prop · FU03180 · 1971-12-31 00:00:00 — I fråga om det avstyckade områdets ansvar försådant åliggande hänvisar lagrummet till reglerna i 37 § 3 mom. om avsöndradlägenhets ansvarighet för intecknad skuld i förordningen (1875: 42 s. 12)angående inteckning i fast egendom (inteckningsförordningen). Dessa reglerskall dock inte gälla så länge stamfastigheten och det avstyckade området harsamme ägare. Principen för ansvarigheten är därför att det avstyckade områdetsansvar blir subsidiärt, när området får annan ägare än stamfastigheten.Dessförinnan är ansvaret primärt. Från reglerna om subsidiärt ansvar görsundantag för fall då annat följer av vad som är föreskrivet i lagen (1939: 608)om enskilda vägar (EVL). Härvid åsyftas bestämmelserna i 67 och 68 §§ EVL attvid delning av fastighet, som svarar för betalningsskyldighet enligt lagen,ansvaret övergår på de nybildade fastigheterna och att dessa sinsemeUan skallta del i betalningsansvaret efter dem åsatta taxeringsvärden. Avstyckat områdehar således ett primärt betalningsansvar även n'är det har annan ägare änstamfastigheten. 24 § JDL reglerar motsvarande fall vid avstyckning av område frånfastighet på den egentliga landsbygden. De olika åligganden som kan belastastyckningsfastigheten beskrivs på samma sätt som i 5 kap. 16 § FBLS. Det angesdock att säkerhet för åliggandet skall åtnju- 3 1971.1 saml. tas "på annan grund än inteckning eller jämlikt 11kap. 2 § jordabalken". Om det avstyckade området ensamt eller tillsammansmed vad som förut kan ha avsöndrats eUer avstyckats från styekningsfastighetenutgör mer än en femtedel av fastighetens ägovidd, svarar området subsidiärtenligt de förut berörda reglerna i inteckningsförordningen. Avstyckat område,som med hänsyn tiU ägovidden inte träffas av bestämmelsen, torde vara befriatfrån ansvar för ifrågavarande belastningar. Liknande undantag som i 5 kap. 16 §FBLS görs för åliggande enligt EVL. Bestämmelserna i 37 § 3 mom. inteckningsförordningen upphävsden och ersätts med bestämmelser av samma innebörd i 6 kap. 11 §andra och tredje styckena JB. De fordringar som avses i 5 kap. 16 § FBLS och 19 kap. 24§ JDL har i allmänhet utan inskrivning förmänsrätt i den besvärade fastighetenföre inteckning. Enligt 17 kap. 6 § första stycket första punkten handelsbalken(HB) åtnjuter den som äger "rätt till tionde, ränta eller annan sådan avgäldav fast egendom" företräde till betalning ur egendomen "i vems handden vara må". Förmänsrätten, som kan åberopas både vid utmätning och ikonkurs, gäUer enligt särskild föreskrift endast under förutsättning att avgäldeninte stått inne längre än efter förfallodagen. Förmånsrätten avserendast de periodiskt förfallande beloppen. Rätten till avgäld som sådanpåverkas inte av exekutiva åtgärder eller friviUiga överlåtelser utan bestårorubbad. I flera specialförfattningar finns föreskrifter om atträttigheter av olika slag skall vara förenade med motsvarande förmånsrätt som avgäldav fast egendom enligt 17 kap. 6 § HB. Jag återkommer strax till dessaförfattningar. 17 kap. HB upphävs genom förmånsrättslagen (1970: 979) somträder i kraft . Bestämmelsen i 17 kap. 6 § första stycketförsta punkten HB ersätts i denna lag med en föreskrift i 6 § 1 att förmånsrätti fast egendom följer med fordran som enligt lag är förenad med förmånsrättenligt denna punkt i lajgen. I punkt 2 i övergångsbestämmelserna föreskrivesvidare att avgäld av.enskUd natur som avses i 17 kap. 6 § första stycket förstapunkten HB skall ha förmånsrätt enligt 6 § 1 nya lagen. Samma förmänsrättskall också tillkomma fordran som enligt annan äldre bestämmelse är förenad medsådan förmånsrätt som avses i nämnda punkt i HB. Den förmånsrätt som följer avdessa övergångsbestämmelser gäller enligt särskild föreskrift inte belopp somförfallit till betalning tidigare än innan utmätningen ägde rum ellerkonkursansökningen gjordes. De fordringar som sålunda förknippats med särskildförmånsrätt i den besvärade fastigheten har ingående behandlats avlagberedningen i