prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — i ämnet torde böra tas in inte bara i förevarandelagrum utan också i 2 § lagen (1961:257) om besvär över försäkringsrådetsbeslul och 4 § mililärersättningsförordningen (1950:261). 44§ Enligt första stycket skall besvär hos försäkringsrådet över riksförsäkringsverketsbeslut ha kommit in till rådet inom efter det klaganden fått kännedomom beslutet. Enligt min mening talar övervägande skäl för attbesvärstidsbestämmelserna i 12 § förvaltningslagen görs tilllämpliga iförevarande ärenden. Något starkt framträdande behov av en längre besvärstid änden i förvaltningslagen angivna treveckorsfristen synes Maj.-ts proposition nr 30år 1971 nämligen inte föreligga och vid klagan hosförsäkringsdomstolen över försäkringsrådets beslul är besvärstiden redan iregel . Vad angår ordningen för bcsvärshandlingens ingivande synesnågon ändring inte vara av behovel påkallad. Besvärshandlingen lorde även ifortsättningen böra tillslällas försäkringsrådet. Denna ordning överensslämraermed den som är föreskriven i 12 § försia styckel förvaltningslagen. Jagföreslår därför alt nyssnämnda bestäraraelser om besvärstid ochbesvärshandlings ingivande vid besvär hos försäkringsrådet utgår, varigenomreglema i 12 § försia och andra styckena förvaltningslagen blir tillämpliga. Vid besvär hos försäkringsdomslolen över försäkringsrådetsbeslut är enligt fjärde styckel av förevarande paragraf besvärsliden iallmänhet från del klaganden fått kännedom om beslutet. Menighetåtnjuter dock fem veckors besvärslid. I fråga om besvärshandlingens ingivandeär lagrumraets huvudregel all handlingen skall tillställas försäkringsrådet,dvs. Den omständigheten att besvärshandlingen bar getts ineller sänts in till försäkringsdomslolen ulgör dock ej hinder för att besvärentas upp till prövning, om de kommit in till domstolen före besvärstidensutgång. I fråga om besvärstidens längd i nu ifrågavarande mål finner jagöver\'ägande skäl tala för alt den längre besvärsliden för menig-hel utgår ochall besvärsliden fixeras från den dag då klaganden fick del avbeslutet. Vad angår ordningen för besvärshandlingens ingivande vid besvär hosförsäkringsdomstolen förordar jag, efler samråd med chefen försocialdepartementet, att den nuvarande ordningen behålls. Motsvarande förslagkommer all framläggas i flera andra sammanhang på socialförsäkringsfältel medhänsyn till de förhållanden som råder där. 48 § Den frivilliga försäkringen enligt lagen omyrkesskadeförsäkring torde inte innefatta sådan myndighetsutövning mot enskildsora avses i 3 § försia stycket förslaget till förvaltningslag. De särskildabestäraraelserna i förvaltningslagen gäller därför inte i ärenden rörande denfrivilliga försäkringen. Det kan emellertid ifrågasättas om inte denfrivilliga försäkringen enligt yrkesskadeförsäkringslagen bör vara underkastadsarama förfaranderegler som den obligatoriska försäkringen enligt sararaa lag.Det förhåller sig nämligen på del sättet att yrkesskadeförsäkringslagens reglerrörande den obligatoriska försäkringen bl. a. besvärsbestäraraelserna itillämpliga delar gäller även beträffande den frivilliga försäkringen. Medhänsyn härtill finner jag övervägande skäl tala för all i förfarandehänseendeingen skillnad bör göras mellan obligatorisk och frivillig försäkring enligtlagen om yrkesskadeförsäkring. Jag föreslår därför att tUl förevarande paragraffogas elt nytt stycke av innehåll att utan hinder av 3 § första stycket förvaltningslagen1420 §§ näranda lag äger lillämpning i ärenden rörande den frivilliga försäkringen. KungL Maj.