prop · FU03138 · 1971-12-31 00:00:00 — förordnande om hemlighållande upphör att gälla, skall handlingarnai patentärendet hållas tillgängliga för envar. omden i 22 § andra stycket PatL föreskrivna adertonmånaderstiden har gått ut. Hardenna tid inte gått ut men ansökningen godkänts för utläggning, skallansökningen utläggas och handlingarna offentliggöras sedan tryckningsavgift erlagtseller befrielse härifrån medgivits. För att ge sökandenmöjlighet att ansöka om patent på uppfinningen i utlandet som ansökanoffentliggörs här, har arbetsgrappen föreslagit att nämnden, i samband medbeslut om att uppfinningen inte längre skall vara hemlig, på sökandens begäranskall kunna förordna att handlingarna i patentärendet inte skaU offentiiggörasförrän . och granskningsnämndenhar framhållit att den föreslagna bestämmelsen innebär att nämnden under en ilagen inte närmare angiven och inte ens maximerad tid kan sätta patentlagensoffentlighetsregler ur kraft, fastän uppfinningen inte längre skall hållashemlig av hänsyn till försvarsintressen. Dessa remissmyndigheter har i ställetförordat att det i försvarsuppfinningslagen föreskrivs att handlingarna inteskall vara allmänt tillgängliga enligt 22 § PatL förrän efter viss i lagenbestämd tid, förslagsvis , med möjlighet för sökanden att begäraett tidigare offentliggörande. Jag delar arbetsgruppensuppfattning att det ibland kan föreligga ett behov av att, när förordnande omhemlighållande enligt försvarsuppfinningslagen upphör att gälla, uppskjuta patenthandlingarnasoffentliggörande enligt patentiagen. Om nämligen uppfinnaren inte hinneransöka om patent i utlandet, innan den svenska ansökan har offentliggjorts, kanhans ansökan i utiandet drabbas av nyhetshinder. Denna situation uppkommer, omförordnandet upphör att gälla sedan den i 22 § andra stycket PatL föreskrivna adertonmånaderstidengått ut. Har ansökningen godkänts för utläggning när förordnandet upphör attgälla eller godkänns den för utläggning därefter, kan detockså uppstå svårigheter för uppfinnaren att ansöka om patent i utlandet innanoffentliggörandet sker. För dessa fall bör därför erforderligt rådrum beredasuppfinnaren genom att offentliggörandet uppskjuts. I likhet med patentverketoch anser jag att en viss bestämd tidsfrist bör anges ilagen och jag biträder också förslaget att denna bestäms tUl tre månader.Eftersom bestämmelsen meddelas för att tiUgodose ett uppfinnarens intresse, sommåhända inte alltid föreligger, bör han ha möjlighet att begära attoffentliggörandet sker tidigare, I enlighet med dessaöverväganden föreskrivs i tredje punkten att när förordnandet om hemlighållandeupphör att gälla patentmyndigheten inte får hålla handlingarna i ärendettillgängliga förrän förflutit från den dag då förordnandetupphörde att gälla, såvida inte sökanden begär det. Paragrafeninnehåller bestämmelser om expropriation av svensk försvarsuppfinning. Denmotsvarar 12 § arbetsgrappens förslag och 7 § FufL, Såsom jag harberört (4.2) bör till skillnad från vad som gäUer någon bestämmelse inte tasin i lagen om rätt för staten att utnyttja uppfinning som inte avserkrigsmateriel. I övrigt överensstämmer förevarande paragraf idepartementsförslaget i huvudsak med gällande rätt, I överensstämmelse med vadsom angetts som föratsättning för hemlighållande av uppfinning föreskrivs dockatt expropriation får ske endast om uppfinningen är av "väsentlig"betydelse för försvaret. Enligt 7 § FufL gäller som föratsättning attuppfinningen skall vara av "särskild" betydelse för försvaret. Någonändring i sak är inte åsyftad. Paragrafen,som motsvarar 13 § i arbetsgruppens förslag, innehåller regler om ersättning. Igällande rätt finns motsvarande bestämmelser i 10 § första stycket FufL. Beträffandede allmänna överväganden som Ugger till grand för dessa bestämmelser hänvisas tUlvad jag har anfört i den allmänna motiveringen (4.10). Om förordnande avgranskningsnämnden att uppfinning skall hållas hemlig medför skada, skallenligt första stycket skälig ersättning härför utgå