prop · FU03124 · 1971-12-31 00:00:00 — Ju mergeografiskt splittrad en organisation är, desto svårare finner TCO-S det varaatt planera och administrera verksamheten. Den av utredningen förordadelösningen utgör sålunda enligt TCO-S en form för lokalisering som i möjligastemån bör undvikas. bildades (prop.1968: 107, SU 1968:106, rskr 1968:234) och övertog därvid ansvaret för denverksamhet som hade bedrivits vid förutvarande armé-, marin- och flygförvaltningarnasamt och försvarets förvaltningsdirektion. Fråganom en sammanslagning hade länge varit aktuell och beslutet att bada ettgemensamt verk hade föregåtts av ett flertal utredningar. Förslagen i prop.1968:107 om organisation m. m. av försvarets materielförvaltning i centralinstans m. m. grundades i första hand på de förslag som lagts fram avförsvarets materielförvalningsutred-ning och de synpunkter som kommit fram isamband med remissbehandlingen av utredningens betänkande. har till huvudsaklig uppgift attsvara för ledningen i central instans av materielförvaltningen inom tyg- och intendenturområdena.Materielförvaltande uppgifter i mindre skala har även försvarets sjukvårdsstyrelse ochfortifikationsförvaltningen, sjukvårdsstyrelsen beträffande sjukvårdsmaterieloch läkemedel och fortifikationsförvaltningen beträffande fortifikatoriskmateriel. Verksamhetenvid materielverket är fördelad på fem huvudenheter, armématerielförvaltningen, marinmaterielförvaltningen,flygmaterielförvaltningen, intendenturmaterielförvaltningen och administrativaavdelningen. De tre förstnämnda svarar för anskaffning och underhåll av tygmaterieloch är i stort sett likformigt organiserade. De olikheter som förekommer ärbetingade av att skilda typer av materielsystem handläggs vid de treförvaltningarna. organisation överensstämmeri stort med försvarsgrensförvaltningarnas med de avvikelser som betingas av attförvaltningen fullgör uppgifter för försvaret som helhet. Administrativaavdelningen handlägger för verket gemensamma uppgifter rörande planering,samordning, organisation m. m. Till avdelningens organisationsbyrå är knutnastatens transportkontor, materielverkets datadriftenheter och försvarets klassifikationscentral. leds av en styrelse. Ledamöter av denna ärverkets generaldirektör, som är styrelsens ordförande, och minst sex andraledamöter, som utses särskUt av Kungl. Verket har ca 4 400 anställdavarav ungefär en fjärdedel har sina arbetsplatser utanför . Vid omorganisationen skapades den gemensammaverksledningen och den administrativa avdelningen. Några större förändringarav den inre organisationen och arbetsformerna inom huvudenheterna genomfördesinte. Som jag framhöll vid anmälan av prop. 1968:107 behövdes ytterligareundersökningar innan några sådana förändringar kunde genomföras. Sedan riksdagenhade godkänt de riktlinjer som angavs i propositionen tillkallade jag i juni1968 med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande fem sakkunniga med uppdrag attutreda organisationen av anskaffningsverksamheten och därmed sammanhängandefunktioner m. m. inom . Undersökningarna skulle intebegränsas täl enbart materielverkets arbetsområde utan även omfatta bl. a. materielanskaffningsfunktionernavid försvarets sjukvårdsstyrelse och fortifikationsförvaltningen. De sakkunniga, som antog benämningen försvarets materielanskaff-ningsutredning(Fö 1969:17), fick tilläggsdirektiv att även pröva vaka delar avmaterielverket som kunde förläggas utanför . Utredningenlämnade ett delbetänkande (Ds Fö 1970:12) med förslag tUlorganisation av anskaffningsverksamheten m. m. vid försvarets materielverk.Verksamheten vid fortifikationsförvaltningen och försvarets sjukvårdsstyrelseavser utredningen att behandla i en senare etapp. På grundval av verkstadsutrednings arbete ochmaterielverkets förslag lade Kungl. Maj:t i prop. 1970:110 fram förslagomgemensamma verkstads- och förrådsorgan. fattade beslut i enlighet medförslaget (SU 1970:110, rskr 1970:276). Verkstadsavdelningen, som inrättades , är provisoriskt underställd