prop · FU03137 · 1971-12-31 00:00:00 — i synes dock den nationella lagstiftningen tUlgodosehögt ställda anspråk från vattenvårdssynpunkt, och det kan inte antas annat änatt den finska lagstiftningen erbjuder ett godtagbart skydd i detta hänseende.Samarbetet mellan de båda ländernas vattenvårdande myndigheter tordeförhoppningsvis inte vara beoende av en konventionsmässig reglering. Behovet aven allmän vattenrättslig överenskommelse ter sig sålunda i dagens läge intealltför påtagligt. Utredningen framhåller att den anser gränsälvskommitténsförslag väl genomarbetat och i och för sig ägnat att läggas till grund för fortsattaöverläggningar mellan länderna men att ett fortsatt konventionsarbete börbedrivas under hänsynstagande till den pågående reformeringen av den svenskavattenlagstiftningen. Om konventionsarbetet skuUe fullföljas innanvattenlagsutredningen har slutfört sitt uppdrag, kan det bli nödvändigt attefter kanske från svensk sida påkalla förhandlingar för erforderligomarbetning av överenskommelsen. En sådan situation bör undvikas.Olägenheterna av ett uppskov i konventionsarbetet i avbidan påvattenlagsutredningens förslag torde böra vägas mot behovet att så snart sommöjUgt få till stånd en enhetlig vattenrättsUg reglering inom gränsälvsområdet.Detta behov kan inte anses vara alltför trängande. ansersig under nu angivna omständigheter böra förorda att konventionsarbetet fårvila i avvaktan på utredningens resultat. Härtill kommer attkonventionsför-slagets detaljutformning under alla förhållanden torde böraövervägas ytterligaremot bakgrund bl. a. av mUjöskyddslagstiftningen, varvid viss tidsutdräkt intetorde kunna undvikas. Fiskeristyrelsenkonstaterar att de skäl som föranledde tillsättandet av såvälgränsälvskommittén som laxfiskekommissionen i stort sett har bortfallit.Det är sålunda synnerligen ovisst om utbyggnad av vattenkrafteninom gränsområdet blir aktuell. Vidare har frågan om rätten tUl laxfisketavgjorts genom högsta domstolens dom i målet mellan byamännen i Vitsaniemi ochsvenska staten. SlutUgen torde flottningen i gränsvattnen komma att upphöra. Pågrund av denna utveckling beträffande vattenkraftutbyggnad, flottning och fisketorde inom överskådlig tid endast ett fåtal ärenden påkalla handläggningenligt den av gränsälvskommittén föreslagna ordningen. Det blir då fråga omprövning av tillåtligheten av något fast fiskeverk, någon brobyggnad ellernågot utsläpp av avloppsvatten. Tillsynen inom gränsvattnen torde med någonförstärkning bättre kunna utövas av redan befintliga organ än avgränsälvskommissionen. Att för angivna mycket begränsade uppgifter bygga uppen stor och dyrbar organisation och dessutom skapa en för den svenskagränsbefolkningen oförmånlig särlagstiftning anser intemotiverat. En i nuvarande läge lämplig ordning för en bilateral reglering av definsksvenska vattenrättsförhållandena bör kunna skapas efter förebild av 1929års svensk-norska vattenrättskonvention. framhåller att såvitt angår samernas intressen vid eneventuell framtida vattenkraftutbyggnad svensk vattenlag bör tillämpas med detUlägg som förbundet begärt hos vattenlagsutredningen. ,och framhåller att det inteföreligger något behov av en gränsälvsöverenskommelse som omfattarvattenkraftutbyggnad. Dessa remissinstanser jämte naturvårdssektionen vidlänsstyrelsen ifrågasätter behovet av den föreslagna överenskommelsen även närdet gäller vattenförorening. Na-tiirvårdssektionen anser att det bör övervägasatt i stället träffa överenskommelse om att förorening av gränsälvarna skallförhindras så långt det är möjligt. Prövning av ärenden av denna art skulle dåske enligt gällande lagstiftning av vederbörande organ i det land däranläggningen eller verksamheten är lokaliserad eller planeras. Vid prövningenskulle man vara skyldig att beakta den träffade överenskommelsen och även tahänsyn till den eventuellt strängare lagstiftningen i det andra landet.Naturvårdsverket framhåUer att såväl den svenska som den finska lagstiftningensynes erbjuda tillfredsställande möjligheter att ingripa mot avloppsföretag påömse sidor om gränsälvarna. påpekar att det för attmotverka förorening krävs samförstånd mellan myndigheter på ömse sidor omgränsen men att de åtgärder som skall vidtas blir separata. När det gäller utformningen av en gränsälvsöverenskommelsehar kommitténs förslag fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Påolika punkter har dock förslag tUl ändringar förts fram. Vadbeträffar överenskommelsens geografiska tillämpningsområde anserkammarkollegiet, lantmäteristyrelsen och att detta inte böromfatta tUlflöden till gränsälvarna. Sådana företag i tUlflödena som kan antasmedföra olägenhet av någon betydelse för intressen inom det andra landet börenligt dessa remissinstanser prövas i en ordning liknade den som gäller enligt1929 års svensknorska