prop · FU03123 · 1971-12-31 00:00:00 — harförevarande punkt utformats så, att det blir klart att i fråga om fastighet somuppkommit genom sämjedelning före och som legaliserats enhgtlegaliseringslagen (1968: 578) rätt till ersättning eller inlösen inte ärutesluten av det skälet att fastighetsbildningen formellt skett först efterdenna tidpunkt genom beslutet om legalisering. Avpunkt 10 framgår att äldre bestämmelser skall tillämpas i fråga om talan motbeslut som meddelats före den nya lagens ikraftträdande. Detbör vara möjligt för vägsynenämnderna att planera sitt arbete så, att anhängiggjordaärenden kan slutföras före utgången av . För den händelse detta inteskulle vara möjligt i något fall har i punkt 10 också tagits upp bestämmelsersom innebär att handläggningen av ärende som vid den nya lagens ikraftträdandeär anhängigt hos vägsynenämnd skall fullföljas av nämnden och att äldrebestämmelser skall tillämpas i fråga om talan mot vägsynenämnds beslut sommeddelas . Också i fråga om talan mot beslut av länsstyrelse iärende som fullföljts dit från vägsynenämnd skall äldrebestämmelser gälla. Ianslutning till övergångsregleringen i punkt 10 bör vissa ändringar göras i deni prop. 1971: 30 föreslagna lagen om behörighet för allmän förvaltningsdomstolatt pröva vissa mål. Frågan om dessa ändringar torde få anmälas . Löpandetjänstgöringstid för ombud för val till vägnämnd och suppleanter för sådanaombud samt för ledamöter och suppleanter i vägnämnd och länsvägnämnd upphör vidutgången av i och med att lagen om vägnämnder och länsvägnämnderupphävs då. Detsamma gäller, med anledning av att också AVL upphör att gälla,ledamöter och suppleanter i vägsynenämnd. Skulledet visa sig att någon vägsynenämnd behöver tjänstgöra även efter den 31december 1971 för att fullfölja handläggningen av nämnda dag an-hängigaärenden, bör Kungl. Maj :t kunna förordna om erforderlig förlängning avtjänstgöringstiden för ledamöter och suppleanter i sådan nämnd. Punkt 10 haravfattats i enlighet härmed. 15.3.1Förslag till lag om ändring i kommunala renhållningslagen (1970: 892) ochförslag till kungörelse om ändring i allmänna ordningsstadgan (1956: 617) Departementschefen.Som jag har anfört vid 26 § i förslaget till VägL bör kommunalarenhållningslagen och AOSt ändras så, att bortförande av sand samt rensning ochupptining av rännstensbrunn med tillhörande ledning bryts ut från begreppetrenhållning och i stället sidoordnas med detta. I enlighet härmed har 1 §kommunala renhållningslagen och 3 § AOSt änd- Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 217 råtsi föreliggande förslag. har det ansetts lämpligt att utvidgabestämmelsen om skyldighet att föra bort sand som påförts till motverkande avhalka till att avse också skyldighet att föra bort annat material som utlagtsför detta ändamål. 15.3.2Förslag till lag om upphävande av lagen (1907: 43 s. 1) om bredden afhjulringar å arbetsåkdon på landet Departementschefen.Denna lag saknar numera betydelse och bör därför upphävas i samband med att VägLträder i kraft. Ienlighet med vad som anförts i det föregående föreligger 1) förslag till väglag, 2) förslag till lag om ändring i kommunalarenhållningslagen (1970: 892), 3) förslag till lag om upphävande av lagen (1907:43 s.1) om bredden af hjulringar å arbetsåkdon på landet, 4) förslag till kungörelse om ändring i allmänna ordningssladgan(1956: 617). Avdessa förslag är endast förslaget till väglag av beskaffenhet att lagrådetsyttrande bör inhämtas däröver. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till väglag genomutdrag av protokollet. statsrådets övriga ledamöter hemställt bifaller Hans Vadföredraganden sålunda med instämmande av atsrådets övrigi Maj :t Konungen. Maj:ts proposition nr 1971 Bilaga 1 vägsakkunnigas förslag 1) Förslag till Lag om allmänna vägar Härigenomförordnas som följer. Dennalag avser väg, som antingen av ålder ansetts såsom allmän eller ock i enlighetmed lagen eller motsvarande äldre bestämmelser anlagts såsom allmän ellersärskilt förklarats för allmän. Vägupphör att vara allmän genom att den indrages. hör vägbanan och de anordningar i övrigt som stadigvarande behövs förvägens bestånd, drift och brukande, såsom slänt, bankett, dike, upplagsplats,bro, trumma, skyddsvärn, stängsel och vägmärke. Anordning för vägbelysning samthållplats, parkeringsplats och rastplats eller annan dylik anordning vidvägbanan eller i närheten av denna skall också räknas till vägen, såvida beslutom utförande av anordningen fattats i den ordning som gäller för byggande avväg eller föreskrift därom givits i beslut om förändring av enskild väg tillallmän. Likamed väg anses till väg ansluten och för den allmänna samfärdseln behövlig ellereljest för det allmänna betydelsefull brygga eller färja med färjläge. Väghållning omfattar byggande av väg och drift av väg. Tillbyggande av väg räknas förutom anläggning av ny väg även omläggning ochförbättring av väg. Vidbyggande av väg skall tillses att vägen med erforderliga anordningar fårbehövlig bredd samt sådant läge och utförande att ändamålet med vägen vinnestill rimlig kostnad och utan oskäligt intrång för markägare eller annan.Gällande bestämmelser om fornminnen och naturvård skall iakttagas. Inom område,för vilket regionplan, generalplan eller stadsplan fastställts, får ej utanKonungens tillstånd väg läggas så, att företaget avsevärt försvårar användningav mark inom planområdet för det i planen avsedda Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 219 ändamålet.Detsamma gäller område med byggnadsplan; det ankommer dock på länsstyrelsenatt meddela tillstånd till frångående av sådan plan. Tilldrift av väg räknas alla åtgärder som behövs för att hålla vägen i ett församfärdseln tillfredsställande skick. Vid driften skall särskilt iakttagasföljande: Yppas behov av skyddsvärn, stängsek vägmärke ellerannan dylik anordning utöver vad som blirit inrättat vid vägens byggande,skall vägen förses med den behövliga anordningen. Om sådan anordning ej längrebör kvarstå, skall den borttagas. Färja skall i erforderlig utsträckning hållas itrafik. Den skall därvid vara bemannad samt försedd med drivmedel och annat sombehövs för att den skall fungera. Vad nu sagts gäller i tillämpliga delar ävenrörlig bro, vägbelysning och annan till vägen hörande anordning, som för sinfunktion kräver särskilda fortlöpande åtgärder. I drift av färja och rörlig broingår fastställande av behövlig turlista. När det behövs skall vägen sandas eller annanlämplig åtgärd vidtagas för att motverka halka. Vid behov skall sand ellerannat som påförts vägen åter bortföras. Snö och is skall undanskaffas i den mån det behövsför att hålla vägbanan framkomlig. Genom tjänliga renhållningsåtgärder skallvägområdet hållas i sådant skick, som, utöver vad som erfordras församfärdselns behov, tillgodoser skäliga sanitära hänsyn och trevnadshänsyn. Vadnu sagts gäller icke sådan väg inom stadsplan eller byggnadsplan, som enligtgällande trafikföreskrifter får användas för gångtrafik. Länsstyrelsenäger rid behov medgiva inskränkning i de åtgärder, som enligt vad nu sagtsskall ridtagas. må anläggas, om den är behövlig för allmän samfärdsel eller eljest är tillsynnerligt gagn för det allmänna. Omläggning och förbättring av väg må ske, närdet erfordras från allmän synpunkt. må inrättas, om den behövs för allmän samfärdsel eller eljest väntasbli till synnerligt gagn för det allmänna. Upptages,med anledning av snöfall eller av annan giltig orsak, tillfällig körled ridsidan av väg, får med vägens försättande i lagenligt skick anstå, så länge detär behövligt och körleden hålles i farbart stånd. må förklaras för allmän, om den behövs för allmän samfärdsel eller eljestväntas bli till synnerligt gagn för det allmänna. Vägmå indragas, om den efter tillkomsten av ny väg eller eljest icke längre ärbehövlig från allmän synpunkt och olägenheten för bygden av vägens indragandeär ringa. Maj:ts proposition nr l23 Konungenbestämmer, om och på vilka villkor avgift får upptagas för begagnande avfärja. Väghållareär på landet kronan och inom stads område staden. Omsärskilda skäl föreligger, äger Konungen eller, efter Konungens bemyndigande,statens vägverk förordna, att kronan skall vara väghållare i stad eller visstområde av stad eller att , annat samhälle eller landskommun skall varaväghållare inom sitt område eller del därav. Under samma förutsättning kanförordnandet sedan jämkas eller upphävas. 