prop · FU03118 · 1971-12-31 00:00:00 — Det är tänkbart att den fysiska riksplanering, som f, n,förbereds inom , kommer atl ge anvisning på områden i frågaom vilka sådana utredningar bör övervägas. 5 kap, (35-67 §§) BS innehåller bestämmelser som reglerarbyggande i inskränkt bemärkelse samt föreskrifter om skyldighet att sökabyggnadslov och om vad som skall iakttas vid byggnadslovsprövning m, m. Enligt35 § är bestämmelserna i princip liUämpUga endast inom område med fastställdgeneralplan, stadsplan, byggnadsplan eller utomplansbeslämmelser, Samma reglergäller emellertid enligt 65 § även utanför sådant område i fråga om uppförandeeller till nybyggnad hänförlig ändring av byggnad i tre eller flera våningaroch i fråga om uppförande av vissa byggnader för särskUt ändamäl, bl, a,industribyggnader. Inom område med endast utomplansbestämmelser är 5 kap, intetillämpligt i fråga om ekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk eller därmedjämförlig näring. Begränsningen av föreskrifternas tillämplighetsområdeinnebär bl, a, att skyldighet att söka byggnadslov i princip endast föreliggerinom områden med fastställda planer eller utomplansbeslämmelser, trots attmånga byggnadsreglerande bestämmelser däribland principstadgandet i 5 § BLenligt vUket det för tätbebyggelse förutsätts att marken vid planläggningenligt BL prövats lämpad för ändamålet gäller för hela landet. Byggnadslovprövningen är det viktigaste medel samhällethar för att kontrollera att tätbebyggelseförbudet efterlevs. av byggnadslovsplikten som gäUer f. n. försvårar aUtsä enönskvärd kontroU av atl lälbebyggelseförbudet efterlevs. Genom att bebyggelseinom vissa områden av landet kan komma till slånd ulan byggnadslov går vidaresamhället miste om den tidiga information om bebyggelseutvecklingen sombyggnadslovsprövningen automatiskt ger, 1 verkspromemorian föreslås attbyggnadslovsplikten skall vidgas till alt omfatta hela landet. Så gott somsamtliga remissinstanser har lillstyrkt detla förslag eller lämnat det utanerinran. Den olägenhet för den byggande, som en sådan vidgning av skyldigheten atlsöka byggnadslov skulle kunna anses innebära, uppvägs enligt min mening av defördelar som skuUe vinnas redan från enskild synpunkt genom alt prövningenmedför en teknisk granskning av byggnadskonstruktioner o, d. En vidgadbyggnadslovsprövning torde i allmänhet kunna i allt väsentUgt ske inom ramenför byggnadsnämndernas nuvarande resurser. Jag viU i sammanhanget erinra omatt större delen av landets icke delaljplanelagda områden numera är täckta av utomplansbeslämmelseroch att byggnadslov således redan nu fordras för det stora flertaletnybyggnadsförelag. Jag förordar därför alt skyldigheten atl söka byggnadslovutsträcks tiU att omfatta hela landet. Detta bör ske genom all bestämmelserna i5 kap, BS i princip görs tillämpliga även på områden som inte omfattas av faststäUdgeneralplan, stadsplan, byggnadsplan eUer utomplansbestämmelser. Liksom f. n,bör utanför område med fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplanekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk eller jämförlig näring vara undantagna. Med den ordning, som jag nu har förordat, saknas utrymmeför tiUämpning av 65 § BS, Denna paragraf bör därför upphävas. Det närmaste inseendet över byggnadsverksamheten i enkommun utövas av . Enligt 1 § BS åligger det särskUt nämnden altdärvid samarbeta med övriga myndigheter vilkas verksamhet berör nämndensarbetsområden eUer vUkas bedömanden är av betydelse för nämndens verksamhet. Enav de myndigheter vars bedömanden regelmässigt torde vara av betydelse förnämndens arbete är , som enligl 7 § BL har att öva tillsyn överplanläggningen och byggnadsväsendet inom länet. Formerna för samrådsförfarandelhar inte reglerats, 1 förarbetena tiU BS har avråtts från alt i störreomfattning liUämpa det tidigare brukliga skriftiiga remissförfarandet medhänsyn till den tidsutdräkt som detta regelmässigt för med sig. 1 stället harrekommenderats att man åtminstone i rutinärenden nöjer sig med