prop · FU03155 · 1971-12-31 00:00:00 — Om utlänningen påstår att han är politisk flyktingoch påståendet inte är uppenbart oriktigt, skall dock ärendet understäUas dencentrala utlänningsmyndigheten (numera statens invandrarverk), som har attefter hörande av besluta i ärendet (30 § UtiL), beslut omutvisning kan överklagas hos den centrala utlänningsmyndigheten. Klagan försgenom besvär. Besvärstiden är räknat från den tidpunkt klagandenerhöll del av beslutet (44 § första och andra styckena UtiL), Innan dencentrala utiänningsmyndigheten avgör ärende, som efter t)esvär kommit undermyndighetens prövning, skall myndigheten inhämta yttrande frånutlänningsnämnden (45 § UtiL), Över utlänningsmyndighetens beslut får klaganföras hos Kungl, Maj:t, om eller någon av dess ledamöteranfört avvikande mening i nämndens yttrande. myndighetensbeslut sker genom besvär inom efter det klaganden fått del avbeslutet (46 § första och tredje styckena UtlL), Dencentrala utlänningsmyndigheten kan överlämna ärende tiU Kungl. Maj:t föravgörande, om myndigheten finner att det föreligger särskilda skäl därtill.Myndigheten skall överlämna ärende till Kungl. Maj:t, om utlänningsnämndenbegärt det (47 § UtiL), Utövervad nu sagts gäller att utiänning kan utvisas och förbjudas att återvända tilllandet om det befinns påkallat av hänsyn tUl rikets säkerhet eller eljest istatens intresse (s, k, politisk utvisning). Beslut om politisk utvisningmeddelas av Kungl, Maj:t (34 § UtiL), Myndighetsom handlägger ärende om utvisning eller verksfälUghet av utvisningsbeslut kanförordna att utlänningen skaU tas i förvar eller ställas under uppsikt (35 §första stycket UtlL). Omärendet handfäggs hos Kungl, Maj:t får sådan åtgärd vidtagas även avlänsstyrelse eller den centrala utlänningsmyndigheten. Om den centralautlänningsmyndigheten handlägger ärendet, får åtgärder vidtas även avlänsstyrelse. Om det skäligen kan befaras att utlänningen avviker, kan ävenpolismyndigheten förordna om tagande i förvar eller ställande under uppsikt.Anmälan härom skall göras hos den myndighet, som handlägger ärendet,och det åligger denna myndighet att pröva om åtgärden skall bestå(35 § andra stycket UtiL), Närutvisningsärendet avgörs, skall den beslutande myndigheten pröva om det finnsskäl att utlänningen fortfarande skall hållas i förvar eller vara ställd underuppsikt (36 § UtiL), Om det inte längre finns sådana skäl, skall åtgärdenomedelbart upphävas (37 § UtlL), Omdet finns anledning att håUa utiänning i förvar än en månadskall frågan underställas Kungl, Maj:t . Ingen får kvarhållas merän räknat från den tidpunkt han togs i förvar om inte Kungl, Maj:tfinner att det föreligger synnerliga sk'äl. Innan Kungl, Maj:t meddelar besluthärom, skaU förhör hållas i ärendet samt avge yttrande (38 §UtlL), Iutvisningsärende skaU förhör hållas, om utlänningen begär det. Detta gällerdock inte i ärende som efter besvär kommit under myndighets prövning (31 § UtlL),Vidare skaU förhör alltid håUas i ärende om s,k, politisk utvisning och iärende om kvarhållande av utiänning i förvar (34 resp, 38 §§UtiL), Slutiigen kan förhör hållas om Kungl, Maj:t, den centrala utiänningsmyndigheten,utlännings- nämndeneller länsstyrelse eljest finner anledning därtiU (39 § UtlL), Förhör i utvisningsärendeskall håUas av den myndighet som handlägger ärendet. Den centralautlänningsmyndigheten får dock i ärende, som myndigheten handlägger, överlämnaåt eller länsstyrelse att hålla förhör, I ärende, somhandläggs av Kungl, Maj:t, utser Kungl, Maj:t förhörsmyndighet (40 § förstastycket UtlL), får uppdraga åt ledamot eller suppleant att håUaförhör (40 § andra stycket UtiL), Om det är erforderligt medutredning vid domstol rörande omständigheter, som har betydelse för ärendetsavgörande, kan Kungl, Maj:t förordna att förhör skall hållas vid aUmänunderrätt. Förhöret anses som bevisupptagning utom huvudförhandling ochreglerna om rättegång i brottmål gäller i tUlämpliga delar (43 § UtlL), Enligt48 § utiänningslagen kan utiänningen, bl, a, inför länsstyrelse, avgeförklaring att han avstår från talan mot utvisningsbeslutet och medge att detverkställs (nöjdförklaring). Verkställighet av beslutom utvisning ankommer på länsstyrelse (58 § första stycket UtlL). Enligt 67 §tredje stycket utlänningskungörelsen (UtlK) skall beslutet havunnit laga kraft. Om utlänningen påstår att han löper risk att bli utsatt förpolitisk förföljelse i det land till vilket han skall befordras eller att handär inte åtnjuter trygghet mot att bli sänd till land, i vilket han löper sådanrisk, och är påståendet inte uppenbart oriktigt, skall ärendet underställas dencentrala utlänningsmyndigheten (58 § andra stycket UtiL), UnderstäUning skalldock inte ske, om påståendet enligt det beslut som förekommer tillverkställighet redan är prövat. Den centrala utlänningsmyndigheten skall, efterutiännings-nämndens hörande, besluta i ärendet så snart det kan ske. Om ärendetär synnerligen brådskande, får utlänningsmyndigheten meddela beslut, även omyttrande från nämnden inte föreligger (58 § andra stycket UtiL), Har frågan om verkstälUghetunderstäUts utlänningsmyndigheten får klagan föras hos Kungl, Maj:t, om utiänningsnämndeninte avgett yttrande eller om nämnden eller någon av dess ledamöter anförtavvikande mening (59 § UtiL), Ärende om verkställighetav utvisningsbeslut skall vidare undersfällas den centrala utiänningsmyndigheten,om det möter svårighet att verkställa beslutet eller om det är tvivelaktigt hurbeslutet skall verkställas. Om den centrala utiänningsmyndigheten meddelatbeslut om utvisning kan myndigheten lämna närmare anvisningar för verksfäUig-hden(60 § UtiL), Kanbeslut om utvisning inte verksfällas eUer föreligger eljest, vare sig beslutet verkstäUts eller ej, skäl att beslutet intelängre skall lända tUl efterrättelse, kan Kungl, Maj:t upphäva l)eslutet, Isamband därmed meddelar Kungl, Maj:t de föreskrifter för utlänningens vistelsei landet som kan finnas påkallade (51 § första stycket UtlL), 2,1,2 ändringsförslag Förslag beträffande beslutsmyndighet i första instans ochinstansordningen har tidigare framlagts av utlänningssakkunniga (SOU1945: 1), utlänningskommiUé (SOU 1951: 42) samt 1961 årsutlänningsutredning (SOU 1967: 18), utlänningsutredning riktade i sitt nyssnämndabetänkande Invandringen, Problematik och handläggning, vissa anmärkningar motden nuvarande organisationen för handläggning av utvisningsärenden från principieUautgångspunkter. Utredningen fann det bl, a, anmärkningsvärt att beslut, sommeddelats av förvaltningsmyndighet direkt underställd Kungl, Maj:t, nämligenlänsstyrelse, kunde överklagas hos den centrala utlänningsmyndigheten, somockså var direkt underställd Kungl, Maj:t, I en inom upprättadpromemoria (Stencil C 1970: 3) Skatterätt och länsrätt föreslogs, som inledningsvisnämnts, att bl, a, utvisningsärendena skuUe överflyttas från länsstyrelse tiUlänsrätt. Det förutsattes vidare att utvisningsärenden, där utiänningen påstårsig vara politisk flykting, liksom f, n, skuUe överlämnas tiU den centralautlänningsmyndigheten för avgörande. Frågan om att ta utlänning i förvar ellerstäUa honom under uppsikt skulle enligt förslaget prövas av länsrätten i defall frågan uppkommer i utvisningsärende som är anhängigt hos länsrätten, Iandra fall borde frågan liksom f, n, prövas av läns.styrelsen. Frågan omfullföljd av talan togs inte upp tiU behandling i promemorian. När det gälldeverkställighet av utvisningsbeslut borde prövningen enligt promemorian alltjämtgöras av , I sitt remissyttrande över promemoriaförklarade invandrarverket att det vore mycket tillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt om ärenden om utvisning handlades vid länsrätterna. Denvanligaste utvisningsgrunden är att utiänningen är hemfallen åt alkoholmissbrukoch att han till följd därav är farlig för annans personliga säkerhet eller förett grovt störande levnadssätt. Verket ansåg sig inte ha särskild kompetens