-ts proposition nr 30 är 1971 617 Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1961: 257) ombesvär över försäkringsrådets beslut De föreslagna ändringarna i 1 och 2 §§ motsvarar de av migförordade ändringama i 2 § och 44 § fjärde stycket lagen omyrkesskadeförsäkring. Jag hänvisar till vad jag har anfört under dessalagrum (se lagförslag 15). Med anledning av tillägget till 2 § förevarande lagföreslår jag att lagens rubrik ändras till »lag om besvär överförsäkringsrådels beslut m.ra.». Förslaget tiU lag om ändring i allmännaförfogandelagen (1954: 279) I 23 § allmänna förfogandelagen finns bestämraelser omklagan hos riksvärderingsnämnden över bl. a. lokal värderingsnärands beslut.Klagotiden är bestämd från det klaganden fick del av beslutet.Antas förslaget till förvaltningslag, saknas anledning att behålla dennaföreskrift om tre veckors klagotid. Bestämmelserna om besvärstid i 12 §förvaltningslagen är tUlräckliga. Jag föreslår därför all klagolidsbestämmelseni allmänna förfogandelagen utgår. I 23 § bör därvid anges att ändring söksgenom besvär. Förslaget till lag om ändring i rekvisitionslagen(1942: 583) I paragrafens andra stycke finns bestämmelser om besvärhos allmän lokal värderingsnämnd. Besvären skall ha komrait in tilllänsstyrelsen från det klaganden fick del av beslutet. Härutöverföreskrivs i tredje styckel atl om någon vill göra anspråk på ersällning utövervad gällande taxa raedger, han skall göra ansökan därora hos riksvärderingsnämndeninom tid som sagts. övervägande skäl synes tala för alt den specieUabesvärstiden i rekvisitionslagen inte bibehålls ulan att besvärstidsreglerna i12 § förvaltningslagen görs tiUämpUga. Också i fråga om besvärshandlingensingivande synes reglerna i 12 § förvaltningslagen böra gälla. En erinran häromhar lagits in i 17 § andra siycket rekvisitionslagen. Härutöver bör meddelas enföreskrift om atl besvärshandling också får tillställas . Tidenför ansökan hos riksvärderingsnämnden om ersättning utöver vad gällande taxamedger bör även i fortsättningen vara densamma som tiden för anförande avbesvär. 618 KungL Maj:ts proposition nr 30 år1971 20 § EnUgl denna paragraf får besvär över lokalvärderingsnämnds beslut anföras hos riksvärderingsnämnden fråndet klaganden fick del av beslulel. Även i detta sammanhang synes anledningsaknas att behålla en speciell besvärstid. Bestämmelsen härom bör därför utgå.Härigenom bUr föreskriftema i 12 § förvaltningslagen tUlämpliga. Detla synesvara en lämplig ordning. Förslaget till lag om ändring i allmännaransoneringslagen (1954: 280) Enligt 10 § skall ändring i lokal värderingsnämnds beslutsökas hos riksvärderingsnämnden inora från det klaganden fick delav beslutet. Om i paragrafen anges atl ändring söks genom besvär, behöver någonklagotid inte anges. Del blir då fullt klart att bestäraraelserna i 12 §förvaltningslagen träder i tillämpning. Jag föreslår att denna jämkningvidtas. Förslaget till lag om ändring i lagen (1954: 579) omnykterhetsvård I lagrådsremiss har fömtsatts atl denbefattning med ärenden om tvångsintagning på allmän ,som enligt 1837 §§ nykterhetsvårdslagen tillkommer länsslyrelserna, fr. o.ra. skall ankomma på de länsrätter som då inrättas. Det harockså förutsatts att länsrätterna skall handlägga mål om ålerinlagning påvårdanstalt enligt 55 § nykterhetsvårdslagen samt besvär över nykterheisnämndsbeslul enligt samma lag. Del lagförslag som läggs frara innehåller deändringar i nykterhetsvårdslagen som föranleds av denna reform saral avtillkomsten av förvaltningslagen, föi-valtningsprocesslagen och viss annanlagstiftning. 