chefen för administrativa avdelningen medan den vid samma tidpunktbildade förrådsavdelningen är provisoriskt underställd chefen för intendentur-materielförvaltningen.Materielverket har vidare utrett frågan om den s. k. normalieverksamhetensorganisation och lämnade förslag i denna fråga. I begreppet normalieverksamhetinnefattas ett antal servicefunktioner, som har anknytning tillanskaffningsverksamheten, exempelvis standardisering, materielregistrering ochpublikationstjänst. Enligt materielanskaffningsutredningenbör materielverkets resurser för teknisk beredning vid anskaffning av tygmaterielorganiseras med beaktande av i första hand huvudanvändare. Den organisation somföreslås har stora likheter med den nuvarande. v. hållas samlad i en enhet som tälsammans med förråds- ochverkstadsenheterna bör föras samman till en enhet som står direkt underverksledningen huvudavdelningen för drifttjänst. Utredningen anser vidare attäven materielverkets provningsorgan bör föras samman tUl en enhet som stårdirekt under verksledningen huvudavdelningen för provning. Utredningensförslag innebär att direkt under verksledningen skall finnas ett kansli, enenhet för central planering och sex huvudavdelningar, nämligen för armémateriel,marinmateriel, flygmateriel, provning och drifttjänst samt för personal ochorganisation. Den sistnämnda enheten motsvaras i aUt väsentligt av dennuvarande administrativa avdelningen med undantag av att kansliet och enhetenför central planering har brutits ut och ställts direkt under verksledningen.Utredningen anser det nödvändigt att de tre huvudavdelningarna för armémateriel,marinmateriel och flygmateriel i princip disponerar alla resurser som behövsför att genomföra anskaffningarna och leda underhållsverksamheten för denanskaffade materielen. Utredningen föreslär därför att i var och en av dessatre huvudavdelningar skall ingå enheter för inköp, underhåll och kontroll. Vid val avorganisationsalternativ i stort för materielverket har utredningen fäst storvikt vid möjligheterna att inom hnjeorganisationen administrera de stora ochkostnadskrävande projekten. Den föreslagna organisationen är en bild avanskaffningsverksamhetens projektstruktur. Effektiviteten och det ekonomiskautbytet av samarbetet inellan industrin och verket beror i hög grad på klaraansvarsgränser. Utredningen anser att den föreslagna organisationen uppfyllerdessa krav. Omorganisationenföreslås bli påbörjad för att sedan stegvis genomförasunder . Utredningens tidsplan förutsätter att beslut omorganisationen i stort har fattats . Enhgt utrednmgens uppfattning är det inte möjligt attminska kostnaderna för verkets drift . Därefterbör det emellertid vara möjligt att nedbringa de sammanlagda kostnaderna förverkets drift och för konsulter (totalt ca 215 milj. kr. i 1970 årslönenivå)med sammanlagt . Utredningen finner att ca 600 personer kan flyttas ut isamband med omlokaUsering av viss verksamhet. Huvuddelen av dessatillhör huvudavdelningen för drifttjänst som i sin helhet anses kunnalokaliseras utanför . organisationsförslag remissbehandlingen genomgående mottagits positivt. Det material som utredningenhar lagt fram anses utgöra tillräcklig grund för ett principbeslut omförsvarets materielverks framtida organisation. Huvudparten avremissinstanserna ansluter sig till organisationsförslaget i stort. Den kritiksom förs fram riktar sig väsentligen mot enskildheter i organisationslösningen. Så gott som samtliga remissinstanser vänder sig mot denföreslagna huvudavdelningen för provning. Remissinstanserna delar visserligenutredningens uppfattning att provningsverksamheten bör samordnas men anser attdetta kan ske på enklare sätt än utredningen föreslagit. Bland argumenten motutredningens förslag kan nämnas att en sådan avdelning skulle behöva ensärskild administration, vilket kräver personal och kan verka fördröjande påhandläggningen av provningsärendena. Vidare framhålls att det krävs närasamarbete mellan organ för teknisk beredning och provning och