prop · FU0315 · 1971-12-31 00:00:00 — I det avseendet råder en skillnad raot vad soraär fallet i fråga ora bankernas oeh försäkringsbolagens reklara och andra raarknadsföringsåtgärderoch vad sora gäller beträffande konkurrensbegränsning inora dessa verksarahetsoraråden.Jag anser del naturligt all behovet av kontroll- och övervakningsraöjligheternär det gäUer villkoren i de avtal sora banker och försäkringsbolag erbjuderallmänheten också i fortsättningen anförtros de särskilda inspeklionsrayndigheler-na.Jag vill inle utesluta att den granskningsverksarahet sora nu sker kan behövabyggas ut och intensifieras. Bankinspektionen har i sill remissyttrande ocksåförklarat sig ämna öka sin aktivitet på detta område, och så kan inora ramenför nuvarande lagstiftning ske också i fråga om försäkringsinspeklionensmotsvarande verksamhet. Vad särskilt gäller bankverksamheten raåste ocksåbeaktas det intresse sora de penningvårdande rayndigheterna kan ha all kunnaanlägga speciella penningpolitiska aspekter på villkoren för bankernas kreditgivnings-verksarahet. Ensvaghet i del nuvarande systerael när det gäller villkorsövervakningen påbank- och försäkringsområdena är all inspektionsmyndigheterna inle har några IvångsraedellUl sitt förfogande. Hittillsvarande erfarenheter visar eraeUertid alt bankeroch försäkringsbolag lojalt följer de anvisningar som läranas dem av inspektionsmyndigheterna.Skulle utvecklingen göra det påkallat att samhället får starkaremaktmedel till sitt förfogande synes del med hänsyn lill vad jagtidigare har anfört i varje fall ligga närmast till hands atl problemet blirlöst inora ramen för del nuvarande inspeklionssysleraet. Ienlighet raed nu anförda synpunkter ansluter jag mig tUl förslaget all bank-och försäkringsverksamhet undantas från den nya lagens lill-lärapningsoraråde. Enföratsättning för alt en näringsidkare skall kunna förbjudas alt framdelesbegära tillämpning av visst avtalsvUlkor skall enligt departeraentsproraemorianvara all villkoret är otillbörligt. I själva lagförslaget talas om "vUlkorsora med hänsyn tUl vederlaget och övriga omständigheter måste anses otillbörligengynna näringsidkaren". I proraeraorian anges som karakteristiskt förvissa formulärvillkor, att de i större eller raindre utsträckning berövar konsuraenlende rättigheter sora lillkoramer enligt gällande dispositiva rättsregler.Sådana viUkor raåste enligt proraeraorian ofta anses otillfaörUga, ora deinnebär alt konsumenten till skillnad från näringsidkaren blir bunden i olikahänseenden eller att näringsidkaren ensidigt tillförs vissa rättigheter samtidigtsom konsumenten belastas med diverse förpliktelser. Ianslulning lill dessa allmänna uttalanden görs i proraeraorian en genoragångoch en värdering av elt antal ofta förekoraraande forraulär-vUlkor. Fraraställningenulraynnar i vissa bedöraningar rörande tiUbörligheten av dessa villkor. Jaghar i det föregående utförligt redogjort för innehållet i proraeraorian i dennadel och hänvisar till denna redogörelse. Deuttalanden i promemorian som är av principiell natur och inle har anknytning lillspecificerade typer av avtalsvillkor har inte rönt någon gensaga under reraissbehandlingen.Bedömningen i proraeraorian av enskUda villkor har däreraot föranlett kritikfrån två delvis skUda utgångspunkter. Vissa reraissinstanser anser altuttalandena i proraeraorian är alltför vaga eller allraänt hållna och därigenorainte ägnade alt ge tillräcklig vägledning för generalklausulens fraratidatillämpning. I ålskil-liga yttranden åter hävdas att de bedömningar sora görsvilar på osäker grand och därraed blivit för kategoriska. I dessa yttrandenbetonas att ett avtal är ägnat att inge betänkligheter fraraför allt i de falldå avtalet sora helhet ensidigt gynnar säljaren-näringsidkaren och att såledesvärderingen av de enskilda avtalsvUlkoren raåste ske med utgångspunkt i ensamlad bedöraning av partemas saratUga rättigheter och skyldigheter. Detframhålls särskilt att prissättningen kan spela en avgörande roll vid