prop · FU0310 · 1971-12-31 00:00:00 — Paragrafeninnehåller bestämmelser om administrativ sanktion, förseningsavgift, avseddatt ersätta bl. a. nuvarande bötesstraff i 67 § för underlåtenhet att utan anmaninglämna deklaration inom föreskriven tid. Iförsta stycket, som delvis motsvarar 116 c § första stycket TF, föreslås enförseningsavgift på , vid deklarationsförsummelse. Bestämmelsen avserendast skattskyldiga som utan anmaning skall avge deklaration. Den gällersåledes inte de enligt 6 § första stycket från redovisningsskyldighetundantagna skattskyldiga. Iandra stycket föreslås en skärpning av förseningsavgiften till . vidupprepning av försummelse att lämna deklaration inom föreskriven tid. Denförhöjda avgiften skall utgå om den skattskyldige har varit försumlig någon avde tre närmast föregående redovisningsperioderna. Avgiften höjs även närdeklaration inte har lämnats inom tid som föreskrivits i anmaning. Bestämmelsenavser endast skattskyldig som skall lämna deklaration utan anmaning. Enligttredje stycket skall en högre förseningsavgift utgå även när skattskyldig, somhaft att lämna deklaration endast efter anmaning, har anmanats men intefullgjort deklarationsskyldigheten inom i anmaningen föreskriven tid. I första punkten har intagits bestämmelse att skattetill-lägg inteskall utgå vid frivillig rättelse av oriktig uppgift. Denna bestämmelse harfått en utformning, som överensstämmer med motsvarande föreskrift i 116 b §andra stycket TF. Iandra punkten har intagits en bestämmelse som anger att uppenbara felräkningaroch misskrivningar i den skattskyldiges skriftliga meddelanden inte skallmedföra skattetillägg och således inle bedömas som oriktig uppgift. Vadsom i dessa frågor sagts i kommentaren till 116 b § TF gäller i princip de nuberörda bestämmelserna. Maj:ts proposition nr 1971 Andraoch tredje styckena. I likhet med vad som föreskrivits i 116 d § TF har i nuförevarande stycken närmare redovisats olika befrielsegrunder. Dessabestämmelser har fåll en utformning, som överensstämmer med motsvarandeföreskrifter i sistnämnda paragraf. Beträffande tillämpningen hänvisas därföri första hand till vad som sagts i motiveringen lill denna paragraf. Här skallendast beröras följande. Av116 b § första stycket TF andra punkten framgår att ett skattetillägg inteskall utgå, i den mån avvikelsen avser bedömning av i meddelande"öppet" framställt yrkande, såsom fråga om skälighelen av yrkadeavdrag eller värde av naturaförmån, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak.Någon motsvarighet till denna bestämmelse föreslås inte i MF, då"öppet" yrkande som avses i nämnda paragraf inte förekommerbeträffande mervärdeskatt. Däremot föreligger det ofta imervärdeskatteredovisningen yrkanden av olika slag som inte är"öppna". Såsom exempel kan nämnas frågor om beskattningsvärdet pånalurauttag och fördelning av omsättning mellan skattepliktig och skattefridel. Om i sådana fall befrielse kan medges fråii skattetillägg får bedömas pågrundval av nu förevarande befrielseregler. Den befrielsegrund som i förstahand torde komma i fråga är bristande erfarenhet, t. ex. att en för lågredovisning av ett naturauttag på grund av den skattskyldiges bristandeerfarenhet kan anses som ursäktlig. Det bör här understrykas att avsikten medbefrielsegrunderna särskilt beträffande frågor av det slag som berörs är attde skall kunna tillämpas generöst. I likhet med vad som gäller för motsvarandebestämmelse i TF är avsikten att skall meddela föreskrifterför paragrafens tillämpning. Ävenmervärdeskatt vid import regleras i MF. Såsom framhållits i den allmännamotiveringen berör de nu framlagda förslagen inte undandragande av tull ellerandra avgifter vid import. Detta undantag regleras i bestämmelsen. (mervärdeskattekontoret) skall enligt första stycket som första myndighetbesluta om de särskilda avgifterna inom mervärdeskatteområdet. Genom dennabestämmelse blir det samma myndighet, som fattar beslut såväl angåendemervärdeskatt som de särskilda avgifterna. Detta kan således alltid ske i