11 § sägs innefattar ej hinder för kommun, som icke är väghållare, eller förlandsting att lämna bidrag till byggande av väg. Väghållningenför kronans räkning handhaves, enligt vad därom är särskilt föreskrivet, avstatens vägverk. Istad, samhälle eller landskommun, som är väghållare, handhaves väghållningenav den kommunala nämnd eller styrelse, som därtill utsetts, under inseende av . Frågaom byggande av väg, om förklaring att enskild väg skall vara allmän, ominrättande av särskild vinterväg eller om indragning av väg prövas av statens vägverkefter samråd med . Stannar i annan mening änlänsstyrelsen, skall ärendet hänskjutas till Konungens prövning. Konungen ägerförordna, att vägfrågor av mindre vikt skall prövas i annan ordning. Ordnings-och säkerhetsfrågor samt andra här förut ej omnämnda vägfrågor prövas enligtvad nedan sägs av länsstyrelse, väghållare eller vägsynenämnd. Förrådgivning åt och statens vägverk samt för att i övrigt befrämjaen ändamålsenlig lösning av sådana vägfrågor, som rör hela länet eller enstörre del därav, skall i varje län finnas en länsvägnämnd. bygges, skall arbetsplan för vägen upprättas och utställas för granskningav markägare och andra. Den skall därefter fastställas av myndighet som angivesi 14 § första stycket. Beslut om fastställelse av tirbetsplan är förfallet, omej vägens sträckning blivit tydligt utmärkt på marken och vägarbetet påbörjatsinom från utgången av det år, under vilket beslutet vann laga kraft. Omsynnerliga skäl föreligger, äger Konungen föreskriva förlängning avgiltighetstiden, varje gång högst . Ifråga om arbetsplan, som endast avser förbättring eller omläggning av Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 221 befintligväg eller utvidgning, jämkning eller fullständigande av fastställd plan förännu ej färdigställd väg, kan utställelse och fastställelse underlåtas, om den tillämnadeåtgärden ej medför behov av att taga mark i anspråk för vägen eller om samtligamarkägare och andra rättsinnehavare med avseende å marken skriftligen medgivit ianspråktagandet. Iarbetsplan skall angivas de områden, som behöver tagas i anspråk för vägen. Härridkan föreskrivas, att mark intill vägbana eller annan väganordning skall ingå ivägområdet till en bredd av högst . Har i fastställd generalplan,stadsplan eller byggnadsplan avsatts ytterligare område för vägändamål, må iarbetsplanen även sådant område till en bredd av högst räknat frånvägbana eller annan väganordning hänföras till vägområdet. Behöverväghållaren för vägarbete eller annan liknande åtgärd få tillgång till markutanför vägområdet, skall i arbetsplanen angivas markens läge och gränser,åtgärdernas art samt den tid marken behöver tagas i anspråk. Närmarebestämmelser om behandlingen av vägfrågor meddelar Konungen. Sedanarbetsplanen fastställts, äger väghållaren taga i anspråk och nyttja Vägrättföreligger även till mark, som i enlighet med arbetsplan tagits i anspråk förväg med stöd av medgivande från markens ägare. Närförklaring meddelats att enskild väg skall vara allmän, erhåller väg-liållaren vägrätttill mark som tidigare tagits i anspråk för den enskilda vägen. Markanses ha tagits i anspråk för väg när vägens sträckning blivit tydligt utmärktpå marken och vägarbetet påbörjats på fastigheten. Angerfastställd arbetsplan, att mark utanför vägområdet får begagnas för vägarbeteeller åtgärd i samband därmed, äger väghållaren taga marken i anspråk ochnyttja den för det avsedda ändamålet under tid som angivits i planen. Förupplåtelse av vägrätt eller av rätt