alt söka kontakti annan form mellan tjänstemän i ansvarig ställning hos de skUda myndigheterna. Är åtgärd, för vUken byggnadslov söks, enligl lag eUerannan författning även beroende på tillstånd av annan myndighet änbyggnadsnämnd skall nämnden enligl 57 § BS hänvisa vederbörande att söka sådanttillstånd. För viss typ av sådana ärenden har i samma paragraf föreskrivitsall nämnden, vid tvekan om hinder råder mol byggnadslov, skaU hänvända sig till för alt få behövUgaupplysningar i saken, I övrigt saknar BS föreskrifter av detta slag. Enligt vad jag har inhämtat från ochplanverket har byggnadsnämnderna inte sällan funnit sig förhindrade alt iavsaknad av uttryckliga föreskrifter härom uppskjuta avgörandet avbyggnadslovsansökan för att möjliggöra utredning hos om sådantförordnande enligt NVL som påkaUals av ansökningen. Företrädare för de berördaverken har därför hemstäUt om ålgärder som möjliggör snabbare tiUämpning av debestämmelser i som kan akluaUseras av ansökan om byggnadslov. sida har därvid framhållits att det för naturvårdens del idetta sammanhang skulle vara tillräckligt med en föreskrift om skyldighet förbyggnadsnämnden alt underrätta om byggnadslovsansökan inomområde som inte planlagts enUgt BL. Behovet av samordning i den prövning av byggnadsförelags liUåtUghetsom sker enUgt BL och NVL har alltmer förstärkts. Sådanasamordningsfrågor prövas också av de utredningar bygglagutredningen och nalurvårdskommillén som enligt vad jag tidigare nämnl liUkallats för översyn av hithörandelagstiftning, 1 avvaktan på förslag från utredningarna finner jag den frånnaturvårdsverkets sida föreslagna bestämmelsen vara väl ägnad att tiUs vidareavhjälpa vissa av de brister som i det nu berörda hänseendet vidlåder planlagstiftningen.Genom den avsedda underrättelseskyldigheten skulle länsstyrelserna sålunda fäbättre underlag alt följa bebyggelseutveckUngen och verka för den samordning avplanerande insatser som ankommer på dem. Vidare möjliggörs en snabbare och effektivaretiUämpning av de bestämmelser i och NVL som kan aktualiseras av ansökningarom byggnadslov. På grund av del anförda förordar jag att sådanunderrättelseskyldighet som föreslagit införs. Jag viU betona atlen sådan skyldighet inte innebär ett remissförfarande. Byggnadslovsprövningenskall sålunda liksom normalt ske utan att yttrande från länsstyrelsenavvaktas. Finner emellertid alt bifall lill en ansökan ombyggnadslov skulle strida mot viktiga naturvårds- eller planintressen, kanlänsstyrelsen snabbi underrätta om det utredningsbehov somhärigenom uppslår. Jag vill idetta sammanhang erinra om att under förarbetena liU gällande BL diskuteradesen bestämmelse om atl därest fråga om byggnadslov aktualiserade behovet av sladsplaneändringoch föranledde att föreslå sladsfuUmäktige utverkande avbyggnadsförbud inle skuUe vara skyldig att tUl slutligprövning uppta frågan om byggnadslov, förrän fattat beslut omförbudet. 1 anledning härav uttalade föredragande departemenlschefen altbehandlingen hos sladsfuUmäktige och av frågan om byggnadsförbudi allmänhet inle lorde la längre lid än atl kunde låta anståmed prövningen av ansökan om byggnadslov tiU dess förbudsfrågan avgjorts avlänsstyrelsen. Departemenlschefen uttalade vidare att särskild föreskrift härominle torde behöva tas upp i lagen (prop, 1947:131 s, 199), Detta uttalande gäller allljäml,I enlighet härmed gäller sålunda att prövningen av en hos byggnadsnämnd gjordansökan om byggnadslov kan anstå i avbidan på länsstyrelsensprövning av fråga om byggnadsförbud som aktualiserats av ansökningen, Oin StäUninginte kan tas liU sådan fråga med tillräcklig skyndsamhet måste såsom också framhåUsi justitieombudsmannens ämbetsberätlelse för (s, 524) ansökningenlas upp tiU behandUng och prövas med hänsyn till gäUande bestämmelser. Det torde vara tUlräckUgt att en underrättelse frånbyggnadsnämnden sker genom att kopia av byggnadslovsansökan och av ingivensituationsplan översänds. Det ankommer på planverket att meddela de närmareanvisningar som kan behövas. Även