ettsammanhang, då principiellt reglerna för mervärdeskatt skall gälla ävensärskild avgift (64 h §). Iandra stycket har tagils in en speciell bestämmelse som gäller avgiftsbeslut.I 33 § anges atl nytt preliminärt beslut om fastställelse av skatt skallmeddelas när det framkommit skäl för ändring av tidigare beslut. Harpreliminärt beslut meddelats i en avgiflsfråga och inger den skattskyldige enframställning om befrielse, skall nytt beslut meddelas i avgiftsfrågan även Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 283 omframställningen inte bifallits. Den skattskyldige bör genom ett nytt prelirainärtbeslut få del av skälen för avslaget på framställningen. Bestämmelsenhar fått en utformning som ansluter sig till vad som föreskrivits i 116 i §andra stycket TF. Beträffande tillämpningen hänvisas till vad som sagts imotiveringen till sistnämnda bestämmelse. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak 116 h § andra stycket TF. Beträffande tillämpningenhänvisas till vad som sagts i motiveringen till sistnämnda bestämmelse. Paragrafenmotsvarar bestämmelserna i 116 j § TF. De i MF gällande reglerna om mervärdeskattskall i tillämpliga delar gälla även de särskilda avgifterna. Detta medför attbeslut om avgift skall fattas i samma ordning som beslut om fastställelse avskatt. Beslutet om avgift är sålunda preliminärt intill dess slutligt beslutmeddelats eller sådant beslut anses föreligga enligt 36 § tredje stycket. Nyttbeslut skall meddelas bl, a, när det framkommit omständigheter som föranlederändring av tidigare beslut. Slutligt beslut enligt 36 § skall meddelas även iavgiftsfrågan. Vidare innebär bestämmelsen att restavgift enligt 47 § skallutgå vid bristande betalning av avgift. Avsikten är att fråga omavgift skall avgöras i samband med beskattningsfrågan. Besluten bör kunnameddelas den skattskyldige i samma handling. Detta hindrar naturligtvis inteatt han kan begära nytt beslut enbart i avgiftsfrågan. Särskild talan överavgiflsbeslut skall sålunda alltid kunna föras oberoende av skattefrågan. 1sin nuvarande lydelse innehåller paragrafen sekretessföreskrifter ochstraffbestämmelser för den som bryter mot dessa föreskrifter. Paragrafenhar ändrats såtillvida som straffbestämmelsen efter vissa redaktionellaändringar fått sin plats i ett andra stycke. Första stycket enligt förslagetinnehåller de materiella sekretessföreskrifterna. Till ett nyinsatt tredjestycke har överförts åtalsbegränsningsregeln i nuvarande 68 § första stycket. Paragrafen,som innehåller en hänvisningsbestämmelse till gällande SkSL, har föreslagitsskola upphävas. Den har ersatts med bestämmelser i skattebrottslagen (jfrkommentaren tiU 118 § TF). 284 KungL Maj:ts proposition nr 1971 Paragrafenhar f, n. straffbestämmelser, som uppdelats i två stycken. Enligt första stycketbestraffas den med böter, högst , som underlåter att lämna deklarationinom föreskriven tid eller lämnar deklaration med så bristfälligt innehåll attden inle kan läggas till grund för fastställelse av skatt. Ansvar inträderinte om försummelsen är ursäktlig eller eljest ringa. Andra stycket föreskriverdagsböter för den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte sörjer för ochbevarar deklarationsunderlag. En ytterligare brottsförutsättning är attförfarandet omöjliggör eller allvarligt försvårar fullgörande avdeklarationsskyldighet eller myndighets kontrollverksamhet. Vid uppsåtligtbrott under synnerligen försvårande omständigheter är straffet fängelse ihögst . Paragrafenhar föreslagits skola upphävas. S. k, deklarationsförsummelse skall i förstahand beivras med administrativ avgift. Den som underlåter atl deklarera medavsikt alt undandra skatt kan i vissa fall bestraffas för skatlesvindel enligtskattebroltslagen. Straffbestämmelsen enligt nuvarande andra stycket täckerdelvis bestämmelsen om räkenskapsbroll enligt 13 § skattebrottslagen. I övrigthänvisas lill specialmotiveringen lill 121 § TF. Dennuvarande åtalsbegränsningsregeln för sekrelessbrotlel i 65 § har överförtstill ett sista stycke i