prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — LSKfäster också uppmärksamheten på atl rent näringshygieniska faktorer fått enökad betydelse i det moderna sarahäUet. 1971: 61 22 en,automationen inom industrin och det förhållandel alt allt flera människorövergår från tyngre tUl lättare arbete har minskal den fysiska aktiviteten ochdärmed behovet av energi. Däreraot är behovet av flera s. k. essenliellanäringsämnen som protein, järn, kalcium och vitaminer i stort sett oförändratoch oberoende av den fysiska aktiviteten. Kostvanorna raåste rätta sig eflerdenna utveckling och allmänheten måste genom ökad information ges möjlighet attgöra ett näringsmäs-sigt rikligt koslval. Flera livsraedel har eraeUertid ennäringsfysiolo-giskt oläraplig beskaffenhet som konsuraenterna inle känner tUl.Del är därför av största vikt från näringshygieniska och raedicinska synpunkteratl livsraedlen har en lämplig och sararaansättning av näringsämnen.Enligt LSK har livsmedelslagsliftningen i detta hänseende en ny och viktiguppgift atl fylla. Ifråga om livsmedelslagstiftningens ekonomiska syfte erinrar LSK om attkonsiuntionen av Uvsmedel, med imdantag för vin och sprit, uppgår tiU ettvärde av ca 20 mUjarder kr. om årel, dvs. omkring en ttedjedel av befolkningenstotala årskonsumtion. Det är därför betydelsefullt all lagstiftningen inle barasöker hindra oredlighet i handeln med livsmedel ulan också skapar bättre möjligheterför konsumenterna all själva avgöra rinUigheten av livsmedelspriserna iförhållande lill varornas kvalitet och andra egenskaper. Behovet avföreskrifter raed dessa ekonoraiska syften har ökat genom alt Uvsmedlenalltmera säljs färdigförpackade. Förpackningen måste därför märkas med sakUgainformationer om innehåUels beståndsdelar, vikt eUer volym och varans pris såalt den enskUde kan välja de livsmedel som ur pris- och kvalitetssynpunkterpassar honom. Allraänhelen skaU inle bli vUseledd utan få raöjlighet att göraelt raed-velet val. Livsmedelslagstiflningens ekonoraiska syfte är dessutom avbetydelse för företagarna och den bör därför också inriktas på att söka hindraolika Ulojala företeelser inora livsraedelshanteringen. Medhänsyn till den ökade betydelsen av livsmedelslagstiflningens dubbla hygieniskaoch ekonoraiska syften har LSK funnit det angeläget alt dessa komraer tUldirekt uttryck i livsmedelssladgan. Enligt denna skall livsmedelsmyndighelernaverka dels för atl livsmedlen hanteras så alt de är tiUfredsstäUande frånhälso- och näringssynpunkt och dels för atl redlighet iakttas i handeln medlivsmedel (3 §). Ianslutning härlUl understryker LSK alt i den mån andra än hygieniska eUerallmänekonomiska syften, t. ex. jordbrukspoUliska intressen, bör tillgodoses,della bör ske utanför livsraedelsstadgans ram. Dessutom anser LSK det vara etträltvisekrav från konkurrenssynpunkt alt de bestämmelser som gäller försvenska livsmedel också tUI-lärapas i fråga om motsvarande importvaror. NågrasärskUda undantag för importen av livsmedel bör därför inle gäUa. LSKkonstaterar alt livsmedelsstadga på gmnd av utveck- lingenblivit föråldrad i flera hänseenden. Stadgan äger t. ex. inle tUl-lämpning påalla slags varor sora förtärs, bl. a. inle dricksvatten, vissa vegelabilaråvaror eller s. k. fria läkeraedel. En tillfredsställande reglering saknas ifråga ora bekämpningsmedelsresler, kvicksilver och andra fräramande äranen somoavsiktligt kan förekoraraa i livsraedel. Märk-ningsbeslämraelsema raotsvararinte konsuraenlernas berättigade krav på inforraation. Föreskrifterna omlivsmedelslokaler gäller bara utrymmen i byggnader men inte motsvarande lokalerpå fartyg, tåg, motorfordon och flygplan. Handeln med livsmedel utonUius ellerpå andra ställen än i Uvsraedelslokaler är i väsentliga delar oreglerad. Kravenpå hygienen hos personalen inora livsraedelshanlering bör skärpas. Vidarefordras effektivare bestäraraelser om rayndigheternas kontroll pålivsmedelsområdet. Slutligen anses det obefogat atl låta krigsmakten slåutanför livsraedelsstadgans