3 och 9 §§ omfattar baraen kommun, . Vid samraa lid upplöstes läns landstingskommun(prop. 1970:14, KU 5, rskr 72). fullgör både primärkommunalaoch landslingskommunala uppgifter. Mot nu angivna bakgrund har chefen för civildepartementetefter samråd med chefen för föreslagit (prop. 1971:1, bil.14 s. 5056) att det i inte längre skall finnas någon lansnykterhetsnämndefter utgången av . Ändringarna i 3 och 9 §§ föranleds härav. KungLMaj.ts proposition nr 1971 619 5§ I överensslämmelse med vad jag har anfört vid behandlingen av jävsbeslämmelsemai förslagel tiU förvaltningslag förordar jag alt förvaltningslagensjävsföreskrifler görs tillämpliga i samtliga ärenden hos kommunalnykierhelsnämnd. Ändringarna i nu ifrågavarande paragraf föranleds dels härav,dels av en av mig föreslagen ändring i 40 § kommunallagen, vartill jagåterkommer vid behandlingen av sistnäranda lag. 24och 26 §§ Ändringama i dessa paragrafer sararaanhänger raed atl det nuvarandeförhöret inför länsstyrelse ersätts av rauntlig förhandling vid länsrätt. Dennaparagraf kan väsentligt förkortas, därför att förvallningsprocesslagensbestämmelser om rauntlig förhandling blir lillärapliga. Paragrafen behöver barainnehålla en bestäraraelse sora möjliggör hämtning till muntlig förhandling avden ora vars intagning är fråga. Förvaltningsprocesslagen har nämligen ingenregel om häralning av part. Härfastslås f. n. principen all förhör skall vara offentligt raen saratidigl görsvissa undanlag från offenllighelsgrundsatsen. Vidare föreskrivs atl företrädareför lansnykterhetsnämnd och nykierhelsnämnd skall få tillfälle attnärvara och atl förhör upplysningsvis med någon kan hållas ulan alt den om varsintagning är fråga är närvarande. Protokoll skall föras över vad somförekoraraer vid förhör. Avdessa bestämmelser torde i fortsättningen bara behövas den nuvarandeföreskriften om att förelrädare för nykterhetsnämnd skall fä tillfälle allnärvara vid muntlig förhandling. I övrigt synes förvallningsprocesslagensregler vara tillräckliga. I 16 § nämnda lag finns föreskrifter oraoffentligheten vid rauntlig förhandling. Det behov av en långtgående raöjlighettill handläggning inom stängda dönar som föreligger i nu ifrågavarande mållorde i erforderlig grad tillgodoses genom bestämmelsen i nämnda paragraf atträtten, ulöver vad som följer av RB, fär förordna om handläggning inom slängdadörrar, om det behövs av hänsyn till privatlivets helgd. Om protokoll vidmuntiig förhandling finns besläramelser i 17 § förvaltningsprocesslagen. Ifråga om parts närvaro vid förhör med vittne gäller enligt 24 §förvaltningsprocesslagen i tillämpliga delar bestäraraelserna i 36 kap. 18 §rättegångsbalken. Saratidigl vill jag erinra ora atl 14 §förvaltningsprocesslagen ulforraats på sådant sätt att imdan-tagsvis förhör medvittne kan hållas utan att part kallals lill den muntliga förhandlingen. Enligtnämnda lagrum skall nämligen den som har all svara i målel kallas lill muntligförhandling, om inte särskilda skäl talar däreraot. 620 KungL Maj.