prop · FU0340 · 1971-12-31 00:00:00 — Utredningen erinrar om att den svenske sortinnehavarens rätt inträder pånytt så snart det importerade materialet förökats. Detandra av de förfaranden som är förbehållet förädlaren eller hansrättsinnehavare är utbjudande till försäljning eller annat tillhandahållandeav växtmaterial av sorten för förökningsändamål. Användandeav förökningsmaterial av en skyddad sort faller i princip utanför ensamrätten.För ett särskilt fall har emellertid även själva användandet ansetts böraomfattas av ensamrätten. Här avses fall då upprepad användning avförökningsmaterial av en skyddad sort är nödvändig för att framställaförökningsmaterial av en annan sort. Fråga är om sådana fall, då produkten avett korsningsarbete inte är beständig och arbetet därför måste ständigtupprepas i varje generation för att den avsedda sor- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 39 Det enda f. n. kända exemplet på dylika sorter är de s. k.Fi-hybriderna. Det kan anmärkas attutredningen tagit upp frågan huruvida ensamrätten bör omfatta ytterligare enbefogenhet, nämligen att kontrollera export av material av en sort. Utredningenerinrar om att den som förvärvat förökningsmaterial av en skyddad sort ocksåär berättigad att utan sortinnehavarens tillstånd sälja materialet vidare,även till utlandet, och att en sådan åtgärd kan bli till förfång försortinnehavaren, i synnerhet om det gäller export till ett land, där han intehar och ej heller kan få rättsskydd för sin sort. Utredningen menar emellertidatt det förädlingsmaterial som kan komma i fråga för export huvudsakligen utgörsav sådant utsäde av lanthruksväxterna som plomberats såsom stamutsäde ellerbasutsäde. Över dessa plomberingsklasser har förädlaren kontroll ochbeträffande andra plomberingsklasser bör sortinnehavaren avtalsvägen kunnaförsäkra sig om att han får kontroll över exporten. Anledning har därför inteansetts föreligga att lägga även exporten under förädlarens ensamrätt. Slutligen föreslårutredningen i anslutning till konventionens artikel 5, moment 1 sista punktenen utsträckning av ensamrätten såvitt gäller prydnadsväxter. Enligt förslagetskall beträffande sådana växter ensamrätten även omfatta användandet av plantoroch delar av plantor, när det sker för yrkesmässig framställning avsnittblommor eller annat material för prydnadsändamål. I motiven framhålls attenligt den förut angivna huvudregeln ensamrätten beträffande prydnadsväxterskulle omfatta endast framställning av växtmaterial som avses skola avyttrassåsom föröknings-material. Utanför ensamrätten skulle således falla denförökning, som har till syfte att få fram snittblommor och annat växtmaterialför prydnadsändamål. Huvudregeln skulle emellertid enligt utredningen inte geförädlaren tillräckligt skydd. Prydnadsväxterna förökas nämligen oftast vegetativt.Plantor som sålts för prydnadsändamål kan alltså av köparen lätt användas förförökning. En handelsträdgård, som ämnar odla och till allmänheten säljasnittblommor av en skyddad sort, skulle därför i stället för att köpaförökningsmaterial från sortinnehavare eller dennes licenstagare kunna anskaffasådant material genom en försäljare av snittblommor. Risk skulle kunnaföreligga, att reproduktionen av prydnadsväxter väsentligen kunde komma utanförförädlarens kontroll. Den bestämmelse i ämnet som utredningen föreslår innebär,att under prydnadsväxtförädlarens kontroll läggs förutom enligt huvudregelnframställning av material för avsättning för förökningsändamål ävenframstäUning av material som skall användas såsom konsumtionsvara. Denföreslagna utvidgningen innebär däremot inte att under förädlarens kontroUkommer att ligga försäljningen av snittblommor som skall användas för prydnad. Ävenbeträffande potatisen har utredningen övervägt en utvidgning av Maj:ts proposition nr 1971 huvudregelnliknande den som skett i fråga om prydnadsväxterna. Utredningen har emellertidansett att risken för att en potatisodlare skall kringgå en sortinnehavareskontroll genom att som