attbedöma sådana frågor och föreslog att talan mot länsrätts beslut om utvisning skuUeföras hos kammarrätt och att regeringsrätten skulle vara högsta instans. Detborde vidare övervägas om inte länsrätt borde få avgöra också utvisningsärendeni vilka utlänningen påstår att han är politisk flykting. Frågan om eventuellthinder mot verkställighet av utvisningsbeslut på grund av risk för att ut- länningenskaU utsättas för poUtisk förföljelse skulle i så fall få prövas avinvandrarverket enligt 58 § utlänningslagen, I likhet med vad som gäUde vidförvisning skuUe således prövning av påstått politiskt flyktingskap bara skepå verkstäUighetsstadiet, ÄvenJK ansåg i sitt remissyttrande över promemoria att det varbetänkligt att man som föreslagits i promemorian skulle avstå från en domstolsmässigprövning i de ärenden där politiskt flyktingskap påstås. En lämpligare ordningvore enligt JK att hänföra också sådana ärenden till länsrätts kompetensområdemen att med hänsyn till invandrarverkets s'ärskUda sakkunskap föreskriva attyttrande skuUe inhämtas från verket. 2,1,3Departementspromemorian Enöverflyttning av utvisningsärendena till länsrätterna är enligt inrikesdepartementetspromemoria väl motiverad främst ur rättssäkerhetssynpunkt. Det föreslås därföri promemorian att en sådan överflyttning kommer tiU stånd. Även i de ärendendär politiskt flyktingskap påstås bör enligt promemorian frågan om demateriella utvisningsgrunderna prövas av länsrätten, Ianslutning härtiU behandlas frågan huravida påstående om politiskt flyktingskapskall avgöras i länsrätten eller först i samband med verkställigheten avutvisningsbeslutet. Vid remissbehandhngenav civUdepartementets promemoria föreslog - som redovisats -invandrarverket att frågan om politiskt flyktingskap skuUe avgöras av verket isamband med verkställigheten medan JK föreslog att yttrande i dessa ärenden skuUeinhämtas från invandrarverket och frågan avgöras i länsrätten. DetframhåUs i promemoria att invandrarverkets förslaginnebär ett återinförande av den ordning som gällde årsutlänningslag, I huvudsak samma förfarande skuUe komma att tillämpas vidförvisning och utvisning. När det gäller förvisning kan visserligen domstolen,när verkställighet bedöms som utsUitslös, underlåta att döma till förvisning.Främst svårighetema för domstolen att bedöma innebörden av ett påstående från utiänningenssida om att han är politisk flykting synes dock ha medfört att denna bedömningi så gott som samtliga fall har kommit att ske först på verkstäUighetsstadiet,En sådan utveckling överensstämmer också med de synpunkter justitieombudsmanutvecklat 1961 avgivna ämbets-berättelse (s, 150 ff,). Ennackdel med prövning av påstående om politiskt flyktingskap först på verkstäUighetsstadietär, framhålls det i promemorian, att frågan huravida materiella utvisningsgranderföreUgger kan komma att behandlas av flera domstolsinstanser, även när det äruppenbart att utiänningen är poUtisk flykting. Om däremot JK:s förslag följsundgår man denna nackdel. Förvaltningsdomstolen har då att efter invandrarverketshörande även pröva påstående om politiskt flyktingskap. På detta sätt kan manundvika utvisningsbeslut som ändå inte kan verkställas. Förslaget har ocksåden fördelen ur principiell synpunkt att utiänningen inte onödigtvis behöver gåi väntan på besked om utvisning kommer att ske eUer inte. Svagheten med dennaordning är emellertid att man löper risk att få en mera tungrodd ochtidskrävande handläggning hos förvaltningsdomstolarna. Frågan om utiänningenär politisk flykting eUer ej kan också vara mycket svårbedömd. Enligt gällanderegler handhar verkställigheten av utvisningsbeslut. Påstårutlänningen att han är politisk flykting och är påståendet inte uppenbartoriktigt skall ärendet understäUas invandrarverket. Underställning skall dockinte ske om påståendet redan är prövat enligt det beslut som förekommer tiUverkställighet. Efter en avvägning av skälen för och emot den ena eUer denandra lösningen har man i departementspromemorian stannat för att föreslå attpåstående om politiskt flyktingskap inte skall prövas vid länsrättenshandläggning av utvisningsärendet utan först på verkställighetsstadiet. Därmedvinns också en överensstämmelse med vad som i praktiken gäller i fråga omförvisning. 