prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — 95 § Det förbud mot surrogat- och kungörelsedelgivning,som paragrafen innehåUer, bör jämkas på grund av tillkomsten avförvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen. Förslaget till lag om ändnng i lagen (1962:381) omallmän försäkring Den av mig föreslagna förvaltningslagen gällerhandläggning av ärende hos förvaltningsmyndighet. Som jag har anföri under 1 §förslagel till förvaltningslag hänför jag även de allmänna försäkringskassornatill förvaltningsmyndighet. Förvaltningslagens bestämmelser blir således, medde begränsningar som lagen innehåller, tillämpliga i bl. a. de av kassornahandlagda ärendena enligt lagen om allraän försäkring (jfr vad som anförtsunder 3 och 17 §§ förvaltningslagen). 6§ Enligt andra stycket i denna paragraf skall beslutangående försäkrads placering i sjukpenningklass skriftligen delges denne. Eftertillkomsten av delgivningslagen bar termen "delges" en speciellinnebörd. Något krav på delgivning i den bemärkelse som avses idelgivningslagen lorde inte böra uppställas när det gäller meddelande omplacering i sjukpenningklass. Bestämmelserna i 18 § förvaltningslagen angåendeunderrättelse ora beslul synes vara tillräckliga. Jag föreslår därför att andrastycket i förevarande paragraf i lagen ora allmän försäkring utgår. Enligt andra stycket får styrelseledamot i allmänförsäkringskassa inte delta i behandling av fråga rörande avtal mellan honomoch kassan eller rörande hans försäkring eller hans rätt i övrigt enligt lagenom allmän försäkring. Han får inte heller delta i behandling av annan fråga, ivilken han har ett väsentligt intresse som kan vara stridande mot kassans. Vadsålunda är föreskrivet äger molsvarande tillämpning beträffande rällegång ellerannan talan mot styrelseledamot eller tredje man. övervägande skäl torde tala för att jävsbestämmelserna i 4och 5 §§ förvaltningslagen bör gälla för bl. a. styrelseledamöterna i allmänförsäkringskassa. Jag föreslår därför att nyssnämnda jävsföreskrifter i lagenora allmän försäkring utgår. KungL Maj:ts proposition nr 30 är 1971 627 22 § Enligt fjärde stycket skall beslul sora fattas i pensionsdelegationinnehålla de skäl på vilka avgörandet grundas, i den mån del inte befinnsobehövligt. Anlas förslaget till förvaltningslag, kan denna beslämmelse ulgå.Föreskrifterna i 17 § förvaltningslagen blir härigenom tillämpliga och de tordepassa även för nu ifrågavarande beslul. 13 § Enligt denna paragraf skall besvär ges in ellersändas in till besluts-myndigheten. Den omständigheten alt besvären har gettsin eller sänts in direkl till besvärsmyndighelen utgör dock ej hinder för allbesvären tas upp till prövning, om de koramit in före besvärstidens utgång.Efler samråd med chefen för föreslår jag att på grund av desärskilda förhållandena på förevarande område denna ordning behålls, fastän denavviker från den i 12 § förvaltningslagen föreskrivna. I anslutning till förvaltningslagenbör emeUertid vissa redaktionella jämkningar göras i förevarande paragraf. Pågrund av innehållet i 7 § förvaltningslagen bör inte ingivande och insändandeanges som de sätt på vilka en besvärshandling tillställs vederbörandemyndighet. Den omständigheten att allmän försäkringskassa av raig räknas soraförvaltningsmyndighet gör del vidare möjligt att ge paragrafen en merakortfattad lydelse än . a. kan tredje styckel utgå. Utan särskildföreskrift blir besvärstidsreglerna i 12 § förvaltningslagen lillärapliga vidbesvär över allmän försäkringskassas beslut. Förslaget till lag om ändring i namnlagen (1963: 521) 1 dennaparagraf finns bestämmelser om pastors handläggning av anmälningsärenden.Finner pastor gjord anmälan inte kunna tas upp, skall han med angivande avgrunden därför raeddela beslut att anmälningen ej föranleder anteckning ikyrkobok. Meddelas beslutet ej genast i anledning av muntlig anmälan eller äranmälningen skriftlig, skall han ofördröjligen om beslutet undenätla den somgjort anmälningen. I underrättelsen skall anges vad den som vill