmänna hälsovården.Regeringsrättens kompelens enligt denna föreskrift har i praxis (RÅ 1945 nol. S117) ansetts omfatta även andra ingripanden i särskilda fall på hälsovårdensområde. Här avsedda mål kan uppkomma på grund av bestämmelserna i 7, 10, 14, 15och 21 §§ smittskyddslagen. EnUgt 2 § 16:o sisla ledet regeringsrätlslagenankommer det vidare på regeringsrätten att pröva mål om ersättning enUgt 10 §smitlskyddslagen. Besvär över beslul enUgt smittskyddslagen av generellinnebörd prövas i sista hand av Kungl. Maj:l i statsrådet. Departementschefen.De raål sora nu handläggs i regeringsrällen är av den beskaffenhel att de äveni fortsättningen bör hänvisas lill prövning av administrativ domstol. En sådanordning överensslämraer också med vad som har föreslagits i fråga om likartademål på närbesläktade områden. Bestämmelser i enlighet härmed har lagits in iändringsförslaget. FörslagettiU lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Enligt miljöskyddslagen finns en särskild koncessionsnämnd som på ansökanav den som utövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet prövar om tillståndkan lämnas lill verksamhelen. Vidare kan Kungl. Maj:l uppdra åt länsslyrelsenatt pröva fråga om tillslånd beträffande visst slag av ärenden (9 och 17 §§).Om ansökan om tillstånd inte uppfyller vissa föreskrivna villkor i fråga ombl. a. innehållet, kan sökanden vid vite föreläggas alt avhjälpa bristen (13§). Uppdrag kan lämnas sakkunnig att verkställa särskild ulredning. På yrkandefastsläUs ersättning för utredningen (14 §). I tillståndsbeslul anges devillkor sora skall gälla (18 §). Maj:l efler underställning ellerbesvär lämnar tillstånd tUl miljöfarlig verksamhet, kan Kungl. Maj:t uppdra åtkoncessionsnämnden eller att fastställa närmare villkor förtillståndet (20 §). Under vissa i lagen närraare angivna omständigheter kanomprövning av tillstånd ske och nya viUkor Maj.ts proposition nr 1971 faslslällaseller t. o. ra. förbud mol fortsatt verksamhet meddelas (2325 och 27 §§).Tillsyn på området utövas av siatens naturvårdsverk och länsstyrelserna (38§). Länsslyrelsen kan, om tillslånd inte getts enligt lagen, meddelaföreläggande om sådant försiktighetsmått eller förbud som är uppenbart behövligtför alt lagens bestämmelser skall efterlevas. I fall då tillstånd föreliggerkan meddela brådskande föreskrift som är nödvändig till följd avsärskilda omständigheter. Om tillståndshavare åsidosätter villkor som harangetts i tillståndsbeslutel kan länsslyrelsen vidare förordna om rättelse påhans bekostnad eller förelägga honom att själv vidta rättelse. Sådanaförelägganden som har nämnts kan förenas med vite (40 §). Efterframslällning av kan koncessionsnämnden i fråga om vissmiljöfarlig verksamhei besluta om förbud eller meddela föreskrift omförsiktighetsmålt (41 §). har också bl. a. rätl alt som ettled i tillsynen vinna tillträde till fabrik eller annan anläggning saml altföreta undersökning inom anläggningen (42 §). Vill någon för att ulredaverkningarna av miljöfarlig verksamhei som ban utövar eller ämnar utöva företamätning eller annat undersökningsarbete på fastighel som annan äger ellerinnehar, kan föreskriva all tillträde till fastigheten skalllämnas . Behöver mätapparal eller liknande instrument utsättas,kan även föreskriva förbud vid vite alt rubba eller skadainstrumentet (51 §). Med stöd av 2 § 4:o försialedet regeringsrätlslagen avgör regeringsrällen besvär över beslut omersättning för särskild sakkunnigutredning enligt 14 § miljöskyddslagen. Pågrund av 2 § 17:o nionde ledet regeringsrätlslagen avgör regeringsrällenvidare besvär över vilesförbud enligt 51 § miljöskyddslagen, övriga beslutenligt miljöskyddslagen prövas i sisla hand av Kungl. Maj:t i statsrådet.Enligt föreskrift i 2 § l7:o nionde ledet regeringsrätlslagen gäller detlaäven belräffande vitesförelägganden enligt 13 och 40 §§ miljöskyddslagen. Lämplighetssynpunklerdominerar i hög grad ärendena enligt railjöskyddslagen. I överensstämraelsemed gällande rätt synes därför huvudregeln böra vara att beslut enligt lagenskall överprövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. Endast de besvärsärenden, som nufaller inom regeringsrättens kompetensområde, bör prövas av kammarrätt. Bestämmelserom den av mig sålunda förordade kompetensfördelningen har tagits in iändringsförslaget. 85.Förslaget till lag om ändring i jordhävdslagen (1969: 698) Har jordbruket på odlad jord lagls ned, kan enligt jordhävdslagenlantbruksnämnden förelägga innehavaren alt återställa hävden, om jorden ingår ibrukningsenhet, som är eller genom lekniskl och ekonomiskt rimliga åtgärderkan bli lämpad för rationell jordbruksdrift och som Kungl.Maj-.ts proposUion nr 1971 203 liderskada genom nedläggningen, eller om jorden med hänsyn lill läge, beskaffenhetoch övriga omständigheter befinns böra hållas i odlat skick för :ilt underlättabildandet av rationell brukningsenhet. I vissa fall skall föreläggandet riktasmot jordens ägare. Föreläggandena kan förenas med vite (3 §). Har föreläggandeom återställande av hävd meddelats, är staten i vissa fall skyldig all lösajorden, ora ägaren begär det. Yrkande ora inlösen skall vid äventyr av lalansförlust göras hos lantbruksnämnden inom viss angiven tid. Bifalls inteyrkandet, skall talan vid samma äventyr väckas genom stämning inora (5 §). kan beträffande odlad jord som omfattas av föreskrifternaom föreläggande förordna alt läkt av matjord inte får ske utan nämndenstillstånd (6 §).