förökningsmaterial använda konsumtionsvara f. n. är såringa att något särskilt skydd häremot inte är påkallat. Närväxtförädlarrätt förklaras avse den av förädlaren framställda sorten innebärdetta enligt utredningen inte att rätten är begränsad till sådant växtmaterialsom direkt härstammar från den ursprungliga förädlingsprodukten. Rätten omfattarsorten i dess helhet. Den gäller alltså allt växtmaterial vilket i enlighetmed de kriterier som inom förevarande område gäller för avgränsning av olikasorter från varandra är att hänföra till den nya sorten. Den omfattar sådantmaterial oavsett varifrån detta härrör. Utredningenframhåller att om den föreslagna bgränsningen av ensamrätten skullevisa sig alltför snäv för viss eller vissa växtarter frågan om skyddets omfångfår tas upp på nytt. En utvidgning kan tänkas vara erforderlig om det t. ex.visar sig, att förädlaren inte kan få skälig ersättning enbart på det materialav en sort som är underkastat hans kontroll. Växtförädlarrättensgiltighetstid har i förslaget fastställts till för de växtslag, för vilkakonventionen kräver så lång sk3'ddstid, och till för övriga växtslag.Tiden skall räknas från det kalenderår, då ansökningen om växtförädlarrättbeviljades. Detta har i lagförslaget uttryckts så att rätten kan upprätthållasintill dess eller, såvitt gäller fruktträd, skogsträd, prydnadsträd ochvin, förflutit från det år då ansökningen om växtförädlarrätt beviljades. Emellertidbör, framhåller utredningen, en betydligt längre skyddstid än den fastställdaminimitiden gälla för vissa växtsläkten och växtarter. Skyddstiden bör vara sålång att förädlaren blir i slånd att under normala förhållanden få igen sinainitialkostnader och därjämte en skälig vinst av sitt förädlingsarbete. Å andrasidan bör den inte vara längre än som ka:t bedömas nödvändigt för detta syfte.För sorter av en växtart som snabbi kan förökas och marknadsföras och för vilkaen efterfrågan lätt kan skapas behövs en kortare skyddstid än för sorter somförökas långsammare och vanligen tar för att bli populära hos odlarna.För exempelvis en rosensort behövs följaktligen i aUmänhet inte så långskyddstid som för en äppelsort. Dådet enligt utredningen inte går att bedöma vilka skyddstider sombör gälla i här avsedda fall föreslås att Kungl. Maj :t får befogenhet attförordna att i fråga om visst växtsläkte eller viss växtart skall gälla längreskyddstid än minimitiden. Vid fastställandet av skydds- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 41 tidenslängd torde böra beaktas att denna i allmänhet bör överensstämma med den somföreskrivits i de länder som anslutit sig till konventionen. 1 anslutninghärtiU föreslår utredningen i förslaget till tillämpningskungörelse utan attdock lämna några upplysningar om skyddstiderna i andra länder attväxtförädlarrätt skall kunna upprätthållas i fråga om fruktträd och derasgrundstammar, vin, prydnadsträd och potatis under samt beträffande övrigaväxtarter under från det kalenderår då ansökningen om växtförädlarrättbeviljades. 4.6Registreringssystemet m. m. Utredningenföreslår under hänvisning bl. a. till grundsatsen i artikel 7 avkonventionen att skydd beviljas först efter en av det allmänna företagenundersökning av den nya sorten att växtförädlarrätt förvärvas genomregistrering hos myndighet. uppgifter nämner utredningen främst dem som hardirekt samband med själva registreringsförfarandet. Om anslutning sker tillkonventionen tillkommer uppgifter i anslutning till det internationellasamarbetet, såsom att hålla växtunionens sekretariat underrättat om inkomnaansökningar och fattade beslut. Vidare bör åt registreringsmyndigheten uppdrasatt i samråd med statens pris- och kartellnämnd och näringsfrihetsombudsmannenövervaka marknadsföringen av utsäde. Slutligen bör myndigheten vara skyldig atttill domstol avge yttranden i ärenden angående tvångslicens. Utredningenföreslår att registrerings-myndigheten utformas som en nämnd, kallad statensväxtsortnämnd, som ersätter originalutsädesnämnden och tillförs de