fullföljatalan mot beslutet har att iaktta. Antas förslaget till förvaltningslag, torde det varaobehövligt att i paragrafen ha bestämmelser om beslutsmotivering,underrättelse om beslut och besvärshänvisning. Beslämraelserna i 17 och 18 §§förvaltningslagen är tillräckliga. Maj:ts proposition nr 30 år1971 29 § Här anges bl. a. vera sora är besvärsberättigad.Denna bestämmelse blir också överflödig, om förslaget till förvaltningslagantas. Bestämmelsen överensstämmer nämligen i sak med 11 § förvaltningslagen. Sedan namnmyndigheten meddelat slutligt beslut iansökningsärende, skall myndigheten enUgl denna paragraf underrätta sökandenoch den som i behörig ordning framställt invändning mot ansökningen. Om talanfår föras mot beslulel, skall underrättelsen innehålla uppgift om skälen förbeslutet samt vad som skall iakttas vid fullföljd av talan. Anlas förslagel lill förvaltningslag, kan denna paragrafulgå. Den ersätts av bestämmelserna i 17 och 18 §§ förvaltningslagen, Enligt denna paragraf förs lalan mot slutligt beslut avnaranmyndighelen genom besvär hos palenl- och registreringsverkets besvärsavdelninginom en månad från beslutels dag. Den sålunda föreskrivna besvärsliden avvikeri fråga om både längden och utgångspunkten från den reglering som förslagettill förvaltningslag innehåller i 12 §. Några tungt vägande skäl för alt bibehålladen nuvarande specialregleringen i namnlagen torde inte föreligga. Jag förordardärför att förvaltningslagens bestäraraelser ora besvärstid görs tillämpligaockså i namnärenden. Den särskilda besvärstidsbestämmelsen i 35 § namnlagenbör därför ulgå. Förslaget till lag om ändring i statstjänstemannalagen(1965: 274) Enligt 24, 26 och 27 §§ stalstjänslemannalagen skall iärende om disciplinär bestraffning eller om avstängning eller omläkamndersökning sora avses i sislnämnda paragraf lillfälle beredas tjänstemannenall skriftligen eller, om han påfordrar det eller del annars anses lämpligt,muntligen uttala sig i ärendet. Han får därvid anlita biträde som raed hänsyntill red-barhel, insikter och lidigare verksarahet befinns läraplig föruppdraget. Antas förslaget till förvaltningslag, kan bestäraraelsernai 24 och 27 §§ statstjänstemannalagen ora rätt alt anlita biträde utgå.Föreskrifterna i 6 § förvaltningslagen är näraligen tUlämpliga. Bestämmelserna ora koramunikation i 24 §, till vilken 26 §hänvisar, och i 27 § torde böra samordnas med förvaltningslagen. Vad angårärenden om disciplinär bestraffning synes man i 24 § bara behöva ha kvar enregel av innehåll att om tjänstemannen påfordrar del, tillfälle skall beredasho- Maj.ts proposition nr 1971 629 nom alt vid muntligt förhör uttala sig i saken. I övrigiär föreskrifterna om kommunikation i 15 § förvaltningslagen tillräckliga.Beträffande ärenden om avstängning enligt 26 eller 27 § statstjänsleraannalagenoch om läkarundersökning enligt sistnämnda paragraf bör en motsvarande ordninggenomföras. Med hänsyn till all beslul om avstängning och ora läkarundersökning i raotsals till beslut om disciplinär bestraffning kan ha karaktären avbeslul under förfarandet, i vilket fall kommunikationsbeslämmelserna i 15 §förvaltningslagen inte är direkt tillämpliga, bör i 26 och 27 §§slalstjänslemannalagen föreskrivas all bestämmelserna i 15 § förvaltningslagenskall lillämpas även om beslul som sagls utgör etl beslut under ärendeshandläggning. I fråga om ärenden om avstängning enligt 26 eller 27 §statstjänstemannalagen och ora läkarundersökning enligt 27 § samma lag tordepå grund av ärendenas nalur inte blott kommunikationsbeslämmelserna i 15 §förvaltningslagen utan också bestämmelserna i 17 och 18 §§ förvaltningslagenböra genom särskild föreskrift göras lillärapliga också för det fall att beslutom avstängning eller om läkarundersökning har karaktären av beslut underförfarandet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:293) omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall Lagförslaget innehåller de ändringar som föranleds av delsförslaget tiU förvaltningslag, dels de ändringar i kommunallagsliftningen somträtt i kraft . 