1 promemoria framhålls att man inomen snar framtid kommer att få en ny förvaltningsdomstolsorganisation med regeringsrättensom högsta instans, två kammarrätter som mdlaninstanser-samt länsrätter ochlänsskatterätter som underinstanser, I anslutning. härtiU redogörs förbesvärsvägen enligt den föreslagna förvaltningsprocesslagen. Talan motlänsrätts beslut skaU föras hos kammarrätten medan besvär över kammarrättsbeslut fullföljs hos regeringsrätten. Det; finns visserligen möjlighet att göraavvikelser från denna regel men enligt promemorian kan det inte anses föreligganågra skäl att i fråga om utvisningsärendena göra något avsteg från den ordningsom skall gälla enligt förvaltningsprocesslagen. Fastmer torde denomständigheten att man bör eftersträva en så långt möjligt domstolsmässigprövning: i utvisningsärenden tala för att besvär i dessa ärenden förs hos kammarrättoch därifrån till regeringsrätten. Det föreslås därför i promemorian att ensådan ordning genomförs. Eftersom förvaltningsprocesslagens bestämmelsergäller, om inte annat föreskrivs, fordras för detta ändamål' inga andraändringar i utiänningslagen än att bestämmelsen om fullföljd i utvisningsärendentiU den centrala utiänningsmyndigheten ochi Kungl, Maj:t i statsrådetutmönstras. Såsomtidigare nämnts kan enligt 35 § första stycket utlänningslagen den myndighetsom handlägger ärende om avvisning, förpassning eUer utvisning förordna attutlänningen skall tagas i förvar eller ställas under uppsikt. Det föreslås ipromemorian att sådan befogenhet bör tUlkomma även förvaltningsdomstol. Någonändring i lagrummet synes icke erforderlig på grund härav, Iandra stycket av samma paragraf föreskrivs att även länsstyrelse eller dencentrala utiänningsmyndigheten kan meddela förordnande om förvarstagande och sfällandeunder uppsikt, om ärendet handläggs av Kungl. Maj:t, och att länsstyrelse kanmeddela sådant förordnande, om ärendet handläggs av den centralautlänningsmyndigheten, I fråga om utvisning kommer enligt vad som föreslås ipromemorian besvärsvägen att bli den, att länsrättens beslut överklagas tillkammarrätten och kam-martättens beslut till regeringsrätten. Något behov av ensådan delegering av beslutsrätten i fråga om tvångsåtgärder, som gäller iövriga ärenden, anses enligt promemorian inte föreligga för utvisningsärendenasdel och det föreslås därför inte något tUlägg tiU 35 § i detta syfte, I 35§ andra stycket finns också bestämmelser om rätt för polismyndighet attförordna om förvarstagande resp, ställande under uppsikt, om det skäligen kanbefaras att utiänningen avviker. har att anmälaåtgärden tiU den myndighet som handlägger ärendet för överprövning avbeslutet. Denna möjlighet torde enligt promemorian böra finnas även iutvisningsärenden. Någon ändring av paragrafen erfordras icke för detta ändamål. Enligtvad som föreslagits i promemorian skall utvisningsärenden i fortsättningenhandläggas av förvaltningsdomstol. Vid sådant förhåUande synes det enligtpromemorian mindre lämpligt att frågan om förvarstagande i dessa ärenden skallkunna hänskjutas tiU Kungl, Maj:t i statsrådet för avgörande. Det bör ankommapå domstolarna att själva avgöra denna fråga, även när tiden förförvarstagandet överstiger en månad. Emellertidhävdas i promemorian att det i materiellt avseende bör gälla samma regler förförvaltningsdomstolarna som för Kungl, Maj:t i statsrådet. Det skall sålundaföreligga synnerliga sk'äl för förvarstagande än , ochdomstolens beslut om förvarstagande bör för varje gång inte få gäUa mer än tremånader från beslutets dag. Det föreslås i promemorian att 38 § utiänningslagenändras i enlighet med vad som sagts. Enligtvad som anförs i promemorian aktualiserar den nu föreslagna ordningen en annanfråga när det gäUer förvarstagandet. Den som tagits i förvar enligt utiänningslagenhar inte rätt att besvära sig över beslutet h'ärom (49 § UtlL), Däremot gällerallmänt enligt 33 § förvaltningsprocesslagen fått att föra talan mot länsr'ättensbeslut. 