tillämpningsområde. Oralivsraedelslagstiftningens utforraning har LSK förordat all livsraedelssladganskall vara en central raraförfatl-ning, med stöd varav delaljbestämraelser kanmeddelas i en tillärap-ningskungörelse. Ramförfattningen skall innehållaallmänna och gmndläggande principbestämmelser, som skall vara sådana all deinle hindrar en sund utveckling på livsmedelsorarådet och inle behöver ändrasalllför ofta. Bestäraraelser av sådan karaktär sora i 8 kap. stadga omden kvalitativa sammansättningen av vissa vanligare livsmedel och i 1952 årsnormalUvsmedelsordning bör tas in i lillämpningskungörelsen. I sitt förslag tillramförfattning och tillämpningskungörelse har LSK så långt raöjligt söktbehålla innebörden av hittUlsvarande föreskrifter. En genomgripandeöverarbetning har emellertid gjorts och raånga nya bestämmelser harföreslagils. a. har hänsyn tagits tiU de rekomraendationer ominternationella livsraedelsslandards som utarbetats inom Codex AUmentariusCoraraission. Denna är en av livsraedels- ochjordbruksorganisation (FAO) och världshälsoorganisation (WHO) geraensaratinrättad koramission som har till uppgift alt utarbeta internationellastandards för livsraedel. Avförfattningsförslagen följer att de lokala Uvsraedelsordningar, som med stöd av1952 års normalUvsmedelsordning utfärdats i mer än 600 kommuner, kan upphävas.Därigenom komraer alla koraraunala specialföreskrifter, tiU skiUnad raot f. n.,att bli desararaa över hela landet. Den nya lagstiftningen kanenligt LSK få karaktären av en lag enligt 87 § regeringsformen.Raraförfatlningen medför kännbara och omfattande ingrepp från samhäUets sidaför både företag och enskilda. Författningen ger vidsträckta befogenheter åtden nya Uvsraedelsslyrelsen, främst genora all styrelsen får rätt alt utfärdatiUärapningskun-görelsen. A andra sidan har raraförfatlningen stora likheterraed jära- förbaraadministrativa författningar som utfärdats med stöd av 89 § regeringsformen avKungl. Maj:t enbart efler hörande, t. ex. hälsovårdsstadgan,byggnadsstadgan samt läkeraedels-och glftförordningar. Med hänsyn bl.a. härlUl föreslår LSK alt ram-författningen utfärdas enligt 89 §regeringsformen. TiUämpningskim-görelsen föreslås bli utfärdad avlivsmedelsstyrelsen. Bestämmelse som uppenbarligen är av väsentUg ekonomiskbetydelse eller eljest av större vikt skall emellertid fastställas av Kungl.Maj:l. EnUgtLSK:s förslag komraer den nya livsraedelssladgan och tUl-lämpningskungörelsen,i raotsats tUl stadga, all gäUa också krigsmakten. Med hänsyn tiU despeciella förhållanden som mUitären ibland arbetar under föreslås vederböranderailitära myndighet få befogenhet att i samråd med livsmedelsstyrelsen meddelaundantag från stadgans tiUämpning inom krigsmakten (6 §). F.ö. anser LSK alt några undantag inle bör göras från livsmedelsstadganslillärapning annat än i fråga om förhållandena inom enskUda hushåll. Så ärredan fallet enligt stadga, även ora det inte koramit tiU direktuttryck i författningstexten ulan bara i förarbetena. Enligt LSK kan det inteanses rimligt att livsmedelshanteringen i hemmen skall kunna kontroUeras avmyndigheterna. I 6 § föreslås därför atl stadgan inle skall äga tUlämpninginora enskilt hushåll. Föralt ge myndigheterna, näringslivet och aUmänheten en bättre och samladöverblick i fråga om författningar, anvisningar m. m. på livsmedelsområdetföreslår LSK att livsmedelsstyrelsen ger ut en "", innehåUande samtUga regler på livsmedelsområdet. Deflesta remissinstanser som uttalat sig allraänt om livsmedelslagstiftningendelar LSK:s uppfattning att Uvsmedelssladga blivit föråldrad ochbehöver moderniseras. De ändringar och skärpningar av lagstiftningen, som LSKföreslår, anses i flertalet remissyttranden i och för sig vara befogade och innebäraen märkbar förbättring jämfört med nuvarande föreskrifter. Ellstort antal remissorgan har yttrat sig ora principerna för livsmedelslagsliftningenoch ansluter sig till LSK:s förslag. Sålunda tUlstyrks atl den nyalagstiftningen