-ts proposition nr 30 är1971 I denna paragraf finns bestämmelser om förhör vid allmänunderrätt med annan än part. Paragrafen torde kunna utgå. Den har ytterstsällan tillämpats. Jag vill erinra om alt i 26 § förvaltningsprocesslagen finnsbestämmelser som möjliggör hållande av förhör med vittne eller sakkunnig vidannan länsrätt än den som har att pröva inlagningsfrågan. Paragrafen, som innehåller bestämraelser om ersättninglill den som inställt sig för att vittna eller upplysningsvis höras, kan ulgå.Den blir nämligen onödig på grund av ersättningsbestämmelserna i 25 § förvaltningsprocesslagen. 32 § Föreskriften i första stycket om besvärshänvisningkan utgå. Behövlig beslämmelse i ämnet finns nämligen i 30 §förvaltningsprocesslagen. Allmän är dels anstalteller avdelning därav, som staten inrättat för sådant ändamål, dels avlandsting, kommun, förening, stiftelse eller annan anordnad anstalt elleravdelning därav, sora Kungl. Maj:t erkänt som allraän vårdanstalt föralkoholmissbrukare. Allmän vårdanstalt skall alllid stå under ledning av enstyrelse och ha föreståndare. Styrelse och föreståndare har viktigabefogenheter i fråga om dem som är intagna på anstalten och deras beslut kanöverklaga genom besvär hos , om beslutet avser fråga oraför-söksperraission, utskrivning eller annan vårdfråga eller ora det innebärförordnande om övervakning eller meddelande av lydnadsföreskrifl. Förvaltningslagen gäller handläggning av ärende hosförvaltningsmyndighet. Drivs allmän vårdanstalt av staten, landsling ellerkomraun, blir därför förvaltningslagen tillämplig på styrelsens ochföreståndarens handläggning av de vid anstalten förekommande ärendena. Omdäremot en allmän vårdanstalt drivs av förening, stiftelse eller annanenskild, lorde styrelsens och föreståndarens handläggning av anslaltsärendenainte kunna anses som handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndighet ochhandläggningen faller därför utanför förvaltningslagens tillämpningsområde. Närdet är fråga om sådana ärenden som behandlas i nykterhetsvårdslagen kräveremellertid rättssäkerheten att samma förfaranderegler gäller oberoende av vemsom har anordnat anstalten. Jag föreslår därför all i 40 § föreskrivs all iärenden enligt nykterhetsvårdslagen, vilka handläggs av styrelse ellerföreståndare för allmän vårdanstalt, förvaltningslagen äger molsvarande lillärapning,om anstalten drivs av annan än staten, landsting eller kommun. Maj.-ts proposition nr 1971 621 55 § Ändringen i paragrafbänvisnihgen i sista styckelsararaanhänger med förslagel all 29 och 30 §§ skall upphöra att gälla. Om nykterhetsnämnden har avvisat ett ombud eller biträde,torde möjlighet böra finnas alt överklaga avvisningsbeslutet oberoende av omnyk-terhelsnämndens beslul i huvudsaken kan överklagas eller ej (jfr 6 § tredjestycket förvaltningslagen). Talan synes böra föras hos länsrätten. Bestämmelsei ämnet har tagils in i paragrafen. Vid 40 § har jag föreslagit atl i ärenden enligtnykterhetsvårdslagen, vilka handläggs av styrelse eller föreståndare för aUraänvårdanstalt, förvaltningslagen skall äga molsvarande tillämpning, om anstaltendrivs av annan än staten, landsting eller kommun. I förevarande paragraf behövsdärför inga bestämraelser om vem som är besvärsberättigad och om besvärstid.Reglema ill och 12 §§ förvaltningslagen är tillräckliga. Här anges i försia band i vilka fall talan får föras raotlänsrätts beslut enligt nykterhetsvårdslagen. I anslutning till nuvarandeordning föreslås att talan får föras, om länsrätts beslut innebär förordnandeom tvångsintagning, avslag på ansökan härom, villkorligt anstånd