prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — 116) lagom ändring i förordningen(1968: 576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar................................................. .. 160 117) lag om ändring i lagen (1956: 2) om socialhjälp................... .. 160 118) lagom ändringi förordningen (1951: 442) om förhandsbesked i taxeringsfrågor 164 119) lag om ändring i förordningen (1957: 343) omoljelagring m. m. 120) lag om ändring i förordningen (1957: 344) omoljeavgift m. ra. 121) lag om ändring i sjukvårdslagen (1962:242) ................... 167 122) lag om ändring i folkbokföringsförordningen (1967:198) ...... 168 123) förordning om ändring i förordningen (1970: 99) ominvesteringsavgift för vissa byggnadsarbeten ................................................................................. 172 124) lag om ändring i lagen (1970:296) om socialcentralnämnd m.m. 173 125) kungörelse om ändring i förordningen (1968:564) om tillfällig handel 174 126) kungörelse om ändring i vapenförordningen (1949:340) .... .. 174 127) kungörelse om ändring i vägtrafikförordningen(1951:648) ... 175 128) kungörelse om ändring i förordningen (1940: 910) angående yrkesmässig automobillrafik m. m ................................................................................. 180 129) kungörelse om ändring i allmänna ordningssladgan(1956: 617) .. 182 130) kungörelse om ändring i hälsovårdsstadgan (1958:663) ... 184 131) kungörelse om ändring i byggnadsstadgan (1959:612) ......... 187 132) kungörelse om ändring i förordningen (1961:568) om brandfarliga varor 190 133) kungörelse om ändring i brandstadgan (1962:91) .............. . 191 134) kungörelse om ändring i mönslringsförordningen (1961:87) .... 194 135) kungörelse om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektionssprutor och kanyler ................................................................. . 194 136) kungörelse om ändring i hotellförordningen (1966:742) .... . 195 137) kungörelseom ändring i kungörelsen (1970:113) om förevisning avbrandfarlig biograffilm................................................. 195 Sakregistertill författningsförslagen......................................... . 196 Kungl.Maj.ts proposition nr 1971 Utdragav protokollet över juslitieärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Regenten,Hertigen av , i statsrådet på . StatsministernPalme, ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,, . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om en reform på förvaltningsrättskipningensområde och anför. Medförvaltningsrättskipning förstås vanligen den överprövning av förvaltningsmyndighetsbeslut som sker i domstolsmässiga former. I enlighet härmed brukar de organ somhandhar förvallningsrättskipningen benämnas förvaltningsdomstolar. Bland våraförvaltningsdomstolar märks först och främst regeringsrätten, som prövar målfrån en rad olika förvaltningsområden, övriga förvaltningsdomstolar, blandvilka kan nämnas kammarrätten, försäkringsdomstolen och försäkringsrådet, harmera begränsade ämnesområden. Sålunda är kammarrättens verksamhet huvudsakligeninriktad på skattemål och vissa andra mål av ekonomisk natur, medan försäkringsdomstolenoch försäkringsrådet tar upp mål på socialförsäkringens område. Förvaltningsdomslolskommitténhar i betänkandet Förvaltningsrättskipning (SOU 1966: 70) lagl fram förslagtill en omorganisation av förvaltningsrättskipningen hos regeringsrätten ochkammarrätten. Förslaget går ut på att kammarrätten skall skjutas in som en instansföre regeringsrätten i praktiskt taget alla mål som skall kunna gå tillregeringsrätten och att fullföljden från 1 Ledamöter regeringsrådet , ordförande,byråchefen , riksdagsledamöterna , numera justitierådet , riksdagsledamoten , hovrättsrådet och regeringsrådet ErikReuterswärd. 