prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — För att kunnaförstås och på rätt sätt användas av sådana myndigheter som saknar juridiskaeller förvaltningsrättsliga experter får en lag om förvaltningsförfarandetinte vara sådan att en alllför stor del av arbetstiden tas i anspråk förtolkning av lagen och för kontroll av att det adrainistrativa förfarandet ärforraellt riktigt. Styrelsen anser alt den föreslagna lagen i stort settuppfyller dessa villkor. i lån påpekar alt nuvarandesplittring av förfarandebestäraraelser på olika allmänna föreskrifter ochspecialregler har medfört att denna del av offentlig verksamhet blivit alltsvårare att överblicka. Inte minst från länsstyrelsesynpunkt är det därförtillfredsslällande med en lagsliftning som ger rambestämraelser för bl. a. denstörsta delen av länsstyrelsemas verksarahet. understryker vLkten av att de särskildabesläramelsema för förvaltningsrättsliga partsärenden inte blir tiUämpliga påpostverkets verksamhet. En längre driven, formell reglering av handläggningeni första instans skulle enligt verkets mening ha ganska litet värde för denenskUde men ofördelaktigt påverka effektiviteten och bli ett besvärandehandikapp Maj:ts proposition nr 1971 iden konkurrens som verkel är utsatt för. anser att förslaget i stortsett inte inger de farhågor belräffande möjligheterna all driva en rationellverksamhet sora besvärssakkunnigas förslag framkallade. Förslagettill förvaltningslag har emellertid också utsatts för kritik från olikautgångspunkter. Sverigesadvokatsamfund, SAF, i samt juridiska fakultetenvid , lill vars yttrande konsistoriet vid universitetethar anslutit sig, kritiserar den beskärning som förslagel innebär i förhåUandetill besvärssakkunnigas förslag. framhåller alt det längevarit efterlängtat raed en verklig rättegångsbalk för förvaltningsmyndigheterna.Fakulteten finner det beklagligt, om tiUfället att skapa en sådanförvaltningsbalk nu försitts och om man utfärdar en förvaltningslag, som ihuvudsak blott kodifierar de enklare principerna men inte tar upp olösta frågoreller eljest raedför behövliga, konkreta reformer till stärkande av deenskildas rättsskydd. kritiserar vad som anförs i betänkandetbeträffande vikten av alt förvaltningslagen blir kort, enkel och överskådlig.Del i betänkandet framförda påståendet att lagverket annars inte kan bli »varmans egendom på den offentliga förvaltningens disparata fält och hos alla dessmyndigheter av skilda slag» finner samfundet föga övertygande som motiveringför en förenklad och ofullständig lagstiftning. a. genom tillkomsten av kommunblocktorde praktiskt laget alla de myndigheter som berörs av förslaget komma att fåtiUgång till den rättsligt bildade och administrativt rutinerade personal somfordras för tillämpning av en mer omfattande och detaljerad förvaltningslag änden föreslagna. Samfundet anser det vara angeläget att de flesta av de ämnensom behandlades i besvärssakkunnigas lagförslag men sora uteslutits i det nyaförslaget blir reglerade, såsom frågor om omröstning till beslut då skiljaktigameningar yppats, fuUmakt, frister, viten och straff, muntlig handläggning,särskilda utredningsmedel hos domstol, resning och kostnad. Samfundeiframhåller vidare att de bestämmelser sora flyttats över frånbesvärssakkunnigas förslag till det nya förslaget i åtskiUiga fall har blivitföreraål för en omredigering till det sämre. Liknande synpunkter framförs avSAF. Ävenandra remissinstanser ställer sig tveksararaa lill om inte förvaltningslagengjorts alltför begränsad till sitt innehåll. Enligt Si»ea hovrätts mening kandet sålunda ifrågasättas om inte den nya lagen är för ofullständig för attvara lämpad som en ceniral lag på området och om inte i vart fall tillsvidare och i avvaktan på förutsättningar för en mer omfattande reglering behovet av regler ora handläggning av förvaltningsärenden kan tUlgodoses genomspecialförfattningar rörande olika frågor och komplettering avförfarandebestäraraelser i de materiella författningarna. Hovrätten anserdet emellertid