prop · FU03135 · 1971-12-31 00:00:00 — Särskilt gäller detta att uppskov medrealisationsvinstbeskattningen ansetts inte kunna medges när ersättningsfastighetanskaffats av den skattskyldige innan tvångsförsäljning av fastighet som hantidigare haft genomförts. Idetta sammanhang viU jag nämna att lantbrukets skattedelegation i en tillfinansdepartementet inkommen skrift anfört vissasynpunkter beträffande uppskovsbestämmelsernas utformning i några hänseenden. Förutomde ändringar som är påkallade för att avhjälpa de antydda bristerna iuppskovsbestämmelserna aktualiseras även vissa ändringar i såväl KL som iuppskovsbestämmelserna på grund av de nya bestämmelser i fastighetsbildningslagen(1970: 988; FBL) vUka fr. o. m. den avses ersätta tidigarebestämmelser om ägoutbyte m. m. enligt jordddningslagen (1926: 326; JDL). Idet sistnämnda avseendet har förslag till ändringar i KL framlagts i en inomfinansdepartementet upprättad promemoria (Ds Fi 1971: 7). Efterremiss har yttranden över promemorieförslaget avgetts av ,domänverket, lantbmksstyrelsen, lantmäteristyrelsen, ,realisationsvinstkommittén, länsstyrelserna i , ,, och , skogsindustriernassamarbetsutskott, lantbrukarnas riksförbund samt . Eftersomuppskovsbestämmelsernas utformning i princip fömtsätter att stäUning tagits tUlde materiella reglerna för realisationsvinstbeskattningen finner jag lämpligtatt först behandla frågan om vinstbeskattning i samband med marköverföringarenligt FBL och därmed sammanhängande spörsmål innan jag övergår tilluppskovsbestämmelserna. Sedangammalt beskattas vinst genom icke yrkesmässig avyttring av egendom, dvs.realisationsvinst, som intäkt av tillfällig förvärvsverksamhet. De materiellareglerna om inkomstberäkningen finns i 35 och 36 §§ KL jämte anvisningar. Dessaregler är enligt 2 § förordningen (1947: 576) om stadig inkomstskatt tUlämpUgaäven vid den staUiga inkomstbeskattningen. Beträffandefastigheter gäller enligt huvudbestämmelsen i 35 § 2 mom. första stycket KL atthela vinsten är skattepliktig, om den avyttrade fastigheten innehafts mindreän . Har fastigheten innehafts vid avyttringen, är endast 75o/o av vinsten skattepliktig. Ivissa fall är skatteplikten begränsad till 75 "/o av vinsten trots att Denna begränsning inträder enligt 35 § 2 mom. andrastycket, när fastighet tagits i anspråk genom expropriation eller liknandeförfarande eller eljest avyttrats under sådana förhållanden, atttvångsförsäljning måste anses vara för handen. Förutsättning för denreducerade skatteplikten vid dessa tvångsförsäljningar är dock att det icke skäligenkan antagas att avyttringen skulle ha ägt rum även om tvång icke förelegat. Denbegränsade skatteplikten vid avyttring än gäller även ifråga om fastighets-försäljning som utgör led i åtgärder för jordbmkets ellerskogsbrukets yttre rationalisering och sådan avyttring av fastighet till statensom ägt rum, därför att fastigheten på grund av flygbuller icke kan bebos utanpåtaglig olägenhet. Detsamma gäller i fråga om skatteplikten när fastighetöverförs till ny ägare genom marköverföring enligt 8 kap, 4 a § dier 13 kap, 2b § JDL, Skattepliktenvid marköverföringar av sistnämnda slag infördes enligt förslag i prop,1968: 88, Därvid intogs i punkt 4 av anvisningarna till 35 § KL en föreskriftvarigenom vissa marköverföringar likställdes med avyttring av fastighet. Denutvidgning av skattepliktsområdet som därmed skedde hade följande bakgrund. Realisationsvinstbeskattningenavser som framgår av det förut sagda i första hand att träffa vinst vid ickeyrkesmässig avyttring av egendom, dvs. i fall när äganderätten till dennaenligt avtal överförts till ny ägare genom köp, byte eller därmed jämförligtfång. Till sådana överlåtelser har däremot inte hänförts sådan överföring avmark som kan ske i samband med laga skifte eller ägoutbyte enligt JDL. Isyfte att åstadkomma en ändamålsenlig fastighetsindelning kan genom en sådanförrättning mark överföras från en fastighet till en annan så attfastigheternas ägokrav enligt fastställd