prop · FU0360 · 1971-12-31 00:00:00 — Enförutsättning bör dock vara att besvären kommit in senast den 30 aprU åretefter taxeringsåret, dvs. den dag dä taxeringsintendentens besvärstid utgår.Den omständigheten att taxeringsintendenten lämnar sitt yttrande senare bör däreraotinle hindra all skatterätten ingår i sakprövning av besvären. handlingarnainte ger taxeringsintendenten anledning tillstyrka besvären helt eller delvisoch enligt hans utredning och bedöraning rält till besvär i särskild ordninginte föreligger, kan han yrka atl besvären avvisas. 1971: 60 88 tenförvissat sig om atl del saknas förutsättningar för prövning av besvären iextraordinär ordning; kan rätten meddela awisningsbeslut. Har rätlen en annanmening än taxeringsintendenten ora förutsältningarna för extraordinära besväroch har denne inte yttrat sig i sak, bör rätten normall begära sådani yttrande. Hartaxeringsintendenten endast yttrat sig i sakfrågan trots all besvären harkoramil in efler och har han därvid avstyrkt besvären, bör detvara rättens sak att utreda frågan om förutsättningar för prövning av besvärenföreligger enligt 99 §, dvs. om och när underrättelse om avvikelse fråndeklarationen korarait den skaltskyldige till hända och om underrättelseninnehåller vad sora föreskrivs i 69 §. Däremot bör det inte ankorama på rätlenatt ex officio undersöka om den skallskyldige har extraordinär besvärsrällenligt 100 §, om det inte uppenbarligen fraragår av handlingarna att sådan besvärsrällföreligger. Jag vill i anslulning härtill framhålla atl den omständigheten, atlrätten avvisat besvär på den grund all de inkommit efter , intebetager den skaltskyldige möjlighet all åter väcka frågan om sin taxering ochfå den prövad ora sådan särskild anledning föreligger sora anges i 100 §.Besvär enligt 100 § får anföras efter laxeringsåret och risken förrättsförluster på grund av omständighet sora avses i denna paragraf är därförsmå. Jagvill också erinra om all yrkanden från de skattskyldigas sida ofta utgörs avframställningar. Särskilt vanliga är framställningar ora avdrag för nedsatt skalteförraågaenligt 50 § 2 raora. andra och Iredje styckena koramunalskattelagen (1928: 370)och 9 § 2 mora. andra stycket förordningen (1947: 576) om statlig inkomstskatt.DyUka framstäUningar skall ha kommit in lill prövningsnämnden, dvs. i fraratidenskatterätten, året efler laxeringsåret. Sådana fatalietiderför frarasläll-ningar av olika slag bor gälla ovillkorligt. liden harförsuttits, skall rätten alltså avvisa framstäUningen. Sorajag redan har antytt brukar både karamarrätten och regeringsrätten prövaskallemål sora anhängiggjorts , om taxeringsintendenten ej gjort desertionsinvändning.De skäl sora jag har åberopat för en särskild ordning i skatterätt kaninte på sararaa sätt åberopas när det gäller prövningen i de högstainstanserna, och jag är inle beredd all förorda något avsteg från denföreslagna officialprövningsprincipen i dessa domstolar. 7792och 94 §§ GäUande bestämmelser och den nya lagstiftningen. Ifrågavarande paragraferstår under . Prövningsnämnderna skallersättas av skatterätter, och bestämmelser om dessa doraslolar finns, som tidigarenämnts, dels i lagen om skatterätt och länsrätt (prop. 1971: 14), dels iförslaget till förvaltningspro- Prop.1971: 60 89 cesslag(prop. 1971: 30). De bestämmelser som finns intagna i 7792 och 94 §§ har ihuvudsak sin motsvarighet i denna lagstiftning. Regeln om länsanvisningar i 93§ har i den redogörelsen föreslagits införd som ny 59 a §. Dennya lagstiftningen har en annan systematik och utformning än . Förvaltningsprocesslagen blir, sora fraragår av naranet, en raotsvarighetpå förvaltningsrättskipningens oraråde till . I vissutsträckning görs bestäraraelser i tillämpliga iförvaltningsprocessen. För att underlätta en jämförelse mellan bestäraraelsernai TF ora prövningsnärandemas verksarahet och deras närraasle motsvarighet i denya lagarna läranas här en kort redogörelse för bestämmelsernas huvudsakligainnehåll. 