prop · FU03118 · 1971-12-31 00:00:00 — Maj :ts proposition nr 1971 Prop. Maj:ts proposition tiU med förslag tilllag om ändring i byggnadslagen (1947:385), m.m.; given den 27maj I97I. Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdragav statsrådsprotokollet över civilärenden och lagrådets protokoll, dels föreslå att bifalla de förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt, dels inhämta yttrande över vad föredragande departemenlschefenförordat. I propositionen föreslås följande åtgärder för att minskaolägenheterna med en oreglerad glesbebyggelse. Tätbebyggelsedefinitioneni byggnadslagen justeras så, att den får en mer framåtsyftande verkan.Förslaget i denna del bygger på elt förslag av frilidsutredningen. För alt ge dennya tätbebyggelsedefinitionen genomslagskraft dras riktlinjer upp för en vidgadtillämpning av den Kungl. Maj:t enligt 87 § BL tillkommande befogenheten altmeddela föreskrifter tiU förekommande av tätbebyggelse. Byggnadslovspliktenutvidgas till att omfatta hela landet. Länsstyrelsenges möjlighet alt meddela provisoriskt strandskydds-förordnande, när fråga omstrandskydd för visst område uppkommit men innan fuUständig utredning hunnitgöras. Sådant förordnande får gälla högst men skall kunna förlängasytterligare högst om särskUda skäl föreUgger. Det skaU inte medföra rättliU ersättning. Vissa smärrejusteringar görs i byggnadsstadgan för att möjliggöra ytterligare reglering avbl. a. sådan bebyggelse som inle behöver föregås av planläggning. Vidare införsskyldighet för byggnadsnämnd alt lämna underrättelse tiU annan myndighet iärende om byggnadslov. Lag om ändring i byggnadslagen (1947:385) Härigenomförordnas, att 6, 87 och 107 §§ byggnadslagen (1947:385) skaU erhålla ändradlydelse på sätt nedan sägs. Med tätbebyggelse förstås i denna lag sådan samladbebyggelse som nödvändiggör särskilda anordningar för liUgodoseende av gemensammabehov. Med tätbebyggelse förstås i denna lag sådan samladbebyggelse som nödvändiggör eller kan väntas nödvändiggöra särskilda anordningarför tillgodoseende av gemensamma behov. Vid prövning huruvida tätbebyggelseföreligger skall hänsyn tagas även till bebyggelse som är att vänla. Annan bebyggelse benämnes glesbebyggelse. TiUförekommande av tätbebyggelse inom område som ej ingår i stadsplan eller byggnadsplanäger Konungen meddela de föreskrifter som för ändamålet finnas erforderliga. TUlförekommande av tätbebyggelse inom område som ej ingår i stadsplan eUer byggnadsplanäger Konungen meddela det förbud mot nybyggnad eller de föreskrifter / övriglsom för ändamålet finnas erforderliga. som i första stycket sägs må ej avse bebyggelse för jordbrukels, fiskets, skogssköt';plns eller därmedjämförligt behov. Hartätbebyggelse uppkommit eller kan sådan bebyggelse väntas inom nära föreståendetid uppkomma å viss ort, och föranleda ej omständigheterna lill alt stadsplanupprättas, skall genom kommunens försorg byggnadsplan upprättas, i den månsådan plan finnes erforderUg för reglering av bebyggelsen. Hartätbebyggelse uppkommit eUer kan sådan bebyggelse väntas uppkomma å viss ort,och föranleda ej omständigheterna till att stadsplan upprättas, skall genomkommunens försorg byggnadsplan upprättas, i den mån sådan plan finneserforderlig för reglering av bebyggelsen. Byggnadsplan skall utmärka och till gränserna angiva deför oUka ändamål avsedda områden som ingå i planen, såsom byggnadsmark saml 'Senastelydelse 1959:611. vägar och andra allmänna platser. 