betänkandet(SOU 1969: 5) Utsökningsräti IXsom ligger tiU grund för förmånsrättslagen(jfr prop. 1970: 142). De viktigaste av de avgäldersom ursprangUgen avsågs med "tionde, ränta eller annan sådan avgäld"har numera upphört eller är stadda på avskrivning. utgår dockenstaka äldre avgälder. Hit hör tomtören för besittningsrätt till s. k. ofri tomti stad. Vidare kan nämnas avgäld från avsöndrad lägenhet. Dessa äldre avgäldersaknar numera större ekonomisk betyddse (jfr SOU 1969: 5 s. 113, 114 och 120).I den mån tomtören eller annan äldre avgäld av här avsett slag alltjämt utgårtill det allmänna upphör i enlighet med punkt 2 i övergångsbestämmelserna tillförmånsrättslagen förmånsrätten för avgälden . Eftergrundskatternas avskaffande och omläggningen av fastighetsbeskattningen genomändringar i kommunalskattelagen (1928: 370) torde det inte finnas någotexempel på "allmänna utskylder och besvär" som belastar fast egendom. "Lån, som av allmännamedel lämnats för beredande av odlingsföretag," motsvaras numera av avdikningslån.Enligt 2 § lagen (1929: 164) om kronans förmånsrätt för avdikningslån harkronan, sedan beslut meddelats om ordningen för återbetalning av lån frånstatens av-dikningslänefond (avdikningslån) och om eventuell fördelning avlånet mellan flera fastigheter, för ärliga avbetalnings- och räntebelopp likarätt i den berörda fastigheten som för avgäld av fast egendom enligt 17 kap. 6§ HB. Närmare bestämmelser om avdikningslånfanns i kungörelsen (1939: 432) angående viUkoren för lån från statens avdikningslånefond.Enligt 15 § i dess sista lydelse (SFS 1955: 220) skulle lånet fr. o. m. detsjätte året efter första lyftningsdagen betalas tillbaka med Uka annuiteter underen tid av . Jordägaren hade dock rätt att betala sin skuld tidigare.Nämnda kungörelse upphävdes genom kungörelsen 1959: 246. Därefter beviljas inganya avdikningslån. Avdikningslånen beräknas försvinna helt (se SOU 1969: 5 s. 116). Förmånsrätten för kvarstående avbetalnings- ochräntebelopp består efter (jfr punkt 2 i övergångsbestämmelsernatill förmånsrättslagen). I 5 kap. 16 § FBLS och 19kap. 24 § JDL nämns vidare "förskott av dylika (allmänna) medel föravlösning av frälseränta". Härmed avses förskott enligt lagen (1912; 277)om avlösning av vissa frälseräntor. Enligt denna lag kunde frälseskatteräntaavlösas mot ersättning i pengar till räntans ägare, om detta före den 1 januari1942 påkallades av kronan, ränteägaren eller den besvärade fastighetens ägare.Viss del av ersättningen, i princip en fjärdedel, skulle statsverket betala.Återstoden skulle erläggas av fastighetens ägare men förskotteras avstatsmedel. Som avbetalning och ränta pä vad statsverket förskotterat skulle fasti-hetsägarenärligen erlägga visst belopp. Detta skulle betalas sä, att stats- verket40 år från förskottets utgivande fått tillbaka vad som förskoite-rats,fastighetsägaren dock obetaget att när som helst efter viss uppsägningstidbetala in hela det återstående beloppet. För utgående annuiteter ägerstatsverket i den fastighet från vilken frälseräntan utgått förmånsrätt somför avgäld av fast egendom enligt 17 kap. 6 § HB (se SOU 1969: 5 s. 115). Ocksådenna förmänsrätt består efter . Attfastighet i övrigt kan häfta för "belopp, varför säkerhet pä annan grandän inteckning åtnjutes" följer av ett flertal författningar. Lagen(1938: 159) om avlösning av avgälder frän de till skatte försålda s. k.halländska kyrkohemmanen innehåller liknande bestämmelser om avveckling av avgäldersom lagen om avlösning av vissa frälseräntor. För de ärliga avbetalningsbeloppsom fastighetsägaren har att erlägga till statsverket i avräkning päförskotterad ersättning har statsverket samma förmånsrätt i fastighet frånvilken avgälden utgått som för avgäld av fast egendom enligt 17 kap. 6 § HB (seSOU 1969: 5 s. 115). Förmänsrätten består efter . Vattenlagen(1918: 523) innehåller ett flertal bestämmelser av intresse i detta sammanhang.I 9 kap. 1315 §§ samt 46 § 1 mom. meddelas sålunda bestämmelser om rätt