prop · FU03115 · 1971-12-31 00:00:00 — Utan all därmed underskatta innebörden av det kommunalasjälvstyret kan sägas all slatsmaklerna har stort inflytande över och ansvarför de offentliga delseklorernas utgifler och inkomster och även över definansiella transaktionerna dem emellan. Därför är det i betydande utsträckningstatsmakterna, som avgör i vilken sektor de med en reform följande direktautgifterna skall faUa och vUken sektor som i någon bemärkelse skall svara förfinansieringen. Därmed kan hela den offentliga sektorn i viss mån uppfattassom elt instrument för statsmakternas ekonomisk-politiska intentioner. Mål kannås genom förändringar i variabler som statsmakterna kontrollerar, men somformellt är all hänföra lill en annan sektor än den statliga. Det kan därförvara missledande alt endast utifrån förändringar i statens budget draslutsatser om bl. a. den av slalsmaklema bedrivna ekonomiska politiken. Närdelsektorema konsolideras innebär della att transfereringarna dem emellanelimineras. Konsolideringens syfte är all beräkna den offentliga sektomsanspråk på reala resurser saml dess nellolransak-lioner med hushålls- och företagssektorerna.Den konsoliderade offentliga sektorns omslutning kan sägas antyda omfånget avde ekonomiska flöden som del offentliga direkt påverkar genom sin politik. ekonomiska resurser används direkt av det offentliga för produktion avvaror och framför allt tjänster. Andra medel återförs såsom transfereringartUl de privata sektorerna med mer eller mindre stark styrning i vad avser derasslutliga användning. Sektorns inkomslöverskoll, i bemärkelse av skillnadermellan totala inkomster och samtliga utgifter för konsumtion, realinvesteringoch icke finansiella transfereringar, be-näms finansiellt sparande. Denna postinnefattar finansiella Iransfere-lingar (utlåning m. samt eventuellt saldo. TabellVIU: 4. Den konsoliderade oifentliga sektoms inkomster och utgifter 19701971 53 350 12 990 14410 62 120 14 300 16 850 8 770 1310 2 440 30 750 23 170 1710 5 870 41260 10 870 4 400 3 050 20 1330 3 940 990 16,5 15,0 1,0 29,0 10,5 10,0 FinansieUt sparande (1 2) (7 200) (10 390) Anm.Delsektorema är inte fullständigt konsoliderade då det kan förutsättas att en delav de ofördelade transfereringama även återfinns bland övriga inkomster.Procenttalen är avrundade tUl hela resp. halva procent. Denkonsoliderade offentliga sektorns inkomster beräknas ha ökat med 12,5 o/o 1970medan tillväxten 1971 väntas bli betydligt snabbare eller 15,5 o/o. Utgifternaförutses öka med ca 12,5 o/o 1971 mot 11 o/o 1970. Sektorns utgifter förkonsumtions- och investeringsändamål beräknas ha ökat med 11 o/o 1970 och enobetydligt lägre lillväxllakl är alt vänla . Volymökningen av dessautgifter beräknas lill inemot 4,5 o/o 1970 mot drygt 3,5 o/o 1971. För1970 kan den offentliga sektorn beräknas ha tagit i anspråk något under 30 o/oav bmttonationalproduktens resurser. Bmltonalional-produktens tillväxt under1971 förutses nu komma att uppgå till ca 2,5 o/o och då den offentliga sektornunder fömtses öka sin direkta efterfrågan med drygt 3,5 o/o ivolym, dvs. i snabbare takt än bruttonationalprodukten tillväxer, kommer detoffentliga alt 1971 la i anspråk en något större andel av de tillgängligaresurserna än . Somovan nämnts går en del av den offentliga sektorns inkomster tillbaka till deprivata sektorerna. Dessa inkomslöverföringar är lill viss del komponenter isocialförsäkringsprogrammet och finansieras ibland med försäkringsteknisktberäknade avgifter från hushållen, medan andra överföringar är avsedda allbidra till en omfördelning mellan olika in-komstskikt. En mindre del avsektorns inkomster går som subventioner tillbaka lill förelagssektorn och kansåledes beräknas komma hushålls-sektorn tillgodo i form av lägre priser. siellatransfereringarna från den offentliga sektorn till hushåll och företag öka inågot snabbare takt 1971 än 1970, eller med 14 o/o mol 12,5 o/o. Schematiskt kan man sägaatt inemot 60 o/o av det offentiigas inkomster används för atl