1 den mån så erfordrasskola jämväl höjdlägen angivas. Erfordras särskUda bestämmelser angående områdenasbebyggande eller användning i övrigl, skola sådana bestämmelser intagas iplanen. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822) Härigenom förordnas i fråga om naturvårdslagen (1964:822).dels atl 41 § skall ha nedan angivna lydelse, dels atl ilagen skall införas en ny paragraf, 15 a §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har fråga uppkommit om att meddela förordnande enligl 15 §beträffande strandområdena inom viss del av länet men har utredning om förutsältningarnaför åtgärden ej slutförts, må för atl säkerställa åtgärdens genomförandeförordna att dessa områden tillfälligt skall vara strandskyddsområden. Förordnande enligt första stycket skall meddelas för visstid, högst . Om särskilda skäl föreligga, må förlängaförordnandets gUtighetstid . Föreligga ef längre tUlräckliga skäl för förordnandeenligt första stycket skola förordnandet hävas. Förbud enligl 11 eller 14 § så Förbud enUgl 11 eller 14 § så ock förordnande enligl 15 eller ock förordnande enligt 15, 15 a 19 § skall lända till efterrättelse eUer 19 § skaU lända tiU efterrät- ulan hinder av förd klagan. telse utan hinder av förd klagan. Denna lag träder i krafl . \*-Riksdagen1971. Kungörelse om ändring i byggnadsstadgan (1959:612) Härigenom förordnas i fråga om byggnadsstadgan (1959:612),dels att 65 § skall upphöra all gälla, dels att 29, 35 och 39 §§ skaU ha nedanangivna lydelse, dels atl i 55 § skall införas elt nytt moment, 55 § 4 mom., avnedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Där i enlighet med föreskrifterna i byggnadslagen bestämlsatl utomplansbeslämmelser skola tillämpas, skall, såvida ej Konungenannorlunda förordnal, i sådant hänseende gälla följande: 1) Byggnad må ejuppföras 1) Byggnad må ej uppföras medmindre tomtplatsen kan an- med mindre tomtplatsen kan anses tUlrackUgt storoch i övrigl ses tillräckUgt stor och i övrigl lämpad för den tillämnade bebyg-varaktigt lämpad för den lill-gelsen. 2) Tomtplats må ejbebyggas i större omfattning än att till gårdsplan och för andra fastighetensbehov återstår det utrymme som med hänsyn till ortens sed, fastighetensanvändningssätt och övriga omständigheter kan anses skäligt. 3) Byggnad, varsanvändande kan antagas orsaka behov av anordning för vattenförsörjning ellerför bortledande av spUlvalten eller annan flytande orenlighet, må ej uppföras,med mindre möjUghet föreUgger atl tiUgodose sagda behov. 4) Byggnad må ejuppföras på mindre avstånd än från enskild väg, som är av betydelsemed hänsyn tiU allmänna samfärdseln, och ej närmare vägens mittlinje än 9meter. 5) Bostadsbyggnadmå ej uppföras i flera än två våningar eller till större höjd än ochmå ej innehålla flera än två bostadslägenheter. När särskilda omständigheter föranleda del ägerbyggnadsnämnden medgiva undanlag från bestämmelserna under 3-5) här ovan,såvitt del kan ske ulan atl sundheten, trafiksäkerheten, tryggheten mot brandeller trevnaden eftersattes. 