bedöraningenav övriga avtalsvillkor och all bedöraningen kan variera från en bransch annan och även i övrigt måste göras under hänsynslagande lill saratliga deomständigheter under vilka avtalet ingås. Synpunkter av detta slag framförs avbl. a. köplagssakkunniga, som uttalar att det visserligen ibland kan vara raöjligtatl ora en klausul fälla det oradömet att den alllid eller så gott sora alltidär otillbörlig. I allraänhel ligger del dock enligt de sakkunniga inle lUl pådet sättet, efter- somklausulen måste ses i sitt samraanhang och bedömas med hänsyn till de skiftandeförhållandena. För egen del kan jag början insläraraa i de allraänna synpunkter sora har korarait till ullrycki promemorian och under reraissbehandlingen. Elt avtalsvillkor får typisktsett anses som otiUbörligt mot konsumenten, om del med avvikelse från gällande disposilivarättsregler ger näringsidkaren en förraån eller berövar konsuraenlen enrättighet och därigenom åsladkoraraer en sådan snedbelastning i fråga ora parternasrättigheter och skyldigheter enligt avtalet, alt en genorasnittligl sett riraligbalans raellan parterna inle längre är för handen. Del blir fråga om en tolalbedömningav avtalets verkningar för avtalsparterna, vid vilken såväl priset som övrigaavtalsvillkor måste tas i betraktande. Del är härvid atl märka, all ell enskUlvillkor, som sett isolerat kan synas vara mycket ofördelaktigt förkonsumenten, likväl kan böra godtas raed hänsyn till all denne genora övrigavillkor beretts förraåner sora kan anses återställa balansen mellan parterna. Idet sararaanhangel bör särskilt understrykas vad sora i proraeraorian uttalas däroraatt den nya lagstiftningen inle skall kunna användas som elt instrament förpriskontroll raen atl å andra sidan bedöraningen av övriga villkor raåste skeunder hänsynstagande till vederlagets storlek. De rätlslillärapande rayndigheternasbedöraning skall alltså ske raed utgångspunkt i en jämförelse raed deverkningar sora skulle följa av gällande rättsregler, frärast då köplagens disposilivabestämmelser. När del gäller alt bedöraa hur stora avvikelser från dessa reglersora skall tolereras har raan givetvis att beakta i vad raån de aktuellarättsreglerna verkligen återspeglar det rättstillstånd sora under rådande sarahäUsför-hållandenanses önskvärt. Den värdering av olikaavtalsvillkor sora gjorts i promemorian har skett utan anknytning till konkretaförsäljningserbjudanden och ulan möjlighet att la hänsyn till mångfalden avtänkbara variationer i fråga ora olika villkorskombinationer och prisnivåereller till de omständigheter i övrigt under vilka erbjudandena lämnas. Ensådan värdering kan enligt min mening inte tjäna syftet atl ge bestämda delaljanvisningai'för ora eller när ett visst vUlkor skaU bedöraas sora otUlbörligl. Preciseradeanvisningar skulle i själva verket kunna äventyra möjligheterna för de lagtiUämpanderayndigheterna att förverkliga lagstiftarens intentioner. Som har påpekats iflera remissyttranden måste del ske en tolalbedömning av standardkontraktetsrättsverkningar och ekonoraiska konsekvenser. Men dessa är i sin tur i avsevärdraån betingade av faktorer som inle kan överblickas på förhand. Förhållandenapå raarknaden undergår kontinuerliga förändringar, sora kan föranledanäringsidkarna atl i sina avlalsforraulär föra in nya eller avlägsna äldrevillkor, något som i sin tur kan på ett avgörande sätt rubba förutsättningarnaför en villkorsvärdering sora har gjorts från andra utgångs- punkter.Bestärada och detaljerade motivutlalanden från lagstiftarens sida kan undersådana förhållanden korama all styra utvecklingen i en annan riktning än soravarit åsyftad och därigenora motverka sitt ändamål. Jaganser mig varken kunna eller böra här la ställning i detalj lill alla deuttalanden ora olika villkor eller villkorslyper sora har gjorts i proraeraorianeller tUl den kritik av dessa uttalanden sora har förts frara underremissbehandlingen. I allt väsentligt delar jag emellertid de allraännavärderingar som ligger lill grund för