77§ TF reglerar del skriftliga förfarandet vid besvär, inhämtande av yttrandefrån taxeringsnämndens ordförande och skriftväxlingen mellan parterna. Reglerav raotsvarande slag finns i 8, 1013 och 18 §§ förvaltningsprocesslagen.Bestämmelserna i förvaltningsprocesslagen måste dock av naturliga skäl hållas imera allmänna ordalag. När t. ex. 77 § reglerar yttrande från taxeringsnämndensordförande, talar 13 § förvaltningsprocesslagen ora yttrande från förvallningsrayndighelsora tidigare beslutat i saken. Terminologin är också en annan. I stället för TF:sbegrepp "förklaring" som beteckning på en infordrad partsinlaga använderförvaltningsprocesslagen begreppet "svar". I78 § TF finns regler ora lid och plats för sammanträde, om hinder för ledamot atlinställa sig och ora föredragande i näranden. I 2 § lagen om skatterätt ochlänsrätt finns bestämraelser om sammanträdesort. Övriga bestämraelser i 78 §saknar raotsvarighet i lagen. Det förutsätts eraeUertid att Kungl. Maj:l skaU raeddelaföreskrifter av adrainistrativ natur. 79 § TF innehållerbestämmelser om vilka sora får närvara vid sammanträde med prövningsnämnd.Regeln är att saramanlräde sker inom stängda dörrar. gäller också muntligförhandling, men vid sådan kan den skaltskyldige enligt 82 § begära offentlighandläggning. Enligt förvaltningsprocesslagen gäller i princip motsatsen. 16 §denna lag hänvisar lill 5 kap. 15 och 9 §§ rältegångsbalken, där grundsatsenom domstolsförhandlingars offentlighet är fastslagen. Utöver vad som följer av5 kap. 1 § rältegångsbalken får rälten dock enligt 16 § förvaltningsprocesslagenförordna om handläggning inom stängda dörrar, om det behövs av hänsyn lillprivatlivets helgd eller enskilds behöriga ekonomiska intresse. Bestämmelsen i79 § andra stycket ora att taxeringsintendenl eller laxeringsfunklionar ivissa fall får vara närvarande vid prövningsnämnds sararaanträde för atl läranaupplysningar eller när taxeringsintendent inte är part saknar motsvarighet iden nya lagstiftningen. I8084 §§ TF finns bestämmelser om muntiig förhandling. Regler härom finns i 9 §andra och Iredje styckena saml 1417 §§ förvaltnings- 1971: 60 90 processlagen.Del bör nämnas att, till skUlnad från vad som gäller, enskild part enligt 15§ får tillerkännas ersättning av allmänna raedel för kostnad för resa ochuppehälle, om rätlen finner all han skäligen bör ersättas för sin inställelse.Bestämmelser om syn, vilket utredningsmedel inte är reglerat i TF, har tagilsin i 23 § förvaltningsprocesslagen. Lagens 25 § innehåUer bestämraelser om rältatl höra vittne eUer sakkunnig under ed eller försäkran, något somprövningsnämnden saknar befogenhet att göra. Prövningsnäranden får dock enligt81 § TF tUl muntiig förhandling kalla, utom parterna, även annan person sora äruppgiflsskyldig enligt TF. Jävsreglernai 85 § TF motsvaras av regeln i 41 § förvaltningsprocesslagen, som föreskriverall bestämmelserna i 4 kap. rältegångsbalken ora jäv raot domare gäller den somhandlägger raål enligt lagen. Enligt86 § TF får prövningsnämnd icke bestämma taxering till högre men väl till lägrebelopp än part yrkat. 1 29 § förvaltningsprocesslagen sägs att rättensavgörande ej får gå utöver vad sora yrkats i målet. det föreliggersärskilda skäl får dock rätten även utan yrkande besluta till del bättre förenskild, när del kan ske ulan raen för raotslående enskilt intresse. 87§ TF innehåller bestämmelser om beslutförhet och om beslut som kan fattas avordföranden ensam. Oraröstningsregel finns i 88 § TF. För skatterätt finns raotsvarandebestäraraelser i lagen om skatterätt och länsrätt. I 5 § denna lag regleras domförheten,i 6 § när ordföranden ensara får besluta och i 13 § hur omröstning skall ske. I 89 § TF finns entidsgräns för prövningsnämnden. Där föreskrivs all besvär av skatlskyldig ellerkommun, som inkommit under taxeringsåret, liksora besvär av taxeringsintendenlrörande sararaa års laxering, som inkommit före utgången av därpå följandeapril månad, skall vara avgjorda året efler taxeringsåret.Den nya lagstiftningen innehåller däremot inte någon liknande föreskrift. 