nämnda lagrum. Bestämmelseni andra stycket som föreskriver all åtal enligt 67 § får väckas endast efteranmälan av länsstyrelse blir obehövlig eftersom straffbestämmelserna i dennaparagraf skall ersättas av bestämraelser i skattebrottslagen, där det f. ö.sägs att ringa fall av räkenskapsbrott inte skall medföra ansvar. Paragrafenhar därför föreslagils skola upphävas. Förslagettill lag om ändring i förordningen (1959: 92) om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning Paragrafenmotsvarar 115 § TF och 40 § MF. Angående tillämpningen hänvisas tillkommentaren beträffande föreslagen ändring av dessa paragrafer, Ienlighet med utredningens förslag har i paragrafen intagits de grundläggandebestämmelserna om skattetillägg vid oriktiga och ofullständiga uppgifter.Paragrafen motsvarar i huvudsak 64 a § MF. Vid tillämpningen kan i första handhänvisas till kommentaren till denna paragraf. Eftersom inte i något fallavser tillgodoräkning av ingående skatt såsom är fallet Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 285 enligtMF upptas dock inte föreskrift om skattetillägg vid för hög tillgodoräkning avskatt. Kontrollslyrelsenupplyser att det vid skatlekontrollarbetet ofta används s. k.utbytesberäkningar resp. årsavstämningar som kontrollmetoder. Den differens somdärvid ev. framkommer avser regelmässigt omfattande flerabeskaltningsperioder, för vilka separata deklarationer har avgelts. Det ärenligt kontrollstyrelsen i regel inle möjligt alt hänföra differensen lillviss eller vissa av de av granskningen omfattade beskattnings-perioderna. Detframförs det exemplet att vid en årsavstämning framkommer en differens på . Med hänsyn till regeln i 37 f § avgift som ej uppgår lill 50 kr.påförs ej skulle den skaltskyldige kunna undgå skattetillägg, eftersomdifferensen skulle kunna påslås böra fördelas lika på de tolv månaderna med 200kr, på varje. Enligt kontroUstyrelsen i dess remissyttrande bör denkompletterande regeln införas, att skattetillägg i sådana fall skall beräknaspå differensernas hela belopp. Ettsärskilt beslut bör fattas för varje redovisningsperiod. Kan det i det enskildafallet inle påvisas till vilka särskilda perioder en differens hänför sig,återstår endast möjligheten att skönsmässigt göra en uppdelning. Det torde ivissa fall anses böra ske på så sätt alt differensen delas upp på det antalperioder varom det är fråga. Därefter får en beräkning ske av skattetilläggetmed hänsyn till uppdelningen. Det kan då inte undgås att den skattskyldige ivissa speciella lägen kan undgå ett tillägg som han skulle ha med en annanfördelningsmelod. En generell föreskrift av del innehåll, som kontrollstyrelsenföreslagit, skulle strida mot en av grundprinciperna i förslaget att varjeredovisningsperiod skall bedömas för sig, Iparagrafen har intagits bestämmelserna om förseningsavgift vid försummelse alti rätt tid avlämna deklaration. Bestämmelserna är utformade i huvudsak enligtförslaget till 64 b § MF. Motsvarighet till 64 b § tredje stycket är inteföreslagen då redovisningsskyldighet på nu ifrågavarande område inte i någotfall begränsats på samma sätt som i 6 § MF. Paragrafeninnehåller bestämmelser som motsvarar 64 c § MF, Här skall beröras endast någraspeciella lillämpningsfrågor som framställts i remisssvaren. Detframhålls av kontrollstyrelsen att när det gäller deklarationer till allmänenergiskatt på elektrisk kraft det ofta inte är möjligt för den skattskyldigeeller den skatteredovisande distributören att under löpande år avge exaktriktiga kvartals- eller tertialdeklarationer. Först efter årets utgång kanskatten riktigt anges. Detta problem har praktiskt lösts så, att under åretavgivna deklarationer betraktas som preliminära. Maj:ts proposition nr 1971 regelmässigti den sist avgivna deklarationen. Styrelsen anser att skattetillägginte skall komma i fråga i här avsedda fall, om det visar sig alt skatten inågon eller några av de "preliminära" deklarationerna kommit attupptas till för lågt belopp. Avsiktenmed avgifterna är att framtvinga riktiga