enligt 20 § och för annat intrång somorsakas av vägens byggande eller begagnande är fastighetens ägare berättigadtill ersättning av väghållaren, om det ej avtalats eller uppenbarligen Maj:ts proposition nr 1971 förutsattsatt ersättning icke skall lämnas. Ä ersättningen skall utgå årligränta från den dag, då marken togs i anspråk. Sammarätt till ersättning för intrång tillkommer också innehavare av sådannyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastigheten, som upplåtits innanmarken togs i anspråk. framdragande även nytta för fastigheten eller för särskild rätt iavseende å denna, skall ersättningen jämkas med hänsyn därtill. Föratt minska intrång, som åsamkas fastighet genom vägs byggande eller begagnande,är väghållaren berättigad att påkalla ägoutbyte enligt lagen om delning av jordå landet eller lagen om fastighetsbildning i stad och föra talan förfastigheten rid förrättningen. I fråga om förrättningen skall i övrigt itillämpliga delar vad i dessa lagar är stadgat om delägare gälla väghållaren. Omfastighet genom upplåtelse av vägrätt undergått sådan minskning i värde, attden kan antagas ej utgöra full säkerhet för fordran, för vilken fastighetensvarade då marken togs i anspråk, skall ersättning som avses i 21 § jämte räntanedsättas hos . Om fördelning och utbetalande av nedsatt beloppsamt om verkan därav gäller i tillämpliga delar vad som är stadgat för det fallatt nyttjanderätt eller servitutsrätt upplåtes genom expropriation. Harförlust å fordran som avses i 23 § uppstått till följd av att nedsättning ejskett, äger fordringens innehavare av väghållaren uppbära ersättning förförlusten mot avskrivning å fordringshandlingen. Detsammagäller om förlust tillskyndats fordringens innehavare genom att ersättning somavses i 21 § blirit för lågt beräknad och frågan om ersättningens storlek tillföljd av överenskommelse mellan väghållaren och fastighetens ägare eller avannan anledning ej blivit prövad av domstol. Vadsom i fråga om ersättning avtalats eller uppenbarligen förutsatts skola gällamellan väghållaren och fastighetens ägare eller annan sakägare gäller även motden, som efter det marken togs i anspråk förvärvat sakägarens rätt i avseende åfastigheten. Uppstårtill följd av att väg framdrages över fastighet synnerligt men vid nyttjandetav fastigheten eller viss del därav, är ägaren berättigad fordra attfastigheten eller delen skall lösas. Harvägrätt upplåtits till en del av fastighet och beräknas ersättningen förintrång på återstående del av fastigheten uppgå till två tredjedelar av dendelens värde, äger väghållaren lösa fastigheten. Vid bedömande om rätt tillinlösen föreligger skall kostnad för åtgärd, som avses i 7 § andra stycketexpropriationslagen, inräknas i ersättningen för intrång. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 223 Densom vill göra anspråk på ersättning eller fordra inlösen har att väcka talanhärom hos expropriationsdomstolen såvida icke överenskommelse kan träffas.Prövning av fråga om ersättning kan i samma ordning påkallas även av väghållaren. Beträffandemål, som enligt 27 § skall upptagas av expropriationsdomstol, gällerbestämmelserna om domstol och rättegång i expropriationsmål och om expropriationskostnadi tillämpliga delar, såvida ej annat är särskilt stadgat. I fråga om inlösen avfastighet eller del därav gäller de allmänna bestämmelserna iexpropriationslagen även i övriga tillämpliga delar. Domstolenäger utdöma förskott å ersättning, vare sig det yrkas av den till ersättningenberättigade eller av väghållaren. indrages, upphör vågrätten. Väghållaren äger bortföra vad som inomvägområdet anbragts för vägändamål, sårida ej med hänsyn tilluppkommen fråga om markens begagnande som enskild väg bestämmer annorlunda. Vadsom ej bortförts efter det vägen indragits tillfaller fastighetensägare. Om särskilda omständigheter föranleder det, äger förlängatiden. Ifråga om mark till väg, som enligt fastställd generalplan eller stadsplan äravsedd till gata eller annan