prop · FU03179 · 1971-12-31 00:00:00 — Om ett område av enintecknad fastighet har överlåtits och områ-desförvärvaren har sökt lagfart,medför en pantförskrivning som därefter görs av fastighetens ägare utanmedverkan av områdesägaren inte någon panträtt i området, om detta avskiljsgenom fastighetsbUd-ningsåtgärd. Om panträttsupplåtelsen däremot sker innanområdesägaren har sökt lagfart, skyddas godtroende borgenär enligt 6: 7 JB ochfår således panträtt både i stamfastigheten och i området, om detta avskiljsfrän stamfastigheten. Motsvarande gäller vid förvärv av sådanandel i den intecknade fastigheten som avses skola utbrytas genom fastighetsbildning. Isin skrivelse och vid de överläggningar som har ägt rum har kreditorganisationemaförordat att en panträttsupplåtelse som gjorts av den som har ägtfastigheten skall gälla mot ny ägare av fastigheten, även om denne har hunnitatt söka lagfart på sitt förvärv före pantförskrivningen, under fömtsättningatt borgen'ären var i god tro med avseende på äganderättsövergången vidupplåtelsen. Till stöd härför har kreditorganisationema anfört, att det inte ärrealistiskt att räkna med att inskrivningsmyndigheterna skall kunnatillhandahälla så aktuella uppgifter som JB:s nuvarande regler förutsätter, irmanautomatisk databehandling (ADB) har införts på inskrivningsväsendets område. Borgen'ärensaknar därför praktiskt sett möjlighet att vid panträttsupplätelsen undersöka,om en tidigare ägare fortfarande har lagfart på fastigheten. Kreditorganisationernahar vidare anfört, att det inom kreditväsendet 'är mycket vanligt att en pantöverlämnas i enlighet med en pantförskrivning, innan någon fordran haruppkommit. Som exempel nämns kredit mot s'äkerhet av s. k. genereUt hypotek.Panten 1'ämnas dä ofta som säkerhet för samtiiga förbindelser, i vilka gäldenären"nu h'äftar eUer må komma att h'äfta" mot kreditgivaren. Gene-reUahypotek medför fördelar för både långivare och låntagare. Den förre kan inomramen för säkerhetens värde fortlöpande lämna nya krediter utan att säkerhetenbehöver prövas om. Detta är av betydelse t. ex. n'är låntagaren är ett företagsom undan för undan behöver krediter av olika slag. Vidvissa kreditformer som 'är vanliga betalas lånebeloppet ut successivt. Sä ärfallet bl. a. vid kredit i löpande räkning som checkräkningskredit och byggnadskreditivsamt vid vissa krediter med statlig kreditgaranti. Vid en del av dessakreditformer sker varje utbetalning först efter en prövning från långivarenssida, t. ex. vid byggnadskreditiv, medan i andra fall pengarna betalas ut utanprövning i det enskilda fallet, t. ex. vid checkräkningskredit. Till de fordringsförbållandendär fordringen uppkommer efter pantförskrivningen hör också de villkorliga fordringarna,t. ex, på grund av borgensåtagande eller garantiförbindelse. Kreditorganisationernahar väckt frågan, om JB:s besfämmelser innebär att kravet på ägarbehörighethänför sig till dagen för fordringens uppkomst. Är denna tolkning riktig, lederpanträttsbesfämmelser-na enligt organisationernas mening till betydandeosäkerhet och besvär för kreditgivama. När fräga är om generella ellerkredit ilöpande räkning saknar långivaren i praktiken möjlighet att fortlöpande hållasig underrättad om ändringar i ägarbehörigheten. Kreditorganisationernaförordar en regel av följande innebörd. Har fastighet överlåtits och harpantbrev i fastigheten tidigare överlämnats till säkerhet för fordran som däännu ej uppkommit, skall panträtt gälla för fordringen även om den uppkommitförst efter överlåtelsen, såvida uppkomsten av fordringen var en följd av vadsom avtalats i samband med pantsättningen eller borgenären ej hade underrättatsom överlåtelsen av överlåtaren eller förvärvaren. Kreditorganisationernahar vidare framhållit, att det inte är ovanligt att lån beviljas och betalasut mot säkerhet av skuldebrev som har försetts med inteckningsmedgivande. Dettaär givetvis förenat med vissa risker för kreditgivaren. Inteckningsansökningenkan komma att avslås eller inteckningen få ett annat