bedömningarna i departemenlsproraeraorian.För en del uppenbara fall är del också möjligt all ulan reservationer bekräftade slutsatser man komrait till i promemorian. Sålunda är det t. ex. tydligtatt elt vUlkor, varigenom säljaren bereds en lill liden obegränsad acceptfrisloch således köparen hålls ensidigt bunden vid sitt anbud under obegränsad tidalllid är alt anse sora otUlbörUgt. Delsamma gäller i fråga ora användandet avklausulen "i befintligt skick" vid försäljning av fabriksnya varor. S.k. garantiutfäslelser sora inle ger köparen någon sora helst rätt att hävaköpet på grand av fel i godset måste också anses otUlbörliga, även ora de gerköparen en vidsträckt rätt att få felet avhjälpt och även ora denna rält kangöras gällande sora överstiger den ettåriga preskriptionslid förtalan raed anledning av fel i godset som köplagen föreskriver. I än högre gradgäller delta omdöme i fråga om klausuler som innebär att det är säljaren eller eventuellt fabrikanten resp. dennes generalagent som ensidigt avgörhuruvida fel i godset föreligger eller om ett uppkomraet fel beror på försuraraelsefrån köparens sida. "force-raajeure"-vUlkor sora ger säljaren rältatt uppskjuta fullgörandet av sin leveransskyldighel pågrund av omständigheter sora ligger ulora hans kontroll måste också genomgåendebetecknas som otillbörligt mot konsuraenlen. Pä sarama sätt har raanotvivelaktigt all bedöma en prishöjningsklausul, sora innebär att säljaren kanensidigt höja det avtalade priset under hänvisning till vilka sora helst orasländigheierinom eller utom hans kontroll. Denna korta exemplifieringger emellertid inte något besked om hur vUlkorsbedömningen skall ulfalla, närvillkor av nu angivet slag underkastats modifikationer tiU konsumenternasförmån eller med andra ord hur långtgående modifikationer i den riktningen sombör krävas för att vUlkoren skall kunna godtas. Av skäl som jag har anförtär del inte heller möjligt att på förhand ta ställning tUl dessa frågor. Endastraed kännedom ora raarknadsförhållandena inora vederbörande bransch och helainnehållet i aktuella kontraklsformulär är del t. ex. möjligt atl bedöma hurlång acceptfrisl som det kan anses rimligt all säljaren förbehåller sig, undervilka omständigheter köparen skall ha rätt all häva köpet på grund av fel igodset, vUka förhållanden säljaren skall kunna åberopa som grund för höjning avdet avtalade priset osv. gorav denna art måste därför överläranas ål de rätlstillärapande organen allbesvara ora och när avtalsformulär koraraer under deras prövning. Vadjag nu sagt innebär inle att det dömande organet skall gå in på en granskningav individuella avtal. Dess uppgift är att göra en bedömning av om elt villkortypiskt sett är otillbörligt gentemot konsumenterna sedda som ell kollekliv.Del är en sådan lypbedöraning som måste ligga lill grund för varje konkret förbudsbeslul.Hur generell bedömningen kan göras beror på omständigheterna. Den nu förda diskussionen orainnebörden av otUlbörlighetsrekvisi-let har avsett en bedömning av avtalsvUlkorenmed avseende på deras sakliga innehåll och de rättsverkningar som de är avseddaatl raedföra. Del finns eraeUertid en annan betydelsefull aspekt på de viUkor sorabrukar las upp i slandardkontraklen. Det är inte alldeles ovanligt alt ettvillkor, raot vilket det från sakliga synpunkter kanske inte finns anledningtill någon erinran, utformas på ett sätt sora är ägnat att vUse-leda konsuraenlenrörande villkorels faktiska innebörd utan alt det dock är fråga om någotbedrägligt förfarande från näringsidkarens sida. Omständigheter av detta slagbör kunna medföra att elt avtalsvUlkor stäraplas sora otillbörligt oehföranleda förbud enligt den nya lagen. För alt åskådliggöra det sagda vill jag soraexempel ta del faUet atl en vara säljs "i befintligt skick". Enligtgällande rält har säljaren trots klausulen ett visst ansvar för varansbeskaffenhet. Den sora inle är juridiskt kunnig uppfattar emellertid lättklausulen såsom en praktiskt taget total friskrivning från säljarens sida,såvida