fastighetsindelning tillgodoses.Marköverföringar av dessa slag har ansetts i princip böra falla utanförrealisationsvinstbeskattningen. Även om fastighetsregleringen så långt är möjHgtsker genom byte av mark mot mark av lika uppskattningsinnehåll kan detemellertid förekomma att det uppskattade innehållet av mark som tUldelats enfastighet avviker från fastighetens ägokrav. Skillnaden kan då utjämnas ipengar. Möjligheterna tUl ägokravsut-jämning av denna art är dock ganskabegränsade i fråga om sådana förrättningar som enligt JDL kan genomföras tvångsmässigt.Detsamma gäller beträffande vissa frivUliga förrättningar. Sålundagäller för ägokravsutj amning vid tvångsmässigt ägoutbyte enligt de allmänna grundemai 8 kap. 1 § JDL att avvikelsen i uppskattningsinnehåll mellan de ägor som skaUutbytas får uppgå till högst 5 o/o. Det är här fråga om ägoutbyte som sker föratt erhålla lämpligare sträckning av rågång och vissa andra fall då enbekvämare ägoanordning eftersträvas. I fråga om tvångsmässigt ägoutbyte enligt8 kap. t3 1971.1 saml. 1 a § JDL för att anpassafastighetsindelningen till fastställd generalplan, stadsplan, byggnadsplaneller tomtindelning s. k. plangenomförande ägoutbyte gäller att avvikelseni uppskattningsinnehåll inte får överstiga 25 o/o. De nu angivnabegränsningarna med hänsyn till de godtagbara avvikelserna i fråga omuppskattningsinnehåll framgår av 8 kap. 2 § JDL. För frivilligt ägoutbyte isamband med laga skifte gäller vidare enligt 8 kap. 4 § JDL att motsvarandeavvikelse ej får överstiga 10 o/o. För ägokravsjämkning vid laga skifte iövrigt finns bestämmelser i 13 kap. 2 § JDL, som motsvarar dem i 8 kap. 2 § JDL,samt i 13 kap. 2 a § JDL, som motsvarar dem i 8kap, 4 § JDL. Vid tvångsmässigtägoutbyte enligt lagen 1917: 269 om fastighetsbildning i stad (FBLS) kanenligt lagens 6 kap. 8 § ägokravsjämkning vid tvångsägoutbyte i fall som avsesi 8 kap. 1 § JDL medges om avvikelsen i uppskattningsinnehållet inteöverstiger 10 o/o. Tioprocentgrän-sen gäller enligt 6 kap. 1 § FBLS även vidfrivilligt ägoutbyte i de fall som avses i 8 kap. 4 § JDL. Vidare gäller pågrund av hänvisningen i 6 kap. 1 § FBLS att om jämkning med25 o/o vid laga skifte och ägoutbyte också gäller vid tUlämpning av FBLS. Samtliga nu redovisadefall, då förrättningen innebär att mark överföres från en fastighet till enannan och avvikelsen från fastigheternas uppskattningsinnehåll inte överskriderde angivna procentgränsema, är fortfarande enligt gällande regler undantagnafrån reglerna för realisationsvinstbeskattningen, trots att en utjämning avvad som brister i markens uppskattningsinnehåU kan ske i pengar. Frånoch med utvidgades emellertid möjligheterna till frivilligförändring av fastigheternas storlek i samband med ägoutbyte och laga skifte.Nya bestämmelser i 8 kap. 4 a § och 13 kap. 2 b § infördes genom SFS 1968: 73 iJDL på grund av förslag i prop. 1967: 167. De utvidgade möjligheterna tillfrivillig marköverföring, som även kan ske mot vederlag i endast pengar, äravsedd att användas i stället för köp, avstyckning och sammanläggning närfastighet skall utvidgas med del av annan fastighet. Det är, som tidigarenämnts, för marköverföringar enligt de nya bestämmelser i som skattepliktinfördes enligt förslag i prop. 1968: 88. Med hänvisning till attstorleksförändringarna genom marköverföringarna i fråga kunde bli obegränsadeframhöll jag i prop. 1968: 88 bl. a. att från skattesynpunkt kunde genom ensådan utvidgning av ägoutbytesinstitutets användningsområde ägoutbyte i vissafall praktiskt taget likställas med vanliga försäljningar. Detsamma gälldebeträffande marköverföring som sker genom laga skifte. Enligt min åsikt borde därförreglerna för realisationsvinstbeskattningen bli tillämpliga på marköverföringarav angivna slag. I enlighet med förslag gäller, som jag sagt,att eventuell realisationsvinst i nu avsedda fall i likhet med vinst i samband med expropriation m. m. intebeskattas till större del än 75 "/o, även om innehavstiden understiger tvåår. I promemorian diskuteras vilka ändringar i KL somföranleds av att den nya FBL fr. o. m. den . 