allmän plats eller särskilt trafikområde, äger vadi 1829 §§ är stadgat icke tillämpning, sedan marken tagits i anspråk föravsett ändamål. Väghållaren svarar dock för jämlikt 21, 24 eller 26§ uppkommen ersättnings- eller lösningsrätt. Tillfälligtupplåtande av mark m. m. Tillträdetill fastighet får ej vägras den, som på uppdrag av vägmyndighet har attverkställa stakning eller mätning, undersökning av grund eller annan dylik förberedandeåtgärd för byggande av väg. Vidförrättningen skall tillses, att skada på växande gröda såvitt möjhgt undvikessamt att skog icke onödigt nedhugges. Utan ägarens medgivande får träd ejskadas eller fällas i trädgård, annan därmed jämförlig plantering eller park. Kanpå grund av pågående arbete, jordras eller översvämning eller av annan orsaksamfärdseln icke utan våda framgå på väg, äger på framställningav väghållaren föreskriva, att nyttjanderätt till mark för tillfällig väg skallupplåtas för den tid sådan väg till följd av hindret är behövlig. Maj:ts proposition nr 1971 Villväghållare uppsätta snöskärm invid väg och kan överenskommelse med fastighetensägare ej träffas, äger vägsynenämnden meddela väghållaren tillstånd tillåtgärden. Förskada, som uppkommer genom åtgärd enligt 31 § eller till följd av tillfälligvägs anordnande eller begagnande eller snöskärms uppsättande, skall väghållarenutge ersättning med belopp som i brist på överenskommelse bestämmes av vägsynenämnden. Villväghållare på mark, som tillhör annan än kronan, taga sand, grus, jord ellersten till underhåll av väg och kan överenskommelse med fastighetens ägare icketräffas, skall frågan hänskjutas till vägsynenämnden. Om upplåtelse av denbehövliga rättigheten icke kan antagas vålla markägaren större olägenhet, ägernämnden bestämma, att upplåtelse skall ske. Därvid har nämnden även attföreskriva, i vilken omfattning och hur rättigheten får utövas samt till vilketbelopp eller efter vilka grunder ersättning skall utgå. Villnågon ansluta enskild farväg till allmän väg eller eljest anordna utfart tillallmän väg, har han att göra anmälan därom till senast tremånader innan arbetet påbörjas. Med utfart likställes brygga vare sig den ärägnad att befaras med fordon eller icke. Näranmälan inkommit, skall pröva, om den tilltänkta utfarten kangodtagas med hänsyn till trafiksäkerheten, samt vid behov meddela förbud motutfartens anordnande eller föreskrifter rörande dess läge eller utförande iövrigt. Om skäl föreligger, äger föreskriva, att utfarten fårbibehållas med rätt för att på framställning förlänga tiden.Länsstyrelsen äger också meddela trafikföreskrift, varigenom trafiken till ochfrån den allmänna vägen begränsas att avse riss årstid, visst slag av trafik,trafik för viss fastighets behov eller dylikt. Vadnu sagts skall äga motsvarande tillämpning i fråga om sådan ändring avbefintlig utfart, som kan vålla olägenhet från trafiksäkerhetssynpunkt. Omdet behövs för att tillgodose trafiksäkerheten, äger föreskriva,att befintlig utfart skall genom väghållarens försorg avspärras, flyttas ellerändras på annat sätt. Kansyftet med ifrågasatt avspärrning i stället vinnas genom sådan trafikföreskrift,som omnämnes i 36 § andra stycket, äger meddela dylik föreskrift.Trafikföreskrift kan förenas med föreskrift om flyttning eller ändring. Behövervid verkställighet av länsstyrelses föreskrift om flyttning eller ändring avutfart tagas i anspråk mark, som tillhör annan fastighet än den. Kungl.Maj:fs proposition nr 1971 225 förvilken utfarten är avsedd, äger väghållaren i fastighetsägarens ställe göragällande dennes rätt att påkalla förrättning enligt lagen om enskilda vägar ochatt föra talan vid förrättningen. Villväghållaren, för att minska de olägenheter, som åsamkas fastighet genom förbudeller föreskrift enligt 36 eller 37 §, själv bygga nödig utfartsväg förfastigheten, är han berättigad härtill. Kan väghållaren och fastighetens ägareej enas i fråga om ianspråktagande av fastigheten tillhörig mark, äger vägsynenämndenpå framställning