förmånsrättsläge än som förutsatts.JB:s krav på likformig inteckningsbelastning innebär enligt kreditorganisationernasmening att risken för avslag vid nyinteckning ökas betydligt. Behålls kravet påatt inteckningsbelastningen skall vara likformig medför det avsevärt ökatarbete inte minst för inskrivningsmyndigheterna, som måste besväras medtelefonförfrågningar i en inte ringa omfattning. Enligt kreditorganisationernaär det också tveksamt om inskrivningsmyndigheterna har resurser att tillräckUgtsnabbt göra de utredningar som erfodras. Regleringen i denna dd kan leda benägenhet hos kreditgivarna att inte betala ut några pengar förränpantbrevet har kommit längivaren tUlhanda. Detta skulle medföra allvarligaolägenheter för låntagarna. Beträffande kravet på attägare till avstyckad fastighet skall medverka till pantsättning av pantbrev pågrund av inteckning som gäller i både stamfastigheten och den avstyckadefastigheten har kreditorganisationerna anfört, att kravet medför betydandepraktiska problem. Borgenären måste vid pantförskrivningstillfället undersökaom någon avstyckning har skett sedan inteckningen bevUjades och i sä fall omlagfart har sökts på styckningslotten. Dessutom måste undersökas, om lagfarthar sökts på förvärv av område av eller andel i den intecknade fastigheten. Kreditorganisationemahar förordat, att ägaren av en primärt ansvarig fastighet skall kunna upplåtapanträtt i hela den intecknade egendomen, således också i avstyckade ochöverlåtna områden med samma verkan som om även styckningslottens ägare hade deltagiti pantförskrivningen. Om ägaren till stamfastigheten inte tiller-kännes dennabehörighet skulle enligt kreditorganisationerna uppläggandet av län motsäkerhet av pantbrevet och utbetalningen av lånevalutan i mänga fall behövaanstå till dess relaxation av pantbrevet i styckningslotten hunnit ske. Relaxationenblir särskUt betydelsefull i det fall att avstyckning skett från en av två eUerflera gemensamt intecknade primärt ansvariga fastigheter. Har i sådant fallstyckningslottens ägare ej deltagiti pantförskrivningen av pantbrevet kan brist i styckningslottens stamfastighetej överföras tUl övriga primärt ansvariga fastigheter. SärskUt frän hypoteksinstitutenssida har framhållits att tid för erforderlig relaxation ofta ej står till budsvid en konvertering av ett län då den nya lånereversen jämte pantbrevet skallläggas till säkerhet för ett obligationslån som med hänsyn till läget päkapitalmarknaden och meddelat emissionstillstånd måste emitteras med mycketkort varsel en bestämd dag. Över huvud gäller för hypoteksinstituten mycketstrikta regler beträffande säkerheten för deras lån inneb'ärande även strängakrav på säkerhetens juridiska fullvärdighet. Arten av hypoteksinstitutens verksamhet'är dessutom sådan att instituten inte ens temporärt bör ta risker hänförliga tUlsäkerhetens juridiska kvalitet. Vidare åberopas att det g'äller hantering imånga institut är av ett betydande antal ärenden. I en sådanmasshantering skulle en regel som till skiUnad mot nuvarande ordning diskvalificerar stamfastighetens ägare som ensam pantsättare av pantbrevet ipraktiken medföra kännbara olägenheter. Kreditorganisationernahar vidare anfört att, om avstyckningen alltid svarar för inteckningar istamfastigheten, som belånats av dess ägare, förvärvaren av en avstyckning vetom detta. Han förvärvar alltså av-styckningen på det villkoret att den svarar subsidiärtför stamfastighetens inteckningar och kan rätta sina dispositioner d'ärefter,t. ex. tUls vidare innehålla köpeskillingen eller del därav. Sedanstyckningslottens ägare sökt lagfart på sin fastighet kan nya pantbrev i dennaej intecknas utan hans medgivande. Även med den av kreditorganisationernaförordade regeln skulle man således i detta centrala hänseende upprätthåUa detskydd som JB i allmänhet ger en fastighetsägare. I sj'älva verket skullebegränsningen i detta skydd inte i nämnvärd mån vare sig principiellt ellerpraktiskt skilja sig frän den begränsning i fastighetsägarens skydd