skall ha samraa hygieniska och ekonomiska syften som 1951 årslivsmedelssladga. Ingen erinran görs heller mot den föreslagna uppdelningen ien livsmedelssladga som rara-författning och en tillämpningskungörelse raeddelaljföreskrifter. Många anser delta vara en praktisk och ändamålsenliganordning, vUken på elt smidigt sätt möjliggör en fortiöpande anpassning avtUlärapnings-föreskriflema till de snabbt skiftande förhållandena pålivsraedelsom- 1971: 61 25 rådel.Stor vikt fästs vid förslagel alt sarala alla besläramelser och andra regler omUvsmedel i en . Iolika yttranden anförs särskUda synpunkter på vissa grundläggande frågor idetta sammanhang. Beträffandelivsmedelslagstiflningens syften har sålunda de n äringshygieniska frågornauppmärksammals i några remissyttranden. Sociabtyrelsenanser alt lagstiflningsförslaget alllför myckel lägger tyngdpunkten på delivsmedelshygieniska konlrollsynpunkterna på bekostnad av denäringsfysiologiska kraven. Bristande kännedom ora elementära kost- ochnäringsfrågor ger sålunda anledning lUl större betänkligheter från medicinsksynpunkt än de relativt fåtaliga livsmedelshygieniska incidenterna avmila-obiologiskl eller toxikologiskt ursprung. De näringsfysiologiska kravenbör uppmärksammas när del gäller spädbarn, åldringar och sjuka personer. Mendessutom bör beaktas bl. a. frågor ora livsmedels förraåga att ge allergiskareaktioner och sambandet meUan konsumtion av omättat fett och hjärt- ochkärlsjuk-doraar, mellan konsuration av rajukl vatten och hjärtinfarkt osv. Liknandesynpunkter framförs av länsläkarna i och samtSveriges läkarförbund. Lantbruksförbundetoch RLF finner det riktigt alt vidga lagstiftningens hygieniska syfte lUl atlgäUa också de näringshygieniska faktorerna. Det ifrågasätts om man inle bordeinföra betydligt strängare restriktioner än LSK föreslagit för introduktion avnya ersättnings-betonade livsmedelstyper med mindervärdiga eller osäkraegenskaper. Annanuppfattning om de näringshygieniska faktorerna har länsveterinären iKopparbergs län, som ifrågasätter riktigheten av atl tvångsvis söka skapa ennäringsriklig kost t. ex. genom obligatorisk berikning av vissa livsmedel.Länsveterinären i framför liknande synpunkter. Skåneshandelskammare är inne på samraa tankegångar och vill varna för all genom enlagstiftning klassificera olika livsraedel från näringshygienisk och medicinsksynpunkt. Velenskapsraäns åsikter i detta hänseende går starkt isär och derasforskningsresultat är ofta motsägande. Uppfattningarna inom näringsfysiologinväxlar också från tid tiU annan. Oralivsmedelslagstiftningens syfte att säkerställa redlighet i handeln medlivsmedel uttalar i att förslaget i dellahänseende synes ha blivit alllför omfattande. Tyngdpunkten bör ligga påbestäraraelser med hälsomässiga och näringshygieniska syften. NOifrågasätter om del skaU vara nödvändigt att i livsmedelslagsliftningen habestämmelser som avser all fräraja redlighet i handeln med livsmedel. NO ärockså tveksara om behovet av en så ingående 1971: 61 26 regleringoch omfattande kontrollapparat för atl tUlgodose konsumenternas inttesse avatt få hygieniska och närmgsfysiologiskt tUlfredsstäl-lande livsmedel. NOerinrar om att konkurrensbegränsningslag inte är tillämpUg på sådanakonkurrensbegränsningar som är en omedelbar och avsedd följd av offentligaregleringar. anser atl principen om frärajande av redlighet ihandeln töjts för långt livsraedelsstadga och koramit atl utnyttjasockså för andra syften, särskilt tiU fromraa för jordbraksnäringen. I släUetmåste principen om konkurrensneutralitet hävdas raeUan jordbruksprodukter ochandra slags livsmedel. Kemikontoret anför liknande synpunkter. betonar angelägenheten av atl livsmedelslagsliftningen underinga omständigheter bör tiUåtas tillgodose andra syften än de hygieniska ochekonoraiska sora LSK angett sora huvudprinciper. Åtgärder, som vidtas för alltUlgodose höjda hygieniska krav eller ökad redlighet i handeln måste aUtidställas i relation tUl kostnaderna för effekten