angeläget, att en allmän Maj:ts proposition nr 1971 261 reglering av förvaliningsförfarandel kommer liU stånd.Eftersom förslaget för ell antal betydelsefulla frågor innehåller regler, sommer allmänt bör bringas i tillämpning, bör det enligt hovrättens meninganvändas som grundval för en central lagstiftning om förfarandet iförvaltningsärenden. Så snart förutsättningar föreligger, bör denna byggas påmed ytterligare handläggningsnormer, t, ex, om besluts verkställbarhet och omextraordinära rättsmedel. Också i ifrågasätter ominte besvärssakkunnigas förslag skurils ned alltför radikalt. Enligtlänsstyrelsens mening hade det varit av stort värde, om bestämmelser omkoslnader, rältshjälp och offentligt biträde åt part kunnat inarbetas iförvaltningslagen. Någraremissinstanser kritiserar den föreslagna förvaltningslagen för att inte varatillräckligt klart avfattad. Försäkringsdomstolen anser all lagen inte gertillräcklig ledning för den rätlssökande allmänheten och för de personer sorahar att handlägga förvaltningsärendena och som i stor utsträckning inte ärjuridiskt utbildade och saknar närmare erfarenhet av förfarandetinora förvaltningen. Domstolen anser atl lagens konstruktion samtlagbestämmelsernas avfattning, som i många fall inte överensstämmer medlagmotiven, leder till osäkerhet och missförstånd. mening visar det utredningsarbete som har lett fram tillden föreslagna förvaltningslagen klart omöjligheten att fånga in enhetliga ochklara regler för hela förvaltningsapparaten med dess högsl skiftande uppgifter.Enligt verkets åsikt kommer förslaget med deu utformning det fått närmast attgälla en mindre del av förvaltningen, medan specialbestämmelserna kommer attdominera bilden. Följden blir alt man inte når det åsyftade målet alt allmänhetoch myndigheter skall kunna lila på att förfarandet hos myndighelema i störstaallmänhet skall följa vissa givna spelregler. Verket anser även all förslagetpräglas av oklara uttryck och definitioner. Lagtexten svarar inte heller på elttillfreds ställande sätt mot vad som anförs i motiven. Verket yrkar attförslaget omarbetas, varvid hänsyn bör tas till de förhållanden under vilkasocialförsäkringens administrativa apparat arbetar. Lånsstyrelsen i anser all lagen delvis fåtten för teoretisk och abstrakt uiformning. i länframhåller all ålskil-liga uttryck i lagtexten är ägnade att skapa oklarhet omvad som avses. säger sig sakna en positivprecisering av vad lagen skall omfatta. Detta krävs enligt förbundets meningför alt undvika oklara gränser och för alt göra lagen mer lättförståelig förenskUda medborgare och lekmän i förvaltningen. hävdar all förvaliningsförfarandeli förslagel pressats in i former som är hämtade från domstolsprocessen och främmandeför förvaltningen. A andra sidan anser statskontoret att förslaget är klartoch tydligt utformat och därmed väl ägnat att kunna tillämpas utan krav påsärskilda Maj.ts proposition nr 30 år1971 kvalifikationer hos berörda tjänstemän. Riksskattenämndenframhåller att lagen också torde bli förhållandevis lättillgängUg förallmänheten. i anser det vara tveksamtom förslaget kommer att få någon större betydelse för att tillgodose denenskildes rättsskydd och för att uniformera handläggningsformerna.Länsstyrelsen framhåller att den enskildes rätt säkerställs genom särskildasäkerhetsregler i de olika lagar som medger administrativ myndighet att ingripamot enskilds person och egendom, genom Kungl. Maj:ts och kontrollorganöver myndigheterna och genom den medborgerliga insynen i den administrativaaktiviteten. En lagstiftning som huvudsakligen reglerar processuella utanverk synesfå mindre betydelse. anser emellertid att förslaget börgenomföras, eftersom det kan bidra till ett enhetligt förvaltningsförfarande. Några remissinstanser hyser farhågor för att förslagetskall medföra ökad arbetsbelastning. Enligt ÖB kan med hänsyn till de undersenare år vidtagna omorganisationerna och rationaliseringsålgärdema i fråga orakrigsmaktens förvaltningsverksamhet även en måttlig arbetsökrung