prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — Märkningsbesläraraelsernai livsraedelsstadga lar fraraför allt sikte på all konsuraenlen skallfå kännedora ora vilket livsraedel han köper, dess vikt eller volyra och verasora står för varans kvalitet. Däremot finns inle något generellt krav påupplysning om när livsmedlen lUlverkals eller förpackals eller vilkenhållbarhet de har. Bara i två specialfall har i stadgan föreskrivitsdalumraärkning av livsraedel, näraligen märkning av viss ost med ystningsdagen(49 §) och raärkning av inlagd salt sill och slröraming raed dagen förnedsallningen (69 §). Sedan början av 1950-lalelhar vissa fabrikanter och detaljhandlare på frivillig väg försett olikafärdigförpackade livsraedel raed datura-märkning, som anger omväxlandetillverknings- eller förpackningsdag eller sista rekommenderadeförsäljningsdag. Del är huvudsakligen fråga ora rajölk, charkuterivaror ochfärskt kött. Beträffande konsurations-rajölk har rajölkkomraitlé (SOU1960: 29) föreslagit att märkning raed sista försäljningsdag skalluttryckligen föreskrivas i livsraedelssladgan. Delta förslag har sedan dessfrivilligt tillämpats för större delen av den rajölk och grädde sora säljs lillkonsuraenterna. Av hänsyn lill bl. a. allraänhetens ökande krav på uppgifterora olika livsraedels hållbarhet och under intryck av all LSK år 1965offentiiggjort sina principiella synpunkter på sådan inforraation har denfrivilliga daturaraärkningen blivit allt vanligare. Därvid har särskilt tvåsyslem dominerat, nämligen dels uppgift ora den beräknade sistaförbrukningsdagen och dels ora den sista rekoraraenderade försäljningsdagen.Enligt en undersökning i Malraö av vissa färdigförpackadeköttvaror, char-kuleriprodukler, färdiglagade raalräller och salladerkonstaterade hälsovårdsnämnden där all 64 »/o av varorna försetts raed någonförra av daturaraärkning. Av de sålunda raärkta livsraedlen angavs på 65"/o uppgift ora sista förbrukningsdag och på 35 "/o sistaförsäljningsdag. Konsumenlemaskrav på bättre upplysning om livsmedlens hållbarhet är enligt LSK befogat avoUka skäl. Utvecklingen inora detaljhandeln från raanuell försäljning överdisk av varor i lös vikt lill självbe-Ijäningssyslera raed färdigförpackadelivsraedel har gjorl del svårare 1971: 61 85 förallraänhelen atl själv avgöra beskaffenheten av de varor som säljs. Eflersoraförpackningen oftast sker hos tillverkaren eller i särskildförpackningscentral, har också detaljhandelns personal fåll särare raöjlighetatt bedöraa livsraedlen. Livsraedelsbutikerna har i stor utsträckning koraraitall bara fungera som förmedlare av varor, vars kvalitet och hållbarhetpersonalen ofta inte känner tUl. Dessutom bidrar den nya förpackningstekniken,bl. a. vakuurapackning och djupfrysning, lill all skapa osäkerhet i fråga oralivsraedlens beskaffenhet. Även om de nuraera ofta genoraskinligaförpackningsraalerialen ger konsuraenlen raöjlighet atl se efler oralivsraedlen har elt från det normala avvikande utseende, behöver frånvaron avmärkbara förändringar inle betyda atl en vara är färsk och sund. Genora modernabehandlingsmetoder kan sålunda livsmedlens färg bibehållas så attkonsumenterna blir vilseledda om deras kvalitativa beskaffenhet och livslängd. Dessa förhållanden talarenligt LSK för alt raan bör införa något slags upplysningsskyldighetbeträffande hållbarheten hos färdigförpackade livsmedel. Syftet därmed börvara all lämna konsumenterna tillfredsställande