i fråga. Kostnaderna föråtgärder till följd av skärpta krav i lagstiftningen koramer därför alltid atlytterst belasta konsuraenterna. Fråganom lagstiftningens återverkan på livsmedelspriserna har uppraärksararaatsockså av andra reraissinstanser. ICAhar i della hänseende sararaa raening som . LOunderstryker del angelägna i atl en omsorgsfull avvägning görs raellan å enasidan kravet på en bättre livsmedelsstandard och en bältte livsmedelshygiensamt å andra sidan de kostnader och därraed prishöjningar som detta krav kanorsaka. ,, , ochGotlands handelskammare, handelskammaren för och samtÖstergötlands och handelskammare framhåller viklen av alt kravenbl. a. på en hög hygienisk standard inle genom livsmedelslagsliftningen drivsså långt att konsuralionspriserna på livsraedel onödigtvis fördyras. Jordbruksnämndenförutsätter också alt tillämpningsföreskrifterna lill livsmedelssladgan avvägsmed hänsyn tUl deras varafördyrande effekt. Iflera remissyttranden las frågan upp om lagstiftningens följder för importen avlivsmedel. Jordbruksnämndenutgår från alt livsmedelsstadgans tUlärapnings-föreskrifler blir bestämda underhänsynslagande tiU konlroUmöjlighelerna vid import av Uvsmedel och tUlinttesset av alt konsumenterna får Ukvärdig information om importvaran ochsamma trygghet för im- 1971: 61 27 portvaranshygieniska beskaffenhet som beträffande svenska livsmedel. Kostnadskrävandehygieniska föreskrifter kan ha en diskriminerande effekt för den svenskaUvsraedelsproduktionen i förhåUande tiU iraport-varan, i den mån föreskriftemainle har sin motsvarighet i utlandet och detta förhållande inte ger utslag vidimporlkonlrollen. ,och uttalar sig i sararaa riktning. betonar viklen av att livsmedelslagstiftningen bygger påprincipen om konkurrensneutralitet mellan inhemska och utländska produkter. Föralt inle ett artificiellt handelshmder skaU uppslå är det angelägel alt manavstår från att för svenska livsmedel införa sådana bestämmelser som avhandelspolitiska skäl inte kan tUlämpas för importerade produkter. Kemikontoret och framför i stort sett samma synpunkter. ÄvenKF, , , handelskammare,handelskammaren för och , handelskammare samtÖstergötlands och handelskammare framhåUer betydelsen avkonkurrensneulraUlel. svenskadelegations arbetsutskott erinrar om vikten av att artificiella handelshinderreduceras. Även åtskiUiga andra remissinstanser, såsora , ,, kommerskoUegium och NO, varnar för atllivsraedelslagsliflningen får en ogynnsara inverkan på internationell handel. Isamband raed angivna problera i fråga ora importen av Uvsmedel betonas i fleraremissyttranden vikten av livsmedelslagstiflningens anpassning tillinternationella förhållanden. SärskUt angelägel anses vara all man från svensksida i större utsträckning raedverkar i arbetet inora Codex AUraentariusCoraraission. KF, och anför sådanasynpunkter. pekar på alt den fortskridandehandelsliberaliseringen och det ökande intemalionella vamutbytet raedlivsraedel gör kravet på saraordning och harraonisering av olika länderslivsraedelslagstiflning allt väsentligare. Betydelsenav att livsmedelslagstiflningen så långt raöjligt anpassas efter internationeUaförhållanden och all särskild hänsyn las till arbetet inora Codex AliraentariusCoraraission betonas även av Kemikontoret, flera handelskammare. svenska delegations arbetsutskott har fäst uppmärksamheten påbehandlingen inom rådel av frågan ora harraonisering av de nordiska ländemaslivsraedelslagsliflningar samt de uttalanden och rekommendationer som därvidfraraförls i olika saramanhang. 