35 § Stadgandena i della kapitel äro, I fråga om ekonomibyggnader där annat ej angives, tiUämpUga för jordbruk, skogsbrukeller där- allenast inom område med fast- med jämförlig näring äga stad ställd generalplan, stadsplan, bygg- gandena i detta kapitel tillämp- nadsplan eller ulomplanbestäm- ning endast inom område med melser. fastställd generalplan, stadsplanel- Inomområde med allenast utomplansbeslämmelser äga stadgandena i detta kapitd icke till-lämpningifråga om ekonomibyggnader för fordbruk, skogsbruk eller därmed jämförlignäring. Byggnadskall förläggas till sådant ställe å tomten alt den på lämpligl sätt ansluter liUövrig bebyggelse å denna och å närbelägen mark. Byggnad inom område medstadsplan eUer byggnadsplan skall, såvida annat ej föreskrivits i planen ellermedgivande av , läggas i gatulinjen eller, om förgård finnes, iinre förgårds-Unjen. Byggnadskall förläggas till sådant ställe å tomten som är lämpligt med hänsyn tilllandskapsbilden och så atl den på lämpUgt sätt ansluter lill övrig bebyggelse åtomten och å närbelägen mark. Byggnad inom område med stadsplan eller byggnadsplanskaU, såvida annat ej föreskrivits i planen eller medgives av ,läggas i gatuUnjen eller, om förgård finnes, i inre förgårdslinjen. I övrigt skall, där annat ej är föreskrivet, vid val avplats för byggnad iakttagas. a) alt byggnad,som ej sammanbygges eller kan förväntas komma atl sammanbyggas med byggnad på grannloml,icke må läggas på mindre avstånd från gränsen mot denna än som motsvararhälften av den för byggnaden tiUålna största höjden och ej närmare gränsen än4,; saml b) all avståndetmellan byggnader å samma tomt ej må vara mindre än den för någondera byggnaden liUåtnastörsta höjden. äger medgiva undantag från bestämmelsernai andra styckel, om del finnes påkallat av särskilda skäl saml kan ske ulan menför granne eller fara för sundhet, brandsäkerhet eUer trafiksäkerhet och utanalt ett lämpUgt bebyggande av området försvåras. Kan åtgärden inverka påförhållandena å angränsande tomt, skaU dess ägare höras i saken. skall genast underrätta länsstyrelsenom ansökan om byggnadslov inom område som icke omfattas av fastställdgeneralplan, stadsplan eller byggnadsplan. kan medge undantag från tillämpningen avförsta styckel. Denna kungörelse träder i kraft . Utdrag av protokollet över civilärenden, håUet inför Hans Maj:tKonungen i statsrådet på . Närvarande: Statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ASPLING, SVEN-ERIKNILSSON, , , , , , , , . Chefen för , statsrådet ,anmäler efler gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om ålgärderför att motverka olämplig glesbebyggelse. Byggnadslagen (1947:385) (BL) innehåUer bestämmelser omfysisk planering och byggande. Skilda regler gäller i vissa avseenden för s. k.tätbebyggelse resp. glesbebyggelse. 1 naturvårdslagen (1964:822) (NVL) finnsbestämmelser om naturreservat och slrandskyddsområden vilka syftar till altskydda bl. a. områden som är av väsentlig betydelse för allmänhetensfriluftsliv. Byggnadsstadgan (1959:612) (BS) innehåller åtskilliga föreskriftersom är avsedda atl säkerställa att de bestämmelser Som gäller för byggandeefterlevs. (K 1969:55) arbetar medöversyn av byggnadslagstiftningen. Nalurvårdskommillén (Jo 1971:21) har liU uppgiftbl. a. alt göra en översyn av skyddsformerna enligt naturvårdslagen och deersättningsregler som är knutna tUl dessa. Lantmäteristyrelsen, och statensplanverk har i gemensam skrivelse tiU Kungl. Maj:t hemstäUt omåtgärder tiU motverkande av olämplig glesbebyggelse. Till skrivelsen har fogalsen inom verken upprättad promemoria (verkspromemorian). I denna föreslås bl.a. att ett nytt planinslitut för reglering av glesbebyggelse införs genom entidsbegränsad lag saml att vissa ändringar görs i BS för all förbättra möjUgheternaall