90§ TF innehåller bestäraraelser om atl protokoll skall föras hos prövningsnämnd,hur protokoUet skall justeras och om vissa anteckningar i taxeringslängd. I förvaltningsprocesslagenfinns bestäraraelser endasl om protokoll vid muntiig förhandling i 17 §, sora närraastmotsvarar 83 § TF. Regelnom självrätlelse i 91 § TF har motsvarighet i 32 § förvaltningsprocesslagen. Enligt92 § TF skall underrättelse om prövningsnärandens beslut med angivande avskälen efter det nämndens protokoll justerats tUlställasparterna, taxeringsintendenten dock endast om beslutet gått eraot.Underrättelse skall delgivas skatlskyldig, ora del inte är känt att han ej kananträffas. Underrättelse skall innehålla upplysning om vad som skall iakttasvid besvär över beslutet. I 30 § förvaltningsprocesslagen föreskrivs atträttens avgörande av mål skall grundas på vad Prop.1971: 60 91 handlingarnainnehåller och vad i övrigl förekomrail i raålet. Av beslutet skall framgåvilka skäl som bestämt utgången. Den nya lagstiftningen innehåller inle någonregel om när domstols beslut skall tillställas part. 31 § näranda lagföreskriver i della hänseende endasl alt beslut, varigenom rälten avgör målet,skall tillställas part genom handling som fullständigt återger beslutet och skUjaktigraening, där sådan förekomrail. Beslutet skall dessutom innehåUa upplysning omvad den skall iaktta som vill anföra besvär över beslutet. 94 § TF slutligeninnehåller en regel ora alt Kungl. Maj:t äger raeddela närraare föreskrifterom prövningsnärands arbete. Bestäraraelser av samma innebörd finns i 14 § lagenora skatierätt och länsrätt. Landskontorsutredningenoch förslaget till lag om skatterätt. Bland de besläramelser omprövningsnämndernas verksamhet som saknar raotsvarighet i den föreslagna nyalagstiftningen märks regeln i 89 § om när prövningsnämnd skall avsluta sillarbete. I förslaget lill lag om skalleräll finns en sådan regel, baserad påförslag från landskontorsutredningen. Utredningen framhåller att den i 89 §stadgade tidsgränsen för prövningsnämndsarbetet vanligen leder liU en anhopningav besvärUga raål raot slutet av arbetsåret, fraraför allt månaderna raaj ochjuni. De ojämnheter i arbetet sora följer härav raedför organisatoriska ölägenheterav skilda slag. Tidsgränsen orsakar också att den lid, sora kan anslås lill skriflväxUngmellan parterna och lill prövning av målen, ofta blir otillräcklig med bristeri handläggningen av målet som en ofrånkomlig följd. Utredningen har övervägt omdel över huvud laget bör finnas någon lidsgräns för skatterätten raen stannarför en raodifiering av nuvarande bestämmelser. Nuvarande tidsgräns vid den 30juni behålls således enligt förslaget sora huvudregel, raen skallerällenföreslås få rält att uppskjuta avgörandet till , ora raålelsvidlyftighet eller andra särskilda förhållanden gör del nödvändigt för attutredningen och behandlingen skall bli betryggande. taxeringsintendentenfåll uppskov med alt utveckla sin talan, föreslås skatterätten också kunnaskjuta på handläggningen av målet till . förslag av länsskatterält i vissa fall skall fåuppskjuta avgörandet till tillstyrks av bl. a.statskontoret, kammarrätten, riksskattenämnden, länsstyrelserna i ,, , och , ,och lantbrukets skattedelegation. köpmannaförbundkan från sin verksamhet vitsorda behovet av en sådan utsträckning avarbetsåret. F. n. kommer, anför förbundet, alltför många mål upp i senarehälften av juni och avgörs trots atl utredningen på grund av tidsnöd inte ärtillfredsställande. Den föreslagna möjligheten till uppskov raed avgörandetbetecknas därför sora ell viktigt 1971: 60 92 stegi rättssäkerhetens intresse och anses raed stor sannolikhet komma alt minskaantalet besvär i kararaarrällen och regeringsrätten. Lantbruketsskattedelegalion anser all del i och för sig kan ifrågasättas, sorautredningen också gjorl, huruvida någon lidsgräns för avgörande av mål i skatierättskall förekomma. Delegationen delar emellertid utredningens mening atl det frånde skattskyldigas synpunkt i del stora