förutses kommaatl medföra ökat personalbehov framför alll vid krigsmaktens centrala ochregionala myndigheter. anser det inte vara uteslutet altförvaltningen särskilt i första instans måsle tillföras fler jurister föratt garantera en riktig tillämpning av lagen. betonar attstora svårigheter torde komma att uppstå vid den praktiska rättstiUämpningennär det gäller personaladministrativa frågor, i synnerhet om förslagetgenomförs i oförändrat skick. Liknande uttalanden om lagens konsekvenser förmyndighelema arbetsbelastning görs av bl. RÅ, försvarets civilförvaltning,värnpliktsverket, , länsstyrelserna i ochGöteborgs och län samt SR. I en del yttranden framförs önskemål om attförvaltningslagen skall kompletteras med ytterligare bestämmelser. a. en föreskrift som slår fast den fria bevisprövningens princip påförvaltningsrättens område. Lånsstyrelserna i och lånanser att lagen bör kompletteras med en beslämmelse om skyndsamhet ihandläggrungen. Konsistorierna vid Lunds och önskarbestämmelser om omröstning, när skiljaktiga meningar framkommer vidöverläggning lill beslut. i finner det vara angelägetatt frågan om ytterligare förfarandelagstiftning för de utpräglaträttssäkerhetsbetonade områdena blir föremål för fortsatt övervägande. Starkaskäl talar enligt åsikt för att möjlighet bör finnas tillbevisupptagning under ed och till förordnande av offentlig försvarare framförallt i ärenden angående frihetsberövande. Frågan om förvaltningslagen bör tillämpas i fråga omrättegången i för- Maj-.ts propoktibn nr 30 dr 1971 263 valtningsdomstol berörs i några remissyttranden. De flestaav dem som uttalar sig i frågan däribland regeringsrättens ledamöter,försåkringsdomstolen, kammarrätten, och LO ställer sigavvisande till att lagen till någon del skall gälla hos förvaltningsdomstol. påpekar belräffande den föreslagna lagensnamn att begreppet »förvaltningslag» inrymmer åtskilligt mer än enbart reglerom förfarandet, t. ex. organisationsbestäraraelser (jfr RB). Enligt hovrättensmening är benämningen »Lag om handläggning av förvaltningsärenden» ett meradekvat namn på lagen. Möjligen kan på sätt som skett beträffande molsvarandenorska författning efter sistnämnda beteckning inom parentes tillfogas»förvaltningslag». i anser av sararaaskäl den av besvärssakkunniga föreslagna benäraningen »Lag omfön'altmngsförfärandet» med tillägg av ordet »förvaltningslag» vara attföredra. ÅtskiUiga remissinstanser understryker vikten av attförslagets genomförande föregås av inforraation ora lagens syfte och innehåll.I anslutning till ett i betänkandet gjort uttalande ora möjligheterna att lämnainformation om lagen vid den efterutbildning som bedrivs inom stals- och kommunalförvaltningenframhåller statskontoret, alt det i betraktande av reformens vikt ochbetydelse inte torde vara tillräckligt att helt förlita sig på åtgärder inoraramen för den offentliga förvaltningens egen ulbildningsverksamhet.Statskontoret utgår från atl man redan vid ärendets fortsatta departementalaberedning bör ha tillgång lill experter med uppgift att förbereda erforderligainformations- och utbildningsinsatser, innefattande bl. a. utarbetande av enpå lagmotiven grundad handbok i ämnet och till skilda förvaltningsområdenanpassade utbildningspaket. Statskontoret anser det vara angeläget att konkretauppdrag meddelas de organ som kommer att få det direktaansvaret för åtgärdema. Förslag om utarbetande av en handbok eller liknandehandledning beträffande lagens tillämpning framförs också av försvaretscivilförvaltning, , kontrollstyrelsen och statens avtalsverk.Avtalsverket nämner som förebild till en sådan handbok den avjustitiedepartementet utgivna . Lantmäteristyrelsen framhåller vikten av kursverksamhet ianslutning tiU lagens ikraftträdande. förklararsig förutsätta att lagen förses med utförliga tiUämpningsföreskrifter ochanvisningar. Försvarets civilförvaltning och understryker vikten av attäven allraänheten får fullgod information om lagens syfte och innehåll. Remissinstanserna godtar allmänt förslaget att lagen