av allmänna medel.Bestämmelsen överensstämmer i sak med vad som gäller enligt 10 § förstastycket FufL, I sistnämnda lagrum talas emellertid om ersättning för"skada eller intrång". Bestämmelsen infördes genom 1942 årslagstiftning. Som motiv för att ersättning skall utgå inte bara för skada utanockså för intrång angavs, att det för uppfinnaren kan vara svårt attförebringa bevisning om den skada som förordnandet medför och att möjlighetdärför borde lämnas åt domstolarna att i det särskilda fallet bestämmaersättningen utifrån billighets-hänsyn (prop, 1942: 204 s, 36), har emeUertidgenom tillkomsten av (RB) införts en allmän regel om att domstolkan uppskatta en skada till skäligt belopp när full bevisning om skadan intealls eller endast med svårighet kan föras (35 kap, 5 § RB), Med hänsyn härtillanser jag det inte nödvändigt att "intrång" eller, som arbetsgrappenföreslagit, "olägenhet" särskilt nämns i lagtexten. Det är f. ö.önskvärt att bestämmelsen så långt möjligt överensstämmer med terminologin i 58§ PatL, som föreskriver att vid patentintrång skälig ersättning skaU utges för(utnyttjandet av uppfinningen och för) den ytterligare skada som intrångetmedfört. Som jag har sagt tidigare(4.5) kan rätt tiU ersättning tillkomma inte bara uppfinnaren eller hans rättsinnehavareutan också annan som lider skada på gmnd av beslutet om hemlighållande. Jagsyftar här på det falletatt en ansökan om patent på en icke hemlig uppfinning vilandeförklaras därföratt den kolliderar med en tidigare ingiven ansökan som vilandeförklarats enligtförsvarsuppfinningslagen. För det fallet att patent sedermera meddelas på denförst ingivna ansökan men inte på den senare ingivna, bör visserligen någonersättning inte utgå till sökanden i det senast anhängiggjorda ärendet. Dennekan inte anses ha åsamkats någon skada genom hemlighållandet av den förstingivna ansökan, eftersom han under alla förhållanden inte skulle ha fåttpatent på sin uppfinning och han inte bör försättas i bättre läge än ombeslutet om hemlighållande inte hade meddelats. Om däremot patent inte meddelaspå den först ingivna ansökan men däremot på den senare, kan ekonomisk förlustha uppkommit på grund av det dröjsmål med patentets meddelande som beslutet omhemlighållande medfört. Sökanden i det yngre ärendet kan t. ex. ha gått misteom licensavgifter. I sådant fall bör han vara berättigad till ersättning avallmänna medel. Som jag har nämnt torde emellertid kollisioner avdetta slag över huvud taget bli sällsynta och den situationen att patent intemeddelas med anledning av den först ingivna ansökningen men däremot på densenare måste med nödvändighet bli ännu mera sällsynt. Dennyssnämnda bestämmelsen i 10 § första stycket FufL avser också det fallet attbeslut om expropriation har meddelats. I likhet med arbetsgruppen anser jagatt en särskild ersättningsregel bör tas in i lagen för expropriationsfallen iförsta hand för att tydligt markera att ersättning i dessa faU skall utgå föräganderätten till uppfinningen eller för rätten att utnyttja denna. Vid sidanhärav kan det emellertid ibland bli aktuellt att också utge ren skadeersättningför skada t. ex. intrång i innehavarens rörelse som expropriationen medför.Även sådan skada bör medföra rätt till ersättning. Ienlighet med det anförda föreskrivs i andra stycket av förevarande paragraf,att om förordnande har meddelats om expropriation enligt 13 §, skäligersättning skall utgå för den rätt som förordnandet avser och för denytterligare skada som förordnandet medför. Somjag har nämnt tidigare (4.1) anser jag det inte möjligt att ange närmareriktlinjer för ersättningens bestämmande. Det är givet att det i många fall kanvara svårt att närmare uppskatta skadans storlek eller, när expropriation sker,att bedöma vad uppfinningen eller rätten till utnyttjande kan vara värd. Jagvill emellertid erinra om att ersättningen kan bestämmas i oUka omgångar ochför en tidsperiod i taget. Det kan ofta vara svårt att bedöma hur länge énuppfinning behöver hållas hemlig och