34§ förvaltningsprocesslagen får talan mot beslut, som ej innebär att måletavgörs, föras endast i samband med talan mot beslut i själva målet. Talan fårdock föras särskilt bl. a. mot beslut om omhändertagande av person. Det synesenligt promemorian böra övervägas om inte rätt till besvär över förvarstagandei utvisningsärenden bör införas i detta sammanhang. Väl kan det hävdas attförvarstagande förekommer även i av-visnings- och förpassningsärenden, därnågon besvärsrätt inte heller finns f. n. Då är emellertid att märka att, såsomnyss nämnts, förvars-taganden som sträcker sig över än en månad,skall avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Detta innebär i viss mån enersättning för regler om besvärsrätt. I promemorian föreslås därför attbesvärsrätt införs över beslut om förvarstagande i utvisningsärenden. Därmeduppnås samstämmighet med förvaltningsprocesslagens bestämmelser härom. Detkonstateras i promemorian att förhör är den enda form av muntligt förfarandesom regleras i utiänningslagen. Förhör förekommer således bl, a, vidlänsstyrelsernas handläggning av utvisningsärenden. Om - såsom föreslagits ipromemorian - utvisningsärendena överflyttas till länsrätterna blir reglerna iförvaltningsprocesslagen tillämpliga i dessa ärenden, om ej annatföreskrivits. Enligt 9 § i förvaltningsprocesslagenär förfarandet vid förvaltningsdomstolarna i princip skriftligt, men ävenmuntlig förhandling kan hållas, t, ex, i länsrätt om part begär det. Vidareförekommer i förvaltningsprocesslagen - liksom i -bestämmelser om förhör med vittne och sakkunnig, I fråga om förfarandet vidmuntlig förhandling enligt förvaltningsprocesslagen resp, förhör enligt utiänningslagenföreslås först och främst att förvaltningsprocesslagens terminologi får gällaäven vid handläggningen av utvisningsärenden hos förvaltningsdomstolarna.Detta innebär att förhör i utvisningsärenden hos förvaltningsdomstol ersättsmed muntlig förhandling, I samband härmed bör uppmärksammas att 31 § utlänningslageninnebär en ovillkorlig rätt för utiänningen att få till stånd förhör iutvisningsärende i första instans, medan någon möjlighet att begära förhör inteföreligger i ärende som efter besvär kommit under myndighets prövning. Enligt9 § förvaltningsprocesslagen däremot skall muntlig förhandling hållas ikammarrätt, skatterätt och länsrätt, om enskild som för talan i målet begär detsamt förhandlingen ej är obehövlig och ej heller särskilda skäl talar mot det.Det framhålls i promemorian att den föreslagna ändringen från förhör tillmuntlig förhandling i utvisningsärenden inte bör medföra en försämring i frågaom utiänningens nuvarande rätt att få till stånd förhör enligt utlänningslagen.Det föreslås därför att han erhåller ovillkorlig rätt att få tiU stånd muntligför- handling vid länsrätt, A andra sidan bör han inte enligtpromemorian förmenas rätt att enligt förvaltningsprocesslagens bestämmelserbegära muntlig förhandling även i kammarfätt. Det föreslås att ändringen i 31 §utformas så att båda dessa synpunkter tillgodoses. I promemorian föreslås att nöjdförklaring skall kunnaavges även inför förvaltningsdomstol. Detta kräver en ändring i 48 § utiänningslagen, 2,1,4 Remissyttrandena Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget attutvisningsärendena överflyttas till de nybildade länsrätterna. UtlänningsutredningenframhåUer att förslaget innebär att utvisningsärendena kommer attprövas i från rättssäkerhetssynpunkt betryggande former. Det tillgodoser detkrav på domstolsmässig prövning av dessa ärenden, som låg tiU grund för vadutredningen tidigare uttalat i frågan i sitt betänkande Invandringen,Problematik och handläggning. i