raedverkställighet eller förverkande av sådant anstånd. När det gäller länsrättsbeslut som ej innebär alt målet avgörs synes talan böra få föras i fall somavses i 32 § andra stycket förvaltningsprocesslagen. I fråga om besvärsinstans och besvärshanmings ingivandevid klagan över länsrätts beslut behövs inga bestämmelser inykterhetsvårdslagen, därför att 32 och 34 §§ förvaltningsprocesslageninnehåller tillämpliga regler. Talan mot beslut som av länsrätt särskillmeddelats om någons omhändertagande enligt nykterhetsvårdslagen bör iöverensstämmelse med nuvarande ordning få föras utan inskränkning till visslid. Bestämmelse härom finns i förevarande paragraf. I övrigt behövs ingenregel om besvärslid, därför alt tUlämpliga bestämmelser i ämnet finns i 34 §förvaltningsprocesslagen. Mot sådana beslut enligt nykterhetsvårdslagen, somfortfarande skall meddelas av länsstyrelse, bör i överensstämmelse mednuvarande ordning talan ej vara tillålen. härom har tagits in iparagrafens sista slycke. 66 § Det förbud mot surrogat- och kungörelsedelgivning,sora denna paragraf innehåller, synes böra redaktionellt jämkas på gmnd avtillkomsten av förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen. Maj:ts proposition nr 30 år1971 Förslaget till lag om ändring i lagen (1956: 618) omallmänna Har ansökan gjorts om tillstånd att anordna allmänsararaankorast, skaU enligt 5 § tredje siycket lagen ora allmänna sammankomsterskriftligt besked meddelas om beslutet. Innebär detta att sararaankorast ej fåräga rum, skaU skälen därtill anges. Antas förslaget till förvaltningslag, kanden sista satsen i styckel utgå. Föreskrifterna om beslutsmotivering i 17 §förvaltningslagen är tillräckliga. Förslaget tUl lag om ändring i barnavårdslagen(1960:97) I lagrådsremiss har förutsatts alllänsstyrelsemas befattning med underställnings- och besvärsärenden enligtbarnavårdslagen skall upphöra vid ulgången av och alt ifrågavarandeärenden i fortsättningen skaU handläggas av de länsrätter som då inrättas. Detlagförslag som här läggs fram innehåller de ändringar i barnavårdslagen sombehövs på grund av denna reform och på grund av tillkomsten av förvaltningslagenoch förvaltningsprocesslagen. Ändringsförslaget innehåller också vissajämkningar sora föranleds av de ändringar i koramunaUagstiftningen vilka trätti kraft . 79, 12 och 13 §§ Under hänvisning till vad jag har anförti specialmotiveringen till 4 och 5 §§ förvaltningslagen föreslår jag, att i 8 §bamavårdslagen föreskrivs att förvaltningslagens jävsbestämmelser skall ägatUlämpning i samtliga ärenden hos . I anslutning härtill krävsen jämkning i paragrafens hänvisning till komraunallagen. De övriga ändringarsora görs i förevarande paragrafer i bamavårdslagen sararaanhänger raedändringarna i kommunallagsliftningen. 14 § Bestämmelsema i 3 kap. bamavårdslagen om förfarandeti ärenden hos äger i stor utsträckning tillämpning vare sigbarnavårdsnämnds beslut kan överklagas genom förvallningsbesvär enligtbamavårdslagen eller genom kommunalbesvär enligt kommunallagarna. Enligt 2 § 2förslaget till förvaltningslag gäller däremot förvaltningslagen inte i ärendehos myndighei, om ärendet avgörs genom beslut som överklagas genomkomraunalbesvär. Denna begränsning i förvaltningslagens tillämpningsområdesynes inte böra få föranleda atl rättsskyddet på bama-vårdsområdet avsevärtinskränks. För alt förebygga alt detta blir fallet men ändå i möjligaste raånskapa en samordning mellan barnavårdslagens KungL Maj.