tillersättning i form av elektrisk kraft eller annat på grund av att vattenkrafttagits i anspråk och i form av vattenleveranser för förlorad vattentäkt m. m.Rättigheten gäller utan inteckning i den besvärade fastigheten i vems hand denän kommer (16 § och 46 § 1 mom.). Brister ersättningsgivaren i fullgörandet avsin leveransskyldighet, är ersättningstagaren under vissa förutsättningar berättigadtill skadestånd (37 § och 46 § 5 mom.). Sådant skadestånd är förenat medförmånsrätt i fastigheten enligt 17 kap. 6 § HB (jfr SOU 1969: 5 s. 114). Dennaförmånsrätt består efter . Enligt 9 kap. 23 § andra stycketvattenlagen skall vidare av uttagnings-kostnad som utgår i pengar den del somutgör underhålls- och driftkostnad erläggas genom en ständig avgäld, varsbelopp kan underkastas prövning . En avgäld av samma typ omtalasi 9 kap, 46 § 3 mom. Dessa avgälder är inte förenade med särskild förmånsrätt. Ocksåi andra fall kan enligt vattenlagen med fastighet förenas en prestationsskyldighet,som oberoende av inskrivning åvilar dess ägare utan att rättighetshavaren förförfallna bidrag åtnjuter någon förmånsrätt. Som exempel kan anföras delägaresbidragsskyldighet till vissa företag såsom vattenreglering, torrläggning avmark och avledande av avloppsvatten (jfr SOU 1960: 25 s. 232) . Fordringarav ifrågavarande slag och med särskild förmånsrätt omtalas vidare i lagen(1933: 270) om säkerhet för utbekommande av viss ersättning enligt lagen omägofred, lagen (1939: 609) om förmänsrätt för vissa fordringar enligt lagen omenskilda vägar, 46 § allmänna för-foganddagen (1954: 279) och lagen (1966:701) om förmänsrätt för vissafordringar enligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningar (se SOU 1969: 5 s.116 och 117). Lagen (1970: 990) omförmånsrätt för fordran pä grund av fastighetsbildning, som träder i kraft den1 , innehåller en föreskrift om förmänsrätt för fall när vidförrättning enligt FBL bestämts att ägare av fastighet skall utge ersättningtill annan sakägare. Denne sakägare har för fordran som inte förfallit tillbetalning tidigare än före utmätning eller konkursansökan förmånsrätt tUlbetalning enligt 6 § 1 förmånsrättslagen. Samma förmånsrätt tillkommer fordranpå ersättning i pengar enligt 5 kap. 31 § tredje stycket FBL för skog som intekunnat uttas inom föreskriven tid (jfr prop. 1970: 144 s. 104). Liknande bestämmelserom förmånsrätt finns i lagen (1926: 335) om s'äkerhet för utbekommande av vissaersättningar i anledning av laga skifte eller annan jordddningsförrättning ochlagen (1965: 194) angående säkerhet för ersättning enligt lagen om sammanföringav samfälld vägmark och av järnvägsmark med angränsande fastighet m. m. (jfr SOU1969: 5 s. 115117). Dessa båda lagar upphävs genom lagen om förmånsrätt förfordran pä gmnd av fastighetsbildning. De gäller dock alltjämt i fråga omersättning som bestämts enligt äldre lagstiftning om fastighetsbildning. Slutligen kan nämnas attStockholms stads brandförsäkringskontor enligt vissa äldre författningar harförmänsrätt för premidån, dvs. försträckning av premie för brandförsäkring avbyggnad . Förmånsrätten, som även avser ränta, gäller i denförsäkrade egendomen framför alla intecknade fordringar (jfr SOU 1969: 5 s.124). Enligt punkt 3 i övergångsbestämmdsema till förmänsrättslagen upphävsdenna förmånsrätt. Brandförsäkringskontoret skall i stället åtnjuta rätt tillbetalning ur fast egendom enligt 6 § 1 förmänsrättslagen för amortering ellerränta på premielån som ej förfallit till betalning tidigare än innanutmätningen ägde rum eller konkursansökningen gjordes. Promemorieförslaget.I promemorian Ds Ju 1971: 11 framhålls att de lösningar som 5 kap. 16 § FBLSoch 19 kap. 24 § JDL erbjuder i fråga om avstyckat områdes ansvar för häravsedda fordringar leder till att subsidiärt ansvar för avstyckad fastighetofta inträder utan att detta i och för sig är motiverat av hänsyn till fordringshavarensintressen. Den relation i fräga om avstyckat områdes storlek i förhållande tUlstyckningsfastigheten