direktefterfråga reala tillgångar och all ungefär 1/3 av inkomsterna återförs tillde privata sektorema genom olika former av inkomslöverföringar. Den resterandedelen upptas av det finansiella sparandel. Det finansiella sparandetförstärktes med omkring 1,8 mUjarder kr. och kan beräknasförstärkas med så mycket som 3,2 mUjarder kr. Det bör dock starkt understrykasdels att man utgått från oförändrade löner för de statsanställda, dels att, somtidigare nämnts, kommunernas finansiella sparande, redovisat som saldot mellaninkomster och utgifler, måste betraktas som högst osäkert. Detär inte möjligt alt på grundval enbart av förändringar i budgetens saldo elleri det finansiella sparandel göra några fullständiga bedöraningar avstatsbudgetens verkningar på samhällsekonomin i sin helhet. En given förändringi budgetsaldot eller i del finansiella sparandet kan nämligen orsakas av etlstort anlal kombinationer av förändringar i budgetens delposter, där varjekombination kan ha sin karakteristiska effekt på samhällsekonomin. Det kandärför inle ulan reservationer hävdas all en överbalanserad budget verkarkontraktivt eller all en underbalanserad budget verkar expansivt på efterfrågani samhället. Än mindre kan det villkorslöst hävdas all en balanserad budgeteller en budget med oförändrat saldo skulle lämna efterfrågan opåverkad. Mankan nämligen föreställa sig förändringar i omfånget av statens verksamhet(vilken utgör en komponent av nationalprodukten), som försiggår vid ensamtidigt och beloppsmässigt lika stor ökning eller minskning av statensutgifler och inkomster, dvs. vid oförändrat budgetsaido. Härmed skulle enbudget som vidhålles i balans mycket väl kunna medverka lill en ökning ellerminskning av den samlade aktiviteten inom samhällsekonomin, även imderförutsättning all den förändring som sker av statens utgifter och inkomsterskulle ha en neutral inverkan på aklivilelen utanför den statliga sektorn. Det anförda exemplet kanuppfattas som ell specialfall av vad som mera allmänt gäller, nämligen attolika grupper av statliga utgifter och inkomster kan ha olika stark inverkan påaktiviteten i samhällsekonomin. I detla fall har ökningen av statens direktaefterfrågan på varor och tjänster, dvs. statens verksamhet, én totalt störreeffekt än den beloppsmässigt lika stora ökningen av de intäkter som dras in frånövriga Bil.1 Reviderad nationalbudget för 133 sektorerav samhällsekonomin låt vara all effekterna på de icke statliga sektorernahärmed tankes vara lika stora. En analys av budgetenseffekter bör därför i princip grundas på en uppdelning av utgifler ochinkomster i för ändamålet relevanta grupper. HärtUl kommer emellertid som enytterligare komplikation, alt varje uttalande om budgetens lotalekonomiskaeffekter blir beroende av vilken jämförelsenorm som väljs till den föreliggandebudgeten. I vissa försök att mäta budgetens konjunktureffekter synesjämförelsenormerna ha varit en tänkt budget i vUken staten bestämt dels attskattebetalarna under det undersökta årel skall betala lika många kronor iskatt som under jämförelseåret, dels atl varje statsutgift under del undersöktaåret skall vara lika stor som under jämförelseårel. Med denna jämförelsenormframstår hela budgelförändringen såsom förklarad av en viss budgetpolitik ellersnarare av atl en viss speciell budgetpolitik inte har förts. I en annanuppläggning av budgelanalysen har man emellertid sökt skilja ut deförändringar i budgeten som är etl utslag av medveten politik("åtgärd") från de förändringar i budgeten som kan förklaras såsomåterverkningar av den ekonomiska utvecklingen inom samhällsekonomin i övrigl(s. k. "automatik"). Med denna uppdelning uppfattas sådanaförändringar på budgetens inkomstsida som automatik, vilka vid etl oförändratskattesystem följer av skatteunderlagets utveckling, medan åtgärdsbeslämdainkornstförändringar endasl tänks innefatta sådana som direkt följer avskallesalsförändringar. En sådan indelning kanemellerlid leda till att den medvetna budgetpolitikens betydelse förstatsinkomsternas