1972 ersätter JDL. I fråga omde fömt berörda marköverföringarna i samband med ägoutbyte m. m. föreslås i stort sett behåller den nuvarande skillnaden mellan sådana övervägande tvångsmässigamarköverföringar som faller utanför realisationsvinstbeskattningen och å andrasidan sådana övervägande friviUiga marköverföringar som hänförs till områdetför realisationsvinstbeskattningen. Förslaget fömtsätter dock med hänsyn till FBL:sutformning en viss förskjutning av gränsen meUan de båda kategorierna i förhållandetill den nuvarande ordningen. De nya regler i FBL som skall träda i stället för nugällande bestämmelser är bl. a. följande. Enligt 5 kap, 1 § FBL får genom fastighetsreglering marköverföras från en fastighet eller samfällighet till en annan sådan enhet samtande! i samfällighet överföras från en fastighet till annan. Genom fastighetsregleringkan också samfällighet bildas samt servitut bildas, ändras eller upphävas.Enligt 5 kap. 2 § skall vid marköverföring vederlag i mark utgå, om ejersättning i pengar är mera ändamålsenlig. Enligt 5 kap. 8 § får vid fastighetsreglering en fastighetinte ändras så att dess graderingsvärde minskas väsentligt eller ökas i sådanomfattning att avsevärd olägenhet uppkommer för ägaren. Det sagda skall dockinte utgöra hinder mot inlösen enligt 8 kap. Av förarbetena framgår att man avflera skäl inte velat bestämma omfattningen av tillåtna storleksförändringargenom exakta procentgränser. Det framhålls emellertid att gränserna för ägokravsjämkningi JDL (5 resp. 25 o/o) torde kunna tjäna till ledning på det sättet att enminskning, som skulle kunna vara möjlig att genomföra enligt JDL, knappastborde kunna karakteriseras som väsenUig. En fastighetsreglering får på frivillighetens väg sträckaslängre än som anges i 5 kap. 8 § FBL. Det framgår av 5 kap. 18 § FBL, som ocksåföreskriver att fastighetens graderingsvärde inte får på grund av ägarenssamtycke genom regleringen minskas utöver vad som är medgivet enUgt 8 §, om ejsamtycket är skriftiigen upprättat. Bedöms fastighetsreglering böra genomföras, som sträckersig längre än 5 kap. 8 § FBL tillåter, och går det inte att få tUl stånd enfrivillig uppgörelse enligt 5 kap. 18 § FBL, kan fastighetsregleringen undervissa förutsättningar genomdrivas enligt särskilda bestämmelser om inlösen i 8kap. Sammanfattningsvis kan man säga att tvångsvismarköverföring enligt 5 kap. 8 § FBL motsvarar tvångsvis marköverföring enligt8 kap. 1, 1 a och2 §§ JDL, medan frivillig marköverföring enligt 5 kap. 18 § FBL motsvararfrivillig marköverföring erUigt såväl 8 kap. 4 § som 8 kap. 4 a § JDL. Inlösenenligt 8 kap. FBL har sin motsvarighet i den inlösenrätt som gäller enligt 46§ byggnadslagen och den s. k. dalalagen och som skatterättsligt likställs medexpropriation. Utgångspunktenför de överväganden som ligger till grund för promemorians förslag är attsådan marköverföring enligt FBL, som motsvarar marköverföring enligt 8 kap. 4a § och 13 kap. 2 b § JDL, skall vara likställd med avyttring av fastighet. Häromanförs i promemorian fortsättningsvis. Närmastskulle detta betyda att marköverföring, som på grund av fastighetsägarenssamtycke kommer till stånd i vidare mån än som tvångsvis ar möjUgt enligtbestämmelserna i 5 kap. 8 § FBL, skulle likställas med avyttring. Att observeraär att enligt 5 kap. 18 § FBL sådant samtycke skall upprättas skriftligen ochatt beträffande ägarens rätt att lämna samtycket skall gälla samma villkor somför avhändelse av fast egendom. Det ter sig så mycket naturligare att skatterättsligtbetrakta sådan marköverföring som avyttring då den också dvilrättsligt bedömtsböra behandlas enligt reglerna för avhändelse av fastighet. Detär emellertid att märka att bestämmelserna i 5 kap. 18 § om friviUigt avståendefrån mark täcker inte bara nuvarande 8 kap. 4 a § JDL utan också 8 kap. 4 § JDL,som medger marköverföring på fri-vUlig väg under förutsättning att skillnaden iuppskattningsinnehåU