förordna därom med iakttagande att syftet med åtgärden vinnesmed minsta intrång och olägenhet för fastighetens ägare och annan. Behöver väghållarentaga i anspråk mark, som ingår i annan fastighet, skall bestämmelserna i förstastycket äga motsvarande tillämpning. Uppkommertill följd av förbud eller föreskrift, som meddelats med stöd av 36 eller 37 §,avsevärd ökning av eljest erforderlig väghållningskostnad eller annat avsevärtmen vid brukandet av fastighet, som haft utfart till allmän väg, ärfastighetens ägare berättigad till ersättning härför av väghållaren.Ersättning utgår dock icke för kostnad eller olägenhet, som föranletts avunderlåtenhet att iakttaga stadgandet i 36 § första stycket eller förbud ellerföreskrift, som meddelats med stöd av 36 § andra eller tredje stycket. Den somgenom dylik underlåtenhet åsamkar väghållaren avsevärd kostnad för avspärrning,flyttning eller ändring av utfart, är pliktig att gott-göra väghållaren sagdakostnad. Sammarätt till ersättning, som enligt vad nu sagts tillkommer ägare av fastighet,tillkommer även innehavare av sådan nyttjanderätt eller annan särskild rätttill fastigheten, som upplåtits innan förbudet eller föreskriften meddelades. Ifråga om ersättning enligt denna paragraf äger bestämmelserna i 23 28 §§motsvarande tillämpning. Uppkommertill följd av förbud eller föreskrift enligt 36 eller 37 § för fastighet ellerdel därav, som haft utfartsväg till allmän väg, synnerligt men av den art attersättning därför kan utgå enligt 39 §, är ägaren berättigad fordra, attfastigheten eller delen därav skall lösas. Därom gäller i övrigt vad i 2628 §§sägs. Stadgandenai 3640 §§ äger icke tillämpning i fråga om enskild väg, som är upptagen ifastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan. Förbudeller föreskrift, som meddelats med stöd av 36 eller 37 §, skall, omlänsstyrelsen så förordnar, lända till efterrättelse utan hinder av fördklagan. Inomvägområde får ej någon utan tillstånd vidtaga åtgärd, sombereder olägenhet för samfärdseln eller väghållningen. Givet tillstånd kan närsom helst återkallas. 8 1971.1 saml. Maj.ts proposition nr 1971 Utanhinder av vad i första stycket sagts får grävning eller hknande åtgärdföretagas och upplag eller annan anordning förekomma, om så erfordras förarbete, som utföres av väghållaren, eller som avses i 55 §. Behöver vägenavstängas eller annan väsentlig trafikinskränkning vidtagas, har väghållarenatt hos vederbörande myndighet utverka beslut härom. denna paragraf är föreskrivet skall icke äga tillämpning beträffande grindeller bom, där väg korsas av järnväg, spårväg eller vattenväg, ej heller ifråga om dylik anordning, som erfordras för gränsbevakningens eller riksförsvaretsbehov. Inomvägområde eller inom ett avstånd av därifrån får annan än väghållarenicke utan tillstånd av utomhus inrätta fast belysning ellerannan fast ljuskälla av annan typ än sådan, som för ändamålet godkänts avstatens vägverk. Ej heller får annan än väghållaren utan tillstånd avlänsstyrelsen någonstädes inrätta fast strålkastare eller annan fast ljuskälla,som kan avsevärt påverka ljusförhållandena för trafiken på väg. Omdet är av väsentlig betydelse för trafiksäkerheten, äger meddelaförbud att begagna fast ljuskälla, som annan än väghållaren inrättat inomvägområde eller i dess närhet. I stället för sådant förbud äger länsstyrelsenförordna, att ljuskällan endast får begagnas sedan den ändrats på sättlänsstyrelsen föreskriver. Väghållaren är pliktig att ersätta ägaren värdet avanordning som blivit förbjuden eller kostnaden för erforderlig ändring därav.Tvist om sådan ersättning handlägges enligt reglerna i 27 §. Inomett avstånd av från vägområde får ej utan tillstånduppföras byggnad eller komina till stånd någon anordning som kan försvåraväghållningen, skymma utsikten över vägbanan eller eljest inverka menligt påtrafiksäkerheten. Om det erfordras av trafiksäkerhetsskäl, äger länsstyrelsenföreskriva ökning av avståndet, dock högst till femtio meter.