inte innebörden av klausulen närraare preciseras i avtalet. En sådan raissuppfattningkan leda till att köparen-konsumenten avstår från att genomdriva anspråk pågrund av avtalet som i och för sig är välgrundade. Slutiigen vill jag någotberöra en närliggande typ av avtalsvillkor, som visserligen inle kan sägas varaotillbörliga på grund av sitt innehåll eller på grund av all de utformats påett sätt som vilseleder konsuraenlen i fråga om den sakUga innebörden men somgenom del sätt på vilket de presenteras för konsumenten är ägnade att inge honoraen felaktig föreställning ora elt särskilt fördelaktigt erbjudande och av denanledningen framstår som otUlbörliga. Jag tänker här närmast på de s. k. garantiersora ofta utställs till köpare av vissa kapitalvaror, såsora bilar, kameror,klockor, hushållsmaskiner o. d. I vidsträckt omfattning innebär dessa garantiersådana inskränkningar i vissa av de förpliktelser som åvUar säljaren enligtköplagen, att konsumenten totalt sett i själva verket får sin ställningförsämrad. Genora all vUlkor av detta slag presenteras sora förmånligagarantierbjudanden väcker de emellertid hos konsumenten föreställningen omsärskilt långtgående åtaganden från säljarens sida. Även när det gäller villkorav annat slag kan det länkas att de presenteras i former som på detta sättvilseleder konsuraenlen i fråga om för- säljningserbjudandelsvärde och på den grand bör bedöraas sora otillbörliga. Vilseledande elleroklar presentation av avtalsvUlkor orafattas i och för sig av raarknadsföringslagen.Men presentationen och det sätt på vUkel vUlkoret är ägnat att uppfattas kanöva inflytande även vid den bedömning som skall ske enligt den nu föreslagnalagen. Det får ankomma på de tUlärapande myndigheterna att i det särskUdafallet avgöra om ingripande skall ske raed stöd av raarknadsföringslagen ellerden nu aktuella lagen. Vadjag har sagt angående otillbörlighelsbedöraningen har i första handavsett sådana konsumentköp av raer alldaglig art sora sker enligt forraulärrättensstandardkontrakt. Det kan eraeUertid också inträffa att konsumenter köperkapitalvaror under mera särpräglade förhållanden. Sådana avtal har ofta inle saramakaraktär av masstransak-tioner som normala konsumentköp, och köparna har idessa mera speciella fall väsentligt större möjligheter alt inverka påavtalens utformning. Behovet av skydd för konsumenterna är därför inle likaframträdande i dessa situationer. Men även i dessa faU kan situationen varasådan att konsuraenterna är i elt klart underläge i förhållande lill säljarna.På sätt sora har föratsatts i proraeraorian bör därför den nya lagen i principkunna tiUärapas också i fall av denna art. Jag vill i detta saramanhangäven beröra vad sora i något remissyttrande har betecknats som "agreed documents"dvs. avtalsformulär som har lillkorarail efter förhandlingar mellan berördaparters organisationer. Eftersom det ännu inte finns någotorganisationsväsende i egentlig mening på konsuraentsidan, lorde sådana avtalsviUkorf. n. vara en okänd företeelse i vårt land såvitt gäller sådana avtal mellannäringsidkare och konsuraenter sora skall orafallas av den nya lagstiftningen.Men i den raån sådana "agreed docuraenls" fraradeles koraraer tiUstånd på det nu aktuella orarådet, finns det givetvis anledning räkna med atlde överenskomna avtalsviUkoren i stort sett kommer att återspegla en riraligavvägning raellan avtalsparternas berättigade intressen. Del kan dock inleuteslutas all i något fall en efterföljande objektiv granskning av ell avlalsforraulärsom lillkorarail efter förhandlingar av detta slag ger vid handen all eltvisst vUlkor visat sig leda lUl sådana praktiska konsekvenser atl villkoret börstäraplas som otillbörligt. Det måste också beaktas alt förhållandena på raarknadenständigt förändras och atl sådana förändringar kan föranleda att vad sora viden viss tidpunkt bedörats representera en välbalanserad avvägning av parternasrättigheter och skyldigheter senare bör bedömas på elt annat sätt. Den nyalagen bör