som denförut förordade godtrosregeln skulle medföra inom sitt verkningsområde.Ledande jurister från alla grupper av kreditinstitut med mångårig ochomfattande erfarenhet av förhållandena inom kredit- och affärsliv har samfälltvitsordat att nuvarande ordning för subsidiäransvarig fastighets ansvar förstamfastighetens inteckningar med något enstaka undantag under alla åren icke medfört någon förlust för styckningslottens ägare. Som ytterligare skälför den förordade regeln har frän kreditorganisationernas sida åberopatsbetydelsen av att inteckningsrätt och panträtt sammanfaller. a. vid detexekutiva förfarandet kan diskrepans mellan panträtt och inteckningsrätt våUakomplikationer speciellt om sådan diskrepans föreligger beträffande viss ellervissa men inte alla inteckningar i fastigheten. Kreditorganisationemahar också framhållit att regeln inte medför någon försämring i förhållande tillgällande rätt. Snarare är det så att JB:s nuvarande ordning medför att avstyckningsägareni vissa fall gör envinst pä bekostnad äv stamfastighetens ägare eller kreditgivaren. Organisationernaavser dä främst de fall där en inteckning har pantförskrivits före JB:sikraftträdande och fråga därefter uppkommer att ersätta det ursprungliga lånetmed ett nytt. Avstyckningen blir då fri från den tidigare belastningen. Kreditorganisationernaframhåller slutligen, att om kravet på likformig inteckningsbelastning behåUs,detta kommer att verksamt bidra till att den önskvärda rdaxeringen avstamfastighets inteckningar i subsidiär-ansvariga avstyckningar kommer tillstånd. Genom detta krav kommer såväl stamfastighetens som avstyckningens ägareatt ha ett starkt intresse av att sådan rdaxering sker, eftersom dessförinnanny inteckning ej kan beviljas vare sig i stamfastigheten eller istyckningslotten, fränsett förhållandena . 4 Talan mot beslut i inskrivningsärenden Enligt11 § lagen (1932: 170) med särskUda bestämmelser om handläggning avinskrivningsärenden (inskrivningslagen) får klagan över inskrivningsdomarensbeslut föras i hovrätten. Enligt 21 § lagen (1946: 804) om införande av nyarättegångsbalken följer h'ärav bl. a. att regler om fullföljdav talan till hovrätt äger motsvarande tillämpning. Besvärsrätt anses tillkommainte bara sökanden utan också annan, om denne lider förfång av beslutet (prop.1970: 20 dd B s. 533). Ifråga om besvärstidens längd gäller f. n. de allmänna bestämmelserna i (RB). För besvär över slutligt beslut är besvärstiden således ,räknat från den dag då beslutet meddelades. Frågan när ett beslut iinskrivningsärende skall anses meddelat har varit föremål för tvekan. Enhovrätt har i ett rättsfall ansett att besvärstiden bör räknas från den dag,när expedition i ärendet hållits tillgänglig för sökanden (SvJT 1955 rf. s. 3).Avgörandet torde ha vunnit allmän efterföljd. Talanmot beslut i inskrivningsärende skall liksom nu föras i hovrätten (19: 14första stycket JB). I fråga om slutligt beslut och beslut varigenom ansökan harförklarats vilande är besvärstiden frän den inskrivningsdag tillvilken beslutet är att hänföra (19: 14 andra stycket JB). Beträffandeuppskovsbeslut gäller på grund av hänvisningen i 19: 3 andra stycket JBbestämmelserna i 49: 6 RB om talan mot beslut som enligt parts mening onödigtuppehåller målet. besvärstalanär inte inskränkt till (jfr 52: 1 första stycket sista punkten RB).För övriga beslut i inskrivningsärenden än de nu nämnda besluten torde deallmänna reglerna om besvärstid gälla (jfr prop. 1970: 20 del B s. 534). EnligtJB har också tredje man besvärsrätt. 5Övergångsregleringen rörande publika arrenden Somförut nämnts har publika arrrendeutredningen avgett en promemoria angåendepublika arrenden vid övergängen till nya jordabalken (Ds Jo 1971: 4). Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av riksmarskalksämbetet,kammarkollegiet, stiftsnämnden i ärkestift, stiftsnämnderna i ,, och , domkyrkorädet i , arrendenämnderna iSödermanlands, och . Föreningen publika arrendatorer i , Föreningen ecklesiastika hemman i samt . Kronan,kyrkan, kommunerna och andra offentligrättsliga subjekt äger en avsevärd del avlandets jordbruksfastigheter. Jordbruket pä dessa egendomar är i regelutarrenderat. Vid upplåtelse pä arrende av publik jord gäller förutom 1 och 2kap. lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom (NJL) ett stortantal specialförfattningar, mestadels meddelade av Kungl. Maj:t.i Skildabestämmelser gäller sålunda för utarrendering av statens jordbruksdomäner,skogsjordbruk och kronotorp, universitetens arrendegårdar, kyrkliga löneboställen.Lunds domkyrkas hemman samt ecklesiastika arrendegårdar. Isåväl NJL som flera publika arrendeförfattningar finns bestämmelser omoptionsrätt för vissa kategorier av arrendatorer. Helt all-m'änt kan sägas attden rättsliga innebörden av begreppet optionsrätt är att arrendatorn i principhar rätt att få upplåtelsetiden förlängd eller upplåtelsen förnyad.Bestämmelserna om besittningsskydd för arrendatorn är i flera avseenden olikautformade i NJL och de publika arrendeförfattningarna. Medanoptionsrätten enligt NJL:s s. k. sociala arrenderegler (2: 4969 NJL)föreligger oberoende av upplåtelsetidens längd och redan i och medarrendeavtalets tillkomst, inträder optionsr'ätten en- 'I publika arrendeutredningens promemoria (Ds Jo 1971:1) Publika jordbruksarrendenanges de olika publika arrendeförfattningarna. ligtexempelvis ecklesiastika bostäUsordningen (1932:400) (EBO) i princip förstefter en viss kvalifikationstid, nämligen om arrendatom "innehaft arrendetså , att denna tillsamman med återstående delen av arrendetiden uppgårtill fem är" (30 § mom. 1 ÉBO). En arrendator som inte uppfyller detangivna kravet kan i vissa fall få tillgodoräkna sig även företrädarensbesittningstid. Sä är fallet om arrendatom efter överlåtelse har övertagitarrendestället från make, förälder eller makes förälder. Detsamma gäller om arrendatornär dödsbo efter den föregående arrendatorn (30 § 2 mom. EBO). Även andra skiUnadermellan NJL:s och finns (jfr promemorian s. 8). mån övriga publika arrendeförfattningar innehåller bestämmelser omoptionsrätt är dessa utformade i princip på samma sätt som i EBO. EBOupphävs och ersätts fr. o. m. av lagen (1970: 939) omförvaltning av kyrklig jord (övergångsbestämmelserna 1). har föreslagit (Ds Jo 1971: 1 s. 61) att även övriga publikaarrendeförfattningar skall upphävas i och med utgången av . Förslagetbereds f. n. inom . 5.3Bestämmelserna i och JP Bestämmelserom rätt till förlängning av avtal om jordbruksarrende efter uppsägning hartagits upp i 9: 713 JB. Jordbraksarrendator får genom de nya beslämmelsernaett besittningsskydd, liknande det som bostadsarrendator och hyresgäst har f. n.Besittningsskydd föreligger emellertid inte vid alla jordbruksarrenden. JB:sbestämmelser om rätt till förlängning av avtalet gäller sålunda inte, omarrendetiden uppgår till högst och arrendet inte omfattar bostad för arrendatorn.Inte heller är bestämmelserna tUlämpliga, då jordägaren har sagt upp avtaletpå grund av att arrenderätten är förverkad eller därför att arrendatorn ejställt säkerhet enligt 8: 14 JB. FörbehåU att arrenderätten inte skall varaförenad med rätt till förlängning gäller, om förbehållet har godkänts avarrendenämnden. De nu angivna begränsningarna i besittningsskyddet framgår av9: 7 JB. Besittningsskyddet för jordbraksarrendator har således i JBkonstruerats på annat sätt 'än bestämmelserna i om optionsrätt vid socialaarrenden. Detta medför att vissa upplåtelser som är förenade med optionsrättenligt NJL kommer att falla utanför om besittningsskydd,medan andra upplåtelser, på vUka de nuvarande sociala arrendebestämmelsernainte äger tillämpning, ryms under . De nu angivnakonsekvenserna av den ändrade regleringen i denna del har påverkat utformningenav övergångsbestämmelserna i anslutning till 9 kap. JB. Somhuvudprincip gäller att JB inte är tillämplig på arrendeavtal somhar slutits före ikraftträdandet (34 § JP). Flera undantag gäller frän dennaprincip. a. ges i 40 och 41 §§ JP övergångsbestämmelser i fråga