2 Kungl Maj:ts proposition nr 1971 kammarrättenlill regeringsrällen skall begränsas på så sätt att besvär prövas iregeringsrätten endast efler särskilt prövningstillstånd som domstolenmeddelar. Dessutom har kommittén gjort en översyn av reglerna om fördelning avbesvärsärenden mellan Kungl. Maj:l i statsrådet och förvaltningsdomstol. överkommitténs betänkande har yttrande avgelts av regeringsrättens ledamöter,jusUtiekanslern (), , hovrätten över och ,, försäkringsdomstolen, statskontoret, kammarrätten,, riksskattenämnden, allmänna ombudet hos mellankommunalaprövningsnämnden, centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden (CFU),kommerskoUegium, personalutbildningsnämnden, justitieombudsman(JO), överslålbållarämbetet (ÖÄ) och samtliga länsstyrelser,domstolskoramittén, kommunalrättskommillén, länsförvaltningsutredningen,landskontorsulredningen. Yrkesrevisorers ochredovisningsraäns förbund. Föreningen förvaltningsju-risler.Föreningen , , , , hantverks-ochindustriorganisation, , ,, , ,. Skogsindustriernas samarbetsutskott, , (),i (LO), (),akademikers centralorganisation (), , Handelns arbetsgivareorganisation (HAO), ,(), . , , Sverigestrafikbilägares riksorganisation. , , Svenska kraflverksför-eningen, Svenska vatten- ochavloppsverksföreningen, och Molororganisationernassamarbetsdelegalion. Dessutomhar följande myndigheter avgelt yttrande över betänkandet i vad detta berörmyndighetens verksamhetsområde, nämligen ,, försvarets civilförvaltning, arbetarskyddsstyrelsen,, medicinalstyrelsen, giftnämnden, ,, postverket, , ,väg- och vattenbyggnadsstyrelsen, sjöfarlsstyrelsen, ,luftfartsverket, statens biltrafiknämnd, kamraarkollegiet, mynt- ochjuste-ringsverkel, generaltullstyreisen, ,bankinspektionen, försäkringsinspeklionen, kontrollstyrelsen,raarkegångsdeputerade, och statens historiska museura,universitetskanslersämbetet, , domänstyrelsen, lanlbruksslyrelsen, lantmäteristyrelsen. Kungl.Maj:ts proposition nr 30 dr 1971 3 ,veterinärslyrelsen, med , statensjordbruksnämnd, statens nalurvårdsnämnd, slalens växlskydds-anslalt, patent-och registreringsverket, slalens valtenfaUsverk, siatens pris-och kartellnämnd,överstyrelsen för ekonomisk försvarsberedskap, ,, , ,, siatens avtals-verk, ochstiftsnämnden i , och sliftsnämn-den i ,och stiftsnämnden i , ,filmcensurulredningen, trafikmålskommittén och svenska kommittén för en nordiskpatentbesvärsinstans. Femtonav regeringsrättens ledamöter, nämligen regeringsråden Hegrelius, ,, , , , , , , ,, , , och , har avgett gemensamtyttrande i flertalet frågor. I den fortsatta framställningen redovisas dettayttrande som de femton regeringsrådens yttrande. På motsvarande sätt har fyraav regeringsrättens ledamöler, regeringsråden Lorichs, Jarnerup, Nevrell ochÅbjörnsson, avgelt gemensamt yttrande i flertalet frågor, vilket ifortsättningen redovisas som de fyra regeringsrådens yttrande. Fleraav remissinstanserna har överlämnat yttranden som de inhämtat från andrarayndigheter och organisationer. Iärendet har vidare kommit in en skrift från Samarbetsdelegationen för de fyranordligaste länen. Besvärsrätienär en bland många faktorer, som tryggar rättssäkerheten i förvaltningen. Genombesvär möjliggörs alt få rättelse av ett beslut som har blivit oriktigt.Besvärsrätien framgår vanligen av särskilda bestämmelser i lagar och andraförfattningar, som reglerar förvaltningen. Även om uttryckligabesvärsbestämmelser saknas anses emellertid gälla en allmän rätl alt genombesvär få ett beslut omprövat av en överordnad myndighet och i sista hand avKungl. Det sagda gäller dock endast i den mån det inte finnsbestämmelser, som avskär besvärsrätien. Sådana bestämmelser förekommer i vissomfattning och avser då i allmänhet frågor, som är mindre betydelsefulla frånrättssäkerhetssynpunki. Utan stöd av författning anses även gälla vissaallmänna inskränkningar i besvärsrätien. Sålunda är endasl denbe-svärsberättigad, som i något hänseende närmare berörs av myndighets beslut.Vidare anses det i regel inte tillåtet atl anföra besvär över beslut, som lörmyndighets interna förhållanden, eller beslut, som inte har någon direkl Maj.ts proposition nr 1971 rättsverkan,t. ex. beslut i form av vägledande