av dessa skäl ge möjlighet att ingripa också mol villkor i "agreeddocuraenls". Detnu sagda gäller i princip också vUlkor sora lillkoramit efter sådana i detföregående berörda överläggningar ora utforraningen av slandardvUlkor sora konsumenlorabudsraannen eventuellt liUsara- raansmed särskilda företrädare för konsumentintressen kan koraraa att föra raedrepresentanter för näringslivet. EraeUertid får raan ulgå från att konsuraenlorabudsraanneninte koraraer att genom förbudstalan ingripa raot villkor sora han självmedverkat till, såvida inte väsentligt ändrade förhållanden inträtt eller andrasärskilda skäl föreligger. Ett sådant ingripande lär under alla förhållanden koraraaall föregås av nya överläggningar av liknande art. Eflersora sådanaöverläggningar i flertalet fall kan väntas leda till inforraella uppgörelser,torde möjligheterna atl ingripa i hithörande fall få begränsad praktiskbetydelse. Sora jag har närantskaU i överensstämmelse med vad sora har föreslagils i departeraentsproraeraorianen näringsidkare som läranar konsuraenterna försäljningserbjudande på villkor soraär atl anse som otillbörligt kunna drabbas av förbud mot fortsaltan-vändning avvillkoret. Enligt promemorieförslaget skall sådant förbud norraalt förenas raedvi t e. I dessa hänseenden överensstäraraer förslaget i princip raed vad soraför raotsvarande fall gäller enligt raarknadsföringslagen. Del har allraänlgodtagils av reraissinslanserna och även jag biträder förslagel i denna del. Tillfrågan om den närmare utforraningen av generalklausulen med avseende på densakliga räckvidden av förbuden i de enskUda fallen återkommer jag i specialmotiveringen. Enbetydelsefull fråga, sora har föranlett meningsskiljaktigheter underremissbehandlingen, är vilka myndigheter sora skall handha tUlärapningen avden nya lagstiftningen. I departemenlsproraeraorian förordas i det avseendet sararaalösning som i marknadsföringslagen. Förslagel innebär således, att förbud raedstöd av generalklausulen skall meddelas av marknadsrådel som första och endainstans, att konsuraenlorabudsraannen får lill uppgift alt övervaka marknadenoch att föra talan om förbud enligt generalklausulen inför raarknadsrådet, att konsumentombudsraanneni fall sora inte är av större vikt skall kunna raeddela förbudsföreläggandevars godkännande av vederbörande näringsidkare förlänar föreläggandet sammaverkan som ett av marknadsrådel raeddelat förbud, samt alt vid överträdelse avförbud eller godkänt förbudsföreläggande sora förenats med vite frågan om utdömandeav vitet avgöres av allmän domstol på talan av allmän åklagare. Såvittgäller konsumentombudsmannens befattning med frågor om otillbörliga avtalsviUkoroch raed raål eller ärenden enligt den nya lagen har promemorieförslaget ihuvudsak vunnit remissinstansernas gillande. En remissinstans anser emeUertid, atlfrågor om avtalsviUkor alltid är av stor vikt och därför inte bör kunna avgörasgenom förbudsföreläggande. För rain del anser jag alt det särskilt i sådana fallnär ett formulärvUlkor har stämplats som otillböriigl bör vara möjligtatt använda förbudsföreläggande mot näringsidkare som inle berörs av tidigare raeddelatförbud. Jag vill även i övrigt biträda för- slageti vad del rör konsumentorabudsmannens befattning med de aktuella frågorna.Detsamma gäller förslaget alt frågor ora uldöraande av förelagt vite skallhandläggas av allmän domstol. Meningarnahar varit mera delade när det gäller frågan om marknadsrådels befattning medden nya lagstiftningen. Majoriteten av remissinstanserna har godtagit promeraorieförslaget.Vissa reraissinstanser hävdar emellertid att de dömande funktionerna böranförtros allmän domstol raed bibehållande av den vanliga instansordningen. Iandra hand kräver dessa remissinstanser att marknadsrådels beslut skall kunnaöverklagas i högsta domstolen. Kravet på elt flerinstanssyslem har motiveratsfrämst från rättssäkerhetssynpunkt. Medhänsyn till den stora betydelse för rättsbUdningen på förevarande område sorade rättstUlämpande myndigheterna