i vilken omfattning den kommer attutnyttjas. Bestäms ersättningen från tid till annan torde därför möjligheternaöka att åstadkomma ett så materiellt riktigt resultat som möjligt. Itredje stycket som med vissa redaktionella ändringar motsvarar 10 § andrastycket FufL föreskrivs att är behö- rigdomstol i mål om ersättning enligt denna paragraf. Vidare hänvisas beträffandetingsrättens och hovrättens sammansättning i sådant mål till 66 och 67 §§ PatL. Paragrafen,som motsvarar 14 § första punkten arbetsgruppens förslag, innehåller eninledande bestämmelse om utländska försvarsuppfinningar. Den motsvaras igällande rätt närmast av 2 § första stycket FufL. Iparagrafen definieras utländsk försvarsuppfinning som annan försvarsuppfinningän svensk försvarsuppfinning. Som utländsk försvarsuppfinning anses alltsåvarje försvarsuppfinning som gjorts utomlands och vars innehavare inte är iSverige bosatt fysisk person eller svensk juridisk person. Ansökan om patent påen sådan uppfinning skall i likhet med vad som gäUer i fråga om svenskförsvarsuppfinning enligt förevarande paragraf underställas granskningsnämndenför prövning huruvida uppfinningen skall hållas hemlig. Bestämmelsen tordeinte kräva någon ytterligare kommentar. Idenna paragraf anges fömtsättningarna för hemlighållande av utländskförsvarsuppfinning. Paragrafen motsvarar delvis 14 § andra punktenarbetsgruppens förslag och har i gällande rätt viss motsvarighet i 1 § andrastycket och 2 § tredje stycket FufL. I enlighet med deöverväganden som jag har redovisat i den allmänna motiveringen (4.3) bör lageninnehålla bestämmelser som gör det möjligt att förordna att utiändskförsvarsuppfinning skall hållas hemlig i . I paragrafen behandlas tvåolika fall när sådant förordnande skall kunna meddelas. Som förutsättninghärför bör i båda fallen gälla att ansökan om patent på uppfinningen har gjortshär i riket och att uppfinningen är hemlig enligt lag i främmande stat. Någotpraktiskt behov av att hemlighålla andra uppfinningar än sådana som är föremålför patentansökan eller att hemlighålla uppfinningar som inte hålls hemliga i utlandetföreligger uppenbarligen inte. I första punkten behandlasdet fallet att patent på uppfinningen enligt överenskommelse mellan Sverigeoch den främmande stat, där uppfinningen hålls hemlig, får sökas här under fömtsättningatt den hålls hemlig också här i landet. För sådant fall föreskrivs att granskningsnämndenskall förordna att uppfinningen inte får offentiiggöras eller eljest obehörigenyppas. Någon sakprövning skall således inte ske i dessa fall. Somjag nämnde uppställs som krav för att uppfinningen skall hemlighållas attuppfinningen är hemlig enligt lag i främmande stat, Arbetsgrappen harföreslagit att som förutsättning skall anges att upp- tinningenär hemlig i ursprungslandet. Med "ursprangslandet" torde i dettasammanhang enligt vanligt språkbruk avses det land där uppfinningentillkommit, EnUgt min mening bör emellertid ett hemlighållande alltid ske häri landet, om uppfinningen är hemlig i en stat med vilken ingått ettavtal av nämnd art, oavsett om denna stat är att anse som"ursprungsland" i angiven mening. Det är t. ex. tänkbart att enuppfinnare i samband med forskning i annat land än hemlandet har gjort enuppfinning, som rent faktiskt aldrig röjts där, och att han vid återkomstentill hemlandet söker patent på uppfinningen. 1 ett sådant fall kan uppfinningenväl tänkas bli hemlighållen i hemlandet, och om har ett sekretessavtalbeträffande försvarsuppfinningar med det landet, måste uppfinningen kunnahemlighållas här även om den inte har formellt hemligstämplats i"ursprungslandet". Förevarande bestämmelser i departementsförslagethar utformats i enlighet med dessa överväganden. Enligt andra punkten kanförordnande 6m hemlighållande av utländsk försvarsuppfinning meddelas, även om särskUdöverenskommelse inte har träffats mellan och främmande stat, omnämligen uppfinningen är av väsentlig betydelse för försvaret. Bestämmelsenkan främst bli av betydelse för sådana