utveckling underskallas. All vidmakthålla en oförändradskallesats inför ell stigande skatteunderlag bör rimligen uppfattas som enmedveten åtgärd lika väl som ell beslut om en skatlesatsförändring. Med dennasyn på budgetpolitiken blir endast de inkomstförändringar, som följer av enopåräknad eUer oregelbunden utveckling av skatteunderlaget, att uppfatta somutslag av (omedveten) automatik. Då det förefallit svårt eller ogörligt atl påell objektivt sätt avgränsa de förändringar av skatteunderlaget som varit avsådan opåräknad eller oregelbunden beskaffenhet har man ibudgelanalyliska undersökningar i stor utsträckning nöjt sig med all endera tafasta på effekten av budgetens förändringar totalt sett (dvs. av automatik ochåtgärder) eller också alt söka renodla effekten av skallesalsförändringar och direktaulgiflsbeslul. I del närmast följande har valts alt i elt första steg beaktahela förändringen av budgetens inkomster och utgifter. Jämförelsenormen blirdärmed en budget, där inkomsternas belopp på etl eller annat sätt är låst viden oförändrad nivå. Skalle- ochavgiftssystemets konslraklion gör emellerlid all del offentligas inkomster ihög grad påverkas av förändringar i den samhällsekonomiska aktiviteten. Inkomstförändringar som är resultat av förändringari den samhällsekonomiska aktiviteten är, i varje fall lill den del de utgöreffekter av opåräknade eller oregelbundna förändringar, svåra alt uppfatta somutslag av medveten efterfrågestyrning från det offentliga. Som elt andra steggörs därför etl försök alt eliminera de automatiska förändringar i deloffentligas inkomster som beror på variationer i ekonomins tUlväxttakt. Nedanbeskrivs och tillämpas en förenklad modell, som avser all på elt överskådligtsätt sammanfatta effekterna på samhällsekonomin inle bara av statsbudgetensförändringar, ulan även av förändringar i en sammantagen offentlig sektorinnefattande staten, kommunerna, bostadsinvesteringama,socialförsäkringssystemet och investeringsfonderna, vilka tillsammans utgörbasen för finanspolitiken i vidaste bemärkelse. En naturlig följd av dennasyftning har varit all innehållet i staten och kommunerna fått vidgas tUl alläven avse statliga affärsverk och bolag saml kommunala bolag och stiftelser. TUlvägagångssättetär att förändringar i statens och kommunernas budgeter uppdelas i tvåhuvuddelar. Först beräknas förändringen i statens och kommunernas konsumtionoch investeringar, vilken kan sägas vara elt mått på den efterfrågan på realafaktorer som dessa utövar. Härutöver införs den grova approximationen att allaicke finansiella in- och utbetalningar i form av löneutbetalningar, varuinköp,transfereringar samt olika former av skatlemedelsindragningar har bortsettfrån leckenskillnader likvärdiga effekter på den icke offentligaefterfrågan, dvs. i huvudsak hushållens och förelagens efterfrågan. Slutsatsenblir då, all förändringen av statens och kommunernas utgifts-överskott (av delfinansiella sparandet) ger en föreställning om inverkan på de andra sektorernasefterfrågan. Bostadsbyggandethar, liksom stat och kommun, direkt effekt på efterfrågan på reala faktorer ochpåverkar dessutom resten av samhällsekonomin genom förändringar i sillnegativa finansiella sparande. När det gäller socialförsäkringssystemet ochinvesteringsfonderna är del närmast förändringen i deras finansiella sparande,som antyder deras inverkan på den privata sektorns efterfrågan. Förändringenav den statliga och kommunala verksamhetens saml bostadsinvesteringarnas volymger således elt mått på förändringen av den efterfrågan på reala faktorer somutgår från den sammantagna offentliga sektorn. Förändringen av den sammantagnaoffentliga sektorns finansiella sparande ger en viss föreställning om deninverkan som finanspolitiken i vidaste bemärkelse utövar på hushållens och förelagens,för efterfrågan på reala resurser, disponibla intäkter. Härefterhar de direkta effekterna av förändringar i verksamhetens volym inom deoffentliga sektorerna summerats med de indirekta effekter, som