anvisning eller remissyttrande. Genombesvär över förvaltningsmyndighets beslut drar klaganden saken under överordnadmyndighels prövning. Rätten att anföra besvär motsvaras av en skyldighet förden överordnade myndigheten att pröva talan raot den lägre rayndighetensbeslut. Därigenom skiljer sig besvären från andra forraer avraissnöjesyllringar som myndighet kan få ta befattning med. Även de senare kani och för sig påkalla myndighets åtgärd men denna beror då på en allmänskyldighet för myndigheten att öva tillsyn över viss förvaltning e. d. Iblandär det direkt föreskrivet alt besvär skall handläggas i viss ordning raenoftast är formerna för besvärsprövningen i stora stycken oreglerad. Även omsärskilda bestämmelser saknas, anses dock den regeln gälla atl klaganden innanbesvären avgörs skall få del av all utredning som är av betydelse för besvärsprövningen.Som en allmän grundsats gäller dessutom atl den besvärsprövande myndighetenskall lämna en klargörande motivering för sitl beslul och underrätta klagandenom beslutets innehåll. Besvärsprövningensomfattning är i allmänhet densamma som hos den myndighei som har fattat detöverklagade beslutet. Bedömningen är sålunda allsidig och vet inte av någongränslinje mellan frågor om rättsenlighet och lämplighet. Denna bedömningensobeskurna räckvidd är elt kännetecken på den adrainistrativa besvärsprövningeni vårt land och gäller oavsett hur den besvärsprövande myndigheten ärorganiserad. Skillnaden mellan förvaltningsdomstolars och andrabesvärsprövande myndigheters verksamhet ligger inte i prövningens omfattningutan i dess art. Av det sagda följer alt besvärsprövningen inte endastinnefallar en rätt att undanröja överklagade beslut som befinns oriktiga utanäven atl med samma befogenhet som den lägre instansen sätta ett annat konkretbeslut i det överklagades ställe. Från denna huvudprincip finns dock undantag.Besvär över myndighets beslul med stöd av kommunallagarnasbesvärsbestämmelser prövas endast på vissa i dessa lagar angivna grunder.Besvärsprövningen är här kassalorisk och innebär enbart ett fastställandeeller ett undanröjande av det överklagade beslutet. Den besvärsprövandemyndigheten äger inte ersätta ett upphävt sådanl beslut med ett nytt av annaninnebörd. Ettstort antal myndigheter har till uppgift att pröva besvär över förvaltningsmyndighetsbeslut. En del är själva förvaltningsmyndigheter, för vUka besvärsprövningen ären uppgift bland andra i verksamheten, medan andra utgör i förhållande tillförvaltningen fristående organ med besvärsprövningen som sin enda ellerhuvudsakliga uppgift. De senare bedriver i regel sin verksamhet i former, somi flera hänseenden liknar verksamhetsformerna hos de allmänna domstolarna, ochbrukar därför benämnas förvaltningsdomstolar. Detdomstolsmässiga draget kan vara olika starkt hos olika besvärsprövan- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 5 Det finns därför inte någon klar gränslinje mellan förvaltningsdomstolaroch andra besvärsprövande förvaltningsmyndigheter. Typiska förvaltningsdomstolarär regeringsrätten, försäkringsdomstolen och karamarrätten. Bland andra organsom brukar räknas tUl förvaltningsdomstolarna kan nämnas försäkringsrådet,samt vissa nämnder, såsom riksvärderingsnämnden ochpsykiatriska nämnden. Regeringsrällen intar en särställning blandförvaltningsdomstolarna bl. a. så till vida atl den har alt pröva mål från enmångfald skiftande förvaltningsområden, medan övriga förvaltningsdomstolarskompelens är begränsad till ell eller elt par målområden. Sålunda prövarkammarrätten huvudsakligen skattemål och vissa andra mål, sora nästan alla ärav ekonomisk natur. Försäkringsdomslolen ocb försäkringsrådet verkar så gottsora uteslutande på socialförsäkringens område. Antaletförvaltningsmyndigheter som bland övriga uppgifter har att pröva besvär överandra myndigheters beslul är långt större än antalet förvaltningsdomstolar.Bland sådana förvaltningsmyndigheter märks först och främst länsstyrelserna ochflertalet centrala ämbetsverk. De