fall då försvaret önskar inköpa krigsmaterielfrån ett land med vilket överenskommelse inte har träffats men vars regering isärskild ordning har lämnat tillstånd till att materiélen får exporteras hitunder förutsättning att uppfinningen hemlighålls här. Paragrafen, som motsvarar15 § arbetsgruppens förslag, innehåller bestämmelser om förfarandet då utländskförsvarsuppfinning upphör att vara hemlig i utiandet. Lagrummet saknarmotsvarighet i gällande rä«. Om utländskförsvarsuppfinning som skall hållas hemlig enligt 16 § departementsförslagetupphör att vara hemlig i vederbörande främmande stat, skall granskningsnämndenenligt förevarande paragraf upphäva förordnandet om hemlighållande, om intesärskilda skäl föreligger att uppfinningen alltjämt hålles hemlig. Beträffandemotiveringen för dessa bestämmelser hänvisas i första hand till vad jagtidigare har anfört (4.3). Jag vill emellertid här ytterligare framhålla atten föratsättning för paragrafens tillämpning givetvis är att nämnden får meddelandeom att sekretessen har hävts i utlandet. Detta torde inte, såsom arbetsgruppenföreslagit, behöva sägas uttryckligen. Genom överenskommelser med vederbörandemyndigheter i berörda främmande stater bör tillses att underrättelser lämnas omsekretessens hävande. Paragrafen,som motsvarar 16 § arbetsgruppens förslag, innehåller beträffande utiändskaförsvarsuppfinningar en hänvisning till vissa i det föregående givnabestämmelser om svenska försvarsuppfinningar. Den saknar direkt motsvarighet i FufLmen överensstämmer i sak med vad som f. n. gäller. Enligtarbetsgruppens förslag skall de bestämmelser som i departementsförslagettagits upp i 12 §, i 13 § såvitt avser expropriation av utnyttjanderätt, i 14§ andra stycket om ersättning vid sådan expropriation samt i 14 § tredjestycket om laga domstol genom en hänvisningsregel göras tillämpliga i fråga omutländsk försvarsuppfinning. I dessa delar kan jag biträda förslaget, I två hänseendenanser jag emellertid att hänvisningen bör göras mer omfattande än enligtarbetsgruppens förslag. Enligt sistnämnda förslagskall bestämmelsen om att Kungl. Maj:t skall kunna förordna att all rätt tilluppfinningen skall avstås till staten (13 § departementsförslaget) intetillämpas på utländska försvarsuppfinningar. Förslaget har inte närmaremotiverats. Denna fråga diskuterades i samband med att FufL reviderades år1962. Föredragande departementschefen uttalade därvid att han inte kunde biträdaett under remissbehandlingen framfört förslag om att befogenheten för statenatt expropriera all rätt till en försvarsuppfinning inte skulle avse utländsk uppfinning.Han framhöll emellertid att omständigheterna endast sällan torde vara sådanaatt denna befogenhet bör utnyttjas. För egen del ansluter jag mig till dessauttalanden och anser följaktligen att hänvisningen i förevarande paragraf ävenbör avse rätten att expropriera all rätt till en försvarsuppfinning. Jag villframhålla att ett sådant expro-priationsbeslut får anses vara territorielltbegränsat till och därför sakligt sett närmast innebära att statentillägger sig ensamrätt att utnyttja uppfinningen i . Görs 13 §departementsförslaget i enlighet härmed i sin helhet tillämplig på utländskförsvarsuppfinning, bör som en konsekvens härav också ersättningsbestämmelsen i14 § andra stycket göras tillämpUg utan inskränkning. Arbetsgruppenhar vidare föreslagit att innehavare av utländsk försvarsuppfinning inte skallha någon rätt till ersättning för skada som uppkommer genom att beslut omhemlighållande av uppfinningen meddelas. Eftersom en förutsättning för attförordnande om hemlighållande skall kunna meddelas enligt 16 §departementsförslaget är att uppfinningen redan är hemlig i främmande stat,torde ett sådant förordnande normalt inte medföra någon skada. Emellertidskall enligt föreskrift i 17 § departementsförslaget i undantagsfall kunnabeslutas att förordnandet skall bestå även sedan sekretessen hävts i den främmandestaten. Ett sådant beslut kan otvivelaktigt medföra skada. ligtmin