följer av dengenom flödesförskjulningar i det finansiella sparandet föranledda förändringenav de icke offentliga sektorernas 1 Reviderad nationalbudget för 135 Härvid har summariskt förutsatts alldessa båda slag av förändringar är likvärdiga med hänsyn till effekterna påaklivilelen i samhällsekonomin och såtillvida summerbara. Den inverkan somförmedlas via förändringar i de icke offentliga sektorernas intäkts-strömmardämpas visserligen genom sparandebortfall, "importläckage" etc. menhar å andra sidan kedjeeffekter. Här har presumerats atl man i dessa fall kaninsätta en multiplikator lika med 1. Delta innebär med andra ord, att enförändring av den sammantagna offentiiga sektorns utgiflsöverskoll fömtsattsåtföljas av en lika stor förändring av övriga sektorers efterfrågan på varoroch tjänster. Den sammanlagda inverkan på den totala efterfrågan har sålundasatts lika med summa förändring av offentlig real efterfrågan och via deloffentliga utgiftsöver-skotlel genererad efterfrågan. I modellen uppfattas sålunda ulgiflsöverskottet för densammantagna offentliga sektom som etl nettobidrag till övriga sektorersdisponibla inkomst. Bland dessa övriga sektorer ingår även utlandet. Den del avde offentliga utbetalningarna som tillfaller utiandet har självfallet ringaåterverkan på den inhemska efterfrågan. Delta har i princip beaktats men antaslikväl inte nämnvärt påverka kalkylerna. Del har nämligen förutsatts atlvariationerna lill år i de utländska betalningarnas omfattning ärbegränsade jämfört med Lilgiflsöverskollels förändringar. Effekten av budgetens förändringar erhålls som summan avförändringarna av det offentligas köp av varor och tjänster och, med negativtförtecken, förändringen i del finansiella sparandel, varvid båda termernaförses med en multiplikator av -f 1. Annorlunda uttryckt innebär della, alt enökning av del offentiigas utgifter för inköp av varor och tjänster, som inlesammankopplas med en motsvarande ökning av del offentligas intäkter och såledesmedför en lika stor förändring i negaliv riktning av sektorns finansiellasparande, kan ges en multiplika-loreffekl av -f 2. En ökning av det offentiigasinkomster, som inle sammankopplas med en motsvarande ökning av utgifterna ochföljaktligen medför en lika stor förändring i positiv riktning av detfinansiella sparandel, kan ges mulliplikaloreffeklen l.i Det återstår att i korthet beskriva del tekniskaförfaringssättet vid beräkning av budgeteffekter med hjälp av den här användamodellen. Först beräknas förändringen i statens, kommunernas och bostadsbyggandetsvolymmässiga direkta efterfrågan på reala resurser för konsumtions- ochinvesleringsändamål. De olika delseklorernas finansiella sparande framkommersom skillnaden mellan totala inkomster och samtliga utgifter för konsumtion,realinvestering och icke finansiella Irans- 1 Modellen kan uppfattas som en i vissa avseendenförenklad och schematisk version av en något mera komplicerad modell förberäkningar av budgeteffekter som har utarbetats av professor förOECDrs räkning (: »Fiscal Policy in seven countries 19551965», Paris1969). Denna modell relaterades relativt utförligt i den revideradenationalbudgeten . fereringar.När det gäller bostadssektorn kan dess investeringar i löpande priser tas somuttryck för sekloms finansiella sparande. Del fr. o. m. 1968 tillämpadesystemet för statlig bostadsfinansiering innebär dock all ägare av bostadshus,när vissa rekvisit är uppfyllda, även får låna för att betala på fastighelenbelöpande ränteutgifter. Bostadssektorns negativa finansiella sparande har avdenna anledning ökats något i negativ riktning utöver självainvesteringsbeloppet. Den sammantagna offentliga sekloms finansiella sparandede olika åren deflateras med bruttonationalproduktdeflatorn respektive år,varefter förändringarna mellan åren framräknals.i Förändringslalen för dennavariabel anses här utgöra elt mått på den indirekta efterfrågeeffekt som utgårfrån den offentliga sektorn. Därefter adderas den direkta och den indirektaefterfrågepåverkan