iandra fall än som avses kan den information som byggnadslov eller ansökanom byggnadslov innefattar vara av stort värde för länsstyrelserna och andramyndigheter som är verksamma inom samhäUs-planeringens område. Jag avser bl, a,det behov av samordning som föreligger meUan prövningen enligtbyggnadslagstiftningen och även annan lagstiftning än NVL, t. ex.miljöskyddslagstiftningen. Det kan därför bU aktuellt att föreskrivaunderrättelseskyldighet för byggnadsnämnd även i andra fall. Sådana förslagtorde inte behöva undersläUas för yttrande. Enligt 39 § BS skall byggnad föriäggas tiU sådant släUe påtomten att den på lämpligl sätt ansluter tUl övrig bebyggelse på denna och pånärbelägen mark. Med tomt förstås - enligt 36 § BS i dess lydelse fr, o, m. den1 (SFS 1970:993) - i detta sammanhang fastighet, samfäUighet ochannan för bebyggelse avsedd enhet, 1 första hand är 39 § tiUämplig vidnybyggnad men paragrafen har enligt 49 § motsvarande tillämpning vid sådanändring av byggnad som ej är att hänföra tiU nybyggnad. Inom detaljplanelagt område gäller i allmänhet strängarekrav vid bedömandet av placering än som framgår av 39 §. Vid upprättandeav stadsplan skaU sålunda de anspråk tillgodoses som från oUka synpunkter skäligenkan ställas på en väl ordnad bebyggelse (12 §), Därvid skall bl, a, tillses attmarken nyttjas på ett ekonomiskt och i övrigt lämpUgl sätt, alt samfärdselnskrav beaktas och atl hänsyn tas lill de fordringar som bör uppställas frånsundhels-, skönhels- och Irevnadssyn-punkt, 1 huvudsak motsvarande bestämmelsergäller även för byggnadsplan. I enUghet med dessa grundläggande krav på planinnehåUettas också i detaljplanerna regelmässigt in föreskrifter om placeringpå tomt och om förbud mot bebyggande avvissa områden inom tomt. Inomdetaljplanelagt område är därför bestämmelserna i 39 § avsedda enbart somkomplement tUl planbestämmelserna. Även inom område med endast utomplansbeslämmelser gäller ivissa hänseenden särskUda krav på lokalisering. 1 29 § BS föreskrivs sålunda bl, a. alt byggnad ej får uppföras med mindretomtplatsen kan anses tiUräckligt stor och i övrigt lämpad för den tillämnadebebyggelsen, 1 verkspromemorian föreslås att 39 § BS kompletteras meden föreskrift av innehåU, all byggnad skall förläggas till sådani ställe påtomten som stads- eUer landskapsbilden fordrar. Promemorian har i denna delmottagits positivt av remissinstanserna, EnUgl 19 §NVL kan förordna all nybyggnad inte fär företas inom visst områdeutan tUlstånd av om det finns anledning atl anta alt nybyggnadinom området skulle skada landskapsbilden i väsentlig mån. Syftet med dennabestämmelse är att förhindra bebyggelse inom bl, a. områden med särskiltskyddsvärda naturförhållanden. Det är självfallet önskvärt att man harmöjlighet atl bevara naturvärden också inom andra områden än sådana som kan bUföremål för skyddsåtgärder enligt NVL. Bebyggelsen,särskilt fritidsbebyggelsen, söker sig i aUt större omfattning lill de förallmänheten från natursynpunkt mest attraktiva områdena. Därvid kan ävenenstaka byggnader komma att prägla landskapsbUden på ell olyckligt sätt. Deltagäller framför allt inom områden med en öppen landskapskaraktär. Sådanaolägenheter lorde visserligen ibland kunna avhjälpas genom att den byggande isamband med byggnadslovsprövningen förmås placera byggnaden på ett iförhållande tiU landskapsbUden mindre känsligt område av fastigheten. Mångagånger har emellerlid visat sig otillräckliga i dettahänseende. Jag föreslår därför viss ändring i 39 § BS för att göra det möjUgt atlvid byggnadslovsprövningen ta större hänsyn till landskapsbilden när delgäller lokalisering inom fastigheten, SjälvfaUet skall därvid beaktasalt läget bUr lämpUgl också för byggnaden i och för sig. Består en fastighet avtvå eller flera från varandra åtskilda markområden, bör med hänsyn liU syftetmed den föreslagna ändringen varje sådant område betraktas som en särskUdenhet. Ändringen innebär bl, a, alt byggnadslov kan vägras, om den byggande inlegodtar elt läge som befinns lämpUgl från