att deprovningsenheter det här främst är fråga om representerar mycket oUkateknikområden. Av utredningens övriga dellösningar har inplaceringen av intendenturverksamhetenkritiserats vid remissbehandlingen. Ett flertal remissinstanser anser att deninte i sin helhet bör ingå i huvudavdelningen för drifttjänst. Remissinstanserna är med några undantag positiva till enytterligare utlokalisering av delar av materielverket frånstorstockholmsområdet. Tvivel beträffande lämpligheten av att flytta ut intendenturverksamhetenförs emellertid fram. Från flera håll framhålls angelägenheten av att ett principbeslutfattas . har en stor del av personalen måst tas i anspråk förutredningsarbete. måste enligt remissinstanserna ges möj-hgheteratt stabilisera arbetsformerna i en organisation som inte utsätts för aUtförtäta förändringar till förfång för verkets egentliga arbetsuppgifter. Under de senaste årens diskussion om materielverketsframtida organisation har bl. a. den uppfattningen förts fram att dennuvarande inriktningen mot försvarsgrenarna inte skulle vara den lämpligasteutgångspunkten för att uppnå en så rationell organisationslösning som möjligt.Med hänsyn till att verksamheten i stor utsträckning har en teknisk karaktärhar det satts i fråga om inte en organisation baserad på tekniska fackområdenskulle vara lämpligare. När jag anmälde försvarets materielförvaltningsutredningsförslag i prop. 1968:107 ansåg jag mig inte kunna bedöma materielverketsorganisation på förrän sakverksamheten hade undersökts. Eftersomjag ansåg det angeläget att få frågan om organisationsprincipen allsidigtbelyst angav jag i direktiven tUl materielanskaffningsutredningen särskilt attutredningen skulle pröva oUka alternativ och att valet i första hand skulle stå mellan en försvarsgrensinriktad och en fack- eller Målet borde vara att finnaen praktisk form för verksamheten som förenade kraven på hög effekt och enklaarbetsformer med kraven på god anknytning täl förbandsproduktionen i fred ochunderhållsverksamheten i krig. Utredningen har närmare granskat och presenterat treorganisationsalternativ, vilka byggts upp genom att föra samman materielen iproduktgrupper efter olika utgångspunkter. Alternativet 1, där materielenförts samman med beaktande av i första hand teknologisk samhörighet, avvikerfrån de sinsemellan mera likartade alternativen 2 och 3. I de sistnämnda harmaterielen förts samman med beaktande av teknisk systemsamhörighet resp.huvudanvändare. anskaffar materiel av de mest skiftandeslag och verksamheten berör ett stort antal teknikområden. Den taktiska ochtekniska utvecklingen medför att anskaffningen i större utsträckning äntidigare inriktas mot materielsystem som innehåller materiel av flera olikaslag. I ett sådant system finns vanligen ett flertal teknikområdenrepresenterade. Innan en anskaffning kan påbörjas krävs ett omfattandeplanerings- och utredningsarbete. Detta sker i intim samverkan med användaren.Under själva anskaffningen fordras en kontinuerlig uppföljning och samverkanmed industrin och när det gäller system även anpassning av de ohka materielslagentill varandra. Oavsett vilket av utredningens alternativ som väljs kommerett behov av särskilda insatser för intern och extern samordning att uppstå. Ialternativet 1 kommer insatser att krävas för att samordna såväl detlångsiktiga planerings- och utredningsarbetet vilket sker i nära kontakt medavnämarna som den kontinuerUga anskaffningsverksamheten. Varje försvarsgrensmateriel skulle i detta alternativ vara spridd på ett flertal huvudavdelningaroch detta skulle medföra bl. a. att avsevärda resurser måste sättas in förprojektledning vid anskaffning av större system. I alternativen 2 och 3 är detnödvändigt att samordna verksamheten så att inte likartad materiel anskaffas avolika organisationsenheter och så att verket utnyttjar personal medspecialkunskaper på ett effektivt sätt. Såväl materielanskaffningsutredningen somremissinstanserna har ansett att fördelarna av att hålla samman