meddelanden i rätt tid. I principskall det utgå avgift om det föreligger oriktiga uppgifter i deklaration. Någonanledning att generellt frångå denna regel beträffande deklarationer tillallmän energiskall på elektrisk kraft kan inte anses föreUgga. Befrielse frånavgift måste i varje enskilt fall bedömas med hänsyn lill föreliggandeomständigheter, I det nämnda fallet får därför beaktas huruvida de senareingivna meddelandena kan anses vara en frivillig rättelse. Vidare lorde detbli aktuellt all bedöma om den felaktiga uppgiften är att anse som ursäktlig.Det synes, med hänsyn till vad som uppgetts om svårigheten att avgerikliga uppgifter, i flertalet fall kunna antas atl frivillig rättelse ellerursäktlig felaktighet föreligger. Rör det sig om mindre differenser tordebefrielse kunna ske även enligt andra stycket sista punkten. 37d37 g §§. Paragrafernahar fått en utformning, som ansluter sig till 64 e64 h §§ MF. Paragrafeninnehåller f. n, straffbestämmelser för den som underlåter att göra skriftliganmälan om upptagande av skattepliktig verksamhet. Subjektivabrottsförutsättningar i form av uppsåt och grov oaktsamhet har infogats igärningsbeskrivningen. Nuvarande bötesminimum, tjugo dagsböter, utgår, Iövrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts. Iett nyinsatt andra stycke föreskrivs att ringa fall inte skall medföra ansvar.Med ringa fall avses i första hand anmälan som inges för sent men därtidsöverdraget är mer obetydligt. Brottet synes också kunna bedömas som ringaom någon skattepliktig omsättning inle uppstått i det enskilda fallet. Dettorde ofta vara tillräckligt alt den skattskyldige under nu nämnda och liknandeförhållanden i stället påförs administrativ avgift. Deklarationsplikt tordenämligen föreligga även om registrering inle skett. Paragrafenföreskriver i sin gällande lydelse bötesstraff om högst . för den somunderlåter att inge deklaration eller lämnar deklaration med så bristfälligtinnehåll att den inte kan ligga till grund för skalte>-beräkning. Ansvarinträder inte för försummelse som anses ursäktlig eller eljest ringa, Ätal fårväckas endast efter anmälan från beskatlningsmyndighet. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 287 Paragrafenhar föreslagils skola upphävas. S, k, deklaralionsförsummelse eller bristfälligdeklaration avses i första hand föranleda administrativ förseningsavgift ellerskattetillägg. Den som underlåter atl deklarera med avsikt att undandra skattkan i vissa fall bestraffas för skattesvindel enligt skattebroltslagen. Paragrafensförsta stycke innehåller sekretessföreskrifter samt straffbestämmelser för densom bryter mot dessa föreskrifter. I elt andra stycke finns en särskildåtalsbegränsningsregel. Förslagetinnebär att straffbestämmelserna efter redaktionella ändringar får sin plats iett andra stycke. Åtalsbegränsningsregeln har av den anledningen flyttats tillett tredje stycke. Förslagettill lag om ändring i förordningen (1959: 552) angående uppbörd av vissaavgifter enligt lagen om allmän försäkring, m, m. Deföreslagna bestämmelserna motsvarar i princip de föreslagna bestämmelserna omeftertaxering i 115 § TF samt av föreskrifterna om efterbeskattning i MF ochFF, Angående tillämpningen hänvisas till vad som sagts i kommentaren till 115 §TF. Paragrafenhar f. n. i första stycket en straffbestämmelse för den som i handling tillledning för beräkning av avgiftsunderlag uppsåtligen eller av grov oaktsamhetlämnar oriktig uppgift, ägnad att för honom eller den han företräder leda tillfrihet från arbetsgivaravgift eller till för låg sådan avgift. Straffet ärböter, normerade i förhållande till undandraget avgiftsbelopp. Andra stycketinnehåller bestämmelser om ansvarsfrihet vid frivilligt tillbakaträdande frånbrott. I tredje stycket finns föreskrifter om straffavgift som kan påföras omgärningen anses förskylla frihetsstraff. Paragrafenhar föreslagits skola upphävas. Gärningar av förevarande slag avses blibestraffade enligt bestämmelserna om skattebedrägeri och vårdslös skatteuppgifti skattebrottslagen. Denna