anvisning om på vUket sätt debör förvara förpackningarna i hemrael och upplysning ora när livsraedlensenast bör förbrakas utan fara för att de undergått någon försäraring avväsentlig betydelse. LSK anser inte alt del använda begreppetdalumraärkning helt raotsvarar angivna syfte, eflersora del innebär alt uppgiftlämnas bara om ell visst datum beträffande livsraedlen och inle om derashållbarhet. Enligt LSK är det raera adekvat atl kalla upplysningsförfarandelhållbarhelsraärkning. Hållbarhelsraärkningen börenligt LSK i princip endast bli lUlärap-1ig på färdigförpackningar raedlivsmedel, sora är så ömtåliga och läll-förstörbara all de kan beräknas bliotjänliga tUl raänniskoföda efler . Den obligatoriskahållbarhetsmärkningen komraer därför som regel att endast gälla livsmedel somär färskvaror, t. ex. kött, charkuterivaror, fisk, vissa mejeriprodukter, ägg,färdiglagade raaträtter, bredda smörgåsar. Just färskvarorna utsätts för denstörsta risken av en så snabb försäraring all de blir konsumtionsodugliga ochdärigenora raedför hälsorisker. Varor sora håller sig längre än 30 dagarförsäraras vanligen långsararaare och blir otjänliga först efler den lidkonsuraentema i allraänhel brukar förvara dem heraraa. Elt avsteg från dennaprincip för hållbarhetsmärkningen föreslås i fråga om livsraedel sora kan blidirekt skadliga all förlära också efter en raånad, exempelvis konserverad fisksora kan orsaka allvarlig förgiftning (bo-lulisra) genora tUlväxt i fisken avvissa toxiner. Kravet på hållbarhelsraärkning i sådana fall bör eraeUertidgälla endast då ell livsraedel kan antas bli skadligt under sådan lid sora det uppenbarligenär avsett atl kunna förvaras (18 § första stycket). Föratt underlätta bedöraningen av ora ett livsraedel raåste håUbar- 1971: 61 86 hetsmärkasföreslår LSK alt livsmedelsslyrelsen får befogenhet att i särskilda fallfastställa om sådan märkning skall ske (20 §). Annars bör huvvidregeln vara attbedömningen av livsmedlens hållbarhet överläranas ål .förpackaren.Hållbarheten är sålunda beroende av en rad olika orasländigheier som baraförpackaren, vid behov i sararåd raed tillverkaren av livsmedlet, harmöjlighet all bedöraa, exerapelvis varans hygieniska lillslånd när denförpackas, vilka beredningsraetoder sora liU-lämpas, vilka konserveringsraedelsora används, vUken typ av förpackningsraalerial sora komraer i fråga osv. Närdel gäller importerade livsmedel, för vilka hållbarhelsmärkning blirtillämplig, kommer ansvaret för raärkningen all enligt förslaget lUl 14 § vUapå iraportören. LSK är raedvelen ora att del kan vara svårt att på förhandbestämma etl livsraedels hållbarhet. Del är därför inle riraligt alt kräva allhållbarhetstiden skall vara beräknad exakt . I stället bör håUbarhetenav säkerhetsskäl besläramas raed viss raarginal så all hänsyn las lilloförutsedda omständigheter. I praktiken kan raan också räkna raed allhållbarhelslidens utgång av tillverkaren eller den som eljest förpackarlivsmedlet komraer alt bestäraraas tiU en tidpunkt, när varan fortfarande kanantas ha kvar sin s. k. high qualily. Förall en hållbarhelsraärkning verkligen skall innebära en garanli för altlivsmedlet håller sig är del enligt LSK en grundläggandeförutsättning all livsraedlel förvaras på ell riktigt sätt. Med hänsyn bl. a.härtill föreslås all färdigförpackade livsmedel skall förses raed entiUfredsstäUande förvaringsanvisning (17 § första styckel 4). Även om en sådananvisning måste anses