materielsystemoch materiel inom samma användningsområde överväger fördelarna av denteknologiska samordning, som erhålls i alternativ 1. Jag ansluter mig tilldenna uppfattning. Mot bakgrund av verkets uppgifter torde enligt min meningsamordningsproblemen i en system- eller användarinriktad organisation varaenklare att lösa och kräva mindre personal än samordningsproblemen i en teknikorienterad organisation. Alternativen 2 och 3 uppvisar skUjaktigheter främst inomteleområdet. Jag delar utredningens uppfattning att fördelarna med alternativet2, där stridslednings- och sambandsmaterielen förs samman täl en självständighuvudavdelning, inte uppväger nackdelarna. Sådan materiel ingår numera i deflesta materielsystem. En organisationslösning enligt alternativ 2 kan därförförlänga beslutsprocessen under anskaffningsarbetet och risker finns att den blir mer personalkrävande än en organisation enligt Jag förordar, att anskaffning av tygmateriel skallbedrivas i en organisation i princip uppbyggd enligt utredningens alternativ 3,dvs. i tre enheter huvudavdelningarna för armémateriel, marinmateriel och flygmateriel.Som jag har framhållit kommer emellertid även en sådan organisationatt kräva samordning av verksamheten på olika områden. Jag återkommer i detföljande till konsekvenserna härav när det gäller ledning och administration. Huvuddragen av den organisation jag förordar framgår av entablå, vilken torde få fogas täl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga3. Beträffande indelningen i enheter för teknisk beredninginom huvudavdelningarna anser jag mig endast ha anledning att ta uppförhållandena inom vapen- och teleområdet till behandhng. Inom vapenområdet har ansvarsfördelningen vid anskaffningav robotmateriel tilldragit sig största intresset hos remissinstanserna. Robotanskaffningenhar efter krävt speciella organisatoriskalösningar bl. a. för att inom landet bygga upp kunskaper inom teknikområdet ifråga. F. n. bedrivs i stort sett all kvalificerad teknisk beredning avrobotanskaffning vid flygmaterielförvaltningens robotavdelning. Vid armé- och marinmaterielförvaltningarnafinns enheter om ett fåtal personer för samordning av robotfrågor inom resp.huvudavdelnings ansvarsområde. anser att en vissomfördelning av nuvarande ansvars- och uppgiftsfördelning bör ske. En mindredel av robotavdelningens personal föreslås bli överförd tUl huvudavdelningarnaför armémateriel och marinmateriel medan huvuddelen av den nuvarandeprojektbyrån inom robotavdelningen och flygplanavdelningens vapenbyrå föreslåsbilda en vapenenhet inom huvudavdelningen för flygmateriel. Denna skall svaraför flygvapnets vapenmate-riel och för samordning av allmänna robottekniskafrågor. Jag förordar att det inom huvudavdelningen för flygmaterielbildas en vapenenhet enligt utredningens förslag. Denna bör inom materielverketsvara för allmänna robottekniska frågor samt för anskaffning av merakvalificerad robotmateriel. Jag räknar med att i enheten kommer att ingå, förutompersonal från de omtalade projekt- och vapenbyråerna, huvudparten av denpersonal som i den nuvarande robotavdelningen utnyttjas för planering ochserviceuppgifter. bör i enlighet med vad som allmänt bör gällaför verket i viss utsträckning kunna omfördela personal med hänsyn tillaktuella anskaffningar samt till behovet av ii effektivt studiearbete inom deolika huvudavdelningarna. Riktpunkten skall vara dels att alla möjligheter tillsamordning när det gäller anskaffning av robotmateriel tas till vara och delsatt verkets totala resurser inom detta område utnyttjas på bästa sätt. När det gäller artillerimateriel med ammunition harutredningen inte föreslagit några förändringar av nuvarande ansvarsfördelning.Jag anser liksom utredningen att man inom resp. huvudavdelning bör ha möjlighetatt handlägga dylika frågor. Jag vill dock understryka angelägenheten av attanskaffningsarbetet inom detta område ytterligare samordnas sä att tälgängliga resurser utnyttjas på bästa sätt och så effektivt tar till vara