lag innehåller också föreskrifter om ansvarsfrihetvid frivilligt tillbakaträdande från brott. Instituten straffskatt ochstraffavgift skall enligt förslaget inte längre ingå i den skattestraffrättsligalagstiftningen. Enligtden nuvarande lydelsen av paragrafens första stycke bestraffas den somunderlåter att inom föreskriven tid inge arbelsgivaruppgift eller Maj:ts proposition nr 1971 lämnarsådan uppgift med så bristfälligt innehåll att den inte kan läggas till grund förberäkning av avgiftsunderlag raed böter om högst '. Samma straff utgårenhgt andra stycket för arbetsgivare som inte fullgör skyldighet att utananmaning vid arbetsgivaruppgiften foga sådan kontrolluppgift till ledning förannans taxering som föreskrivs i TF. Ansvar inträder inte för brott som ärursäktligt eller eljest ringa. Åtal får väckas endast efter anmälan frånriksförsäkringsverket. Förslagetinnebär att straffbestämmelsen i nuvarande första stycket utgår. Den ersättsav föreskrifterna om administrativ avgift samt i vissa fall även avskattebrottslagens bestämmelse om skattesvindel. Dethar föreslagits att lagrummet skall ha endast en straffbestämmelse som avserdet fall som regleras i nuvarande andra stycket. Dennya straffbestämmelsen har utformats på samma sätt som skett i fråga om 120 §första stycket i förslaget till lag om ändring i TF. Subjektivabrottsförutsättningar i form av uppsåt och grov oaktsamhet har sålundatillfogats gärningsbeskrivningen. Vidare har de nuvarande penningböternautbytts mot dagsböter. En regel om ansvarsfrihet vid ringa brott har intagits iett andra stycke. Denuvarande bestämmelserna om ansvarsfrihet och åtalsbegränsning föreslåsupphävda, Iparagrafen har intagits de centrala bestämmelserna om administrativ avgift(avgiftstillägg) vid oriktig uppgift. Bestämmelserna är i huvudsak utformade ienlighet med 116 a § TF. I första hand hänvisas därför tiU kommentaren tilldessa bestämmelser. Vidutformningen av bestämmelserna i denna förordning har det, liksom när detgäller MF och FF, ansetts, att frågor om när yrkande skall föranledaskattetillägg i den praktiska tillämpningen får lösas inom ramen för bestämmelsernaom befrielse från avgift i 45 §. Paragrafensbestämmelser avser förseningsavgift vid försummelse att avlämnaarbelsgivaruppgift inom föreskriven tid. Dessa bestämmelser motsvarar ihuvudsak 116 c § första och andra styckena TF. Förseningsavgiftpåförs enligt första stycket, då arbetsgivare, som har att utan anmaning avgearbelsgivaruppgift, underlåter att lämna sådan upp gift inom föreskriven tid.Förseningsavgiften utgår av den fastställda slutliga avgiften, dockmed högst . Här har sålunda använts samma teknik som i TF och inte enfast avgift som i MF och FF. Det har ansetts att ett fast belopp för mångaarbetsgivare med mycket små avgifter skulle kunna medföra en oskähgt kraftigsanktion. I MF och FF föreskrivs som regel ett registreringsförfarande,varigenom de skattskyldiga får veta att de har att lämna deklaration, vilketinte är fallet vid arbetsgivaravgift. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 289 Andrastycket behandlar försummelse att avge uppgift efter anmaning och är utformatsom motsvarande bestämmelse i TF. Regeln innebär alt om en anmaningstid försummasförseningsavgift utgår med två gånger det belopp som skall utgå enligt förstastycket, således högst . Föratt få elt extra tryck på alla arbetsgivare oavsett avgifternas storlek har härföreslagits, att en försummelse att i rätt tid följa en anmaning skall medföraen avgift om . Paragrafernahar i huvudsak motsvarighet i föreslagna paragrafer i och FF. Beträffandetillämpningen hänvisas därför till vad som sagts i motiveringen till dessaparagrafer. De avvikelser som föreligger är betingade av de speciellaarbetsrutinerna hos Rfv. Möjlighet att i administrativ ordning meddelatillämpningsföreskrifter har dock inle föreslagits, då bestämmelse härom finnsi 52 § enUgt förslaget, övriga skillnader torde inte fordra någon kommentar. I48 § första stycket andra punkten föreskrivs att