6§ I denna paragraf finns bl. a. bestämmelser om vem somär behörig atl utfärda vårdintyg. Medan erdigl sinnessjuklagen (1929: 321)gäUde att vårdattest inte fick utfärdas av den som till den sjuke stod i denskyldskap eller i det svågerlag, som utgör jäv mot domare, innehåUer den nuvarandelagen ingen molsvarande regel (jfr prop. 1966: 53 s. 175). Dejävsbestäraraelser som förslaget till förvaltningslag innehåller är tillämpligapå läkare i den offentUga sjukvårdsorganisationen. Däremot ärförvaltningslagens jävsregler inte lillärapliga på privatpraktiserande läkare.Anledning lorde emellertid inte finnas att i detta sammanhang uppställasträngare regler för läkarna i allmän tjänst än för andra läkare. Jag föreslårdärför, efler samråd med chefen för , att i 6 § förevarandelag föreskrivs att bestämmelserna i 4 och 5 §§ förvaltningslagen inte ägertilllämpning i ärende om utfärdande av vårdintyg. Härmed är inte sagt alt detär lämpligl att en läkare utfärdar vårdintyg beträffande en nära anhörig. Enläkare bör över huvud tagel helst avslå från alt utfärda vård- Maj.ts proposition nr 30 är1971 intyg om förhållandena är sådana att han kan misstänkasför bristande objektivitet. Detla gäller i lika mån läkare i allmän tjänsl ochannan läkare. Lämpligast torde vara atl läkaren fritt får ta ställning i dennafråga under beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet och utan attvara bunden av förvaltningslagens jävsbestämmelser. Det bör dock understrykasatt förvaltningslagens jävsregler koraraer att gälla för den läkare som fattardet avgörande beslutet i intagningsärendet. 22, 24, 26 och 32 §§ I 6 § förvaltningslagen föreskrivs att den som för talan iärende hos offentlig myndighei får anlita ombud eller biträde, låt vara altden som har ombud skall medverka personligen om myndigheten begär del. Visarombud eller biträde oskicklighet eller oförstånd eller är han annars olämplig,får myndigheten avvisa honom som orabud eller biträde i ärendet. I fråga omlalan mot myndighets beslul alt avvisa ombud eller biträde äger de bestämmelsersom gäller lalan mot myndighetens beslut i huvudsaken motsvarande tillämpning.Avsikten är alt nu angivna regler skaU gälla i ärenden enligt förevarande lag.För alt detta skall bli fallet måste de avvikande bestämmelser som finns ilagen utgå. I detta syfte föreslår jag, dels att 32 §, som handlar om rätt attanlita biträde i ärenden hos ulskrivningsnämnd och psykiatriska nämnden och omavvisning av biträde i sådana ärenden, upphävs, dels att i 26 § inte längre reglerastalan mot beslut, varigenom utskrivningsnämnd avvisat biträde, dels altbegränsningen i 22 § i rätlen alt föra talan mot ut-skrivningsnärands beslutpreciseras till att gälla beslut enligt nu ifrågavarande lag. Ett beslut omavvisning av ombud eller biträde blir då inte i något fall ett beslut enligtförevarande lag utan får alltid karaktären av etl beslut enligtförvaltningslagen. Bestämmelsema i 6 § förvaltningslagen blir på så sätlgenomgående tillämpliga i ärenden enligt lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall. Föreskriftema i 24 § andra stycket och 26 § andra stycketom besvärs ingivande bör utgå. Härigenom kommer bestämmelserna härom i 12 §förvaltningslagen alt gälla, vilket torde vara en lämplig ordning också pådetta oraråde. 34 och 34 a §§ I remissyttrande över arbetsgruppensförslag till förvaltningslag har psykiatriska nämnden förordat, alt någonkoramunikationsskyldighel inte skall gälla för ärenden enligt förevarande lag.Enligt nämndens mening föreligger det risk för att läkare, som anser sigskyldiga alt kommunicera joumalanleckningar o. d., knappar in påupplysningarna i journalen för alt neutralisera de skadeverkningar som de trorskall följa av att patienten får läsa journalanteckningama. Det ansesemellertid också tänkbart atl de beslutande utnyttjar de möjligheter tillsekretessbeläggning som lagen medger, I så fall KungLMaj.