möjligheterna att ta fram för försvarsgrenarnagemensam materiel. Detta gäller i första hand mark- och sjömålsartilleri samtluftvärnsartilleri med tälhörande ammunition. Några remissinstanser anser att utredningensgränsdragningar när det gäller stridslednings- och sambandsmateriel är mindrelämpliga. Den materiel som avses är bl. a. krigsmaktens gemensamma signalförbindelsereUer de materielsystem som ingår i delprogrammet för vissastaber m. m. EnUgt min uppfattning bör en huvudavdelning alltjämt hasamordningsansvar inom materielverket för gemensamma sambandsnät och denmateriel som ingår i dessa. Dessa frågor handläggs f. n. vid flygmaterielförvaltningen,medan chefen för armén är ansvarig för produktionen av flertalet av deförband, som betjänar sambandsutrustningar i de gemensamma näten. Dennaansvarsfördelning har bestämda svagheter. I materielverkets nya organisationbör därför enligt min mening de materielsystem som ingår i delprogrammetKrigsorganisation för vissa staber m. m. handläggas vid huvudavdelningen för armémateriel.De praktiska konsekvenserna av vad jag här har förordat blir i första hand attviss personal som handlägger frågor rörande de gemensamma signalförbindelsernaoch däri ingående materiel förs över från huvudavdelningen för flygmaterieltill huvudavdelningen för armémateriel och att flygvapnets stridslednings- och marksambandsmaterielhandläggs i en enhet inom huvudavdelningen för flygmateriel. Inom stridslednings- och sambandsområdet bör liksom inomövriga områden eftersträvas att likartad materiel anskaffas endast av en enhetinom verket. Det bör ankomma på materielverket att göra de från denna synpunktnödvändiga gränsdragningarna mellan de olika huvudavdelningarna och attsuccessivt anpassa personalen med hänsyn härtill. Jag kommer så täl frågan hur de med materielanskaffningensammanhängande funktionerna inköp, underhåll och kontroll skall inordnas imaterielverkets organisation. föreslår attenheter för dessa funktioner skall ingå i var och en av de tre materiel-anskaffandehuvudavdelningarna. Beträffande funktionerna inköp och kontroll ärremissinstanserna med något undantag eniga med utredningen. Inte heller jag harfunnit skäl att gå ifrån utredningens förslag. Jag anser dock att det inomdessa områden, och då särskilt inköpsområdet, föreligger ett starkt behov avsamordning. Jag förutsätter att materielverket med kraft bedriver dennasamordningsverksamhet så att verket i inköps- och kontrollfrågor uppträder påett ensartat sätt mot industrin. När det gäller underhållsverksamheten harremissinstanserna inte en lika enig uppfattning. Förslag förs fram om att förasamman organ för verkställande underhåll till en enhet och att placera in dennai huvudavdelningen för drifttjänst. Enligt min mening är en dylik organisationför vissa delar av underhållsverksamheten den bästa lösningen på längre sikt.Jag är dock inte beredd att nu förorda en sådan lösning. Som utredningen har framhållit uppnås kostnadsbesparingar inom underhåhsområdet Prop, 1971:124 45 främst genom att man anskaffar funktionssäker materiel,som är lätt att underhålla och genom att man minskar reparations- ochöversynsfrekvensen. Samarbetet mellan organ för teknisk beredning och förunderhåll är här av stor betydelse. Vidare bedrivs underhållsverksamheten vidde nuvarande materielförvaltningarna i flera avseenden på olikartat sätt. a. på materielsystemens olika uppbyggnad och användning samt på attunderhållsresurserna på det regionala och lokala planet inte är likformigtuppbyggda. EnUgt min bedömning är den av materiel-anskaffningsutredningenföreslagna underhåUsorganisationen en lämplig avvägning meUan nuvarande förhåUandenoch önskemålen att föra samman resurserna för ledning av materielens drift.Förslaget innebär att underhållsverksamheten inom varje huvudavdelning kommeratt koncentreras till en enhet. Detta kommer att underlätta rationaliseringarinom huvudavdelningamas ansvarsområden som förutsättningarna församordning mellan huvudavdelningarna kommer att