1971: 61 28 Ävenora reraissorganen är eniga ora den föreslagna uppdelningen avlivsraedelslagstiftningen i en raraförfallning och en lUlärapningskungö-relse,har från olika håll uttryckts särskUda synpunkter på lagstiftningenskonstitutionella beskaffenhet. Vadförst gäller själva raraförfatlningen har giftnämnden, länsveterinären iVästerbottens län och den uppfattningen attlivsraedelssladgan bör ges karaktär av lag som beslutas av Kungl. Maj:t ochriksdagen gemensarat. Som motiv härför frarahålls de kännbara och orafaltandeingrepp från samhällets sida som ramförfallningen innebär för både förelag ochenskilda i form av förbud, tillstånd ra. Beträffandetillärapningskungörelsen anses i vissa reraissyltranden att den inte börutfärdas av Uvsraedelsslyrelsen ulan av Kungl. Enligtsocialstyrelsen innebär förslaget, all den centrala myndigheten skall meddelatillämpningsföreskrifter, en avvikelse från vad som är praxis inora flertalet andraförvaltningsgrenar. I stället bör denna rayndighel sora endasl fåutfärda råd och anvisningar. Samraa uppfattning fraraförs av länsläkaren iNorrbottens län och hälsovårdskonsulenters förening. Ocksålänsstyreberna i och anser atttiUärapningskungörelsen bör utfärdas av Kungl. Maj:t. Sararaa uppfattning harKommunförbundet och hälsovård. Någrareraissinstanser såsora giftnämnden, i län ochveterinärväsendeutredningen föreslår att bestäraraelser raed större räckviddoch av mera väsentlig vikt raeddelas av Kungl. Maj:t, raedan tekniska och meradelaljbelonade föreskrifter av anvisningskaraktär raeddelas avlivsmedelsslyrelsen. Förslagetom livsmedelsstadgans tillämpning inom krigsraakten har inle mött någraerinringar. Därvid finner överbefälhavaren, försvarets sjukvårdsstyrelse,och fortifikationsförvaltningen del vara rikligt attvederbörande militära rayndighel enligt förslagel till 6 § får raöjlighet attmeddela undanlag från stadgans tUlämpning, ora så påkallas av de särskildaförhållanden under vilka krigsraakten i vissa fall arbetar. OraLSK:s förslag all livsmedelssladgan inle skall äga tillämpning inom enskilthushåll anför veterinärstyrelsen att uttrycket enskilt hushåll är etl försnävt begrepp för atl omfatta alla de olika former av överlämnande sora fallerunder denna sektor t. ex. privata gåvor, privatinköp och överläranande förannans räkning, s. k. slutna sällskap med förtäring i egen regi och på egetansvar saml överläranande av hemtillverkade varor. Undantaget bör därför enligtstyrelsen vidgas så atl stadgan inle skall tillämpas inom enskilt hushåll ellerjämförbart privat konsumtionsförhållande. Länsveterinären i länanför liknande synpunkter. 1971: 61 29 I1951 års livsmedelssladga definieras livsmedel som varje till förtäring avmänniskor avsedd vara, som tillför kroppen näringsämne. Undantag görs förläkemedel och för sådana vegelabila livsraedelsråvaror sora inte bmkar förtärasi obearbetat skick och som i allraänhel används bara vid fabriksraässig ellerdärmed jämförlig livsmedelsfraraslällning (1 § 1 raom. Bestämmelsernaom livsmedel skall i tillämpliga delar gälla också livsmedelstUlsatser, förförtäring avsedda njutningsmedel, ersältnings-och utdrygningsmedel förlivsraedel och sådana för förtäring avsedda läkemedel som inte är underkastadesärskUd kontroll enligt någon läke-medelsförfaltning (1 § 2 mora. Enligtförarbetena (prop. 1951: 63, 2LU 1951: 34) faUer vanligt vatten utanförlivsraedelsbegreppel. Bestämmelser om vatten finns i stället i 6 kap.hälsovårdsstadgan. Den föreskriver hur brunn skall vara belägen och hur brunneller källa skall vara anordnad och underhållen för atl vattnet inte skallförorenas eller påverkas menligt på annat sätt (29 31 §§). Vatten inomhälsovårdslälort, sora genom allraän anläggning för vattenförsörjninglUlhandahålls till dryck, raatlagning eller annan beredning av livsmedel ellertUl rengöring av kärl eller redskap som används vid beredning eller förvaringav livsmedel, skall underkastas fysikalisk-keraisk och bakteriologiskundersökning. kan förordna alt sådan undersökning skall görasockså av i andra anläggningar (32 §). Korapetenskrav förvatlenkonttollanler finns i en särskild kungörelse (1960: 37) med föreskrifterom förvärv av behörighet för vissa vattenundersökningar enligthälsovårdsstadgan. I 37 § finns bestäraraelser om hygienen hos personal vidvallenanläggning och ora läkarundersökning av sådan. Anvisningar har meddelatsi fråga ora bakteriologiska valtenundersökningar den 22 noveraber 1965 