nu angivna synpunkter. Bör bebyggelsemed hänsyn till landskapsbilden över huvud tagel inte komma till stånd på vissfaslighet, eller annan för bebyggelse avsedd enhet, medför dock inte den föreslagnaändringen atl byggnadslov kan vägras enbart på denna grund. Sådana fall bör Uksomhittills regleras genom till skydd för landskapsbilden. Vad jag nu sagt har i första hand tagit sikte på områdeutan detaljplan, lnom detaljplanelagt område får, av skäl som jag tidigareanfört, den föreslagna ändringen mindre betydelse och där skaU den främst sessom komplement till planbestämmelserna. Av 12 § BS får vidare anses följa atlplanmyndigheterna vid upprättande av stadsplan skall la vederbörUg hänsyn liUbl, a, stadsbilden. På grund härav och då i 39 § BS redan nu föreskrivsbeaktande av bebyggelse på tomten och på närbelägen mark saknas skäl atl, såsomföreslagils i verkspromemorian, komplettera paragrafen med föreskrift omhänsynslagande till även sladsbUden. EnUgl förslagel tiU vidgad tiUämpning av 5 kap, BS kommerdel nu förordade tillägget till 39 § att få genereU räckvidd. ÄlskiUigt lalar för atl kontrollen över glesbebyggelse kanytteriigare förbättras genom alt, såsom framförts under remissbehandUngen avverkspromemorian, elt lUlägg görs tiU de i 29 § BS intagna utomplansbe-stämmelsernaav innebörd, att byggnad mle får uppföras med mindre den får en med hänsyn tilldess avsedda användning varaktigt lämpUg belägenhet. Därvid kan bl, a, beaktasde krav på vägförbindelse som skäligen kan ställas också på . Jagförordar därför etl sådant liUägg. Alt motsvarande krav gäller vid upprättandeav detaljplaner framgår av de grundläggande bestämmelser om planinnehållet för vUkajag redogjort. Syftet med de ändringar i BL som jag förordat i detföregående är främst atl skapa etl effektivare skydd mol uppkomsten avoreglerad och från plansynpunkt olämplig bebyggelse inom sådana regioner därbebyggelsetrycket är stort. MöjUgheten att hindra bebyggelse inom andraområden, som man av nalurvårdsskäl önskar skydda mot bebyggelse, ökar däremot inlenämnvärt genom dessa förslag. Det sist sagda gäller dock inte en från naturvårdssynpunklsärskilt uppmärksammad bebyggelsegrupp, nämUgen skärgårdsbebyggelse. Genom att- i enlighet med den praxis som utvecklats hos Kungl, Maj:t - sambandet medanordningar på närliggande fastland betonas torde åtskillig öbebyggelse kommaatt anses som tätbebyggelse, 1 övrigt blir de föreslagna ändrmgarna i BS avstörre betydelse för de nu berörda områdena. Den vidgade skyldigheten att sökabyggnadslov och de ökade möjligheterna alt påverka byggnadens lokalisering inomtomlen syftar bl, a, lill effektivare kontroll och styrning av glesbebyggelsensutveckUng, Skyldigheten för byggnadsnämnd att underrätta ombyggnadslovsansökningar möjliggör snabbare tillämpning av de bestämmelser i kan föranledas av sådana underrättelser. Härigenom tordenaturvårdsintressen kunna bevakas bättre än som hittiUs varit fallet. Medbevarande av byggnads- och naturvårdslagstiftningens nuvarande uppbyggnad bUrsjälvfallet möjUgheten att hindra bebyggelse inom områden, som man avnaturvårdsskäl önskar skydda mot bebyggelse, i första hand beroende på deinstrument som NVL ger. Under senare är har som en särskilt angelägennaturvårdsuppgift framhållits intresset av alt allmänheten utan hinder avokontrollerad bebyggelse får tiUträde till landets kuster och sjöstränder. Detviktigaste instrumentet härför utgör NVL:s i det föregående berördabestämmelser om strandskyddsområden. Inom sådana områden, som skall omfattaland- och vattenområde inom högst från strandlinjen, gäller enUgt 16§ NVL bl. a. förbud alt ulan tiUstånd av uppföra helt ny byggnadeller ändra befintlig byggnad för etl väsentUgen annat ändamål än det vartUIden tidigare varit använd. Från förbudet har undantagils vissa anläggningar,bl, a. ekonomibyggnader för jordbrukets m. fl, näringars behov, Slrandskyddsförordnanden har meddelats i varierande omfallningi oUka delar av landet. torde skyddsvärdastrandområden i stor utsträckning vara