sättsi kraft generellt . Något yrkande om att lagen skall geskaraktär av ramlag. Maj.ts proposition nr 1971 somsätts i kraft områdesvis genom särskilda lagstiflningsbeslut, framförs såledesinte i remissyttrandena. Åtskilligaremissinstanser diskuterar olika problem rörande samordningen av lagen medspecialförfatlningarna. förklarar sig dela den i betänkandetuttalade åsikten alt genomgången av förfaranderegler i specialförfattningarinte bör fördröja förvaltningslagens ikraftträdande. Enligt styrelsens meningkan dock tidpunkten för ikraftträdandet inte ligga alltför nära riksdagensbeslut med hänsyn till den nödvändiga informationsverksamhet som måste föregåinförandet av lagen. Härigenom har man viss möjlighet atl få till stånderforderliga ändringar i olika specialförfattningar.Universitetskanslersämbetet anser vissa olägenheter vara förenade med den ibetänkandet föreslagna ordningen att förvaltningslagen och av denna föranleddaändringar i de viktigaste specialförfatlningarna skall träda i kraft ,medan ändringarna i övriga specialförfattningar skall göras undan för undanallteftersom genomgången av dessa författningar hinns med. Ämbetet finner detönskvärt att erforderliga ändringar i specialförfatlningarna föruniversitetsförvaltningens del i största möjliga utsträckning vidtas redan isamband med lagens ikraftlrädande. Också lantmäteristyrelsen betonar vikten avatt samordnings- och lillämplighetsfrågorna i möjligaste mån gås igenom ochklaras ut i förväg. JKifrågasätter om inte förfarandereglerna i en del specialförfattningar bör ståkvar för undvikande av tolkningssvårigheler. Under hänvisning lill den i enbilaga till betänkandet redovisade genomgången av barnavårdslagen anför JK. Barnavårdslageninnehåller nu tämligen utförliga regler om förfarandet i ochhos länsstyrelse vid handläggning av barnavårdsärenden samt om besvär. En delav dessa bestämmelser skuUe i och för sig kunna utgå på grund av motsvarigheteri förvaltningslagen. Andra bestämmelser och det är ganska många är avspeciell karaktär och måste bibehållas i bamavårdslagen. Resullatel som detredovisas av arbetsgruppen leder till svåröverskådlighet. Som exempel måanföras. Komraunikations-reglerna i 19 § behålles oförändrade men rätten attanlita biträde regleras i förvaltningslagen, dock att bestämmelsen om rätt förföräldrar att i vissa fall närvara inför kvarstår i barnavårdslagen.Skyldigheten atl motivera beslut och meddela fullföljdshänvisning skall följaav förvaltningslagen men om delgivning av beslut stadgas i barnavårdslagen.Att besvär över beslut avgöres av länsslyrelsen och besväröver beslut av framgår av barnavårdslagen. Menatt klagan över beslul föres hos Kungl. Maj:t följer avförvaltningslagen. Besvär över beslut inges till nämnden pågrund av förvaltningslagen men besvär över beslut av styrelse förungdomsvårdsskola till länsstyrelse enligt specialbestämraelse i barnavårdslagen.Även andra exempel torde kunna anges på sådan saxning av bestämmelser iförvaltningslagen och barnavårdslagen. Detförefaller tämligen uppenbart att en dylik lagstiftningsmetod leder tillpraktiska svårigheter vid tillämpningen särskilt hos icke rätlsutbildad Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 265 personaloch ur rättsskyddssynpunkt knappasl är tillfredsstäUande på förvaltningensområde. Med hänsyn härtill synes böra övervägas om ej förfarandereglerna iförfattningar av typ barnavårdslagen kan helt bibehållas givetvis med desakliga ändringar som erfordras för att vinna överensstämmelse med motsvaranderegler i förvaltningslagen. Atl därvid uppstår ell slags dubbellagstiftningsynes utgöra en mindre olägenhet jämfört raed vad sora följer av det avarbetsgruppen föreslagna systemet. Inteheller förklarar sig vara övertygat om lämpligheten avatt mönstra ut bestämmelser angående förfarandet ur specialförfatlningarna.Enligt förbundets mening bör raan tiU skydd för den enskildes rättssäkerhetålrainslone tills vidare låta sådana bestämmelser stå kvar och sålunda godtaalt innehållsmässigt identiska