konlroUera glesbebyggelseulvecklingen. har i skrivelse tiU Kungl.Maj:t lagt fram förslag tiU lagstiftningsåtgärder för att förbättra strandskyddel. sitt avgivna belänkande FriluflsUvet i ,del II, (SOU 1965:19) har frilidsutredningföreslagit vissa ändringar av om tätbebyggelse för all öka möjUghetemaatl hindra uppkomsten av oreglerad glesbebyggelse. Förslagen har remissbehandlats. Yttranden har avgivils över verkspromemorian av hovrättenför Nedre , kammarkollegiel, , domänverket, lantbruksslyrelsen,, bostadssiyrelsen, statens vägverk, länsstyrelserna i ,, , , HaUands, Göte- borgs och , , , Jämtlandssamt Norr-botlens län, bygglagutredningen, glesbygdsutredningen, nalurvårdskommillén,(), föreningen för samhällsplanering.Samfundet för hembygdsvård, . , , , . Näringslivets byggnadsdelegation,, (),i (LO), (),(), , ,, (),. Föreningen och stadsdomare.Föreningen förvaltningsjurister, . Hyresgästernas (), allmännyttiga bostadsföretag () samt Svenska riksbyggen.Flertalet länsstyrelser har dessutom överlämnat yttranden från kommuner, överlanlmätareoch länsarkitekter. Över framställning har yttrandenavgivits av hov-rätlen för Nedre , kammarkoUegiet, statens planverk,domänverket, lanlbruksstyrelsen, lantmäteristyrelsen, , samtUgalänsstyrelser, bygglagutredningen, , Reso, RLF, Skid-och friluftsfrämjandet.Svenska kommunförbundet, . , , ,samt TCO. Lantmäteristyrelsen har bifogat yttrandenfrån samtliga överlantmätare. Flera länsstyrelser har bifogat yttranden frånlänsarkitekter, lantbruksnämnder, naturvårdsråd, naturvårdssektioner ochkommuner. Yttranden över fritidsulredningens förslag i nu aktueUadelar har avgivits av , kammarkollegiel, dåvarandebyggnadsstyrelsen, , statens nalurvårdsnämnd, bostadssiyrelsen,lantmäteristyrelsen, överslåthållarämbelet (ÖÄ), länsstyrelserna i ,, , , , och , ,, , , , , ,Västerbollens samt , exproprialionsutredningen, . Samfundet för hembygdsvård. , , , , HSB samt . I avbidan på förslag från bygglagutredningen ochnaturvårdskommittén lorde frågan om vissa begränsade åtgärder på grundval av dei det föregående avgivna förslagen nu få tas upp lill behandling. I fråga om reglering av bebyggelse inom områden, som inleingår i fastställd stadsplan eller byggnadsplan, skiljer BL meUan tätbebyggelseoch glesbebyggelse. Med tätbebyggelse avses enhgt lagen sådan samlad bebyggelse som nödvändiggör särskilda anordningar förtillgodoseende av gemensamma behov (6 § BL). Annan bebyggelse kallasglesbebyggelse. Genom 1947års BL (prop. 1947:131, ILU 45, rskr 316) har det aUmänna fått befogenhet atlbestämma var tätbebyggelse får uppkomma. Denna princip, som gäUer såvältätorter som landet i övrigt, har kommit till uttryck i 5 § andra stycket BL,där det som en förutsättning för att mark skall få användas till tätbebyggelseföreskrivs att marken vid planläggning enligt BL prövats från allmän synpunktlämpad för ändamålet. Den rätt att exploatera mark för bebyggelse som tidigarei princip tillkom markägaren har sålunda genom lagstiftning upphörtsåvitt gäUer tätbebyggelse. För atl kunna t. v. hindra uppkomsten avtätbebyggelse även inom område, som i och för sig är lämpat härför, och på säsätt reglera en successiv utbyggnad har tätbebyggelse vidare gjorts i principberoende av atl detaljplan, dvs. stadsplan eller byggnadsplan, fastställts förområdet. För althindra alt tätbebyggelse kommer lill stånd inom icke detaljplanelagt områdehar i 87 och 122 §§ BL intagits bestämmelser som ger Kungl. Maj:t befogenhetalt meddela de föreskrifter som behövs för ändamålet. Sådana föreskrifter fårdock inte avse bebyggelse för jordbrukels, fiskels, skogsskötselns ellerdärmed jämförUga behov. Med stöd av dessa bestämmelser har Kungl. Maj:l i 56 §1 mom. andra stycket BS föreskrivit att inom område som inte ingår i stads-eller byggnadsplan byggnadslov inle får beviljas för nybyggnad som skulleinnefatta tätbebyggelse, i vidare mån än för liUgodoseende av nu nämndanäringars behov. 