oskyddade, bl, a, därför atl friluftsUveloch fritidsbebyggelsens utveckUng ständigt ökar behoven av slrandskydd, Slrandskyddsförordnandena har i huvudsak meddelats enhgtnågon av följande två principer. I de fall förordnandena föregåtts av noggrannainventeringar med avseende på strändernas lämpUghet och betydelse för detrörliga friluftslivet har s, k, begränsade förordnanden utfärdats för vissautvalda strandavsnitl (urvalsprincipen). När sådana inventeringar inte kunnatutföras har länsstyrelsema meddelat s. k. genereUa förordnanden, t, ex, församtliga stränder inom ell län eller en kommun, EnUgl förarbetena till slrandskyddslagsliflningenbör strandskyddsförordnande i princip avse utvalda områden som efter särskildprövning ansetts värda att skydda. Naturvårdsverketframhåller i sin inledningsvis omnämnda skrivelse att exploateringstrycket påännu inte skyddade stränder, framför aUt i meUersta och , ärmycket starkt och därför måste särskUt uppmärksammas. Med hänsyn tiU bl. a,tätorternas snabba expansion, industrins utveckling och del ökade behov av friaområden som den längre fritiden medför är en intensifiering av arbetsinsatsernapå strandskyddets område brådskande. Det skulle enligt verket krävasomfattande utredningar angående det rörliga friluftslivets behov på lång siktom urvalsprincipen skall följas vid meddelande av strandskyddsförordnande.Eftersom det anses angeläget att ålgärder snabbt vidtas för att hindra attvärdefulla strandområden bebyggs har övervägt oUka möjligheteratl lagstiftningsvägen nå detta mål. Verket har i detta syfte utarbetat trealternativa förslag. A-, B- och C-förslagen, Vidare har dåvarandestyrelseledamoten i verket arbetat ut elt eget förslag. A-förslaget syftar till en permanent lagstiftning sommedför ett allmänt för alla stränder gällande strandskydd inom en 100 meterbred skyddszon på ömse sidor om strandlinjen. B-förslagel har i princip sammainnebörd som A-förslagel men syftar till en provisorisk, tidsbegränsadlagstiftning, C-förslagel avser att genom provisorisk, tidsbegränsad lagstiftningge Kungl, Maj:t befogenhet att i avvaktan på erforderlig utredning meddelagenerella slrandskyddsförordnanden inom vissa delar av landet. D-förslagetavser att ge länsstyrelserna befogenhet alt i avvaktan på erforderlig utredningmeddela genereUa, till en lid av högst begränsade slrandskyddsförordnandenmed möjhghet all förlänga förordnandet om utredningsbehovetkvarstår. skrivelse har vid remissbehandlingenfått ell positivt mottagande och behovet av effektiv lagstiftning har allmäntvitsordals. De flesta remissinstanserna tUlstyrker D-förslaget, Det av deövriga förslagen som mottagits mest positivt är A-förslaget, Trycket från den expanderande fritidsbebyggelsen på de förrörUgl friluftsliv mest attraktiva strandområdena har bUvil så starkt atlytterligare ålgärder måste vidtas för all skydda dessa. omstrandskyddsområden synes inte vara tillräckUgt effektiva eftersom de i många fall förutsätter tidskrävande utredningar innanbeslut kan meddelas. utredning pågår kan värdefullastrandområden bebyggas och därigenom undandras allmänhetens begagnande. Redanvid tillkomsten av såväl provisoriska strandlag (prop. 1950:223) som1952 års definitiva slrandlag (prop. 1952:187) avvisades emeUertid tanken på eltgenereUt strandskydd. Orsak härtill var bl. a. alt man under aUa omständigheterförr eller senare måste söka åstadkomma en översiktlig planering avstrandområdena för alt kunna välja ut sådana där bebyggelsekontrollen bordevara hårdare än på andra håU, HärtiU kom att ell generellt förbud skulle verkaonödigt irriterande för aUmänheten och tyngande för myndigheterna. Inte heUerunder förarbetena tUl NVL vann de röster som då höjdes för ell generelltstrandskydd något gehör. Jag anser det mol denna bakgrund inle lämpligt alt ,utan närmare utredning, gå ifrån den grundprincip som lagstiftningen i dellaavseende bygger på och viU därför inle ansluta mig tiU förslagen om elt aUmänt slrandskydd.D-förslaget, som medför möjUghet att som en säkerhetsåtgärd