mening saknas det anledning att i en sådan situation innehavaren av denutländska uppfinningen skall vara sämre ställd i ersättningshänseende äninnehavaren av en svensk försvarsuppfinning. Hänvisningen i förevarandeparagraf bör därför omfatta även 14 § första stycket departementsförslaget, Ienlighet med dessa överväganden föreskrivs i förevarande paragraf att bestämmelsernai 1214 §§ skall äga motsvarande tillämpning i fråga om utländskförsvarsuppfinning. Den motsvarar 17 och 18 §§ arbetsgruppensförslag och 11 och 12 §§ FufL. Enligtförevarande paragraf straffas den som bryter mot 4 § (förbud att offendiggöraeller eljest yppa svensk försvarsuppfinning) eller 10 § (förbud att ansöka ompatent på svensk försvarsuppfiiming i utiandet) eller mot förordnande enligt 6eller 16 § (förordnande om att svensk eller utiändskförsvarsuppfinning skall hållas hemlig) med böter eller fängelse i högst ettår, om inte gärningen är belagd med straff i . Bestämmelsen ärtillämplig inte bara på uppfinnaren eller den på vilken hans rätt har övergått.Får någon utomstående kännedom om uppfinningen och sprider kännedom om denna,kan även han straffas enligt denna bestämmelse. ParagrafeninnehåUer regler om skadestånd för uppsåtligt utnyttjande av hemligförsvarsuppfinning. Motsvarande bestämmelser finns inte vare sig iarbetsgruppens förslag eller i FufL. I enlighet med deöverväganden som jag har redovisat i den allmänna motiveringen (4.4) har idenna paragraf tagits in bestämmelser som syftar till att bereda uppfinnaren ihuvudsak samma skadeståndsskydd mot uppsåtligt utnyttjande av uppfinningenunder tiden innan patent meddelas som han skulle ha åtnjutit ompatentansökningen inte hade vilandeförklarats enligt försvarsuppfinningslagen.Bestämmelserna har utformats med 58 och 60 §§ PatL som förebild. Enligt 60 § PatLkan ersättning inte utgå för utnyttjande som sker före det att hand-Ungarna offentiiggjortsenligt 22 § PatL. Som utgångspunkt för skadeståndsrätten enligt denna paragrafbör därför gälla den tid då offentliggörandet skulle ha skett, om förordnandeom hemlighållande enligt försvarsuppfinningslagen inte meddelats. Omhandlingarna godkänts för utläggning före utgången av den i 22 § andra stycketPatL föreskrivna adertonmånaderstiden, torde dagen härför utgöra utgångspunkteftersom ansökningshandlingarna teoretiskt kunde ha utlagts . Eljestfår adertonmånaderstidens utgång utgöra utgångspunkten. Det är dock teoretiskttänkbart att uppfinnaren, fastän förordnande omhemlighållande meddelats enligt försvarsuppfinningslagen, framställer begäranom offentiiggörande före adertonmånaderstidens utgång enligt 22 § tredjestycket PatL. En sådan framställning kan givetvis inte bifallas men den dag dåsådan begäran framställdes utgör i sådant fall utgångspunkten för den tid undervilken rätt till skadestånd kan föreUgga enligt förevarande paragraf. Ienlighet med vad jag nu har anfört föreskrivs i första stycket att den somyrkesmässigt utnyttjar uppfinning, vara patent har sökts och som omfattas avförordnande enligt 6 eller 16 §, skall, i den mån patent meddelas påuppfinningen, utge ersättning för utnyttjandet och för den ytterligare skadasom utnyttjandet medfört, om han vid utnyttjandet hade vetskap ompatentansökningen. Ersättning skall dock utgå endast för utnyttjande som skerefter det att handlingarna tidigast skulle ha offentliggjorts enligt 22 § PatLom förordnande enligt 6 eller 16 § inte hade meddelats. Enligt andra stycketskall i fråga om preskription av talan reglerna i 58 § tredje stycket och 60 §andra stycket PatL äga motsvarande tillämpning. Paragrafen,som motsvarar 19 § arbetsgrappens förslag, innehåller en regel om att rätten kanförordna att mål om ansvar eller ersättning enligt lagen skall helt ellerdelvis handläggas inom stängda dörrar. Bestämmelsen överensstämmer i sak med 13§ första punkten FufL och torde inte kräva några ytterligare kommentarer. EnUgtdenna paragraf, som motsvarar 21 § arbetsgruppens förslag, föres talan motgranskningsnämndens beslut hos