särskUt viktig i fråga om ömtåliga livsmedel anser LSKdel motiverat all föreskriften också gäller andra livsraedel för vilkaiakttagandet av en förvaringsanvisning kan vara av väsentlig betydelse förlivsmedlets hållbarhet, t. ex. halv- eller kylkonserver, djupfrysta livsmedel,vars hållbarhet i hög grad är beroende av det sätt varpå de förvaras. Deträcker inle raed att ange bara atl en vara skall förvaras t. ex. kaUl ellersvall. I stället raåste lämnas en preciserad leraperaturangivelse. Soraytterligare exerapel näraner LSK atl på förpackningar raed hårt bröd börupplysas om alt de skall förvaras torrt så all brödet inle mjuknar och all förpotatis anges alt den skall förvaras i mörker så alt den inle blir grön. Orautformningen av hållbarhelsraärkningen har LSK övervägt fyra alternativ,nämligen uppgift ora livsraedlels tUlverknings-dag, sista rekoraraenderadeförsäljningsdag, förpackningsdag eller sista beräknade förbmkningsdag. För attnå syftet med hållbarhetsmärk-ningen måste de tre första datumuppgifternakompletteras med upplysning om livsmedlets beräknade hållbarhetslid efler denangivna dagen. LSK har ansett uppgift ora lillverkningsdagen vara alllförosäker raed tanke på svårigheten all fastställa när vissa livsraedel såsomkött, mjölk, ägg och fisk skall anses vara tillverkade. 1971: 61 87 förpackasmånga livsraedel inle alltid i direkt anslulning till tillverkningen ulanlagras ofta längre eller kortare lid före förpackningen. Alt ange denrekoraraenderade sista försäljningsdagen har i stor orafallningpraktiserats friviUigt bl. a. för konsumtionsmjölk. Fördelen raed sådan uppgiftanses vara att Uvsraedelsbranschen inte vill garantera livsmedlens beskaffenhetlängre lid, eflersora raan inle vet hur konsuraenterna hanterar livsmedlen ihemmen efler försäljningen. Mol märkning med sista försäljningsdag kan enligtLSK invändas alt denna inle behöver vara bestämd utan kan anges med fleratidpunkter mellan förpackningsdag och den beräknade hållbarhetstidens utgång.Delta kan lätt utnyttjas i etl icke önskvärt konkurrenssyfte, varigenoraosäkerhet uppstår hos konsuraenterna om varans verkliga beskaffenhet. LSK anserpå gmnd av det anförda all varken uppgift om lillverk-ningsdag eller om sistaförsäljningsdag är lämplig som utgångspunkt för hållbarhetsmärkningen.Förpackningsdagen lorde däreraot alllid kunna raed säkerhet fastställas.Märkning med enbart förpackningsdag har på vissa håll ansetts kunna gekonsuraenlen god ledning för all bedöraa elt livsraedels hållbarhet. LSK anserriktigheten av denna uppfattning tveksam, eftersom få konsumenter torde kunnagöra en sådan bedöraning. Hållbarheten är ju beroende av flera okända faktorer,bl. a. i vilken kondition livsraedlel befann sig när del förpackades och oradel förpackats i oraedelbar anslulning till tillverkningen eller lagratsdessförinnan. Vidare finns av sararaa livsraedelslag skilda kvaliteter hosskUda producenter raed sinsemellan olika hållbarhetstider. Den enda informationuppgiften ora förpackningsdagen kan ge synes därför vara en ungefärligupplysning ora varans ålder. Dessa förhållanden gör enligt LSK all enbartförpackningsdagen inle kan anses vara tillräcklig för all konsuraenlen skallkunna avgöra elt livsraedels hållbarhet. För all nå syftet medhållbarhetsmärkningen måste därför alltid uppgift lämnas om livsmedletsberäknade hållbarhelstid efter förpackningsdagen. Konsumenten får sålundakombinera dessa två uppgifter för all få reda på