ärenden somdenna haft hand om. Beträffanderegistreringsförfarandet har reglerna i förslaget i allt väsentligt anslutitstill motsvarande regler i patentlagen. Till skillnad från patentansökningar hardock ansökningar om växtförädlarrätt inte ansetts behöva vara undandragnaoffentligheten . Föreskrifternaom sortbenämning har utformats i anslutning till konventionen, artikel 13, ochmed beaktande av motsvarande föreskrifter i varumärkeslagen. Bestämmelsernai patentlagen om ogiltigförklaring av patent har tjänat som förebild tillförslagets regler om ogiltigförklaring av växtförädlarrätt. Sådan förklaringskall alltså göras av domstol. Utredningen har övervägt om, i enlighet med denanordning som gäller för patentmål, s p e c i a 1 f o r u m borde införas förmål om växtförädlarrätt och om domstol i dylika mål eventuellt bordeförstärkas med sakkunniga. Utredningen har emeUertid stannat för att inteföreslå vare sig det ena eller det andra. Skälen härtill är att målen tordekomma att bli relativt sällsynta, att domstolen bör kunna i erforderligutsträckning få del av uppfattningen bland sakkunniga genom jdtrande 2 t 1971.1 saml. Maj:ts proposition nr 1971 frånväxtsortnämnden och att tillgången på fullt kompetenta personer, som inte iannat sammanhang tagit befattning med en skj'ddssökt sort och därför äroförhindrade att delta i avgörande vid domstol beträffande sorten, torde varabegränsad. Närdet gäller t a 1 e r ä 11 mot administrativa beslut i växtförädlarrätts-ärendenkonstaterar utredningen att prövningen i patent-, varumärkes- ochmönsterärenden sker i tre instanser. Till förmån för en mellaninstans vidprövning av växtförädlarrättsärenden talar att dessa måste antasbli av tämligen invecklad beskaffenhet samt ofta innefatta svåra bedömningsfrågoroch beröra stora ekonomiska intressen. Mot ett treinstans-system talar främstatt det inte finns något organ med erforderlig rättslig och teknisk sakkunskapför överprövning av ärenden som avgjorts av växtsortnämnden och att det skullemedföra icke oväsentliga kostnader för det aUmänna att inrätta ett sådantorgan. En motivering för mellaninstans i patentärenden, nämligen att dessaärenden i första instans avgörs av mer än hundratalet självständiga ledamöter,saknar motsvarighet för växtföräd-larrättsärendena. Utredningen har efterövervägande av det anförda ansett sig böra förorda ett tvåinstanssystem. Skullevid tillämpningen av lagen om växtförädlarrätt behov av en mellaninstansframträda, torde enligt utredningen en sådan kunna inrättas genom relativt smålagändringar. Fråganhuruvida införandet av ett privaträttsligt skyddssystem bör leda till enändring i gällande principer om bidrag över statsbudgeten till förädlingen harockså tagits upp av utredningen. hargenom bidragsgivning fått ekonomiska resurser till att upprätthållagrundforskning inom växtförädlingsverksamheten. Bidragen har också sattföretagen i tillfälle att ta upp arbetsuppgifter inom den praktiskaväxtförädlingen som varit långsiktiga eller förbundna med ekonomiska riskeroch osäkerhetsmoment. Företagen har vidare genoin bidragen i kombination medsystemet med växtförädlingsavgifter erhållit förutsättningar att i vissomfattning ägna sig åt bearbetningen av växtslag som varit mindre lönsamma ochatt frambringa sorter som varit avsedda för begränsade geografiska områden. Detföreslagna privaträttsliga systemet kommer enligt utredningens mening sannoliktinte att tillföra växtförädlingen medel för grundläggände forskning i denutsträckning som kan anses motiverat med hänsyn till de väntadeforskningsresultaten. En indragning av' statsbidragen skulle medföra attforskningen skulle få stå tillbaka för mera merkantilt inriktat arbete med attframställa gångbara sorter för de stora odlingsområdena. I den mån forskningskulle vidmakthållas skulle den trollgen koncentreras till växtslag som omsättsi handeln. Erfarenheten från andra länder där man Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 43 sedanlång tid tiUbaka haft licenssystem beträffande förädlade