avgiftstillägg under 50 kr.inte skall påföras. Motsvarande minimigräns har inte föreslagits beträffandeförseningsavgift. Denna speciella regel har utformats med hänsyn tillpåpekanden som Rfv framfört i sitt remissvar. Förslagettill förordning om ändring i stämpelskatteförordningen (1964: 308) Detadministrativa sanktionssystemets tillämpningsområde skall enligt förslagetomfatta bl. a. de flesta skatter som administreras av kontrollstyrelsen, des, k, punktskatterna, såsom närmare berörts i den allmänna motiveringen.Huvuddelen av dessa skatter omfattas av FF. De stämpelskatter, som fastställsav kontrollstyrelsen, ligger däremot utanför förordningens tillämpningsområdeutom i vissa särskilt angivna hänseenden. I nu förevarande paragraf föreslåsen hänvisning till om de administrativa avgifterna.Avgiftsbestämmelserna föreslås bli tillämpliga på skatt som uttas med stöd avbestämmelserna i kapitlen och"Lotteri", vilka skatter f, n, administreras av kontrollslyrelsen. Ilikhet med vad som föreslagits i TF, MF, FF och AVGF skall frågor som rör desärskilda avgifterna i princip handläggas enligt gällande regler för skatten.Förordningens bestämmelser om beslut rörande skatt samt omerläggande och återbetalning av skatt skall i tillämpliga delar gälla ävensärskild avgift enligt 41 a §. Detta innebär bl, a, att talan motriksskatteverkets beslut angående sådan avgift skall föras hos kammar- 10 1971.1 saml. Maj:ts proposition nr 1971 rätlenoch alt allmänna ombudet hos kontrollslyrelsen har att tillvarata det allmännasintressen i förevarande fall (44 §), ParagrafeninnehåUer i sin nuvarande lydelse straffbestämmelse för två olikagärningstyper. Enligt den ena bestraffas den som underlåter att inomföreskriven tid avge deklaration eller lämnar deklaration med så bristfälligtinnehåll att den inte kan läggas till grund för fastställande av skatt, ochenligt den andra den som lämnar ul obligation eller certifikat utan atlhandlingen försetts med stämpel eller anteckning om orsaken till att denutlämnats utan stämpel. Straffet för båda gärningarna är dagsböter. Ansvarinträder inte i ringa fall. Åtal för brott får endast väckas efter anmälanfrån beskatlningsmyndighet (54 §). Straffbestämmelsenför deklarationsförsummelse eller bristfällig deklaration har föreslagitsskola upphävas i de fall där administrativ avgift kan utgå. Vidare avses blimöjligt atl bestraffa den som underlåter att deklarera med avsikt att undandraskatt för skattesvindel enligt skattebroltslagen. Äveni övrigt har föreslagits vissa ändringar i paragrafen. Sålunda har lillgärningsbeskrivningen fogats subjektiva brotlsförutsättningar i form av uppsåtoch grov oaktsamhet. Bestämmelsen ora ansvarsfrihet vid ringa brott har införtsi elt tredje stycke av paragrafen. Åtalsbegränsningsregeln som f. n. har sinplats i 54 § har utmönstrats. Dennaparagraf har f. n. en hänvisningsbestämmelse lill SkSL för den som lämnaroriktig uppgift i försäkran eller deklaration. Paragrafenhar föreslagits skola upphävas. Den har ersatts med bestämmelser iskattebrottslagen (jfr komraentaren till 118 § TF). Enligtparagrafen bestraffas f. n. överlåtare och förvärvare av fast egendom m. m.som träffar avtal om vederlag utöver vad som framgår av köpehandlingarna underförutsättning att detta leder till alt stämpelskatt inte påförs eller påförsmed för lågt belopp. Straffet utgörs av s. k. normerade böter. Straffbestämmelsenhar föreslagits skola upphävas. Den ersätts av bestämraelserna omskattebedrägeri och vårdslös skatteuppgift i skattebrottslagen. ; 54 §. Dennaparagraf har i sin nuvarande lydelse bestämmelser om ansvarsfrihet för ringabrott enligt 51 § samt en viss åtalsbegränsning beträffande nämnda brott. Paragrafenhar föreslagits skola upphävas. Ringaregeln har överförts till 51 §, Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 291 Förslagettill lag om ändring i uppbördsförordningen (1953: 272) Deföreslagna ändringarna i UF är betingade av förslaget om skattetill-lägg ochförseningsavgift enligt TF samt förslaget lill skattebroltslag.