förra är besvärsmyndighet på det regionalaplanet i fråga om beslut av primärkommunala organ och vissa statliga organ pådet lokala planet. De senare handhar i stor utsträckning besvärsprövningbeträffande beslut av dera underställda myndigheter på det lokala ellerregionala planet. I sista instans utövas en omfattande besvärsprövning avKungl. Maj:t i slatsrådet. Instanskedjans längd ochsammansättning varierar starkt för olika slag av förvaltningsärenden. I mångafall kan ett beslut överprövas endast av en instans, som kan vara antingenKungl. Maj:t i statsrådet eller en förvaltningsdomstol eller en överordnadförvaltningsmyndighet. På skatteområdet förekoraraer ett fyrainstanssysteramed taxeringsnämnd som beslutande organ och prövningsnämnd, kammarrällen ochregeringsrällen som besvärsprövande organ. Om man bortser från skattemålen, ärregeln att, i den mån det finns förvaltningsdomstol i inslanskedjan, endast ensådan ingår i kedjan och då som sista instans. Degrundläggande bestämmelserna om regeringsrätten finns i 18, 19, 22, 23, 25 och 26§§ regeringsformen (RF) och i lagen (1909: 38 s. 3) om Kungl. Maj.tsregeringsrätt (regeringsrätlslagen). Regeringsrättenskompetens m. m. Regeringsrättenshuvuduppgift är alt pröva och avgöra vissa besvärsmål som fullföljs hos Kungl.Maj:t i statsdepartementen (18 § RF). Omfattningen av denna regeringsrättensrättskipning bestäms i regeringsrätlslagen. Maj:ts proposition nr 1971 cipenför fördelningen av besvärsärenden mellan Kungl. Maj:t i statsrådet ocbregeringsrällen har alltsedan domstolens inrättande varit attlämplighetsfrågor företrädesvis hänförs lill prövning i konselj och rättsfrågortill regeringsrällen. En uppräkning av de besvärsmäl, med vilka regeringsrättentar befattning, återfinns i 2 § regeringsrätlslagen. Måluppräkningen äromfattande och delvis svåröverskådlig. Paragrafen, som är uppdelad på 19moment, upptar ungefär 100 olika grupper av mål. Bland dessa märks valmål,kommunalbesvärsmål, mål om omhändertagande av barn för samhällsvård, elt stortantal mål om ersättning av statsmedel, vissa mål om statsbidrag, mål omtullbebandling, flertalet mål om skaller och andra allmänna avgifter,körkorismäl, mål om meddelande i särskilda fall av tillstånd, förbud ellerföreläggande enligt författningar och föreskrifter rörande den allmännahälsovården, vissa motsvarande mål angående byggnadsväsendet, brandförsvaretoch civilförsvaret, mål enligt lagen om nyklerhelsvård, mål ora disciplinärbestraffning, mål om skiljande från allmän tjänst, flertalet mål om föreläggandevid vite och om utdömande av vite, raål om verkställande av straff eller annanbrottspåföljd, handräckningsmål samt mål enligt tryckfrihetsförordningen omutlämnande av allmän handling. Sammanlagtinkommer f. n. ca 5 000 mål till regeringsrätten. I följande tabellanges för de vanligaste mållyperna det ungefärliga antalet inkomna mål per årunder senare tid. Ingen annan målgrupp svarar normalt för mer än ca 40 mål omåret. Vissa slag av mål förekommer i mycket liten omfattning. Inågra fall avgör regeringsrätten inte själv de prövade målen utan överlämnardem med eget utlåtande till avgörande i konselj. Detla gäller bl. a. besvärsmåli vilka klagan rör statlig myndighels beslul med anledning av söktfastställelse av beslut av kommun eller annan förvaltningsenhet.Denna ordning lillämpas också om ett besvärsmål angår flera ämnen, av vilkanågol men ej alla tillhör regeringsrättens kompetens (3 §). Ibesvärsmål som regeringsrätten avgör yttrar den sig över föreliggandedispensansökningar och liknande framställningar som skall prövas i konselj.Regeringsrätten kan också hos Kungl. Maj:t i statsrådet väcka fråga om dispensfrån gällande bestämmelser (4 §). Dessutomförekommer det ibland alt regeringsrättens utlåtande inhämtas i sådanabesvärsärenden som uteslutande tillhör Kungl. Maj:t i statsrådet, innanärendet avgörs i konselj. Regeringsrättentar inte bara befattning med besvärsärenden. Det tillkommer ocksåregeringsrätten atl i mål av beskaffenhet att kunna