växtsorter visar ocksåatt förädlarna inriktar sitt intresse på sådana växtslag som ger mest attförtjäna. Grundforskningen tenderar att bli tillbakasatt. I andra länder harockså statliga och halvstatliga institutioner hand om grundforskningen ochmera komplicerade och dyrbara förädlingsarbeten. Överhuvud taget lämnar statendär ett alltmer omfattande ekonomiskt stöd åt växtförädlingen. EmeUertidhar enligt utredningens uppfattning den för vårt land säregna kombinationen avforskning och praktisk förädlingsverksamhet lett till goda praktiskaförädlingsresultat och utan tvivel i icke ringa mån bidragit till Sverigesinternationellt erkända ställning inom växtförädlingens område. Utredningenanser det vara ett villkor för denna värdefulla verksamhet att den även ifortsättningen kan lita till statsbidrag. Påde anförda skälen föreslår utredningen att statsbidrag även i fortsättningenutgår till enskilda företag med sådan teoretisk förädlingsverksamhet. Såsomförut nämnts föreslår utredningen vidare att s y s t e m e t medväxtförädlingsavgifter behålls vid sidan av och i kombination med det nyaprivaträttsliga systemet. Förslaget avser i första hand sorter som saluhållitsinnan lagen om växtförädlarrätt trätt i kraft. För dessa äldre sorter kan,bortsett från en övergångsbestämmelse i 52 § i utredningens förslag,växtförädlarrätt inte meddelas. Utredningen räknar med att det kan ta 1015 årinnan äldre sorter ersatts med nya sorter, för vilka rättsskydd kan åtnjutas.Under denna långa övergångstid är det ett vitalt intresse för de svenskaförädlingsföretagen att fortfarande kunna få stöd från växtförädlingsfonden. Ifråga om nya sorter innebär förslaget att växtförädlingsavgift skall tas ut påsådana sorter oavsett om för sorten meddelats rättsskydd eller ej. Däremotföreslås särskilda regler för rätten att få tilldelning ur växtförädlingsfondenför dessa sorter. Beträffandeen del nya sorter framhåller utredningen att möjligheten att få bidrag urväxtförädlingsfonden kan bli av betydelse för förädlaren. Främst gäller dettasådana sorter som inte uppfyller de krav på homogenitet som uppställts förrättsskydd; dessa krav är något högre än de som tillämpats förintagning i rikssortlistan. Det är närmast de korsbefruk-tande växtslagen somhär kommer i fråga, bl. a. råg samt flertalet vall- och oljeväxter. Skillnadeni kravet kan medföra att en sort som ej kan registreras trots detta kangodkännas för rikssortlistan och därmed vara berättigad till bidrag urväxtförädlingsfonden. Utredningenupplyser i detta sammanhang om att fråga om lämplig skyddsfonn för sorter sompå grund av biologiska förhållanden inte kan antas få rättsskydd uppmärksammatsäven i dansk och holländsk lagstiftning. I den danska lagen har frågan enligtutredningen lösts på det sättet att de biologiska kraven för erhåUande avrättsskydd mjukats upp beträf- Maj:ts proposition nr 1971 a. korsbefruktande arter. I den holländska lagstiftningen har däremotskapats ett särskilt avgiftssystem som får betydelse för bl. a. sådanaväxtarter som rajgräs och lusern. Att bådeväxtförädlingsavgift och licensavgift tas ut för nya rättsskyddade sorterbehöver enligt utredningens mening inte nödvändigtvis medföra att priset påutsäde av sådan sort blir högre än om enbart en licensavgift utgår.Marknadspriset på utsäde bestäms nämligen i avgörande grad av andra faktorer,bl. a. produktionskostnaden för eget utsäde, vilket är helt fritt från dessabåda avgifter, och, beträffande stråsädesslagen, därjämte av priset påkonsumtionsvaran. Utredningen befarar emellertid att i något fall risk kanföreligga att dubbla avgifter kan medverka till en från allmän synpunkt integodtagbar prisutveckling. Om de båda systemen skall kombineras måstekombinationen få en sådan utformning att besvärande prishöjningar förhindrasoch detta framför allt i fråga om de för folkhushållet viktigarelantbruksväxterna. Enlösning är enligt utredningen att växtförädlingsavgift inte tas ut på sort förvilken sortinnehavaren utkräver licensavgifter med stöd av sitt