när livsmedlet senast börförbmkas. Sistaförbrukningsdagen avser den dag då ell livsmedel, efler förvaring i obrutenförpackning enligt anvisningen, beräknas senast kunna förbrakas ulan fara förall del blivit otjänligt atl förlära. Denna märkning innefattar sålunda enanvisning ora livsraedlels hållbarhet och har därför den fördelen framförövriga alternativ all den med bara en uppgift utöver förvaringsanvisningen gerkonsumenten en direkt upplysning om vad han vill vela, nämligen hur längelivsmedlet beräknas hålla sig konsumlionsdugligl. Vissa argument har anförtsmol all låta hållbarhetsmärkningen avse sista förbrukningsdagen. a. harraan farhågor för all förpackaren måste ansvara för hållbarheten ulan atl velahur livsraedlel hanleras sedan han läranal del ifrån sig. Sararaabetänkligheter kan emellertid enligt LSK anföras mot övriga system. 1971: 61 88 eftersomi dessa fall uppgift också måste läranas ora den beräknade hållbarhetsliden.Förpackaren bör givetvis inte ansvara för hållbarheten, ora livsraedlel inleförvaras i överenssläraraelse med förpackarens förvaringsanvisning. För allförvaringsanvisningarna verkligen skall iakttas föreslår LSK därför att var ochen som yrkesraässigt hanterar livsraedel, t. ex. detaljhandlare ochdistributörer, är skyldig all rätta sig efler förvaringsanvisningen pålivsmedlet (25 § andra stycket). Sararaa skyldighet har av naturliga skäl intekunnat föreslås i fråga ora konsuraenterna. annat skäl mol märkning medsista förbrukningsdag är atl denna uppgift kan ge intryck av all vara alltförexakt. LSK anser dock inle någon skillnad finnas mellan all ange exempelvisförpackningsdagen jämte den beräknade hållbarhetstiden därefter och alt upplysaom den beräknade sista förbruknmgsdagen. Medhänsyn tUl den tveksamhet sora kan råda ora vilket systera sora passar bäst förhållbarhelsraärkningen har LSK funnit del lämpligt att låta förpackarna självafå välja. Sålunda föreslås atl märkningen skall utvisa antingen livsmedletsförpackningsdag jämte uppgift om dess beräknade hållbarhelstid efter den dageneller också enbart livsmedlets beräknade sista förbrukningsdag (18 § förstastyckel). Därvid bör uppmärksararaas alt den sora väljer all ange ändå är skyldig all efler anfordran kunna förete bevis omvarans förpackningsdag (19 § andra stycket). Livsmedelsrayndighelerna kan snabbareoch enklare bedöma rimligheten av den hållbarhelstid som uppgiften om sistaförbrukningsdag innebär, om de också kan få reda på utgångspunktenför hållbarhetsliden. LSKföreslår en viss möjlighet till inskränkning av valfriheten mellan raärkningraed förpackningsdag järate hållbarhelstid och med sista förbrukningsdag.Livsmedelsstyrelsen bör näraligen få rätt all för visst livsraedel föreskrivaall hållbarhelsraärkningen bara skall få ske enligt eltdera av de två systeraen(18 § andra stycket). Märkning raed sista förbrukningsdag kan tänkas bliutnyttjat i osunt konkurrenssyfte, t. ex. på sådant vis att sista förbmkningsdagenUgger alllför långt frara i tiden raed hänsyn till varans verkliga hållbarhet. LedamöternaEnglund och har i var sin reservation föreslagit att huvudregeln skallvara enbart etl systera raed uppgift ora livsraedlels förpackningsdag ochhållbarhelstid därefter. Endast ora synnerliga skäl finns börlivsraedelsslyrelsen få medge all märkning raed sista förbrukningsdag får ske. LSKunderstryker att hållbarhetsmärkningen måste ske i klartext och inte i kod.Kravet på klartext följer av