56 § BS är Uksom i princip är fallet med övriga i 5 kap. BSupptagna bestämmelser om byggande, däribland föreskrifterna om skyl-dighet attsöka byggnadslov - endast tiUämpUg inom område med fastställd generalplan,stadsplan, byggnadsplan eller utomplansbeslämmelser. Föreskriften i 56 § 1mom. andra stycket avser därför bara områden som ingår i generalplan elleromfattas av utomplansbeslämmelser. Om tätbebyggelse vägras uppkommer i princip ingenersättningsskyldighet mot markägaren. Han anses nämUgen i detta hänseendeunderkastad byggnadslagstiftningens inskränkningar i markens användning förtätbebyggelse. Glesbebyggelse utanför detaljplaneområden lämnas ibyggnadslagstiftningen i huvudsak oberoende av prövning från det allmännassida genom tiUstånd eller på annat sätt av dess lämplighet från markanvändningssynpunkt.I generalplan kan dock visst område 1. v. undantas från glesbebyggelse och iavvaktan på planläggning för visst område kan olämplig bebyggelse hindras genomnybyggnadsförbud för området. Dessutom kan i vissa fall byggnadsförbud meddelasenhgt BL för atl skydda särskilda intressen. Sådana förbud utgör hinder ävenför glesbebyggelse. Om glesbebyggelse vägras utlöses i flertalet fallersättningsregler. De tidsbegränsade byggnadsförbuden i avvaktan påplanläggning medför dock inte rätt liU ersättning. Stadsplaneulredningen 1942, vars förslag låg liU grund förBL, ansåg all det måste överlämnas ål rättstillämpningen att bedöma innebördenav tätbebyggelsebegreppet eftersom det inle var möjUgl alt entydigt definieradelsamma. Dåvarande departementschefen anförde emellertid närlagstiftningsärendet anmäldes att han ansåg det ofrånkomligt att innebörden avbegreppet angavs närmare. I lagrådsremissen (prop. 1947:131 s. 162) uttaladehan att några schematiska regler härom inle kunde las in i lagen. Endast aUmännariktiinjer kunde anges för frågans bedömande. Sålunda syntes tätbebyggelse inlekunna definieras såsom innebärande elt visst anlal hus inom en angiven arealeller något visst exploateringstal eUer våningstal som mått på den bebyggelsesom minst måste föreUgga för atl tätbebyggelse skulle anses vara för handen. Istället måste del avgörande vara huruvida bebyggelsen i fråga medförde behov avgemensamma anordningar av olika slag. Som exempel på sådana anordningar nämndedepartementschefen vatten- och avloppsledningar samt vägar. Om behov förelåg avanordningar av någon betydelse måste tätbebyggelse anses föreUgga. För attbebyggelsen skulle anses vara samlad borde endast fordras att den fanns inomett till ytvidden jämförelsevis begränsat område. Någon arealgräns kunde ellerbehövde inte anges. Beträffande industribebyggelse ansåg departementschefenatt sådan i aUmänhet inte kunde komma till stånd utan att tätbebyggelse i dessnärhet blev att förvänta, vilket torde medföra att även industribebyggelsenmåste betraktas som tätbebyggelse. Departementschefen uttalade dessutom atthan