rättsskydd. Ensådan anordning skulle emellertid enligt utredningens uppfattning knappasttillgodose det angivna prisdämpande syftet. Priset på nya sorter kommernämligen som regel att ligga över priset på äldre sorter. Om man således tar utväxtförädlingsavgift på de äldre sorterna, kommer denna avgift även om dendirekt ej utgår på nya rättsskyddade sorter att indirekt medföra förhöjningav priset på de nya sorterna. Utredningen framhåller för övrigt attväxtförädlingsavgiften har karaktären av konsumtionsskatt, varför principiellahinder torde föreligga att göra avgiftens uttagande beroende av en sådanomständighet som huruvida rättsskydd meddelats för sorten. En annan av utredningenskisserad utväg är att undanta ny sort för vilken bidrag ur fonden åtnjutsfrån licensbeläggning enligt växtförädlarrätts-lagen. Så skulle kunna ske genomen ordning enligt vilken en sortinnehavare själv får välja mellan att tillfullo utnyttja sitt rättsskydd för sorten och avstå från utdelning urväxtförädlingsfonden eller att få sådan utdelning och avstå från rätten attUcensbelägga annans utnyttjande av sorten. Utredningen finner det visserligensvårt att mera bestämt förutse verkningarna på utsädespriserna av att ettbegränsat antal eller möjligen samtliga av ett förädlingsföretags nya sorterinom ett växtslag skulle lämnas helt fria för annans efterodling. Förhållandetkan dock antas få en återhållande verkan på prisbildningen såväl på dessa förefterodling helt fria sorter som på andra, licensbelagda jämförliga sorter inomväxtslaget. Utredningen föreslår därför, att Kungl. Maj :t skall äga rätt attställa det villkoret för medelstilldelning ur växtförädlingsfonden för visseller vissa sorter att sortinnehavaren ställer denna och andra sorter tillallmänhetens fria förfogande och således avstår från rätten att ta utlicensavgifter på sorten eller sorterna. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 45 Utredningenhar övervägt om en sortinnehavare skall vara skyldig att på anförda sätt väljasystem sort för sort eller växtart för växtart, eller om han kanske t. o. m.skall ta ställning till huruvida han beträffande samtliga växtarter på vilkaväxtförädlingsavgift tas ut vill hålla sig till anslagsgivningen från fondeneller utnyttja sitt rättsskydd. Det prisåterhållande syftet tillgodoses enligtutredningens mening bäst om växtförädlaren tvingas välja växtart för växtart. Utredningens förslag tillvillkor för medelstilldelningen ur växtförädlingsfonden innebär således attbidrag ur fonden beträffande viss växtart kan erhållas endast ommedelsmottagaren ej tagit ut licensavgift på rätts-skyddad sort av arten ochavstår från att ta ut licensavgifter på sina sorter inom arten.Villkoret skall gälla redan då den nya lagen träder i kraft och avse samtligade för folkförsörjningen viktiga växtarterna, bl. a. vete, havre, korn, råg,potatis, rödklöver, timotej och gula ärter. En föreskrift av föreslagetinnehåll innebär att sortinnehavaren redan då han första gången ämnarmarknadsföra rättsskjddad sort av viss art måste välja mellan att för hela denväxtart sorten tillhör hålla sig till utdelningen ur fonden eller avstå fråndenna utdelning och utnyttja rättsskyddet till att ta ut licensavgifter påsorterna. Att man bibehållersystemet med växtförädlingsavgifter bör enligt utredningens uppfattning intehindra att vinner anslutning till konventionen, eftersom avgiften harkaraktär av skatt. Möjligen skulle kunna göras gällande att uttagandet av enväxtförädlingsavgift på rättsskyddade sorter i vissa fall kan hindra förädlarenfrån att ta ut en så hög licensavgift på efter-odlingen som han skulle kunna omavgifterna ej utgått. Utredningen menar dock att detta förhållande inte i ochför sig kan anses utgöra hinder för till-lämpning av konventionens principer. Utredningensförslag har i huvudsak fått ett mycket gott mottagande i remissyttrandena. Mantillstyrker allmänt att det föreslagna privaträttsliga skyddet införs och attSverige tillträder växtförädlarkonventionen. Fleraremissinstanser