flertalet skaltemål är angeläget all en domstolsinslansbeslut snabbt kan erhåUas. Delegationen förklarar sig således biträdautredningens förslag men frarahåller som elt starkt önskemål, all skatterättinte annat än i undanlagsfall medger anstånd för skatteverket atl avgebesvärsyrkande och ange grunden härför. Om så ej sker koramer sannolikt dennuvarande anhopningen av koraplicerade raål i raaj och juni att i ställetförskjutas lill septeraber och oktober. Kammarrätten och riksskattenämndenunderstryker också atl ändringen inle får innebära en allraän förskjutning avmålen. Riksskatlenäranden förklarar sig i likhet raed utredningen anse attnuvarande tidsgräns bör behållas som huvudregel. Länsstyrelseni ifrågasätter om inte de föreslagna reglerna fåll en väl snävutformning. Det framhåUs all en av nackdelarna med nuvarande tidsgräns är attarbetet på prövningsnämndens kansli blir mycket ojämnt fördelat. Denna ojärana arbelsfrekvensär från arbelseko-noraiska synpunkter till stort förfång, och del frarnstårdärför sora i hög grad önskvärt att raan vid en omorganisation skapar tiUräckligaförutsättningar för all nå en i liden någorlunda jämn arbetsfördelning. Överhuvud tagel synes en förskjutning böra liUåtas ora så anses angeläget medhänsyn lill arbetsläget i skatterätten. Etlpar reraissrayndigheter avstyrker förslagel om ändrad lidsgräns. Föreningenauktoriserade revisorer frarahåller, att del för de skattskyldiga innebärstora svårigheter all elt tidigare års laxering inte är avgjord ens vid lidenför överklagande av påföljande års taxering. i län avstyrker förslagel raed motivering alt strävandena bör gå ut på altalla raål i prövningsnäranden regelraässigl skall vara avgjorda inora viss tidfrån det de inkorarait. Departementschefen.Flertalet bestämmelser i om prövningsnämndernas verksarahet har sin raotsvarigheti förslaget till förvaltningsprocesslag (prop. 1971: 30) och lagen oraskatterätt och länsrätt. Den nya lagstiftningen ger också skallerällbefogenheter som prövningsnämnden saknar, såsom rätt atl höra vittne ochsakkunnig under ed eller försäkran och möjlighet atl bevUja part ersättningför kostnader för inställelse till muntlig förhandling. Vissabestäraraelser i TF ora förfarandet i prövningsnärand saknar emellertidmotsvarighet i den nya lagstiftningen. Det har därför undersökts omsärbestämmelser för laxeringsprocessen behövs och, i så fall, hur de börutformas. Förvaltningsprocesslagen äger tillämpning på rätt- Prop.1971: 60 93 a. skatterätt. För atl särskilda regler skall gälla för laxeringsprocessen,som är den ulan järaförelse raesl orafaltande inora förvaltningsrättskipningen,måste det uppenbarligen finnas alldeles speciella skäl. Därvid bör också uppmärksararaasatl skatterätten får elt raera vidsträckt korapelensoraråde än prövningsnäranden.Skatterätten avses ju komma att handlägga bl. a. mål enligt uppbörds- ochfolkbokföringsförordningarna. Det bör därför så långt sora raöjligt undvikas atlskatterätten får tillärapa skilda förfaranderegler vid handläggning av olika raållyper. När jag i del följande gårin på de bestäraraelser i TF ora prövningsnämndernas verksamhet som saknarmotsvarighet i den nya lagstiftningen, kommer jag inle all behandla avvikelseri fråga om lerrainologi eller andra olikheter av i huvudsak språklig natur. Jaguppehåller raig alltså endasl vid sådani sora innebär eller kan innebäraändringar i själva förfarandet i skatterätt järafört raed det nu lillärapadeförfarandet i prövningsnärand. Jag vill först beröra denav landskontorsutredningen behandlade frågan ora raan skall ha någon regel soraanger när skatterätt senast skall avgöra mål. Enligt 89 § avgöra raål och ärenden så snart ske kan. Besvär av skallskyldigeller komraun sora inkoramit under taxeringsåret och besvär av taxeringsinlendentsom inkorarait före utgången av april året efler laxeringsåret, skall avgörassenast året efter taxeringsåret. föreslårändring av innebörd atl skatterätten i särskilda fall skall få avgöra sådanamål året efter taxeringsåret. Förslaget