ansåg det lämpligt att vederbörande centrala myndighet utfärdadeanvisningar om vad som borde förstås med tätbebyggelse. Några sådanaanvisningar har emellertid inte utfärdals. FaslighelsbUdningslagstiflningen innehåller bestämmelser,som syftar liU all motverka faslighelsbUdning som skuUe försvåra enändamålsenlig planläggning för tätbebyggelse. EnUgl 3 kap. 3 § faslighetsbUdningslagen(1970:988) (FBL) får sålunda, om stadsplan eUer byggnadsplan inte fastställtsför visst område och om tätbebyggelse uppkommit eller är all vänla inom näraframlid, faslighelsbUdning inle ske om åtgärden skulle försvåra områdetsändamålsenliga användning, föranleda olämpUg tätbebyggelse eUer motverkalämplig planläggning av området. FBL som träder i kraft den 1 januari 1972överensstämmer i denna del med gällande rätt i fråga om avstyckning enUgt lagen(1926:326) om delning av jord å landet (JDL) och lagen (1917:269) om fastighelsbUdningi stad (FBLS). Del ankommer pä all i samband medprövningen av ansökan om byggnadslov för byggnadsförelag inom icke delaljplanelagtområde avgöra om byggnadsförelaget innefattar tätbebyggelse. Om så är faUet färbyggnadslov inle beviljas ulan atl dispens ges från tätbebyggelse-förbudet.Dispens får meddelas om särskilda skäl förehgger (67 § 1 mom. BS). Rätten allmeddela dispens tillkommer men denna räll kan delegeras lillbyggnadsnämnden. beslut om byggnadslov och dispens kanöverklagas tiU . Över beslut anförs besvär hos Kungl.Maj:l. Besvären avgörs i statsrådet om det överklagade beslutet innefattardispensprövning. Om beslutet avser både dispensoch byggnadslov avgörs ärendet sedan regeringsrätten avgetl yttrande. Frågan omtolkningen av 6 § BL kommer ofta också under de aUmänna domstolarnas prövning,bl. a. i de faU där markägare efter ansökan om stämning för talan mol del aUmännaom ersättning för mistad glesbebyggelserätt. Eftersomlagstiftningen lämnat glesbebyggelse i huvudsak oberoende av prövning från delallmännas sida av dess lämpUghet från plansynpunkl men gjort tätbebyggelseberoende av tUlstånd genom planläggning eller dispensprövning, bUrgränsdragningen meUan tät- och glesbebyggelse av stor praktisk betydelse. Somframgår av de återgivna motivultalandena är lagens definition av begreppettätbebyggelse avsedd alt ge endasl aUmänna riktlinjer för frågans bedömande.Definitionen ger sålunda förhåUandevis storl utrymme för en diskretionärprövning i varje särskilt fall. Detta möjliggör att man vid tillämpningen kanoch bör ta hänsyn liU grunderna för byggnadslagstiftningen och sålunda lill samhäUsinlresselskrav på att plan- och byggnadsverksamheten anpassas tiU de vid varje tidpunktuppdragna planpolitiska riktUnjerna. Belysande för det anfördaär den praxis som utbildats hos Kungl. Maj:t i statsrådet.Under senare år har ell storl antal sådana ärenden prövats och en relativt fastpraxis har därvid utvecklat sig. Inledningsvis kan sägas all i de fallprövningen huvudsakligen har gäUt huruvida etl visst byggnadsföretag innefattattätbebyggelse eUer inle, har tätbebyggelse oftast ansetts föreligga. Bidragandeorsak lUl den vidgning av lätbebyggelsebegreppet som torde ha skett i praxishar varit de högre krav på bebyggelseplanering som samhällsutveckUngen medfört.I Kungl. Maj:ts praxis har knappast någon skUlnad gjorts mellan bebyggelse för permanentbruk och fritidsbosläder. Kraven på gemensamma anordningar har salts lika högtbeträffande dessa båda typer av