-ts proposition nr 30 dr 1971 631 fårregeln om kommunikation ringa betydelse. Nämnden frarahåller vidare att etlkommunikalionsförfarande verkar tyngande på ärendenas handläggning ochfördröjer avgörandena. Skyldigheten att motivera fattade beslut bör enligtnämndens uppfattning inte utsträckas utöver den skyldighet som finns alt vidde viktigaste besluten ange de i 1 § angivna förutsättningar på vilka beslutetgrundas. Införandet av en vidare motiveringsskyldighet skulle i allmänhet inteförbättra utan försämra förhållandet mellan patienterna och dem som haransvaret för deras omhändertagande. De särskildabestämmelserna i den av raig föreslagna förvaltningslagen äger inte tillämpningi samtliga ärenden hos offentlig förvaltningsmyndighet enUgl förevarande lag.Sålunda gäUer inte dessa bestämmelser i ärenden som ej innefattar sädanmyndighetsutövning mot enskild som avses i 3 § första siycketförvaltningslagen. Ärenden om utfärdande av vårdintyg faller därför utanförlillämpningsorarådet för dessa bestämmelser, även ora intyget utfärdas av enläkare som ingår i den offenlliga sjukvårdsorganisationen. De särskildabestämmelserna i den av raig förordade förvaltningslagen gäller inte heller iärende i första instans, när ärendet avser sjukvård och rayndighetens beslulinte kan överklagas genora besvär (3 § andra stycket 1 förvaltningslagen). Iövrigt är förvaltningslagens särskilda bestäraraelser tillämpliga i ärendenenligt förevarande lag hos läkare, ulskrivningsnämnd och psykiatriskanäranden. På grund av de vårdades tillstånd kan det emellertid i många fallvara olämpligt atl undantagslöst tillämpa förvaltningslagens särskilda bestämmelser.I fråga om kommunikationsskyldighelen är jag dock inte beredd atl föreslånågon specialregel. De begränsningar i rätten att ta del av föreliggandemalerial, vilka följer av 14 § och 15 § tredje styckel förvaltningslagen saml39 § andra slyckel sekrelesslagen, innefattar tillräckliga garanlier för attkommunikationen inte sker när det finns grundad anledning anta att genommaterialets utlämnande ändamålet med vården skulle motverkas. Omsocialstyrelsen tillställer de berörda läkarna behövlig information lorde detinte heller behöva befaras att läkarna på gnmd av förvaltningslagens tillkomstgör raindre utförliga journalanteckningar eller utlåtanden än . Pådenna väg torde del också vara raöjligt för att verka för enenhetlig praxis i fråga ora kommunikationsreglernas tillärapning i förevarandeärenden. Rent bandläggningsraässigt lorde inte heller alllför svårbemästradeproblem uppstå. När del gäller bestäraraelserna ora beslutsmotivering i 17 §förvaltningslagen synes det mig däreraot vara nödvändigt alt göra elt undantagi detla sararaanhang, därför atl näranda lagrum inte passar för ärenden enligtnu ifrågavarande lag. En möjlighet bör öppnas atl utelämna skälen för beslutetäven i andra fall än som tillåls enligt 17 § förvaltningslagen, om ändamåletmed vården annars skulle molverkas. Lagtekniskt torde detta kunna ske på detsättet att i förevarande lag införs under rubriken bestämmelser en nypara- Maj.ts proposUion nr 30 dr1971 graf, betecknad 34 a §, med en föreskrift i ämnet. Vadangår intagnings-besluten enligt 8 § vill jag tillägga atl de lorde börabetraktas som interimistiska beslut, som inte omfattas av förvaltningslagensbestämmelser om bl. a. beslutsmotivering. Utan hinder av vad sagts synes i fråga om läkaresbeslul enligt 8 eller 9 § eller varigenom ansökan ora utskrivning avslagitssamt i fråga ora motsvarande beslut av utskrivningsnämnd eller psykiatriskanämnden alltid böra krävas all beslutet anger de i 1 § angivna förutsättningarpå vilka beslutet grundas. Detta krav finns såvitt angår beslut avutskrivningsnämnd och psykiatriska nämnden (34 § tredje slyckel) men tordeböra utvidgas till att omfatta också läkares beslut. Den nuvarande bestämmelseni ämnet har med angiven ändring satts in som etl andra slycke i den av raigföreslagna nya paragrafen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1967: 940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda 2 och 14 §§ Ändringarna i