alt föreskriven märkning skall ske på ettotvetydigt sätt (15 §). Vidare föreslås att uppgift ora förpackningsdag ochsista förbrukningsdag skall utvisa dag, månad och år (19 § första stycket).Anges hållbarhetstid skaU den uttryckas . Med hänsyn lill farhågornaför all uppgiften om sista för- 1971: 61 89 brukningsdagkan ge intryck atl vara alllför exakt och få konsumenterna att tro alt eltlivsraedel blir otjänligt oraedelbart efter den dagen, har LSK ansett atl raansom alternativ bör få använda mera flexibla uttryck som "bör förbrukas(senast eller före) den ...". Sådana uppgifter kan inte anses strida molkraven i 18 § första stycket, eftersom del där talas om den hållbarhelstid som"beräknas" för livsmedlet i fråga. Enligt LSK kan del i vissafall finnas fog för undanlag från hållbarhetsmärkningen. Livsraedelsslyrelsenföreslås få befogenhet all raedge undanlag också från de allraännainärkningsbeslära-raelserna, ora särskUda skäl finns (23 §). LSK erinrar oraall raärkning överhuvudtaget inte behöver ske av färdigförpackningar sora vägermindre än eller . Hållbarhelsraärkning föreslås ilill-lämpningskungörelsen inle skola behöva läranas för rajukl bröd. Delkonsumeras ju vanligen samraa dag sora del köps eller högst några dagardärefter. Inte heller fordras hållbarhelsraärkning för färska bär, frukter ochgrönsaker, om dessa är förpackade i helt genomskinligt material.Livsraedelsslyrelsen bör enligt LSK få avgöra ora andra undanlag behövergöras. LSK föreslår altutvidgning av hållbarhelsraärkningen skall kunna göras lUl andrafärdigförpackade livsraedel än de färskvaror med begränsad hållbarhet lUl 30dagar som omfattas av huvudregeln (18 § andra stycket). Exerapel på sådanalivsraedel, sora håller sig längre lid men ändå måste betraktas som ömtåliga,är djupfrysta varor och halv- eller kylkonserver. Dessa livsmedel tUlhör klartdet slags varor för vilka iakttagandet av förvaringsanvisning är av väsentligbetydelse för hållbarheten. Djupfrysta produkter måste dessutom för all hållasig lång lid förvaras vid djupf rysningsgränsen C eUer kallare. Eftersommånga hushåll inle har kylskåp eller frysboxar bör konsuraenterna få upplysningora de djupfrysta livsmedlens beräknade hållbarhet vid de olikaförvaringsraöjligheler som finns i hemmen. Därför föreslår LSK itillärapningskungörelsen att beträffande djupfrysta varor skall angeshållbarhetsliden efler konsumentens inköp vid förvaring dels i köldfack, delsi kylskåp och dels på annat sätt. Enligt LSK får hinder inleläggas i vägen för en frivillig hållbarhelsraärkning av livsraedel för vilkanågon sådan märkning inle är obligatorisk. Tvärtom är del önskvärt alt enhållbarhelsmärkning på frivillig väg genomförs i så stor utsträckning somraöjligl. För alt undvika den raångfald oUka och ofta otydliga syslem somhittills förekommit vid den nuvarande daluramärkningen föreslår emellertid LSK,all den frivilliga hållbarhetsmärkningen utförs enligt samraa syslem som denobligatoriska (18 § Iredje stycket). Eftersom del kan röra sig oraförhållandevis långvarigt hållbara varor, föreslår LSK all vid frivilligraärkning raed förpackningsdag hållbarhetstiden därefter skall få anges iveckor eller månader i släUel för antalet dagar (19 § 1971: 61 90 första stycket). Av sararaa skäl bör sistaförbrukningsdagen kunna anges raed exerapelvis uttrycket "bör förbrukasföre utgången av ". LSKföreslår atl den som försett livsraedelsförpackning raed förvaringsanvisningoch