tiUhöra Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 7 desseller kammarrättens slutliga prövning ta upp och avgöra ansökningar omåterbrytande av dom som vunnil laga kraft och om återställande av försutten lid(19 § RF). I mål av nyssnämnda beskaffenhet skall vidare regeringsrätten hörasöver ansökningar om nåd, om inte skäl till bifall uppenbarligen saknas (26 §RF). I 11 § lagen (1950: 382) om svenskt medborgarskap föreskrivs allregeringsrätten skall höras över ansökan om förklaring atl någon är svenskmedborgare. Slutligenankommer det på regeringsrällen all som försia instans ta upp och avgöra mål omavslängande av biskop från utövningen av hans befattning, mål om skyldighelför biskop, som har övergett lära, att avgå från sin befattningsamt mål om biskops skiljande från prästämbetet eller om obehörighet för honomatt ulöva prästämbetet (5 § regeringsrättslagen). Härskall också nämnas att Kungl. Maj:t (prop. 1970:23) föreslagitriksdagen att anla etl lagförslag av innehåll alt regeringsrätten blir behörigatt pröva besvär över beslut av organ i den utsträckning somriksdagen besiämmer att besvären skall fullföljas dit. Begränsningari rätten att få mål prövat av regeringsrätten Itaxeringsmål gäller vissa begränsningar i rällen alt få kammarrättens utslagöverprövat av regeringsrätten. Bestämmelser härom finns i 98 § taxeringsförordningen(1956:623). Där föreskrivs bl.a. följande. Talanrörande höjning eller sänkning av skatlskyldigs lill statlig inkomstskatteller inkomstskatt taxerade inkomst får inte, utan att regeringsrättenmeddelat klaganden prövningstillstånd, komma under regeringsrättens prövning,om vad klaganden i sådant hänseende har tappat i kammarrätten uppenbarligeninte uppgår antingen lill . eller till en tiondel av den enligtkammarrättens utslag taxerade inkomsten, i det senare fallel dock minst 500 kr.Utan prövningstillstånd får inte heller talan rörande höjning eller sänkning avskallskyldigs lill statlig förmögenhetsskatt beskattningsbara förmögenhetkomma under regeringsrättens prövning, om vad klaganden i sådant hänseende harlappat i kammarrätten uppenbarligen inte uppgår till . Prövningstillståndfår meddelas bara om det för enhetlig lagtolkning eller rättstUlämpning är avsynnerlig vikt att besvären prövas av regeringsrätten (prejudikaldispens)eller parlen visar att besvärens prövning annars skulle ha synnerlig betydelseulöver målet (intressedispens). Prövningstillstånd gäller utslaget i desshelhet såvitt parten har anfört besvär över det. Meddelas inteprövningstillstånd i fall då sådant behövs, slår kammarrättens utslag fast. Avservad klaganden har tappat i kammarrätten också annat än höjning eller sänkningav skattskyldigs taxerade inkomst eller beskattningsbara Maj:ts proposition nr 30 år1971 förmögenhet eller kan besvärslalan annars i någolhänseende komma under regeringsrältens prövning utan prövningstillstånd, prövasmålet i dess helhet. Om en parts lalan tas upp tiU prövning, utgör bestämmelsernaom prövningstillstånd inte hinder mol samtidig prövning av besvär som haranförts av motpart eller av make i fall då samtaxerade makar har fullföljttalan. Beslämmelserna om prövningstillstånd gäller inte i mål rörandeeftertaxering och vissa andra i 98 § taxeringsförordningen angivna specialfaU. Regeringsrättens organisation m. m. Enligt 18 § RF skall regeringsrätten bestå av minst sju avKungl. Maj:t utnämnda personer regeringsråd som skall ha förvaltat civilbeställning samt däri ådagalagt insikt, erfarenhet och redlighet. Minst tvåtredjedelar av regeringsråden skall vara lagfarna. Av de lagfarna ledamöternatjänstgör en i lagrådet. Är lagrådet uppdelat på avdelningar, tjänstgör ettlagfaret regeringsråd i varje lagrådsavdelning (21 § RF). F. n. har två regeringsrådsin verksamhet i lagrådet. Enligt 22 § RF skall mål avgöras i regeringsrättenav fem ledamöter. Om tre ledamöter är ense om slutet, räcker det med atl fyraregeringsråd deltar i avgörandet. I allmänhet avgörs målen av bara fyraregeringsråd. Vid behandling