-ts proposition nr 1971 623 och förvaltningslagens regler föreslår jag att i ett nyttstycke i 14 § barnavårdslagen föreskrivs, att utan hinder av 2 § 2förvaltningslagen bestämmelsema i sistnämnda lag om ombud ocb biträde,vägledning av part, tolk, remiss, parisinsyn, kommunikation, beslutsmotiveringoch rättelse av förbiseendefel skall äga tillärapning i samtliga ärenden hosbarnavårdsnämnd. Atl förvaltningslagens jävsrcgler gäller i alla ärenden bossådan nämnd framgår av del tidigare berörda tillägget lill 8 § barnavårdslagen.Av första styckel i nämnda paragraf jämförd med 40 § komraunallagen följervidare alt reglerna om när handling skall anses ha korarait in (7 § förvaltningslagen)äger generell giltighet hos . Den nyssnämnda begränsningen iförvaltningslagens tillämpningsområde orafattar således i fråga orabarnavårdsnämnd bara lagens besvärsbestäraraelser (1113 §§) och bestämmelserom parts rätt all lärana muntliga uppgifter (16 §) och ora undenätlelse orabeslut ra.m. (18 §). Eftersom förvaltningslagens regler om beslutsmotiveringendast omfattar sådana beslut, varigenom myndighet avgör ärende, medanbamavårdslagen kräver alt , i den mån det inte befinnsobehövligt, skall motivera varje beslut som nämnden meddelar, bör i det av migförordade tillägget lill 14 § barnavårdslagen också föreskrivas, attförvaltningslagens bestämmelser om beslutsmotivering skall äga motsvarandetillärapning i fråga om beslul under ärendes handläggning. avgör ärende skall enligt första siycket den som ärendet rörundenättas om vad som framkommit vid utredningen samt tiU-fäUe beredas honomatt yttra sig däröver, om inte sådanl yttrande befinns uppenbart obehövUgteller ärendet kräver så snabbt avgörande att yttrande inte kan avvaktas. Dettastycke kan utgå, om förslagen till förvaltningslag och tillägg till 14 §barnavårdslagen antas. 1 anslutning härtill bör vissa redaktionella ändringargöras i de nuvarande andra och fjärde styckena av paragrafen. Första och andra styckena, som handlar om rätten attanlita biträde och om avvisning av biträde, kan utgå på grund av 6 §förvaltningslagen och det av mig förordade tillägget tiU 14 § bamavårdslagen.Ändringen i tredje stycket är rent redaktionell. Första styckel innehåUer den av mig förut berördabestämmelsen om skyldighet att motivera sina beslul.Bestämmelsen blir obe- Maj.ts proposition nr 30 år1971 hövlig, om förslagel till förvaltningslag anlas och det avmig förordade tilllägget lill 14 § barnavårdslagen godias. I andra stycket föreskrivs att om talan molbarnavårdsnämnds beslut får fullföljas enligt bamavårdslagen, beslutet skallinnehålla fullföljdshänvisning. Också denna bestämmelse synes överflödig, omförslaget till förvaltningslag anlas. Beslämmelsen i ämnet i 18 §förvaltningslagen torde vara tiUräcklig. 24 § Med hänsyn till beslämmelsen i 18 § första siycketförvaltningslagen rörande upplysning om skiljaktig mening föreslås att iförevarande paragraf föreskrivs, att om i ärendet skiljaktig mening harantecknats i barnavårdsnämndens protokoll, upplysning härom skall lämnas viddelgivningen. 