hållbarhelsraärkning också skall ha ansvaret för livsraedlels hållbarhet(24 §). Förutsättning härför bör naturligtvis vara atl livsmedlet förvaras iobruten förpackning enligt förvaringsanvisningen. Men garantin bör också gälla i fall då förpackningen brytsoch den allra närmaste liden därefter. Den föreslagna bestämmelsen utesluterinte tillärapning också av köplagens regler om säljarens ansvar för "feleller brist i godset". För atlsyftet raed håUbarhetsmärkningen helt skall uppnås föreslår LSK uttryckligtförbud raot saluhållande av livsraedel efler utgången av angiven hållbarhetslideller sista förbrukningsdag (47 § andra stycket). Inora Uvsraedelsbranschen haretl sådani förbud ansetts alllför långtgående. Hållbarhelsraärkningen utförsvanligen raed en viss raarginal och livsraedlen är därför oftast fullt tjänligai hygieniskt hänseende relativt efler den utsatta sistaförbrukningsdagen. Ett försäljningsförbud befaras få lill följd ökade kostnaderför vamrelurer. Förslag har därför fraraförls all varor sora passerat"daturagränsen" skall efler tillstånd av Uvsraedelsrayndighel fåsäljas lill lägre specialpriser. LSK är medveten om atl hållbarhetsmärkningen kan komma attutsätta både industrin, partihandeln och detaljhandeln för vissa påfrestningar.Branschen måste därför söka åstadkomma en noggrannare planering avvaruleveranserna, så att returer om möjligt kan undvikas och bättre balansuppnås mellan tiUförseln av livsmedel lill butikerna och derasförsäljningsvolym. LSK motsätter sig förslagel ora lillslånd att realiseralivsraedel efler sista förbrukningsdagen. Etl sådani förfarande skulle iväsentlig grad rubba konsuraenlernas förtroende för vederhäftigheten avhållbarhelsraärkningen. Realisation kan ju f. ö. ske någon dag före i ställetför efter den angivna hållbarhetstidens utgång. LSKföreslår inte något förbud raot oraförpackning eller o m-märkning av redanhållbarhetsmärkla livsmedel. Något hinder all ändra t. ex. uppgiften om sistaförbrukningsdag föreligger inle enligt LSK:s förslag. En säkerhet för atlomraärkning inle skall ske med felaktiga uppgifter innebär förslagel i 14 §andra stycket all ingen får märka ell livsraedel ulan raedgivande från den soraenligt 14 § första stycket är forraelll ansvarig för raärkningen, dvs. En detaljhandlare sora vill packa eller märka ora en vara raåstedärför alllid la kontakt raed den ursprunglige förpackaren och raed denne kommaöverens om eventuellt nya märkningsuppgifter. 1971: 61 91 Förslagen om hållbarhelsraärkning har väckt stort intressebland remissinstanserna och ingen erinran riktas i princip raot all tvingandebestämraelser införs. Den helt dorainerande uppfattningen i reraissyttrandena ärall håU-barhelsraärkningen skall ske bara efter ett enda system och inte enligttvå valfria systera som LSK föreslagit. Delade meningar råder emellertid omvUket system sora då skall tillämpas. Märkningmed enbart sista förbrukningsdag förordas av ell 30-lal reraissinstanser. understryker raycket starkt sora ellväsentligt konsumenlkrav all endast en metod för hållbarhetsmärkningen bör användas.Därvid har en majoritet av rådels ledaraöler funnit systemet raed sistaförbrukningsdag vara överlägset. Konsumenten behöver bara hålla räll på en endalidsangivelse. Liknande synpunkter anförs av pris- och kartellnämnden,reklamutredningen och LO. LO framhåller dessutom atl del är angeläget attockså livsmedel med en längre hållbarhelstid än förses med uppgift omsista