bebyggelse, åtminstone så snart det varitfråga om hus som medgivit övernatlningsmöjligheler. Tolkningen av uttrycken"samlad bebyggelse" och "särskilda anordningar för gemensammabehov" har skell från renodlade planeringssynpunkler. Stor hänsyn hardärvid tagils till det lUlämnade byggnadsföretagets funktion. Även enstakabyggnader har bedömts utgöra samlad bebyggelse, om de fullgjort flerafunktioner eller om de genom sin omfattning i väsentUg grad påverkat denfysiska planeringen inom etl större område. Som exempel på sådana enstakabyggnader som bedömts utgöra samlad bebyggelse kan nämnas nöjesanläggningar ochexterna varuhus. Stor hänsyn har även tagits till byggnadsplatsens läge i förhållandetill områden med fastställda detaljplaner. Har etl liUtänkt byggnadsförelag legatinom omkring en kilometer från gränsen för delaljplanelagt område harförhållandena ansetts medföra all förelaget skall betraktas som tätbebyggelse. SärskUduppmärksamhet har dock i sådana fall ägnats förhållandena i planområdetsomgivning. Små planområden som varit avskilt belägna ulan något samband medannan bebyggelse har ansetts ha ett väsentligt mindre influensområde. Därvidhar dock vattenområden långt ifrån alltid ansetts ha avskiljande verkan.Särskilt när del varit fråga om alt bedöma huruvida bebyggelse på öar varit atl hänföra till tätbebyggelse eller ej har vallenområdena i ställetansetts binda samman olika bebyggelsegrupper lill en enhet. Som särskildaanordningar för tUlgodoseende av gemensamma behov har ansetts förutomvallenledningar, avloppsanordningar, vägar och Uknande anordningar även bad-ochbåtplatser samt sådana parkeringsplatser som anordnats i anslulning lillallmänt brukade färdleder mot fritidsområden. Sålunda har parkerings- ochbryggplatser på fastlandet ansetts utgöra gemensamma anordningar förbebyggelse på inte alltför avlägset belägna ögrupper, I Kungl, Maj:ls praxis har vidare benägenheten varitstörre atl hänföra elt byggnadsförelag liU tätbebyggelse ju större efterfråganvarit på byggnadsmark inom det aktuella området. Somglesbebyggelse har huvudsakligen betraktats avskilt belägna hus i trakter därbebyggelseutvecklingen varit obelydUg och ingen grundad anledning förelegat atträkna med alt någon ändring av betydelse härvidlag skulle inträffa inomöverskådlig lid. Som glesbebyggelse har vidare ansetts smärre byggnader, som endastavselts som tillbehör till annan bebyggelse, t, ex, bålhus och andra uthus, ochsom inle medfört ell intensivare markutnyttjande. Med sistnämnda kategoribyggnadsförelag har jämställts vissa mindre tiUbyggnader och andra liUnybyggnad hänförliga ålgärder, som inte inneburit förändring av byggnadsmöjliga användningssätt eller ökade krav på gemensamma anordningar. Hoslänsstyrelser och byggnadsnämnder är praxis i fråga om tolkningen av lätbebyggelsebegreppetstarkt växlande, SärskUl byggnadsnämndernas praxis ger exempel på vitt skildauppfattningar om vad som skall anses innefatta tätbebyggelse. En inomStockholms län genomförd inventering av vad kommunerna anser som lälbebyggelseområdenger sålunda vid handen alt dessa bedömer lätbebyggelsesitualionen på väsentligtolika sätt. Skillnaderna torde endast till mindre del kunna förklaras avvariation i befintlig bebyggelsestruktur. ÅtskUliga byggnadsnämnder har i sin praxis gett lätbebyggelsebegreppeten avsevärt snävare räckvidd än som kommer till uttryck i den praxis somutvecklats hos Kungl, Maj:t i statsrådet.