som enligt 19 kap. 24 § JDL skaU föreligga för att subsidiärtansvar skall inträda synes vidare kunna få konsekvenser som förefallergodtyckliga. Om gränsen överskrids, inträder sålunda det subsidiära ansvaret hur obetydlig fordringen än är. emotgränsen eller underskrids den endast i någon män, bortfaller allt ansvar ävenför betydande fordringar. Till detta kommer att de nuvarande bestämmelserna medförstora tillämpningssvårigheter för inskrivningsmyndigheterna. I promemorian anförs attnya lösningar därför bör sökas. Det anses att man därvid bör sträva efter attfå till stånd en sådan ordning att styckningslott blir fri från ansvar förfordran när det kan ske utan att fordringshavaren eller annan rättsägare liderskada. Det kan enligt promemorian utan vidare slås fast att någon skada i deallra flesta fall inte kan uppkomma. De fordringar som det här är fråga omutgörs i allmänhet av vissa periodiskt utgående avgifter som inte stått innelängre än efter förfallodagen. Ett avskiljande från fastigheten av ettområde kan i dessa fall presumeras sakna betydelse för rättighetshavamassäkerhet. Emellertid kan fordringama undantagsvis uppgå tUl betydande belopp.Särskilt gäller detta fastighetsbildningslikvider. En fordran av detta slagskulle otvivelaktigt kunna bli nödlidande, om en större eller annars mervärdefull del av fastigheten befriades från ansvar i samband med avstyckning. Det anförda visar enligtpromemorian att det inte är möjligt att införa en generell regel om attstyckningslott skall vara fri från ansvar för fordran av ifrågavarande slag. Enändamålsenlig ordning anses vara att man i varje särskilt fall prövar om det ärmöjligt att utan skada för r'åttighetshavare befria styckningslotten frånansvar. Det ligger vidare nära till hands att denna oskadlighetsprövning fårske vid avstycknings-förrättningen. Enligt FBL åligger detfastighetsbildningsmyndigheten att i skilda sammanhang göra oskadlighetsprövningtill förmån för rättighetshavare, och myndigheten får anses fullt kompetentatt utföra uppgiften också i detta fall. Oskadlighetsprövningen torde heltkunna ta sikte på att skydda fordringshavaren mot rättsförlust.Fastighetsägaren har enligt promemorian ett tUlräckligt skydd för sinaintressen genom sin rätt att i överlåtelsehandlingen eller vid avstyckningenföreskriva villkor för avstyckningen (jfr 10 kap. 7 och 8 §§ FBL). Innehavareav inteckning i styckningsfastigheten kan visserligen få en något försämradsäkerhet i stamfastigheten, om styckningslotten befrias från ansvar för fordranmed bättre rätt, men erhåller ett gynnsammare förmånsläge istyckningslotten. Inte heller andra rättsägare anses kunna lida skada av attansvarsbefrielse kommer tUl stånd. Avdet anförda följer enligt promemorian också att oskadlighetsprövning intebehöver ske, om fordringshavaren medger ansvarsbefrielse. För den händelseförutsättningar för ansvarsbefrielse inte föreligger föreslås gälla, attstyckningslotten får subsidiärt ansvar för fordringen i enlighet medbestämmelserna om avstyckad fastighets ansvar för inteckning istamfastigheten. Denföreslagna regleringen av frågan om styckningslotts ansvar för fordran börenligt promemorian såsom också framhållits i motiven till FBL inte tas uppi denna lag. Den faUer också utanför JB:s ämnesområde. Det anses därför inteåterstå annat än att meddela behövliga föreskrifter i en särskUd lag. Remissyttrandena.Promemorieförslaget har i princip godtagits av remissinstanserna. Lantmäteristyrelsenframhåller att det är ett intresse inte bara för de berörda fastighetsägarnautan i ännu högre grad ett allmänt intresse att belastningen inte flyter utöver ett större antal fastigheter än nödvändigt. Från allmän synpunkt är detangeläget att begränsa förekomsten av legala förmånsrätter bl. a. med hänsyntill de krav på offentlig i-edovisning av rättsliga förhållanden rörande fastighetersom ställs och med hänsyn till det i jordabalksarbetet uppställdaönskemålet att begränsa förekomsten av gemensamt ansvar