dessa paragrafer föranleds av de ändringar ikommunallagsliftningen som har trätt i kraft och av altStockholms kommun från och med nämnda dag tillhör landstingskommun. I 14 § lagen angående omsorger ora vissa psykisktutvecklingsstörda (i det följande kallad omsorgslagen) regleras bl. a. fråganora vilka jävsregler som skall gälla för särskild styrelse för omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda, övervägande skäl synes tala för altkommunallagsjäven bör gälla för styrelsens ledamöter och andra som handläggerärenden hos styrelsen. Beslämraelserna i ämnet har formen av hänvisningar till48 § landslingslagen och 37 § kommunallagen. Förslaget innebär iöverensstämmelse raed vad jag har förordat vid behandlingen av 4 och 5 §§förvaltningslagen att ora exempelvis särskolchef, vårdchef eller överläkare,som innehar tjänst bos styrelse för omsorger om psykiskt utvecklingsstörda, ärföredragande i ett ärende hos styrelsen, kommunallagsjäven blir gällande förhonom i detta ärende. I de ärenden rörande enskilda personer, som närmare reglerasi omsorgslagen, fattas inte besluten av styrelsen för omsorger om psykisktutvecklingsstörda ulan en självständig beslutanderätt har i stället i storutsträckning tillagts angivna befattningshavare, bl. a. särskolchefen,vårdchefen och överläkare vid specialsjukhus. Samråd skall härvid ofta ske meden eller flera andra befattningshavare. ifrågavarande ärenden omfattas inteav de jävsbestämmelser som gäller för ärendena hos styrelsen för omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda. I ärendena hos nyssnämnda befattningshavare ärjävsföreskrifterna i 4 och 5 §§ förvaltningslagen till-lämpliga. KungL Maj:ts proposition nr 1971 633 Ingen ändring föreslås i de jävsbestämmelser sora f, n.gäller för ledaraöterna i dels beslulsnämnderna för psykisktutvecklingsstörda, dels psykiatriska nämnden. Detta innebär att förnärandledamötemas del i princip föreskrifterna i 4 kap. RB om jäv mot doraareäger tiUämpning. 20 § I linje med vad jag har föreslagit beträffandeärenden enligt lagen (1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall förordar jag att bestämmelserna i 6 § förvaltningslagen angåendeombud och biträde skall gälla i ärenden enligt omsorgslagen. För att deltaskall bli fallet föreslår jag, dels alt 20 § omsorgsiagen, som handlar om rättatl anlita biträde i ärenden hos utvecklingsstördaoch om avvisning av biträde i sådana ärenden, skall upphöra alt gälla, dels atli 47 § omsorgslagen inte längre regleras talan mot beslut, varigenorabeslutsnämnd avvisat biträde. föreslår jag att i 49 § omsorgslagenhänvisningen till 32 § lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissafall skall utgå. Jag vill i sammanhanget erinra om att jag harförordat att sistnäranda lagrum som bl, a. handlar om rätten alt anlitabiträde i ärenden hos psykiatriska näranden skall upphöra alt gälla. 22 § Enligt tredje siycket skall beslulsnämnds beslutinnehålla de skäl på vilka avgörandet grundas, i den mån det inte ärobehövligt. Någon molsvarande regel uppställs inte när de gäller andramyndigheters beslut enligt omsorgslagen, övervägande skäl synes tala för allförvaltningslagens bestämmelser om beslutsraolivering i princip görslillärapliga hos saratliga förvaltningsmyndigheter som handlägger ärendeneidigt omsorgslagen. Jag föreslår därför att tredje siycket i förevarandeparagraf skall ulgå. 46 och 47 §§ I 46 § sista stycket föreskrivs att vid sådan talan sorabehandlas i paragrafen besvären skall ges in till den som meddelat beslutet.En motsvarande beslämmelse finns i 47 § andra stycket. Dessa bestäraraelserbör utgå. Härigenom kommer bestämmelserna i 12 § förvaltningslagen ora besvärshandlingsingivande alt bli tillämpliga. Den i förvaltningslagen angivna ordningen syneslämpa sig även för ärenden enligt omsorgsiagen. Ändringen i 47 § första siycket har behandlats under 20 §, 48 § I paragrafen föreskrivs alt vissa angivna beslutoraedelbart länder till eftenättelse. Därjämte är föreskrivet att myndighei,som har alt pröva besvär, kan i avvaktan på sitt slutliga avgörande förbjudaeller avbryta 634 KungL Maj:ts proposition nr 30 är1971 verkstäUighet av beslut som har överklagats hosmyndigheten. Antas förslaget till förvaltningslag, blir sistnämnda bestämmelseöverflödig. I 13 § förvaltningslagen föreskrivs nämligen att myndighet, som haratt pröva besvär, kan i avvaktan på ärendets avgörande förordna att detöverklagade beslutet tiUs vidare inte skall gälla. 