koraraer atl få enligt den nya lagstiftningenär del enligt rain mening av största vikt, inle minst frånrättssäkerhetssynpunkt, atl lagtillämpningen anförtros organ raed framträdandesakkunskap på ifrågavarande rältsoraråde. Del är också angelägel alt dendömande myndigheten ges en sådan sammansättning att den kan förväntas tUlvinnasig auktoritet och förtroende hos de båda huvudgrupper av intressenter somberörs av den nya lagstiftningen, dvs. konsumenter oeh näringsidkare. Dessaönskemål tillgodoses bäst genora att företrädare för de båda intressegruppernafår säte i del döraande organet. En direkt intresserepresentation av detta slagär fräraraande för det aUraänna domstolsväsendet. Rättegångsbalkensförfaranderegler lämpar sig inle heller väl på förevarande oraråde, där friarehandläggningsformer kan väntas i avsevärd raån befräraja en allsidig prövningoch en för alla parter önskvärd snabbhet i förfarandet. Dessa omständighetertalar för att lagliUärapningen bör anförtros raarknadsrådet där konsumenteroch näringsidkare redan är representerade. Förfarandereglerna enligt lagen ommarknadsråd synes ge tillräckligt utrymme för önskvärd flexibilitet oehsnabbhet i handläggningen. Av stor betydelse är också det samband som enligtvad jag har påpekat i vissa fall råder mellan frågor om otillbörligmarknadsföring och frågor om otUlbörliga avtalsvillkor. Endasl genom atlanförtro tillämpningen av båda de aktuella lagarna ål samma rayndighel kan mansäkerställa konsekvens och enhetiighet i rältstill-lämpningen. Pågrundval av dessa överväganden har jag i likhet raed majoriteten avremissinstanserna stannat för att den dömande funktionen enligt den nya lagenbör tUläggas marknadsrådet. Kvar står emeUertid frågan om rådel bör vara endainstans eller om dess avgöranden enligt generalklausulen skall kunnaöverklagas. Jaghar redan framhållit det angelägna i alt rättsbildningen på fö-revarande orarådesker under direkt .raedverkan av företrädare för konsumenter och näringsidkare. Det önskemålet skulle inte bli liU- godoselti full utsträckning, om man ger parterna möjlighet att föra talan mot raarknadsrådelsbeslut i högsta doraslolen. Med den sararaansättning raarknadsrådet har finnsdet anledning att ulgå från att man skall få en i del slag av ärenden det härär fråga om så kvalificerad och auktoritativ bedöraning sora det rimligen gåratt åstadkomma. system med raarknadsrådet sora enda döraande instans gavinte upphov lill betänkligheter hos riksdagsraajorileten vid införande av raarknadsföringslagen(se prop. 1970: 57 s. 162 och 3LU 45 s. 90). Det finns enligt min mening inteanledning lill annan bedömning av rällssäkerhelsfrågan i del nu aktuella sararaanhangel.Med hänsyn till sambandet raellan lagstiftningen ora raarknadsföring ochlagstiftningen om förbud mot otillbörliga avtalsvillkor är det angeläget att debåda lagarna i förevarande hänseende utforraas på sararaa sätt. Det skulle tesig egendoraligt ora raarknadsrådet fick en raindre fraraskjuten ställningenligt den nu aktuella lagen än enligt raarknadsföringslagen. Jag biträderdärför förslaget alt raarknadsrådet skall vara enda instans för prövning av raålenligt generalklausulen i den nya lagen. I fråga om förfarandet vidprövning av frågor ora förbud mot OtUlbörliga avtalsvillkor innebär proraeraorieförslagetatl i allt väsentligt sarama regler skall gälla som vid prövning av ärenden omförbud enligt generalklausulen i lagen om otillbörlig marknadsföring. Förslagelinnebär i huvudsak följande. Ansökan om förbud skall i första hand göras av konsuraenlorabudsraannen.Beslutar denne i visst fall all inle ansöka om förbud, kan sådan ansökan görasav sammanslutning av näringsidkare, konsumenter eller löntagare. Beslut raedanledning av förbudsansökan utgör inte hinder atl frågan prövas på nytt närändrade förhållanden eller annat särskilt skäl föranleder del. Motsvarandeskall gälla i fråga ora oraprövning av fråga sora avgjorts genora alt ett avkonsumentombudsmannen meddelat förbudsföreläggande har godkänts.