har mottagitspositivt av remissinstanserna. Atlen doraslol skall avgöra mål så snart det kan ske uttrycker en självklargrundsals sora inle lorde behöva lagfästas. Någon bestäraraelse av dennainnebörd finns inle heller i förvaltningsprocesslagen, sora också saknar andraföreskrifter om när mål skall avgöras. Betydelsen av ell snabbi avgörande ärför övrigl i åtskilliga förvallningsmål större än i taxeringsprocessen, t. ex.i mål sora angår adrainistraliva frihelsberövanden och körkortsraål. Någraregler om när sådana raål skall avgöras finns dock inle i specialförfallningarnai fråga. I och för sig finns delvissa skäl sora lalar för atl skatterätten skall ha en lidsgräns för avgörandeav raål, frärast det förhållandet atl har sin taxering, och all raålrörande ell års laxering i raöjligasle raån bör avgöras innan prövningen av ellkoraraande års laxering aktualiseras. Sora landskontorsutredningen visar haremellertid bestämmelsen i 89 § lett till allvarliga olägenheter. Den medförsålunda ojämnheter i arbetsbördan till följd av alt svårbedömda raål i storutsträckning förskjuts liU raånadema raaj och juni. leder i sin lur tillbrister i utredningen och handläggningen av raålen. Jaghar förståelse för landskontorsulredningens förslag all visserligen 1971: 60 94 haen tidsgräns för skatterättens avgörande av raål men göra gränsen mer elastisk.Bestäramelsen i 89 § är emellertid atl uppfatta som en ordningsföreskrift. Orasålunda en prövningsnärand inle har raöjlighet atl avgöra mål inom den lid somanges i denna paragraf, saknar dess beslut inte fördenskull rättslig verkan.En motsvarande ordningsregel för skatterätt har enligt min mening inte sinplats i TF. I den mån utlr>'ck-1ig reglering härav anses nödvändig, bör dendärför ske i adrainistrativ ordning. Jagövergår nu till atl beröra vissa andra bestäraraelser i TF sora ej återfinns iden nya lagstiftningen. Enligt77 § TF skall yttrande över skatlskyldigs eller korarauns besvär inhäralas frånlaxeringsnärandens ordförande, när det inle fmnes överflödigt. Normall skall alltsåyttrande inhäralas, ora ordföranden väntas tillföra raålet något av värde ifråga ora fakta eller synpunkter på de uppskattningar eller värderingar sora koraraerunder bedöraning. Förvaltningsprocesslagen föreskriver i 13 § atl rälten skallinhärala yttrande från förvallningsrayndighel sora tidigare beslutat i saken,om det behövs. Bedömningen enligt förvaltningslagen blir således enligtordalagen en annan och mera restriktiv. I praktiken blir det dock knappastnågon skUlnad, eflersora en prövning redan nu raåste göras ora behovet av atthöra ordföranden. Praxis har i flera län också utvecklat sig därhän all raan raerasällan inhämtar yttrande från denne. Stundomförekoraraer del att taxeringsintendenten vill alt laxeringsnärandensordförande skall avge yttrande, t. ex. när denne äger person-och lokalkännedoraeller fackkunskap av betydelse för raålet. Taxeringsintendenten kan då inhäralasådani yttrande utan all behöva vända sig till skatterätten med en begäran härora(jfr 10 § förvaltningslagen). Skatterätten skall självfallet se till att raotparlenfår tillfäUe all beraöta vad taxeringsnämndens ordförande anfört. Taxeringsintendenlfår enligt 79 § andra stycket vara närvarande vid prövningsnämnds sammanträde,när del gäller handläggning av ärende i vilket han inte är part. Här åsyflasfrämst prövningsnämndens behandling av s. k. länsanvisningar. Fr. o. m.innevarande år komraer emellertid dessa anvisningar atl fastställas av riksskatteverketpå förslag av , och skallerätten kommer alltså inte all tabefallning raed denna uppgift. Med hänsyn härtill och lill alt bestäraraelsen iövrigl inte fyller någon väsentlig funktion kan den undvaras. Också i andrafall kan prövningsnäranden enligt 79 § kalla taxeringsinlendent, laxe-ringsnärandsordförandeeller annan ledaraot i taxeringsnärand för atl lärana upplysningar. Denna bestäraraelselorde sällan tiUärapas, och något behov av en raotsvarande regel förskatterätt finns inle. skatlerällen önskar