49 § Ändringen har berörts under 20 §, De särskilda bestämmelserna i förvaltningslagen gällerinte i alla ärenden hos förvaltningsrayndighet enligt omsorgslagen. De gällerendasl i den mån ett ärende innefattar sådan myndighetsutövning mot enskild somavses i 3 § första siycket förvaltningslagen. De tillämpas vidare inte i ärendeni första instans, när ärendet avser sjukvård och myndighetens beslut ej kanöverklagas genom besvär. Vissa av dem gäller inte när det är fråga om beslutunder förfarandet. I övrigt är förvaltningslagens särskilda bestämmelsergenomgående lillärapliga i ärenden enligt orasorgslagen vilka handläggs avförvaltningsmyndighet och inte omfattas av 2 § förvaltningslagen. a. efler den av mig föreslagna ändringen av 22 § omsorgslagen föreskriftema om beslutsmotivering i 17 § förvaltningslagen. Som förut nämnts har psykiatriska nämnden i sittremissyltrande över arbetsgruppens förslag tUl förvaltningslag förordat attvissa undantag, bl. a, avseende moliveringsskyldighelen, skall göras förärenden enligt lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Pågrund av nämndens ringa erfarenhet av tiUämpningenav omsorgslagen har nämnden ej kunnat uttala huruvida vad nämnden anfört gälleräven för ärenden enligt omsorgslagen, TiU viss del anser sig nämnden dock kunnasäga att så är fallet, nämligen i fråga om det klientel som inordnats underomsorgslagen men sora förut var att hänföra under lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall. Mot bakgrund av vad psykiatriska näranden anfört och mittställningstagande till frågan om beslutsmotivering i ärenden enligt lagen omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall föreslår jag att i ärendenenligt omsorgslagen möjlighet öppnas att utelämna skälen för beslutet även iandra fall än som tillåts enligt 17 § förvaltningslagen, om ändamålet medomsorgerna annars skulle motverkas. En bestämmelse härom har tagits in i förstastycket av förevarande paragraf. I linje med vad jag har förordat belräffande motsvarandebeslut enligt lagen om beredande av sluten psykiatrisk värd i vissa fall (34 a§ andra siycket) föreslår jag atl i förevarande paragraf föreskrivs, att ivårdchefs eller läkares beslut om inskrivning med stöd av 35 § omsorgslagen, imot- Maj:ts proposition nr 30 dr 1971 635 svarande beslut av ordförande i beslutsnämnd enligt 23 §första siycket samraa lag, i sådant beslut av vårdchef, föreståndare ellerläkare, sora innebär avslag på ansökan om slullig utskrivning av den sominskrivits med stöd av 35 § omsorgslagen, saml i beslutsnämnds och psykiatriskanämndens motsvarande beslul skall anges de i 35 § orasorgslagen angivnaförutsättningar på vilka beslutet grundas. Inrättningarsora avses i omsorgslagen kan drivas inte bara av det allmänna. Det förekommerockså enskilda institutioner för omsorger om psykiskt utvecklingsstörda och manhar atl räkna med att enskilda inrättningar av sådanl slag koramer alt finnaskvar under en lång följd av år. Till följd härav kan beslut som omtalas iomsorgslagen (se 41 och 44 §§) meddelas inte bara av offentlig myndighet utanäven av annan. Förvaltningslagen gäller emellertid endast i ärenden hosoffentlig förvaltningsmyndighet. När det är fråga om sådana ärenden somomnärans i omsorgslagen kräver dock rättssäkerheten atl samma förfarandereglergäller oberoende av vem som driver en inrättning för psykisktutvecklingsstörda. På grund härav föreslår jag alt i förevarande paragrafföreskrivs att förvaltningslagen skall äga motsvarande tillämpning i ärendenenligt omsorgslagen vilka rör någons vård i enskild inrättning.