meddelatidsbegränsade slrandskyddsförordnanden innan erforderlig utredning fördefinitivt förordnande gjorts, tiUgodoser behovet av ett enkelt, snabbt och effektivtinstrument för att hindra sådan strandbebyggelse som kan omöjUggöragenomförandet av ett definitivt strandskyddsförordnande. Detta förslag harockså tillstyrkts av flertalet remissinstanser. Med hänsyn till vad som anförts föreslår jag, alt i NVLinförs en ny 15 a § med innebörd alt länsstyrelse skall för alt säkerställagenomförandet av ett definitivt strandskyddsförordnande kunna förordna attvisst område tiUfälligt skall vara strandskyddsområde, SjälvfaUet kan etlsådant förordnande inle ersälta ett tidigare förordnande enligl 15 §,Förordnandet skaU meddelas , högst , men skaU, om särskUdaskäl föranleder det, kunna förlängas i etapper eUer på en gång medytterligare högst . Förordnandet bör, del gäller, innefattasamma inskränkningar beträffande rätten att nyttja det med förordnandetavsedda området som enligl 16 § NVL gäller för område med definitivt strandskyddsförordnande. Med stöd av NVL meddelade förordnanden eller föreskriftersom innefattar bebyggelseförbud eller andra inskränkningar i markanvändningenutlöser i allmänhet rätt till ersättning. Så är bl, a, fallet beträffandeförordnanden enligt 15 § om strandskyddsområde, förordnanden enligl 19 § liUskydd för område med känsUg landskapsbild och föreskrifter enhgt 8 och 9 §§beträffande naturreservat, I dessa fall har förordnandet resp. föreskriftendefinitiv karaktär och som förutsättning för rält till ersättning gäller attmarken lill följd av föreskrift eller lillståndsvägran kan användas endast påsätt som står i uppenbart missförhållande tUl dess tidigare värde, NVL ger ävenmöjlighet alt i vissa faU meddela temporära förbud. Enligl 11 § får sålundalänsstyrelsen då fråga uppkommit om bildande av naturreservat eUer ommeddelande av vissa föreskrifter till skydd för reservat - för viss lid, , meddela förbud mol ålgärder som skulle strida mot syftet med de ifrågasatta reservatföreskrifterna.Förbudets giltighelstid kan förlängas . Även i delta fall kanägaren få ersättning under förutsättning att han liUfogals avsevärt men, Rältenatt erhålla ersältning vid detla temporära förbud är emellerlid enUgt 27 §begränsad liU faU där tillståndsvägran medför alt marken kananvändas så som den nyttjades före förbudet. Den som med stöd av lagrummethindras att bebygga mark kan således endasl i sällsynta undantagsfall få någon ersältning,nämligen t. ex. om befintUg byggnad brunnit ned, Ersältning enligl 27 § skaU ulgåmed visst årUgl belopp (30 §). Enligt 16 § andra stycket kommer eflerförordnande enligt 1 5 a § alt kunna förelägga markägaren atl föra bort vissaanläggningar som uppförts ulan tillstånd eller i strid mot givet tiUstånd ochsom hindrar eUer avsevärt försvårar allmänhetens tUlträde tiU mark inom slrandskyddsområdet.Eftersom 16 § inte gäller anläggningar för bl, a jordbrukels m. fl, näringarsbehov torde det i praktiken knappast förekomma faU då etl dylikt föreläggandemedför någon inskränkning i möjligheten atl använda marken på sätt som tidigareskell. En ersättningsbestämmelse motsvarande 27 § NVL skulle på grund av detanförda inte få något nämnvärt tiUämpningsområde, Jag finner därför ingenanledning förorda atl 15 a § skall förknippas med någon ersättningsregel. De föreslagna ändringarna i NVL föranleder även enföljdändring i 41 § NVL, De författningsändringar som jag har förordat i delföregående bör träda i kraft . I enUghet med del anförda har inom civUdeparlemenlelupprättats förslag till 1) lag omändring i byggnadslagen (1947:385), 2) lag omändring i naturvårdslagen (1964:822), 3) kungörelseom ändring i byggnadsstadgan (1959:612). Förslagen lorde få fogas till stalsrådsprotokollel i dettaärende som bilaga 1.' Jag hemstäUer att lagrådels yttrande över de under 1 och 2angivna lagförslagen inhämtas genom utdrag av protokollet. Vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådetsövriga ledamöter hemstäUt bifallet Hans Maj:t Konungen