37 § synes det böra ankommapå länsrätt att pröva framslällning om medgivande enligt andra slyckel althålla någon i förvar än . Förfarandet hos länsstyrelse i underställningsmål ärganska utförligt reglerat i barnavårdslagen. När dessa mål i framtidenhandläggs av länsrätt, behövs färre förfaranderegler i denna lag. Detta berorpå atl förvaltningsprocesslagen innehåller grundläggande bestämraelser röranderättskipningen i länsrätt. Endast på några punkter behövs kompletterande föreskrifteri bamavårdslagen. Hänvisningen i 75 § till bestämmelserna om förfarandet iärenden hos kan begränsas till all bara omfatta föreskrifternaom kallelse och häralning till läkarundersökning av den underårige och om hämtningav den som ärendet rör (16 och 17 §§), om erinran om rätten all påkallamuntlig förhandling (19 § första stycket andra punkten), om den underårigesställning när han inte fyllt (15 § Iredje siycket och 19 § tredjestycket) samt om föräldrars närvaro när den som är höres (20 §). Bestämmelsema i 76 § om förhör vid allmän underrätt medannan än part torde kunna utgå. Möjligheten enligt 26 §förvaltningsprocesslagen att anordna förhör med vittne eller sakkunnig vidannan länsrätt synes vara tiUräcklig. Ersättningsreglerna i 77 § blir också överflödiga.TiUämpliga besiämmelser om ersättning till vittne och sakkunnig finns i 25 §förvaltningsprocesslagen. Enligt 78 § gäller f. n. alt innan underställningsmålslutUgt avgörs, bör infordra yttrande från barnavårdsnämnden, omutredningen föranleder det. Även denna bestämmelse lorde kunna utgå dåunderställ- Maj:ts proposition nr 1971 625 ningsmålen överförs till handläggning av länsrätt.Föreskriften i 13 § förvaltningsprocesslagen att rätten om det behövs inhämtaryttrande från förvaltningsmyndighet, som tidigare beslutat i saken, ärtillräcklig. I första siycket uppräknas de beslul av barnavårdsnämndsom får överklagas genom förvallningsbesvär. Bland besluten nämns beslul attavvisa av enskild anlitat biträde. I anslutning till 6 § förvaltningslagen böri stäUet anges att talan får föras om nämnden avvisat ombud eller biträde. Medhänsyn lill den reglering av besvärsrätten som finns i den allmänna förfarandelagstiftningenkan vidare orden »den beslutet rör» ulgå. Den nuvarande föreskriften i andra siycket atl besvärenskall ges in till länsslyrelsen bör utgå. Eftersora i fraraliden talan skallföras hos läns-rätlen, ligger det i sakens nalur att besvärshandlingen skallges in till dorastolen. Sedan förvaltningslagen trätt i krafl, gäller dessbestämmelser om besvärshandlings ingivande. Har besvärshandling förebesvärstidens utgång korarait in till den , vars beslutöverklagas, i stället för till länsrätten, skall enligt 7 § andra punktenförvaltningsprocesslagen besvären ändå upptas lill prövning. Beslämmelsen i sista styckel om befogenhetatt meddela inhibitionsbeslut bör likaledes utgå. Med stöd av 27 §förvaltningsprocesslagen kan länsrätten i avvaktan på målets avgörande förordnaatt överklagat beslul tills vidare inte skall gälla och även eljesl förordnarörande saken. Ändringen sammanhänger med all länsrätten i stället förlänsstyrelsen skall pröva besvär över beslut som styrelse för ungdomsvårdsskolameddelat i ärende rörande utskrivning från skolan. Inte heller i detta fallbehövs någon bestämmelse om ingivandet av besvärshandling. Ändringen sammanhänger med all länsrätt övertarhandläggningen av vissa mål som prövas av länsstyrelse. 84 § Denna paragraf i dess lydelse enligt lagrådsremissenden kan utgå. Bestämmelser om besvärshandlings ingivande vid talanmot länsstyrelses beslut finns i 12 § förvaltningslagen. När det gäller talanmot länsrätts beslut finns motsvarande bestämmelser i 34 §förvaltningsprocesslagen. 86 § Ändringen sammanhänger med länsrättemas inrättande. 626 Kungl Maj:ts proposition nr 30dr 1971