inte överstiger 10 o/o. Sådant frivilligt ägoutbyte har iKL inte likställts med avyttring och kan alltså f. n. inte föranleda realisationsvinstbeskattning.A andra sidan är att märka att området för tvångsvis marköverföring enligt 5kap. 8 § FBL inte som motsvarande område enligt 8 kap. 2 § JDL begränsats genomfixa procenttal. Avuttalandena i förarbetena att döma skulle de tidigare procentgränsema kunnatjäna till vägledning närmast som minimigränser. Taket kan alltså tänkas liggaöver den tidigare femprocentgränsen allt efter förhållandena i det enskildafallet. Det synes dock föga sannolikt att i något fall ett så högt tak som detför frivilligt ägoutbyte enligt 8 kap. 4 § JDL dvs. 10 o/o, skulle kunnagodtas. Det kan därför visserligen antas att en del fall som gårsom frivilligt ägoutbyte enligt 8 kap, 4 § JDL kommer att kunna tas somtvångsvis marköverföring enligt 5 kap, 8 § FBL men att åtskilliga, kanskemerparten, av faUen mellan 5 och 10 o/p ägokravsjämkning måste tas somfrivillig marköverföring enligt 5 kap, 18 § FBL, Vissa kategorier av marköverföring,som kan behandlas enligt 8 kap. 4 § JDL och därmed inteföranleder beskattning såsom för avyttring av fastighet, skulle till följdhärav bli föremål för sådan beskattning, om marköverföring enligt 5 kap, 18 § FBLgenerellt förklaras likställd med avyttring. Detta är en konsekvens som måsteövervägas särskilt. Innandet sker kan emellertid den frågan ställas om inte all marköverföring frivilUgsom tvångsmässig i beskattningshänseende borde likställas med avyttring. Häromanförs i promemorian. Serman saken rent principiellt, är det svårt att finna några vägande skäl mot ensådan enheUig ordning. Den omständigheten att man mot ersättning avhänder sigmark inom ramen för en fastighetsbildningsförrättning borde rimligen inteföranleda en annan behandling av av-händelsen än om den sker i form av enregelrätt försäljning. Det kan med visst fog göras gällande att ensärbehandling innebär en privilegie-ring av de rationaliseringsåtgärder somsker genom fastighetsreglering framför rationaliseringsåtgärder som äger rumgenom köp och försäljningar. Saken kan emellertid intebetraktas enbart ur principiell synvinkel. Det finns också praktiska hänsyn attbeakta. Smärre markjämkningar är från beskattningssynpunkt ointressanta ochsåväl skattskyldiga som taxeringsmyndigheter skulle vållas besvär som inte ståri proportion till sakens betydelse, om varje marköverföring skulle betraktassom avyttring av fastighet och kunna läggas till grund för tillämpning avrealisationsvinstbeskattningsreglerna. För att inte hamna i ett dividerande omingångsvärden, försäljningskostnader etc. med ringa eller intet utbyte skulleman i så fall förmodligen få lov att införa ett särskilt basavdrag e. d. föratt sovra bort den stora massan av smärre marköverföringar. Under sådana förhåUandenförefaller det vara att föredra att den nuvarande ordningen behålls och desmärre marköverföringar som kan ske tvångsvägen betraktas som åtgärder vilkainte är att likställa med fastighetsavyttring och inte skall kunna ge upphovtill realisationsvinstbeskattning. Detkan ifrågasättas om den gräns som sätts i 5 kap. 8 § FBL är adekvat från nyssanlagda beskattningssynpunkter eUer om den medför att inte bara småfall, som avpraktiska skäl bör hållas utanför, utan också fall med mera betydande likviderkan komma att gå fria i en principiellt sett betänklig omfattning. Hurdärmed kommer att förhålla sig är vanskligt att på detta stadium bUda sig någonsäker uppfattning om. Mycket beror på vilken praxis som utvecklar sig vidtillämpningen av rekvisiten i 5 kap. 8 § FBL. Det går inte att bortse från atten tendens kan komma att göra sig gällande från sakägarnas sida att få enmarköverföring till stånd enligt 5 kap. 8 § FBL just för att därigenom kommautanför realisationsvinstbeskattningens landamären. Riskerna för en sådanutveckling bör dock inte överdrivas. Inte heller torde något avgörande avseendeböra fästas vid att i enstaka fall förhållandevis stora likvidbelopp