vidfastighetsexekution. De aktueUa fordringsrätterna måste i vissa sammanhangbeaktas i de offentliga organens verksamhet, t. ex. av fastighetsbildningsmyndigheternavid fastighetsreglering. Det ligger av nu berörda skäl i första hand i statensintresse att få till stånd en ändamålsenlig begränsning av förekomsten avfordringsrätterna i fräga. Den föreslagna lösningen, som innebär att avstyckadfastighet blir fri från fordringsansvar i fall dåfastighetsbildningsmyndigheten förordnar därom i samband med avstyckningen, ärsåvitt lantmäteristyrelsen kan bedöma lämplig från det aktuella ändamåletssynpunkt. Styrelsen vill emellertid understryka vikten av att förfarandetutformas sä att det normalt inte ökar fastighetsbUdningskostnaderna.Exekutionsväsendets organisationsnämnd framhåller att förslaget medverkar påsikt i viss mån till förenkling av fastighetsexekutionen. Av ifrågavarandefordringar har kronofogdemyndigheten att indriva och bevaka restförda annuiteterpå avdikningslån och på förskott för avlösning av vissa frälseräntor och avgälderfrån de till skatte försålda s. k. halländska kyrkohemmanen. Ytterligarefordringar av detta slag kommer inte att uppstå. Förslaget torde därför enligtnämnden sakna praktisk ekonomisk betydelse för statsverket. Vissaremissinstanser är dock kritiska mot den föreslagna oskadlighetsprövningen.Hovrätten för framhåller att möjligheten att förordna omansvarsbefrielse i realiteten är att jämställa med relaxation avfordringsinteckningar. Ett sådant förordnande kan alltså vara av ingripandebetydelse för den rätt som tillkommer ägare av och inteckningshavare ifastigheter, vilka är gemensamt intecknade med styckningsfastigheten. Iallmänhet torde visserligen dessa fordringar avse periodiskt utfallande beloppav mindre betydenhet och någon skada av förordnandet ej uppkomma. Undantagsviskan emellertid fordringarna uppgå till betydande belopp. Med hänsyn härtilloch med beaktande avatt en avstyckning kan avse en större eller mer värdefull del av styckningsfastighetenifrågasätter hovrätten om det ej innebär ett åsidosättande av tredje mansintressen att som förutsättning för ett förordnande om ansvarsbefrielse endastkräva att fordringshavaren lämnar sitt medgivande eller att förordnandet ärväsentligen utan betydelse för honom. Det synes hovrätten därför lämpligt attsom ytterligare förutsättning för förordnandet kräva de medgivanden frånfastighetsägare och inteckningshavare som i 22 kap. 11 § JB föreskrivs för relaxationsåvida ej åtgärden är väsentiigen utan betydelse för dem. Detta gäller isynnerhet som ifrågavarande rättsinnehavare ej torde vara att betrakta somsakägare vid avstyckningsförrättningen. stadshypotekskassaanser att värdet av fordringar med panträtt i stamfastigheten kan komma attpåverkas av beslut om styckningslotts ansvarsbefrielse för fordringar enligtförslaget. Hypotekskassan ifrågasätter med hänsyn härtill om inte innehavare avpantbrev också bör inbegripas i oskadlighetsprövningen. Föreningen mellanombudsmännen vid landshypoteksinstitution menar att oskadlighetsprövningenutgör ett mindre önskvärt osäkerhetsmoment för fastighetskreditväsendet, helst somingen besvärsväg anvisas för rättsägare med panträtt i styckningsfastigheten. Förslaget att i ensärskild lag ta upp de nu aktueUa bestämmelserna har mött viss kritik. Lantmäteristyrelsenmenar att det från praktisk synpunkt skulle vara fördelaktigt om bestämmelsernainordnades i 10 kap. FBL. Föreningen mellan ombudsmännen vid landshypoteksinstitutionfinner de motiv som i promemorian anförts mot att bestämmelserna om avstyckningsverkan infogas i FBL mindre övertygande. All lagstiftning beträffande fastegendom berör enligt föreningen ett stort antal personer utan insikter ilagstiftningens systematik. Det skulle därför vara överskådligare om ävenifrågavarande bestämmelser infördes i FBL. Hovrätten för att den nya lagen enligt uttalande i promemorian skall ha generellgiltighet och alltså tillämpas även vid avstyckningar från samfälld mark. Ifråga