ber'äknade förbrukningsdag. Även KFanser systemet raed sista förbrukningsdag vara all föredra urkonsuraenlsynpunkt. KF anser vidare atl uppgiflen ora hållbarhelstid kan blietl vUseledande konkurrensraedel. i frarahåller allallmänheten lätt kan förvillas av den raera detaljerade märkningen medförpackningsdag jämte uppgift om hållbarhetstiden därefter. Köpmannaförbundeterinrar ora all metoden att ange sista försäljningsdag tidigare var denvanligaste för daturaraärkning men förbundet har funnit atl uppgiflen om sistaförbrukningsdag i vissa avseenden är den för konsumenten viktigaste och raeslintressanta. Sedan LSK är 1965 offentliggjorde sitt principförslag ora märkningraed sista förbrukningsdag har man inora handeln också i stor utsträckningövergått till delta syslera för hållbarhelsraärkning. Erfarenheten härav frånhandeln och beträffande konsuraenlernas uppfattning har varit tillfredsställande.Mol denna bakgrund och då det är angelägel all endast elt enhetligt systemfaststäUs, tillstyrker förbundet att metoden raed sista förbrukningsdag skallvara den enda tUlärapliga. Liknande synpunkter fraraförs av ICA. Stockholmshandelskammare anser atl systerael raed sista förbrukningsdag är meständamålsenligt för förpackaren och ur konsumentens synvinkel mest överskådligtoch lättast atl förslå. Denna uppfattning delas av handelskammare,handelskamrarna i , och , handelskammaren för ochVästmanlands län saml och handelskammare. Prop.1971: 61 92 och utgår frånatl hinder inle möter mot all raärka produkter som har väsentligt längrehållbarhet än med enbart tillverknings- och förpackningsdag. ansluter sig till detla yttrande. Övriga remissinstanser som tillstyrker märkning raed sistaförbrukningsdag är Kemikontoret, MC, länsstyrelserna i , ,och , länsläkarna i och ,länsveterinärerna i saral , hälsovårdsnämndernai och , ochGrossistförbundet. Hållbarhelsraärkning raed angivande av förpackningsdagjämte hållbarhetstid därefter enligt ledaraötema och Lunds reservationtUlstyrks av ell 30-lal remissinstanser. Veterinärstyrelsen anser det vara av stor vikt från såvälkontroll- sora konsuraenlsynpunkt atl endasl elt hållbarhetsraärkningssysleratiUärapas och all uppgiflen ora förpackningsdagen då blir obligatorisk. Denkorapletlerande uppgiflen ora själva hållbarhetsliden bör, som alternativ tilluppgift om antalet dagar, få kunna anges med uttryck som "hållbai till den..." eller "bör förbrukas före den ...". Inom har fera ledaraöler reserveratsig raot raajorilelens förslag och frarahåller all risken raed all ange sistaförbrak-ningsdag är all konsuraenlen anaramar delta dalura sora under allaförhållanden giltigt och bortser från all del bygger på förutsättningen av rältförvaring. Enligt i har raärkning raedförpackningsdag jämte håUbarhelslid den fördelen ur konlrollsynpunkt atlhållbar-hetstidens skälighet lätt kan kontrolleras. Liknande synpunkter anförs av i länoch länsveterinären i . i anser att raärkningen raedendasl sista förbrukningsdag ger etl alltför exakt intryck och kan skapa enosäkerhetskänsla hos konsuraenlen och onödig irritation hos försäljaren. Husmodersförbundel hänvisar lUl de motiv reservantenEnglund anfört till förmån för raärkning raed uppgift ora förpackningsdagjärate hållbarhetslid. Detla systera är lika lätt atl använda både på de öratåligafärskvarorna och på andra raera hållbara varor sora koramer alt hållbarhelsraärkaspå frivillig väg, exerapelvis halvkonserver och djupfrysta varor.