anser attinrättandet av förvaltningsdomstolar är ett viktigt led i strävandet mot ökadrättssäkerhet. Det är därför enligt synnerligen angeläget attutvisningsärendena inlemmas bland de grupper av mål, som fortsättningsvisavgörs av länsrätten som första instans. Förslagetatt påstående om politiskt flyktingskap skall prövas av invandrarverket isamband med verkställigheten av utvisningsbeslutet tillstyrks eller lämnasutan erinran av det stora flertalet remissinstanser. Enligt i Stockliolmslän får den centrala utlänningsmyndigheten såsom ledande förutlänningspolitiken anses ha de största förutsättningarna att bedöma sådanaspörsmål, som ofta är utsatta för föränderlighet och kräver en aktuellbedömning. upplyser att antalet utvisningsfall dar utlänningenpåstår sig vara politisk flykting hittiUs varit ytterst få, varför spörsmålettorde få en begränsad betydelse i praktiken. i län anför liknande synpunkter. Förslagethar behandlats mycket ingående av JK och kammarrätten. JK erinrar inledningsvisom att förslaget betyder den ändringen mot vad som gäller att politiskt flyktingskapej kan förhindra att ett utvisningsbeslut meddelas. Försläget innebär i dettaavseende en återgång tiU vad som gällde års utiänningslag. Saken ärenligt JK närmast en verkställighetsfråga och det avgörande är naturligen huravidapolitiskt flyktingskap föreligger då verkstälUghe- Det är ej uteslutet att förändringar i den ena eller den andrariktningen kan inträffa i fråga om flyktingskapet mellan ärendets anhängiggörandeoch utvisningsbeslutets verkställande, Ä andra sidan synes det inte ekonomisktatt ett utvisningsärende skall kunna handläggas i kanske flera instanser, trotsatt det är uppenbart att utvisning inte kommer att kunna verkstäUas,Beaktas bör också att den omständigheten att det föreligger ettutvisningsbeslut kan medföra svårigheter för utiänningen att skaffa sig sinbärgning och att över huvud föra en dräglig tillvaro i vårt samhäUe, Emellertidtalar enligt JK redan den omständigheten att det rör sig om en verk-stäUighetsfrågaför att prövningen beträffande politiskt flyktingskap förläggs tillverkställighetsstadiet liksom övriga faktorer som påverkar verkställbarheten.Därigenom skapas garantier för att frågan blir föremål för prövning vid dentidpunkt då förutsättningarna för bedömningen är bäst. Ett underskattande avett utvisningsbesluts framtida verkställbarhet kan exempelvis föranledadomstolen att underlåta att besluta om utvisning då föratsättningarna därföreljest klart föreligger, I detta sammanhang framhåUer JK att det måhända börövervägas, att införa en bestämmelse därom att utvisningsbeslut, som ej verkstäUtsinom , skall förfalla eller omprövas, JK pekar på ett visst ytterligaresk'äl för promemorians ståndpunkt, 55 § första stycket andra punkten utlänningslagenöppnar en om också svag möjlighet att verkställa ett utvisningsbeslut även omutlänningen är politisk flykting. Det kan vara särskilt vanskligt att i förvägutröna huruvida sådana möjligheter föreligger dåverkställigheten aktualiseras. Efter övervägande av skälen för och emot debåda lösningarna anser sig JK kunna tiUstyrka promemorians förslag påförevarande punkt. En skUlnad uppkommer visserligen härigenom gentemot beslutom avvisning och förpassning, med vilka utvisningsbesluten enligt JK börjämställas och inte med förvisningsbesluten. Beslut om avvisning ochförpassning torde dock, framhåUer JK, åtminstone i regel 'erkstäUas tämligenomedelbart. Enligt kammarrätten torde frågan om politiskt flyktingskap inte sällanvara svårbedömd. Det synes inte sannolikt att hos förvaltningsdomstolarnakommer att finnas sådan expertis representerad, att de kan på etttillfredsställande sätt självständigt bedöma spörsmål av detta slag. En centralutlänningsmyndighet måste finnas och ges ett avgörande inflytande. Avsikten medett förfarande som leder till domstolsbeslut bör rimligen vara att detta beslutskall verkställas om inte något extraordinärt tillkommer.