avdåvarande medicinalstyrelsen och veterinärstyrelsen gemensamt och förfysikalisk-kemiska vattenundersökningar av dåvarandemedicinalstyrelsen. Dessutom har veterinärstyrelsen raeddelat föreskrifter den28 ora kontroll av vatten vid kontrollslakteri ra. och vid fjä-derfäkontrollslakteri saral ora vatten i mejeri. LSKframhåller alt begränsningen av livsraedelsdefinitionen stadga ochundantagen från tUlärapningen av stadgans föreskrifter enligt 1 § 1 raora.vållat en del tolknings- och gränsdragningsproblera. a. har det visat sigsvårt all avgöra vilka vegelabila råvaror sora skall betraktas som livsmedel istadgans mening och huravida 1971: 61 30 olikanäringspreparal, s. k. hälsokost, balspastiUer, tabletter o. d. skaU räknas somlivsmedel eller läkemedel. I praktiken har följden ofta blivit att varkenlivsmedelssladgan, läkeraedelsförordningen eller några andra bestämmelseransetts kunna tillämpas på varor av angivna och liknande slag. En av orsakerna tUldessa svårigheter torde enligt LSK vara all livsraedel enligt sin definitionendast är vara sora lUlför kroppen närings- ärane. Eftersom vatten inle ansettssom näringsämne är det inte heller Uvsmedel i livsraedelsstadgans raening. LSKerinrar eraeUertid om att vatten på vetenskapligt håll räknas sora eltnäringsärane och atl man inom näringsfysiologin sålunda talar ora sex olikaslags näringsäranen eUer grupper av sådana äranen, nämligen vatten,äggviteämnen (proteiner), kolhydrater, fetler, saller eller raineralämnen ochvitarainer. LSK har funnit övervägandeskäl tala för all inle begränsa en ny livsmedelssladga lill all gälla baravaror som innehåller eller tUlför kroppen näringsärane. Avgörande bör i ställetbli, om en vara är avsedd att förtäras av människor. Från folkhälsosynpunkt ärdet angeläget atl alla sådana varor underkastas kontroll. LSK föreslår därförsom huvudregel att "vad i denna stadga föreskrives om livsmedel skall gäUavarje vara sora är avsedd atl förläras av människor". Alla sådana varorblir därraed järaslällda med livsmedel, oavsett om de enligt språkbruket ansessom livsraedel eller inle. Undantag görs emellertid för varor på vilkaläkemedelsförordningen äger tUlämpning. Med ordet "förtäras" åsyftarLSK inle bara de fall då en vara äts eller dricks ulan också att man enbartsuger eller tuggar på en vara, t. ex. pastiller eUer tuggummi sora kanresorberas i munhålan eUer mag-tarmkanalen. Väsentiigt är också atl varornaavsiktligt förbrukas genora att de förs in i munnen. Med livsmedel jämställsdärför inte produkter som ofri-vUUgt tiUförs kroppen utan avsikt alt förläras,t. ex. tandkräm, läppstift, vidare sådana föremål som småbarn får alt sugaeller lugga på. En viktig konsekvens av den föreslagna bestämningen avlivsmedelsstadgans tillämpningsområde blir enUgl LSK alt dricksvatten kommeratt underkastas stadgan. Vatten är uppenbarligen ett av de viktigastenäringsämnen sora raänniskan raåste förlära . Del används också vidindustriell fraraslällning av andra livsraedel och vid raallag-nmg. Enligt LSKär del därför helt naturligt och nödvändigt all föreskrifterna ora livsraedelskall gälla dricksvatten och is avsedd för konsumtion. Som en följd av dellaställningstagande föreslår LSK att hälsovårdsstadgans bestämmelser i 3237 §§och därraed saraman-hängande regler för kontroll och undersökning av vattenförs över till livsraedelsstadgans tUlämpningskungörelse. Beträffandeläkeraedel och läkeraedelsliknande produkter innebär förslaget alllivsmedelssladgan inle skall gälla varor, på vUka läkemedelsförordningen ägertillämpning. Härigenom torde enligt LSK risk inle längre behöva finnas för altnågon vara sora är avsedd alt förläras 1971: 61 31 gårfri från både läkeraedelsförordningens och livsraedelsstadgans föreskrifter. LSKsöker också klargöra när en vara skall bedömas som livsraedel. Det avgörandeanges bli själva avsikten atl varan skaU förtäras av raänniskor och att dennaavstkt grundas på en objektiv och reaUstisk bedöraning av att varan verkligen ärläraplig att förlära.