regler finns både i förvaltningslagen och ispecialförfatlningarna. CFU framhåller angelägenheten av att samordningenmellan lagen och specialförfatlningarna genomförs så, alt allmänheten ochmyndighelema lätt och säkert kan avgöra, ora en behållen specialbestämraelseskall tillärapas ensam eller om den förutsätter kompletterande lillämpning aven lagbesläramelse. Från några håll föreslåsall vissa grupper av ärenden, där förfarandet är ulföriigt reglerat ispecialförfattning, skall undantas från förvaltningslagens tillämpning. Enledamot av kammarrätten (t.f. kammarrättsrådet ) anser att lagen intebör gälla på taxeringsområdet. Samma åsikt hävdas i en inomprövningsnämnåsavdelningen i upprättad promemoria, till vilkenlänsstyrelsen i länet hänvisar i sitt yttrande. Majoriteten i kammarrättenanser sig dock inte vilja påyrka alt laxeringsområdet undantas men fogar vidsitl slällningoiagande del bestämda villkoret, att förvaltningslagen intesätts i kraft innan man övertygat sig om atl man åsladkom-rait den grad avsamordning raed förefintlig speciallagstiftning som är én förulsättning för attmyndigheter och enskilda verkligen kan finna ul vad som skall gälla.Lantmäteristyrelsen anser atl förvaltningslagen i princip inte bör görastillämplig vid fastighetsbildning. Styrelsen finner det lämpligt alt Kungl.Maj:l i de tillämpningsföreskrifter som torde komma att utfärdas i anslutningtill den nya fastighetsbildningslagen tar upp stadganden motsvarande vissabestämmelser i förvaltningslagen. Under erinran om de särskilda författningarsora gäller på patent- och registreringsverkets område förklarar patentverket,atl det utgår från alt införandel av en allmän förfarandelag inte skallraedföra någon ändring i den specieUa reglering som finns i dessa författningareller i verkets praxis. betonar alt de regler som tillärapas iverket slår i god överensstämmelse med de grundtankar förförvaltningsförfarandet som har komrait lill ullryck i det remitteradeförslaget. framhåller alt föreskrifter fordras angående lagenstillämpning under beredskapstillstånd och krig. Samraa åsikt har ÖB, somtillika påpekar, alt sådana föreskrifter också bör meddelas med tanke 266 Kungl Maj:ts proposUion nr 30 år1971 på krigsmaktens övningar under krigsmässiga förhållanden, t. ex. beredskapsövningar och krigsförbandsövningar. Departementspromemorian innehåller inledningsvis enerinran om att förfarandet i förvaltningsdomstol har varit föremål förutredning och förslag i flera olika sammanhang under det senasie årtiondet.Sålunda lade utredningen om administrativa frihelsberövanden i silt betänkandeRättssäkerheten vid administrativa frihelsberövanden (SOU 1960: 19) fram ettförslag till lag om socialdomslol, som innehåller en myckel utförlig regleringav förfarandet, bl. a. i sådana mål om administrativa frihelsberövanden somhandläggs hos länsstyrelse. Besvärssakkunnigas förslag lill lag om förvaliningsförfarandelvar tänkt alt täcka behovet av förfaranderegler också för förvaltningsdomstolsdel. Kapitel 9 i förslaget ägnas speciellt åt domstolsförfarandet och harrubriken .Förvaltningsdomstolskorarailtén föreslog i sitt betänkande Förvaltningsrättskipningdels en lag om regeringsrätten och dels en lag om rikets kammarrätter, vilkalagar bl. a. reglerar förfarandet i dessa domstolar. Betänkandet Lag omskatterätt innehåller ett förslag till en ganska utförlig reglering avförfarandet hos länsskatieräti och den mellankoraraunala skatterätten. Ipromemorian erinras också om alt i förslaget till förvaltningslag finns vissaförfaranderegler som är avsedda att tillämpas av förvaltningsdomstol. Blanddessa märks bestämmelser om ingivande av handling, om parts rätt lill aktinsynoch om besvärslid. Promemorian innehåller förslag till lag med gemensammabestämmelser om förfarandet i regeringsrätten, kammarrätt, länsrätt,länsskatterätt och mellankoraraunala skatterätten, vilka i stor utsträckningbygger på de nyssnäranda lagförslagen. Sora raotiv för en sådan sammanhållenförfarandelag erinras i promeraorian om de