understryker att växtförädlare bör ha skydd för sinaarbetsresultat och att ensamrätten stimulerar forskning och utveckhng. Patent-och registreringsverket hälsar sålunda med tillfredsställelse att förslag tillsärskild lag om växtförädlarrätt framlagts. Det har varit en lucka i detsvenska immaterialrättsUga systemet att en växtförädlare inte kunnaterhålla ett skydd för sitt arbetsresultat likvärdigt det som exempelvis enuppfinnare kan få genom patent. frukt och bär framstår det som ett Maj:ts proposition nr 1971 rättvisekravatt den som framställt en ny växtsort bör ha möjligheter att få sinupphovsmannarätt lagligen skyddad. Svenska föreningen för industriellträttsskydd finner det välbetänkt att nu ta steget att föra in växtförädlingsskyddeti det immaterialrättsUga systemet. Skåneshandelskammare erinrar om att den svenska växtförädlingen i huvudsak ärlokaUserad i handelskammarens distrikt och att handelskammaren därför på närahåll kunnat följa denna verksamhet. För handelskammaren framstår det som enbrist i svensk lagstiftning att de svenska växtförädlarna till skiUnad frånsina kolleger i flertalet andra i detta sammanhang betydelsefulla ländersaknar ett egentligt rättsskydd för sina produkter. Med tanke på de svenskaväxtförädlingsföretagens svårigheter att täcka kostnaderna för forskning ochutveckling är det av vikt att företagen får ökade ekonomiska resurser attbedriva sin verksamhet i ett allt hårdare internationeUt konkurrensklimat. Betydelsenav en svensk anslutning till konventionen och utfärdandet av en lagstiftningsom medger en sådan anslutning framhålls av bl. a. ,lantbruksstyrelsen, oriyinaliitsädesnämnden, statens jordbruksnämnd, statensråd för skogs- och jordbruksforskning, Skogs- och frukt och bär, , , , och W. WeibullAB. anmärker att det föreslagna privaträttsliga systemet blirbetydligt mera komplicerat att tillämpa än det nuvarande systemet medväxtförädlingsavgift. Med hänsyn till den internationella utsädeshandeln ochde fördelar som vid en svensk utsädesexport kan vara att vinna härmed, villföreningen dock ej motsätta sig ett införande av det privaträttsliga systemeti den utformning och med de förbehåll, som utredningen gjort i betänkandet. Detär enligt Allmänna svenska utsädesaktiebolaget påtagligt, att svenskväxtförädling inte har de ekonomiska resurser som den behöver för attframdeles hävda sig i en allt hårdare internationell konkurrens. Dennakonkurrens visar nu klara tendenser att flytta över även till den svenskamarknaden och de svenska förädlingsföretagen behöver därför betydande tillskottför att intensifiera sin verksamhet. Institutetför växtforskning och kyllagring uppger att institutet är företrädare för ettantal utländska förädlare på potatisområdet och att institutet flera gångerställts inför problem som orsakas av att ej är anslutet tillkonventionen. Enligt institutet domineras potatisodlingen helt av utländsktsortmaterial och kominer även sannolikt att behöva ettstort inslag av sorter från andra länder. KF framhåller att anslutning tillkonventionen bör resultera i ett ökat sortutbyte som gagnar såväl konsumenternasom handeln och producenterna. Skåneshandelskammare framhåller att de svenska förädlarna genom an- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 47 slutningtill konventionen bereds garantier för att komma i åtnjutande av licensavgifterutifrån, vilka beräknas tUl . Därtill kommer attutländska företag måste finna det mera med sin fördel förenligt attmarknadsföra nya förbättrade sorter på den svenska marknaden. skulleöver huvud taget på ett intensivare sätt än kunna enrolleras isamarbetet mellan konventionsländerna, vilket måste bli av betydelse vid enblivande svensk anslutning till EEC. RLFnoterar med tillfredsställelse, att utredningens förslag kommer att ökaförädlarnas möjlighet att få licensintäkter från försäljning i andra länder. Desvenska odlarna bör därigenom komma att få bära en relativt settmindre del av växtförädlingens kostnader. Tveksamtill fördelarna med förslaget är däremot RRV.