om sådana avstyckningars ansvar för inteckningsfordringar har införts bestämmelseri 6 kap. 16 § andra stycket JB och 10 kap. 2 § andra stycket FBL. Frän praktisksynpunkt förefaller det hovrätten föga ändamålsenligt att dessa bestämmelserinte skall tillämpas också i fräga om sådana fordringar som utan inskrivningär förenade med rätt till betalning ur fastighet. Godkänns hovr'ättens förslagatt som ytterligare förutsättning för förordnande enligt 2 §promemorieförslaget kräva rdax-medgivande av fastighetsägare och inteckningshavare,synes inte heller någon saklig motivering finnas för att i fråga omansvarsbefrielse för avstyckning frän samfälld mark skilja mellan inteckningsfordranoch annan fordran. Hovrätten vill därför förorda att i 1 § tas in en hänvisningtill 6 kap. 16 § andra stycket JB samt att 10 kap. 2 § andra stycket FBLändras till att avse alla fordringar vilka på gmnd av inskrivning eUer eljestbesvärar fastighet. H'ärigenom uppnås också att sistnämnda stadgande bringas iöverensstämmelse med 5 kap. 16 § FBL. Föredraganden.Frågan om avstyckat områdes ansvar för sådan fordran som utan inskrivning ärförenad med rätt tUl betalning ur styckningsfastigheten regleras f. n. i 5kap. 16 § FBLS och 19 kap. 24 § JDL. Enligt förstnämnda lagrum gäller attområdet svarar subsidiärt för fordringen när det övergått till annan ägare.Dessförinnan är ansvaret primärt. I 19 kap. 24 § JDL föreskrivs subsidiärtansvar för området, om det ensamt eller tillsammans med vad som förutavstyckats från styckningsfastigheten utgör mer än en femtedel av fastighetensägovidd. I annat fall är området fritt från ansvar för fordringen. Någonmotsvarighet till bestämmelserna i 5 kap. 16 § FBLS och 19 kap. 24 § JDL harinte tagUs upp i FBL. I promemorian har föreslagits att 6 kap. 11 § andraoch tredje styckena JB skall äga motsvarande tillämpning i fråga om avstyckadfastighets ansvar för fordran av nu ifrågavarande slag. Denna bestämmelsekompletteras med regler som ger fastighetsbildningsmyndigheten möjlighet attvid avstyckningsförrättningen förordna att fastigheten skall vara fri frånansvar för fordringen. Förslagetom oskadlighetsprövning har allmänt godtagUs vid remissbehandlingen. Också jagvill ansluta mig till förslaget. Som lantmäteristyrelsen framhållit är detinte minst från allmän synpunkt angeläget att man så mycket som möjligtbegränsar förekomsten av fordringar med legal förmånsrätt i fastighet, ochförslaget får ses som ett verksamt medel att åstadkomma en sådan begränsning.Den oskadlighetsprövning som innefattas i förslaget är av principiellt samma slagsom den som åvilar fastighetsbildningsmyndigheten enligt FBL och det saknasanledning att anta annat än att myndigheten skall utföra uppgiften på ett frånrättssäkerhetssynpunkt tillfredsställande sätt. Någraremissinstanser har ifrågasatt om inte oskadlighetsprövningen bör utvidgas tillatt omfatta även vissa andra rättsägare än innehavaren av den aktuellafordringen. Som framhållits i promemorian kan visserligen innehavare avinteckning i styckningsfastigheten få en något försämrad säkerhet i stamfastigheten,om styckningslotten befrias från ansvar för fordran med bättre rätt. Dettakompenseras emellertid av att inteckningen fär ett bättre förmänsläge istyckningslotten. Vad som sagts äger motsvarande tUlämpning i fräga om ägareav och inteckningshavare i fastighet som är gemensamt intecknad med styckningsfastigheten.Det synes svårt att konstruera något fall där annan rättsägare än fordringshavarenskulle kunna lida skada till följd av ansvarsbefrielsen. Jag finner därförinte anledning att frångå promemorieförslaget på denna punkt. Inteheller anser jag tillräckliga skäl föreligga att frångå den lagtekniskalösning som föreslagits i promemorian, nämligen att ta upp de aktueUabestämmelserna i en särskild lag. Den grundläggande bestämmelsen om avstyckadfastighets subsidiära ansvar för fordran som utan inskrivning belastarstyckningsfastigheten faller otvivelaktigt utanför FBL:s ämnesområde.