Konungen genom besvär. Motsvarandebestämmelser i 6 § FufL innehåller att besvär över beslutom fortsatt hemlighållande får föras hos Kungl. Maj:t utan begränsning tUl visstid. Jag delar arbetsgruppens uppfattning att något behov inte föreligger av enobegränsad besvärstid i dessa fall. enligt 8 §departementsförslaget när som helst begära att omprövar sittbeslut. Eftersom paragrafen i enlighet härmed inte innehåller föreskrift omobegränsad besvärstid följer av 12 § andra stycket förvaltningslagen attbesvärshandling skall ha inkommit från den dag klaganden fickdel av beslutet. Skyldighet för nämnden att delge beslutet med innehavaren avuppfinningen eller den vilken beslutet eljest rör bör tas in i instruktionenför nämnden. Dennya lagen bör träda i kraft , då lag upphör attgälla. Deti nya lagen föreskrivna förbudet mot offentliggörande av svenskförsvarsuppfinning bör avse även uppfinning som tUlkommit före den nya lagensikraftträdande. Om emellertid förbudet att offentliggöra uppfinningen harupphört enligt bestämmelserna i äldre lag, bör uppfinningen inte omfattas avförbudsbestämmelsen i den nya lagen. Jag anser dock till skillnad frånarbetsgruppen att någon uttrycklig regel härom inte behöver tas in iövergångsbestämmelserna. Haransökan om hemligt patent gjorts före den nya lagens ikraftträdande menansökan ännu inte slutligt avgjorts uppstår frågan om den gamla eller nya lagenbör tillämpas på ansökningen. Arbetsgruppen har utan närmare motiveringföreslagit att den gamla lagen skall tUlämpas. Med hänsyn till att ett av deviktigaste skälen för slopande av systemet med hemligt patent är att dettavisat sig vara förenat med nackdelar för uppfinnaren, vill jag emellertid föregen del förorda att den nya lagen tillämpas på sådana ansökningar. Med dennalösning vinns också den fördelen att tillämpningsområdet för den gamla lagenefter det att den nya lagen trätt i kraft minskas. Arbetsgrappenhar föreslagit en bestämmelse av innebörd att beslut om fortsatt hemlighållandeenligt 2 eller 3 § FufL skall vid tillämpning av den nya lagen anses meddelatenligt de motsvarande bestämmelserna i denna. Jag har tidigare föreslagit attdet i lagen skall anges att beslut om hemlighållande får meddelas bara omuppfinningen är av väsentlig betydelse för försvaret. Även om äldre lagtillämpats restriktivt innebär den nya lydelsen i varje fall formellt enskärpning av kravet på uppfinningens betydelse för försvaret. Vid sådant förhållandeblir det inte möjligt att anse beslut om hemlighållande enligt FufL såsommeddelade enligt den nya lagen. Har beslut om fortsatt hemlighållande meddelatsenligt den nu gällande lagen, bör emellertid beslutet bli bestående till dessgranskningsnämnden hunnit pröva om den nya lagens krav på uppfinningarshemlighållande är uppfyllda. Jag vill därför föreslå en bestämmelse av innebördatt äldre beslut om hemlighållande skall bestå i avbidan på att nämnden prövarbeslutets giltighet enligt den nya lagen. Om hemUgt patent meddelats enligt FufLbör patentet i och för sig fortsätta att vara hemligt också sedan den nya lagenhar trätt i kraft. Även beträffande uppfinning som omfattas av sådant patentbör emellertid pröva om förutsättningar finns att hålla självauppfinningen hemlig enligt den nya lagen. Föreligger inte sådanaförutsättningar, bör inte heller patentet fortsätta att vara hemligt. Dettorde vara onödigt att, såsom gäller enligt 9 § FufL, Kungl, Maj:t meddelarbeslut om sekretessens hä- 5 1971.1 saml. vandeutan detta bör i stället följa direkt av beslut om attuppfinningen inte längre skall vara hemlig, I överensstämmelse med 9 § andrapunkten FufL bör vidare gälla, att anteckning om patentet skall göras i detallmänna patentregistret samt kungörande och offentiiggörande i övrigt skeenligt 26 § PatL, när sekretessen har hävts. Denprövning av frågan om fortsatt hemlighållande enligt den nya lagen somgranskningsnämnden enligt det sagda skall göra bör äga rum så snart sommöjligt. för prövningen bör lämpligen bestämmas tUl den 30 juni1972,