förbättras. Jag tUl-styrkerdärför utredningens förslag tiU underhållsorganisation men förutsätter attmaterielverket i samband med pågående undersökningar inom underhållsområdetprövar möjligheterna att ytterUgare samordna verksamheten. Jag förordar vidareatt teleunderhållskontoret utgår ur organisationen. I och med att underhällsverksamheten - liksom inköps- ochkontrollverksamheten kommer att bedrivas av huvudavdelningarna kommer detatt krävas en samordning inom verket. Jag återkommer till denna fråga. Medteknisk beredning, och anskaffnir\g hänger provningsverksamheten samman.Utredningen har föreslagit att huvuddelen av denna verksamhet skall förassamman tUl en huvudavdelning för provning. En sådan åtgärd skulle medge ensamlad överblick över provningsresurserna och underlätta långsiktig planering,samordning in. För egen del anser jag att en samordning kan gerationaliseringsvinster. Jag delar emellertid den av remissinstansernaframförda uppfattningen att en sådan samordning kan erhållas på ett enklaresätt än genom att bilda en särskild huvudavdelning. Jag anser mig därför intekunna förorda att en sådan avdelning inrättas. Deprovningsorgan som utredningens förslag omfattar berör med undantag av teleprovningfrämst nuvarande armé- och flygmaterielförvaltningarna. Armématerielförvaltningensprovningscentral, som ingår i förvaltningens vapenavdelning, bör enligt minmening ingå i den av utredningen föreslagna ammunitionsenheten i huvudavdelningenför armémateriel. Provningscentralen har i allt väsentligt sin verksamhetförlagd till och bedriver där i huvudsak ammunitionsprovning. IKarlsborg finns även en robotförsöksplats som tiUhör nuvarande flygmaterielförvaltningen.Den administrativa verksamheten för dessa två enheter såsom expedition,bevakning och service åt provningspersonalen, bör enligt min uppfattningbedrivas gemensamt. Jag förordar att huvudavdelningen för armémateriel åläggsatt svara för den administrativa verksamheten vid provningsplatserna iKarlsborg. nuvarande försökscentral iMalmslätt är den provningsenhet inom materielverket som har mest personal ochmest Den bör enligt minuppfattning utgöra stommen i en provningsenhet som blir direkt underställdchefen för huvudavdelningen för flygmateriel. I enheten bör huvudavdelningenssamtliga provningsresurser ingå. Detta innebär att enheten förutomförsökscentralen skuUe omfatta försöksbyrån i flygmaterielförvaltningensnuvarande robotavdelning, inklusive de till byrån hörande försöksplatserna iKarlsborg och . Jag anser vidare att den av utredningen föreslagna teleprovningscentralenbör ingå i enheten. Jag finner det nämligen angeläget att verkets resurser för teleprovningsnarast samordnas. Inom detta arbetsområde kan samma personal och utrustningofta användas för de mest skiftande materielslag. Med hänsyn tUl att det vidförsökscentralen i bedrivs en omfattande elektronisk provning finnerjag det naturligt att teleprovningscentralen lokaliseras i anslutning tUldenna. Jag förordar alltså att i huvudavdelningen för flygmateriel inrättas enprovningsenhet och att denna består av en försökscentral, försöksplatserna iKarlsborg och samt en teleprovningscentral. Provningsenheten bör medundantag av försöksplatserna vara lokaliserad till och hasamordningsansvar för materielverkets hela provningsverksamhet. Vid remissbehandhngen har föreslagits att samverkan mellanorgan för teknisk beredning och organ för provning bör regleras på basis avbetalda uppdrag. Jag anser det lämpligt att ett sådant system prövas. Härigenomblir det möjligt att jämföra kostnaderna för materielverkets interna provningmed kostnaderna för extern provning. Jag harhittills uppehåUit mig vid organisationsenheter som är direkt engagerade ianskaffning av tygmateriel. Av övriga enheter som har föreslagits av materielanskaffningsutredningenviU jag först ta upp huvudavdelningen för drifttjänst till diskussion. Dennabör enligt utredningen innehålla planering, intendenturenhet, förrådsenhet,verkstadsenhet och datadriftenhet.