kan kommaatt utgå vid marköverföringar enUgt 5 kap. 8 § FBL. Sådana effekter går aldrigatt helt undgå i samband med att generaliserande lösningar väljs. Vidare märksatt likvidema i alla faU indirekt blir föremål för beskattning vid en senareavyttring av den fastighet som marken frångått. Dennas ingångsvärde nedgårnämligen med likvidbeloppet och det beskattningsbara nettot ökar i motsvarandemån. Utöver den tvångsvisa marköverföring, som kan ske enligt 5kap. 8 §, är att märka den inlösen som kan äga rum enligt 8 kap. FBL. Förfarandetär närmast att likna vid expropriation och bör i beskattningshänseende naturligenbehandlas på samma sätt. Enligt promemorian bör därför marköverföring enligt 8kap. FBL också likställas med avyttring av fastighet. Enligt promemorian finns inte skäl att på grund avmarköverföringsbegreppets något förändrade innehåll ändra specialregeln om attbeträffande sådan marköverföring som skall likställas med avyttring av fastighetendast 75 o/o av vinsten är skattepliktig även om fastigheten innehafts mindreän . Detsamma gäller de särskilda bestämmelser om uppskov med beskattningav realisationsvinst för den som avhänt sig mark genom marköverföring och ämnarköpa ersättningsmark. I promemorian sammanfattas resultatet av de övervägandensom gjorts sålunda att i punkt 4 av anvisningarna till 35 § KL bör föreskrivasatt lika med avyttring av fastighet skall anses marköverföring vidfastighetsreglering enligt 5 kap. 18 § första stycket punkt 3 och tredjestycket samt 8 kap. FBL. Vidare bör hänvisningen i 35 § 2 mom. andra stycket KLtill 8 kap. 4 a § och 13 kap. 2 b § JDL ersättas av en hänvisning tillnyssnämnda lagrum i FBL. Flertalet av de remissinstanser som inkommit med yttrandeöver PM har, utan att anföra några närmare synpunkter, förklarat sig inte hanågra erinringar att göra mot promemorians förslag angående den skattemässigabehandlingen av marköverföringar vid fastighetsreglering enligt de nya reglernai FBL. Ett par remissinstanser uttalar dock önskemål om attfrågan om vilka marköverföringar som skall kunna föranleda vinstbeskattning ochvilka som skall falla utanför en sådan beskattning skall kunna bedömas efter enmera bestämd gränsdragning som anknyter till den relativa storleken av denjämkning som föranleds av marköverföringen. Sålunda anför lantbruksstyrelsen bl. I tUlämpningen av FBL torde gränsen mellan tvång och frivilligheti marköverföringen sannolikt komma att ligga vid en jämkning av något över 5o/o. Alla marköverföringar som innebär större jämkning är då att anse somavyttring av fast egendom. Författningsförslaget innebär att de marköverföringar somgenomförs med stöd av 5:18:3 skall göras tUl föremål för reavinstbeskattning.Med detta följer därför jämfört med nuvarande regelsystem att ett nyttskikt av marköverföring med jämkningar närmast under 10 o/o i fortsättningenkommer att reavinstbeskattas. Risk kan tänkas föreligga att denna materiellaförändring kan komma att medföra försämringar för verksamheten med den yttrerationaliseringen. F. n. tillämpas nästan uteslutande frivUliga metoder och omså blir fallet även i fortsättningen finns risk for att ett avsevärt antal fallsom nu inte beskattas kommer att Det finns visserligen anledning att tro attfastighetsbildningsmyndigheten kan ge 5: 8 ett något vidare, men likvälbegränsat, utrymme för jämkningar än vad som måste bli fallet vid tvångsmässigmarköverföring enligt JDL. Vid marginella förändringar av fastigheter omvilket parterna är överens torde t. ex. fastighetsbildningsmyndigheten intekunna ägna särskilda resurser åt att fastställa den minskade fastighetenstotala graderingsvärde. Härvid kan viss osäkerhet uppstå huruvidabeskattningssituationen blir sämre än f. n. Det bör ju i angivna fall finnasett icke oväsentligt jämkningsutrymme för att motväga eventuella feluppskattningar.Detta borde kunna ligga den nuvarande 10 o/o-gränsen ganska nära. I demarginella tvångsfallen däremot måste kraven på bevisning ställas högt avfastighetsbildningsmyndigheten. Avgörandeur