saml ullrycks i procent av bruttonationalprodukten i 1959års priser respektive år. Även i övrigl har 1959 valls som bas för fastprisberäkningarna. Deresultat som erhålls när modellen appliceras på den sammantagna offentligasektorn och dess här använda delsektorer framgår i nedanstående uppställning,vilken även ger en uppfattning om de kalkylerade efterfrågeeffekter som utgårfrån de olika delsektorema. I diagram 1 återfinns en grafisk presentation avden efterfrågepåverkan som beräknas ulgå från den sammantagna offentligasektorn. Vid en jämförelse med samma diagram i den preliminäranationalbudgeten framgår att lolaleffekterna för såväl 1970 som 1971nu bedöms annorlunda. I huvudsak förklaras delta av de förändringar i statsinkomsternasutveckling som redovisades i avsnittet om staten. Det börtilläggas atl särskUda anlaganden om såväl kommunernas finansieUa sparande för1970 och 1971 som för löneökningar åt statsanställda medtagits ikalkylerna. använda modellen är förändringarna i den utvidgade offentliga sektomsfinansiella sparande en av variablerna som bestämmer de efterfrågeeffekter, somutgår från den offentliga sektorn. Till följd av skattesystemets konstruktionpåverkas det offentligas inkomster i hög grad av förändringar i aktiviteten isamhällsekonomin och det offentligas utgifter torde inte heller vara heltopåverkade därav. Förändringar i det finansiella sparandel som är resultat avförändringar i den samhällsekonomiska aktiviteten är, i varje fall till den delde utgör effekten av opåräknade eller oregelbundna förändringar, svåra alt uppfattasom något utslag av medveten efterfrågepåverkan utgående från det offentliga.Det kan därför vara av intresse att försöka konstruera 'Eftersom en förändring av den offentliga sektorns finansiella sparande närdetta går i negativ riktning, utgör ett bidrag till övriga sektorers disponiblainkomster, disponibla i den bemärkelsen att även indirekta skatter avräknats,skulle det ha varit konsekvent att deflatera motsvarande budgeteffekter med ennettoprisindex och ställa dem i relation till bruttonationalprodukten beräknadtill faktorkostnad i stället för marknadspris. En sådan justering skulleemeUertid inte ändra huvuddragen i de beräkningsresultat som erhållits. Bil.1 Reviderad nationalbudget för Diagram VIII: 1. Den offentliga sektoms kalkyleradeinverkan på samhällsekonomin 19611971 Procent av bruttonationalprodukten, 1959 ärs priser \ \ \\ 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 A = Den sammantagna offentiiga sektoms inverkan på densamlade efterfrågan. B = Den sammantagna offentliga sektoms inverkan på densamlade efter frågan då vissa automatiska effekter på det offentligas inkomstereliminerats. och tillämpa en serie över det finansiella sparandelsutveckling under anlagande om ett normaliserat realekonomiskt förlopp. Del syneshärvid rimligt alt ulgå från en lillväxl av bruttonationalprodukten motsvarandeden potentiella tillväxten. Utomordentligt sofistikerade resonemang kunde användasför alt nå fram till den potentiella tillväxten . Härhar emellerlid helt skönsmässigt valls alt anse alt den potentiella tillväxtenför perioden 19601964 ungefärligen motsvaras av den genomsnittiiga tillväxtenfrån 1958 till 1964. För tiden därefter har anlagils en årlig potentielltillväxt motsvarande den tUlväxt som uppnåddes 1965. I den månbruttonationalproduktens faktiska tillväxt avvikt från den potentiella, har endel av avvikelsen endera tillfallit det offentliga i form av skaller ellersocialförsäkringsavgifler eller alternativt bortfallit därifrån. Denna del kansägas utgöras av den totala marginella skatte- och avgiftskvolen. Del är synnerligensvårt att rekonstruera en hypotetisk marginell skattekvot somskulle ha rått just det årel. I stället har här valls alt på skillnaden mellanfaktisk och hypotetisk lillväxl applicera den konstaterandeskattekvoten (dvs. förhållandel mellan å ena sidan summan av skaller ochsocialförsäkringsavgifter samt bruttonationalprodukten å den andra). Effektenpå det finansiella