av fråga om prövningstillstånd skall treregeringsråd delta (22 § RF och 1 a § regeringsrättslagen). Närmare bestämmelser om regeringsrättens sammansättningoch tjänstgöring meddelas i regeringsrättslagen. Enligt denna lag utgörsregeringsrätten av 17 regeringsråd. Domstolen skall vara delad i treavdelningar, som är lika behöriga alt la upp mål och ärenden som hör tillregeringsrättens handläggning. På varje avdelning skall arbetet pågå minst 40veckor . Den närmare fördelningen av tjänstgöringsskyldigheten bestämsav de regeringsråd som tjänstgör i regeringsrätten. Bestämmelserna om målshandläggning i vissa fall av högsta domstolen i dess helhet gäller itillämpliga delar i fråga om regeringsrätten (1 §). Genom lagen (1967: 64) om tUlfällig ökning avregeringsrådens antal har föreskrivits vissa temporära avvikelser från nyssnämndabestämmelser i regeringsrätlslagen. Sålunda skall regeringsrätten t.o.m. den 30juni 1971 utgöras av 22 regeringsråd. Därefter skaU antalet regeringsrådbringas ned till det i regeringsrättslagen bestämda antalet, i den mån det kanske till följd av inträffade ledigheter. Regeringsrätten skall vara delad ifyra avdelningar, i den mån det lämpligen kan ske med hänsyn till regeringsrådensantal, och i annat fall i tre avdelningar. De avvikande bestämmelserna gällertill dess regeringsrådens antal har gått ned till 17. I 25 § RF föreskrivs att regeringsrättens ärenden skallberedas i det departement, vartill de hör enligt den stadga sora Kungl. Maj:tskall utfärda angående fördelningen av ärenden mellan departementen.Bestämmelser Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 9 rörandefördelningen finns f. n. i stadgan (1963: 214) angående statsdepartementen.Förordnande att inom vederbörande departement bereda och inför regeringsrättenföredra ärenden meddelas av Kungl. Om anmälan lill föredragning och omföredragningsluren förordnar Kungl. Maj:t efter regeringsrättens hörande (6 §regeringsrätlslagen). Bestämmelser i ämnet finns i stadgan (1926:227) angåendebehandlingen inom statsdepartementen av ärenden, som tillhöra regeringsrätten. I vissa departement harsärskilda regeringsrättssekrelerare förordnals för arbetet medregeringsrätlsmälens beredning och föredragning. Regeringsrätts-sekreterareutses i andra departement än i regel bland departementetsegna tjänstemän. Föredragandena i , där de allra flestamålen är skattemål, rekryteras däremot nästan uteslutande från kammarrätten. Inågra departement har arbetet med regeringsrättsmålen nått en sådan omfattningatl särskilda regeringsrällsbyråer bar inrättats. Tre sådana byråer finns f.n., en inora , en gemensam för social- ochcivildepartementen och en gemensam för kommunikations- och civildepartementen.F. n. förestås regeringsrältsbyråerna av kansliråd, som i viss omfattningutöver chefsskapet fullgör uppgifter av samma slag somregeringsrätlssekreterarna. De regeringsrättsärenden, som hör lill departementinom vilka det inte finns regeringsrättssekrelerare, föredras av särskiltförordnade departementstjänsteraän. I vissa fall anlitas dessutom särskildaföredragande utanför departemenlskarriären. Uttryckligaregler om förfarandel i regeringsrätten saknas praktiskt taget helt. Domstolentorde i stor utsträckning analogiskl tillämpa bestämmelserna irättegångsbalken. Förfarandel är nästan undantagslöst skriftligt. Reglerora kammarrättens kompetens finns dels i stadgan (1959:545) för kammarrätten,dels i kungörelsen (1924:528) med föreskrifter angående fullföljd av talan ivissa besvärs- och anmärkningsmäl m. m., dels i olika lagar och författningar,såsom taxeringsförordningen, socialhjälpslagen och folkbokföringsförordningen.I kammarrätlssladgan (1 §) anges huvudparten av de målgrupper som hör tillkammarrättens verksamhetsområde. Enligt kungörelse skall talan i bl.a. vissa avlönings- och anmärkningsmål som tidigare kunnat fullföljas hosKungl. Maj:t i stället föras hos kammarrätten. Nästanall rättskipning i kammarrätten rör ekonomiska ling. Ungefär 95 "lo avmålen är skattemål.