omjordbruksarrende som medför att vissa besfämmelser om besittningsskydd i 9 kap.JB bUr tillämpliga på äldre avtal. Sålunda skall bestämmelserna i 9:813 JB om rätt till förlängning av avtalet efter uppsägnmg gälla fullt ut påäldre upplåtelser, om de nuvarande besfämmelserna om optionsrätt (2: 5156 NJL)g'äl-ler för avtalet (40 § första punkten JP). Denna regel gäller dock ej undantagslöst(jfr 40 § andra punkten JP). Har avtal om jordbruksarrende träffats före JB:sikraftträdande och är upplåtelsen sådan, "att äldre bestämmelser omoptionsrätt ej kunnat tUlämpas p>å den", äger bestämmelsema i 9: 713 JBom besittningsskydd tUlämpning på avtalet, om arrendeförhållandet vidikraftträdandet har varat under sammanlagt eller om denarrendetid som löper vid ikraftträdandet enligt avtalet utgår först sedanarrendeförhållandet varat minst lika läng tid (41 § första stycket JB). Vissainskränkningar av besittningsskyddet följer av 41 § andra stycket JP. är bestämmelsen i 41 § första stycket JP inte tydlig. Kravet attupplåtelsen skall vara "sådan att äldre bestämmelser om optionsrätt ejkunnat tillämpas på den" ger tolkningssvårigheter. Om t. ex. EBO ellerannan med denna upphävd publik författning med förskrifter omoptionsrätt gäller för upplåtelsen, leder en ordagrann tolkning till attexempelvis en löneboställsarrenda-tor med en tioårig besittningstid bakom siginte kommer i åtnjutande av det nya besittningsskydd som eljest i motsvarandesituation kommer andra arrendatorer till del. För publika arrendatorer medrätt till besittningsslcydd enligt de publika specialförfattningarna kan bestämmelsenenligt utredningen innebära att dessa arrendatorer, vid en tvist om förfängning,inte kan stödja sig på utan endast pä de gamlaspecialförfattningarnas bestämmelser i ämnet. Eftersom de olikaförfattningarnas bestämmelser om besittningsskydd (optionsrätt) inte äridentiska, är det för en arrendator ingalunda UkgUtigt vUket besittningsskyddsom i det konkreta fallet g'äUer. EnUgt utredningen står det utom varje tvivelatt JB:s besittningsskydd från arrendatorns synpunkt är överlägset detbesittningsskydd som finns i de olika publika författningar som gällerupplåtelse av kyrklig och statlig jord, universitetsjord inräknad. Detta i sintur innebär ätt publika arrendatorer, till vars förmån g'äUer optionsr'ätt enUgtEBO och andra specialförfattningar, kommer i ett sämre läge än andra arrendatorersom inte haft någon optionsrätt, om 41 § JP skall tolkas efterbokstaven. Efteren redogörelse för förarbetena till 41 § JP anför utredningen, att när det i 41§ talas om "äldre bestämmelser om optionsrätt", därmed tydligen haravsetts de bestämmelser om optionsrätt som finns i NJL. I förarbetena till 41 §JP finns ingenting som tyder på att man med den i paragrafen begagnadeformuleringen också avsett de bestämmelser om optionsrätt som finns i depublika författningarna, utom lagen (1946: 147) med särskUda bestämmelser omarrende av viss jord. Nämnda lag har särskilt omnämnts och anslutersig tUl sin principiella uppbyggnad nära till den socialaarrendelagstiftningen i NJL. Något fullt säkert belägg för att hänvisningentill de äldre bestämmelserna om optionsrätt inte avser EBO och övriga publikaspecialförfattningar finns enligt utredningen å andra sidan inte heller. Medhänsyn härtUl och då dessa specialförfattningar ger arrendatorn ett betydligasvagåre skydd än JB, bör enligt utredningen 41 § första stycket JP formulerasom så att det klart framgår att publika arrendatorer i detta avseende intekommer i en sämre ställning än andra. Utredningensförslag tillstyrks eUer lämnas utan erinran av remissinstanserna. 