sparandet av avvikelser från potentiell tUlväxt torde därmedunderskallas. Kalkyle-ringsmeloden kan emellerlid försvaras, om man anläggerdet betrak- -2,3 -0,1 -0,3 -1,0 -0,4 -0,2 -0,1 -0,3 -0,1 -0,1 -0,2 -0,3 -1,0 -0,7 -0,4 -0,4 -0,2 -0,9 -0,5 -0,2 -0,4 -1,3 lelsesälletall alla förändringar av den genomsnittliga skattekvoten utgör utslag avmedvetet handlande ("åtgärden" all låta skattekvoten stiga ellerfalla), även i sådana fall där de inträffar i samband med oväntade eller oregelbundnaförändringar av aktivitetsnivån och oavsett om de realiseras ulan atl någonförändring vidtas av gällande skalleregler. Med elt sådani betraktelsesätt kanen oförändrad skattekvot ge elt mått på skalleaulomaliken vid oväntade elleroregelbundna förändringar av aklivielsnivån i samhällsekonomin. Ävenvissa offentiiga utgifter influeras av aktivitetsnivån ochsyssel-sällningsnivån, exempelvis ulgiflerna för arbetsmarknadspolitiska ålgärder.Det verkligt svåra problemet, när del gäller utgifterna, består dock i allbedöma hur del offentliga skulle ha agerat vid en väsentligt annorlundainkomstsiluation. flertal olika, men i och för sig rimliga, hypoteser häromkan uppställas, men kan knappast någon anses vara sannolikareän någon annan. Än mindre kan någon oslridigl beläggas. Under sådanaomständigheter har det förefallit rimligt alt helt bortse från s. k.automatiska effekter på utgiftssidan av marginella förändringar iaktivitetsnivån. Del kan förmodas all del faktiska utslaget på det finansiellasparandel vid avvikelser från potentiell tillväxt härigenom tenderar atlöverskattas. Den troliga effekten går således i en riktning motsatt den somföljer av förenklingen på inkomstsidan. Denmetod som valts för alt beräkna del finansiella sparandel, vilket skulle haframkommil om lillväxllaklen hade motsvarat den potentiella, innebär sålundaall lill del faktiska finansiella sparandel har lagts till eller dragits ifråndet belopp som framkommer, när den faktiska årliga skattekvoten harapplicerats på skillnaden mellan den realiserade och '1 viss utsträckning kan emellertid förändringar av den genomsnittliga skattekvotentänkas ha sin grund i oväntade eUer oregelbundna förändringar avseende inteblott aktivitetsnivån utan även taklen i lönedeflatoms utveckling. 1 Revideradnationalbudget för 139 hypotetiskabrullonalionalprodukllillväxten respektive år. Detta hypotetiska finansiellasparande har ersatt det faktiska i modellen och en kurva utvisande det resultatsom då erhålls har inlagts i diagrammet. Som synes är del en mindre skillnadmellan de efterfrågeeffekter som de två kurvorna indikerar. Skillnaden kansägas vara ett tentativt mått på effekter av renodlad budgetautomatik, dvs. dendel av förändringen som kan återföras på oväntade eller oregelbundnaförändringar i beskattningens inkomslunderlag. Del är naturligt att de tvåkurvorna nära sammanfaller då den faktiska tillväxten i stort settmotsvarat den potentiella. Såsom också kan väntas går kurvorna isär (och kaneventuellt förbli på avstånd från varandra), när samhäUsekonomin övergår ifrånen situation med en lillväxl som nära motsvarar potentiell tillväxt, till enlillväxllakl som i ena eller andra riktningen påtagligt avviker från denpotentiella. var fallet bl. 1964 och 1969, vilket tydligt framgår idiagrammet. Kreditgivningen på den organiserade kredilmarknadenfortsatte alt minska , om än i något lägre takt än året innan. Totaltförmedlades 1970 krediter för . (tabell 1). innebär enminskning jämfört med om 1,2 mUjarder kr. Affärsbankernas totala kreditgivning har successivtavtagit . Den uppgick lill närmare 6 miljarder kr.men 1970 till endast 1,2 mUjarder kr. Minskningen 1969 berörde huvudsakligennäringslivet. minskade affärsbankernas innehav av statspapperkraftigt i samband med inlösen av förfallna lån. Utlåningen från AP-fonden har fortsatt atl expandera. Som framgår av tabell2 var kapitaltillväxten för AP-fonden avsevärt större än totalaav-giflsinflödel för samtliga i tabeUen redovisade år. Tabell IX: 1. Nettobelopp, mUj.