tidigare under innevarande årframlagda lagförslagen, sora innebär att en förvaltningsdomslolsorganisa-tion,bestående av de nämnda domstolarna, byggs upp. Vidare hänvisas till alt enledamot i förvaltningsdorastolskommillén () i en reservation i kommitténsbetänkande Förvaltningsrättskipning föreslog en gemensam lag förregeringsrätten, kammarrätt och försäkringsdomstolen samt att JK i remissyttrandeöver komraitléförslaget förde fram tanken på en för förvaltningsdomstolarnageraensara rättegångslag. I promemorian anförs alt frågan om lagen bör görastillämplig hos försäkringsdomslolen bör prövas i särskild ordning. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 267 Närdet gäller vilka ämnen som behandlas i lagen har hänsyn tagits till genomfördeller väntad lagstiftning och tiU pågående utredningsarbete. Sålunda hartillkomsten av delgivningslagen (1970: 428) och delgivnings-kungörelsen (1970:467) gjort särskilda bestämmelser om delgivning hos förvaltningsdomstolöverflödiga. Den ulredning av frågoma om ersättning för kostnader iförvaltningsförfarandet, ora rättshjälp i förvaltningsärenden och om offentligtbiträde åt part i sådana ärenden som f. n. verkställs av uiredningen omrättshjälp i förvaltningsärenden anses inte böra föregripas genom förslag idessa ämnen. Ovissheten belräffande den blivande förvaltningslagens slulligautformning och räckvidd har ansetts motivera att särskilda regler förförvaltningsdomslolama inte skall utarbetas i fråga om ingivande av handling,parts aktinsyn, besvärsrätt eller besvärslid. Dessa frågor förutsätts regleradepå annat håll närmast i förvaltningslagen. LagenstiUämplighet föreslås begränsad i så måtto som dess föreskrifter skall vika omannat föreskrivs i lag. Härvidlag framhåUs att det i och för sig skulle varaönskvärt atl nå fram till en lag som kunde gälla fullt ut i alla slags mål.Måltyperna företer dock så pass slora skillnader att helt ensarlade regler inteär tänkbara. Möjlighet måsle därför slå öppen för meddelande av avvikandeföreskrifter. Del kravet anses dock böra stäUas att sådana föreskrifter skallmeddelas i lag och inte i administrativ författning eller i form av allraännaföreskrifter av ännu lägre valör. Ifråga om utformningen av lagen återges i promemorian inledningsvis vissasynpunkter som kom fram vid remissbehandlingen avförvaltnings-doraslolskommitléns betänkande. Sålunda anförde regeringsrättens flestaledamöler (regeringsråden Hegrelius, , , , ,, , , , , , , ,och ) all frånvaron av uttryckliga regler enligt nu gällandeordning visserligen inte hade framstått som någon olägenhet för regeringsrättenraen att, om regeringsrätten i fortsättningen skulle tillämpa muntligförhandlingsform i ökad utsträckning, det syntes lämpligt med en viss regleringav förfarandet, främst kanske med tanke på parterna. En sådan reglering bordegöras så enkel som raöjligt och någon fullständig rättegångsordning fordradesinte. Den av komraittén med mönster från vad som gäller förförsäkringsdomstolen valda metoden med hänvisning till vissa avsnitt i RB ansågledamöterna ändamålsenlig, åtminstone i det aktuella sammanhanget. JK vardäremot mycket tveksam om man i de föreslagna lagarna om regeringsrätten och omrikets kammarrätter borde ta upp regler ora förfarandet i dessa domstolar. Detvar knappast ändamålsenligt raed de i förslaget till lag ora regeringsrättenintagna svåröverskådliga hänvisningarna till ett otal bestämmelser i . anmärkte att metoden med hänvisningar till RB medförbristande överskådlighet och viss oklarhet, Ipromemorian påpekas att man i kamraarrätlsstadgan och försäkrings- Maj.ts proposition nr 30 år1971 domstolslagen liksom i alla de förslag tillförfarandelagar för förvaltningsdomstolar som lagts fram har tillämpat dentekniken att regelbehovet på vissa avsnitt, t, ex. i fråga om vittnes- ochsakkunnigbevisning, har tillgodosetts genom hänvisningar till RB:sbestämmelser härvidlag. Det framhålls att tekniken obestridligen har vissaölägenheter i form av svåröver skådlighet och andra praktiska nackdelar.