6Övriga frågor 6.1 Ärendelagen Enligt7 § ärendelagen skall vissa ärenden i underrätt handläggas av den som har attupptaga inskrivningsärenden, om inte annat har bestämts i arbetsordning eller annorledes.De ärenden som räknas upp i paragrafen är ärenden angående äktenskapsförord,bouppteckning, arvsskatt, kvarlåtenskapsskatt, testamentsbevakning, åtgärdersom avses i 16 kap. , dvs. som rör preskription av arv ellertestamente, avhandlingar om lösöreköp dkr om förskott enligt 3 § sjölagen samtkallelse ä okända borgenärer. Äv 1 § inskrivningslagen följer att de ärendensom avses i 7 § ärendelagen skall handläggas av inskrivningsdomaren. EnligtJB skall inskrivningsärendena handläggas av inskrivningsmyndigheten (19:2 förstastycket JB). Termen inskrivningsdomare har reserverats för den lagfarnetjänsteman som förestår inskrivningsmyndigheten (19: 2 andra stycket JB). Ins/irivningslagenupphävs vid JB:s ikraftträdande (2 § JP). I4 § FL ges regler om vilken egendom som är objekt för företagsinteckning. Bl.a. nämns i punkt 3 av paragrafen rättighet som avses i 1: 7 NJL, dvs. åt annanupplåten rättighet att avverka skog eUer att där taga torv, ler, grus, steneller annat, som inte är att hänföra tiU fastighetens vanliga avkastning, elleratt jaga eller att fiska. NJL upp-h'ävs vid JB:s ikraf ttr'ädande. (2 § JP) menbestämmelserna i 1: 7 har med endast formella jämkningar förts över till 7: 3 JB(jfr prop. 1970: 20 dd B s. 361). Ipunkt 2 i 4 § FL knyter regleringen an tUl institutet vattenfallsrätt, som intehar någon motsvarighet i JB (jfr 12 § JP). 1 åtskiUigaparagrafer i i punkt 3 f) i övergångsbestämmelserna tUl FL förekommertermen inskrivningsdomare. Som framhållits i det föregående har denna term enannan betydelse i JB än f.n. JBantogs av riksdag och träder i kraft . Under den tidsom har gått sedan JB antogs har ett intensivt förberedelsearbete införikraftträdandet ägt rum. Både statliga myndigheter och ensldlda organisationerhar utvecklat rutiner för tUl-lämpnmgen av de nya regler som JB innehåller iolika h'änseenden. En mycket omfattande utbildningsverksamhet har ocksåinletts. Denna verksamhet har inte minst tagit sikte på inskrivningsväsendetoch om panträtt i fast egendom. Vid den mycket noggrannabelysning som sålunda har skett av de problem som omsättningen i praktiken av JBmedför har det framkommit att vissa svårigheter kan komma att uppstå vid tUlämpningenav bestämmelserna. Uppslag har därvid förts fram till smärre ändringar vUkaskulle väsentligt underlätta tUlämpningen av den nya ordningen. Självfallet ärdet angeläget att ta tillvara de möjligheter som finns att förbättra systemet,om inte principiella skäl lägger hinder i v'ägen. Dethittills sagda syftar främst på tillämpningen inom kreditiivet av de nyabestämmelserna. Det är emeUertid otvivelaktigt så att de ändringsförslag somhar framkommit även skulle i ej obetydlig utsträckning underlätta verksamhetenvid inskrivningsmyndigheterna. Även från denna utgångspunkt är det betydelsefulltatt utnyttja de möjligheter till förenklingar av systemet som kan föreligga.Detta är så mycket mera angeläget som inskrivningsväsendet i dagens läge istora delar av landet besväras av stora arbetsbalanser. dessakunna återföras på vissa tillfälliga omständigheter . Det ärockså min övertygelse att det inför ikraftträdandet av JB skall visa sigmöjligt att uppnå en väsentlig förbättring av läget. Åtgärder i detta syftekommer att vidtas . Oavsett detta måste man dock räknamed att arbetsläget inom inskrivningsväsendet kommer att vara ansträngt även ifortsättningen. Denna situation torde man inte kunna komma till rätta med utangenomgripande organisatoriska förändringar av inskrivningsväsendet. Det äruppenbart att några sådana åtgärder inte kan vidtas i ett läge närprincipbeslut har fattats om övergäng till ADB-system och medan denna övergångförbereds. Mot denna bakgrund är det angeläget att på allt sätt hindra att arbetsbelastningenökas hos inskrivningsmyndigheterna vid ikraftträdandet av JB. Även ominvändningar från principiell synpunkt kan resas mot att nu föreikraftträdandet av JB genomföra ändringar i lagbestämmelser varomstatsmakterna efter ingående överväganden har fattat beslut, anser jagdock att omständighetema i detta fall är sådana att principskäl inte får hindraatt det ofrånkomligen mycket komplicerade genomförandet av den nyafastighetsrättsliga lagstiftningen på allt s'ätt underlättas.