skattesynpunkt blir enligt lantbruksstyrelsen om fas-tighetsbUdningsmyndigheten,när parterna lämnar medgivande till marköverföring eller begär sådan på grundav ingången överenskommelse, klargör om marköverföring förrättas enligt 5 kap.8 § eller 5 kap. 18 § 3 punkten FBL. Om fastighetsbildningsmyndigheten iföreliggande fall av säkerhetsskäl eller bekvämlighet anger 5 kap. 18 § 3punkten såsom rättsgrund för marköverföring, medför detta ökade skattepåföljderför parterna. Ävenom FBL inte har ansetts böra ange fixerade procentgränser, anser lantbruksstyrelsenatt det för klarhetens skull bör i anvisningarna till KL införas ett bestämtprocenttal, som kan användas som stöd, om t. ex. fastighetsbildningsgmndenanges missvisande ur skattesynpunkt. VUl man bibehålla de nuvarandebeskattningsprincipernas materiella innehåll, är motiverat att härvid välja 10o/o som gräns mot avyttring, framhåller styrelsen. Ävenlänsstyrelsen i ifrågasätter om det inte är lämpligare med enfix gräns mellan sådan marköverföring som enligt bestämmelserna i skallbetraktas som avyttring och annan marköverföring än den föreslagnaanknytningen till bestämmelserna i . Lantmäteristyrelsenframhåller angelägenheten av att smärre mark-överföringslikvider av praktiskahänsyn undantas från realisationsvinstbeskattningen. Fråganom dessa smärre likvider skall sovras bort genom ett särskilt basavdrag ellergenom den gräns som sätts i 5 kap. 8 § FBL torde vara av sekundär betydelse.Den föreslagna avgränsningen innebär såsom framgår av promemorian en skärptrealisationsvinstbeskattning men är praktisk. Vid marköverföring måste nämligenalltid av beslutet framgå huruvida åtgärden grundas på en överenskommelseenligt 5 kap. 18 § första stycket p. 3 eller inlösen enligt 8 kap. fastighetsbUdningslagen.Vid en sådan avgränsning kan vidare skattekonsekvenserna lätt överblickas iförväg. Styrelsen har därför inget att invända mot det föreslagna sättet attfrån realisationsvinstbeskattning undanta smärre likvider vidfastighetsbildningsförrättningar. Tvåremissinstanser förordar att alla marköverföringar, frivilliga och tvångsmässiga,i beskattningsavseende likställs med avyttring och alltså hänförs tillrealisationsvinstbeskattningen område. Denena är , som erinrar om de praktiska problem som enligtpromemorian kan befaras uppkomma vid tillämpning av de föreslagna reglerna. Bl.a. kan det från sakägarnas sida stundom bli ett intresse att söka fåmarköverföringar tiU stånd enligt 5 kap. 8 § i stället för enligt 5 kap. 18 §för att därigenom undgå realisationsvinstbeskattning. Ändras skogsbeskattningenenligt förslag framlagt av skogsskattekommittén (SOU 1969: 30) kan detta vidareleda till att det blir mindre förmånligt vid marköverföring av skogsmark att fådenna bedömd som icke-avyttring än som avyttring medan motsatsen skulle blifallet vid marköverföring inom tätort. Medden utformning realisationsvinstbeskattningen numera har finns fränprincipiella synpunkter inte skäl att från beskattning undanta vinst somuppkommer genom tvångsvis marköverföring. Det är av praktiska skäl för attundvika omfattande utredningar för beräkning av obe-tydUga realisationsvinster som sådant undantagande hittiUs gällt. Detta har ansetts kunna ske medhänsyn till att möjligheten till tvångsvisa marköverföringar varit starktbegränsad genom formella regler. Genom fastighetsbildningslagens bestämmelseri detta hänseende har möjligheterna till sådana överföringar avsevärt utökats. bör i detta läge den enligt verkets mening principielltriktiga ställningen tas, nämligen att beskatta även tvångsvis marköverföring.Härför talar även att undantagandet som nämnts kan vålla tUlämpningsproblem.Den åsyftade förenklingen kan, anför verket, uppnås genom att det enligt punkt4 av anvisningarna till 35 § KL medgivna avdraget på . Idetta sammanhang kan nämnas att fyra ledamöter av verkets styrelse förklararsig vilja tiUstyrka de i promemorian framlagda ändringsförslagen med anledningav införandet av FBL. Härvid åberopas bl.