särskilda upplysningar utöverdem sora fraragår av handlingarna i målet, bör dessa på vanligt sätt inhämtas genoraskriftiigt ytl- Prop.1971: 60 95 rande,som motparten får yttra sig över, eUer genoin muntiig förhandling. Prövningsnäranden fårenligt 81 § till rauntiig förhandling kalla inte bara part ulan också annanperson ora han är uppgiflsskyldig enligt TF. En uppgiftsskyldig kan föreläggasvid vite att komraa personligen, raen förhör under ed eller försäkran kan mlehållas. Enligt 25 § förslagel till förvaltningsprocesslag får däreraotförvaltningsdomstol hålla förhör raed vittne och sakkunnig under ed ellerförsäkran. Under förarbetena lill lagförslaget diskuterades om rätten alt hållaförhör skulle begränsas. Den deparleraenlsproraeraoriasora ligger till grund för lagförslaget (Ds Ju 1970: 11) innehåUer en bestäraraelsealt rälten, ora i lag eller annan författning särskilt föreskrivits omuppgiftsskyldighet, inte får höra någon raot hans vUja ora annat än del varorahan enligt föreskriften är uppgiflsskyldig. En liknande begränsning föreslås i proraeraorianbeträffande skyldigheten atl förete handling eller föreraål som åberopas tillbevis, s. k. edilionsplikl. I förvaltningsprocesslagen har emellertid inleföreskrivits någon sådan begränsning av vittnes- eUer edilionspliklen. I den raånsärreglering behövs på något oraråde, anses den böra flyta in i spe-cialförfallning. Möjligheten all höravittne under ed eller försäkran ger skallerällen ulredningsmöjUgheter som f. n.inle slår prövningsnäranden lill buds. Det är också angeläget all skatterätten liksoraövriga förvaltningsdorasto-lar inle ställs i sämre läge än de allraännadorastolarna i fråga ora att genora bevisning skapa klarhet i raålet och därraedförutsättningar för elt riktigt avgörande. En begränsning av vitlnespUklen avden art sora varit under övervägande under förarbetena till förvaltningsprocesslagenskulle uppenbarligen försvåra möjligheten all få målet allsidigt utrett.Bevisläget skulle i laxeringsprocessen bli skevt lill den skatlskyldiges förraån,eftersom frivilligt, icke uppgiftsskyldigl, vittne i praktiken endast lordeframträda för all hjälpa skallskyldig. Den omständigheten, alt skyldighetenatt lärana uppgifter till laxeringsrayndighelerna är begränsad enligt TF, kan inleanses utgöra ell tUlräckligt skäl alt behålla en raotsvarande begränsning ifråga om skyldigheten all vittna inför förvaltningsdomstol när förvaltningsrättskipningennu reformeras på elt genomgripande sätt. I likhet med vad anför isill yttrande över den nyssnäranda departeraentsproraeraorian anser jag altinför förvallningsdoraslol liksora inför allmän doraslol förhör i princip börkunna påkallas med envar angående sådani varom han inte författningsenligt ärförhindrad att uttala sig. Jag finner alltså inte anledning all förorda någonsärreglering med begränsad vittnes- eller edilionsplikl inora taxeringsprocessen. F.n. gäller all saramanlräde med prövningsnämnd håUs inom slängda dörrar. Detgäller enligt 82 § också muntlig förhandling, om inle skatlskyldig begär skall vara offentiig. 1971: 60 96 gerdäremot på principen om domstolsförhandlings offentlighet. Enligt 16 § dennalag skaU 5 kap. 15 och 9 §§ gäUa i tUl-lärapliga delar.Utöver vad sora följer av 5 kap. 1 § rältegångsbalken får rätlen dock förordna oraslängda dörrar, om det behövs med hänsyn till privatlivets helgd eller enskildsbehöriga ekonomiska intresse. I samband raed anmälan av förslaget lill förvaltningsprocesslagullalar föredragande departementschefen all den oraständighelen attoffentligheten får vika för sådana intressen i praktiken får antas leda tillatt rätten förordnar ora stängda dörrar i så gott sora varje skalleraål ellersocialt mål, när enskild part begär del. Enligt min mening torde raed hänsynhärtill någon särreglering av frågan när taxeringsraål skall handläggas inorastängda dörrar inle vara påkallad. Enligt 41 § förvaltningsprocesslagenskall bestämmelserna i 4 kap. ora jäv raot doraare gälla den sorahandlägger raål enligt lagen.