vattenrättskonvention. , och anser atttillämpningsområdet i havet på den svenska sidan bör begränsas till ett närmareangivet område närmast utanför älvs mynning. Som skäl härför anges attlaxfisket inom svenska Nedertorneå sockens skärgårdsområde inte är föremål förregalrätt, att flottning inte förekommer inom området samt att skärgårdsområdetpå den svenska sidan till ytan är väsentligt större än motsvarande område påden finska sidan. Kammarkollegiet och lantmäteristyrelsen framhåller attförekomsten av Tärendöbifurkationen medför att gränsälvskommissionen kan ianledning av ett företag i älv uppströms älv få komma att taställning även till skadefrågor m, m, i älv. Med anledning av förslaget i kap, 1 art, 2 attöverenskommelsen skall omfatta åtgärder som utförs inom annan del av detgeografiska tillämpningsområdet än gränsälv under förutsättning att åtgärdenkan medföra verkningar i den andra staten föreslår vattenlagsutredningen ochKraftverksföreningen den ytterligare begränsningen att verkningarna i denandra staten skall vara av någon betydelse. Kommittén föreslår i kap, 1 art, 5 en regel om genomgåendehälften-delning av vattenkraften i gränsälvarna med sidogrenar, dock med detförbehållet att den rätt tUl vattnet som enskild kan grunda på dom, urminneshävd eller annan särskild rättsgnmd inte får rubbas härigenom,Lantmäteristyrelsen tillstyrker den föreslagna hälftendelningen. Vattenöverdomstolenkritiserar förslaget och framhåller särskilt att detta inte överensstämmer medvare sig svensk eller finsk vattenrätt. I båda rättssystemen gäller att irinnande vatten vardera sidan njuter lika lott i vattnet och detta inte bara ioförgrenad älv utan också i varje gren eller särskilt utflöde som älvenuppdelas i av eller andra landområden. De faU där vattendraget på dettasätt delar sig är inte oväsentliga från vattenkraftssynpunkt. är kritisk och framför önskemål om uttryckligabestämmelser om ersättning för den vattenkraft som förloras. I den mån överenskommelsen inte omfattar särskildabestämmelser skall enligt kap, 1 art, 8 i kommitténs förslag inom varderastaten där gällande lagstiftning tUlämpas, Någon kritik har inte framförts motden- framhåller emellertid att osäkerhetråder om i vUken utsträckning intern lag skall komplettera överenskommelsen ochnämner som exempel bestämmelserna om ersättningskraft i 9 kap, svenskavattenlagen. Med anledning av förslagetom inrättande av en gränsälvskommission, som skall avgöra både tillstånds- ochersättningsfrågor, anför under hänvisning till 16§ regeringsformen och den europeiska konventionen angående de mänskligarättigheterna, att samerna motsätter sig prövning av annan instans än domstol.Vattenlagsutredningen ifrågasätter en uppdelning så att kommissionen prövartillståndsfrågor medan ersättningsfrågor avgörs av nationell domstol.Utredningen erinrar om att dess direktiv förutsätter en uppdelning eftermönster av mUjöskyddslagen med tUlstånds-prövning hos administrativ myndighetoch prövning av ersättningsfrågor vid domstol. Vattenlagsutredningenifrågasätter vidare om inte tillåtligheten av företag inom den yttre zonenalltid borde prövas av nationell myndighet, även om detta skulle innebära attmyndigheten därvid måste tillämpa gränsälvsöverenskommelsen. Vad gällerkommissionens sammansättning anser att tekniker inte böringå i kommissionen. Däremot bör den högsta tUlgängliga administrativa erfarenhetenpå ömse sidor av älven vara representerad. Vidare bör ingå naturvårdsexperter.Lantmäteristyrelsen anser att det bör införas en bestämmelse som åläggerkommissionen att på begäran av domstol eller administrativ myndighet inågotdera landet avge yttrande i frågor som ligger inom dess verksamhetsområde. Beträffande förslagetsregler om byggande i vatten vänder sig kommun ochTornedalskommunernas tUlstånd alltid skall krävas föranläggande av vatten- och kloakledning under vattenområde. Det borde varatillräckligt med enbart anmälningsskyldighet om statlig myndighet har granskatoch godkänt företaget, Vattenöverdomstolen och vattenlagsutredningen erinrar ombehovet av bestämmelser om ansvaret när företag i vatten överges. Förslagets bestämmelser omförutsättningar för att byggande i vatten skall vara tillåtligt anses avvattenöverdomstolen, vattenfallsverket, och varalämpligt utformade. framhåller att de föreslagna bestämmelsernahar en betydligt mindre koncis utformning än motsvarande regler i den svenskavattenlagen. Det är enligt verket synnerligen tveksamt om den föreslagnabestämmelsen om generell avvägning mellan nytta och skada skall kunnaaccepteras från bl, a, fiskeintressets och naturvårdens synpunkt,Fiskeriintendenten och lantbruksnämnden ger uttryck för liknande tveksamhet.Lantbruksnämnden anser att bestämmelsema bör utformas i överensstämmelse mednuvarande regler i den svenska vattenlagen, harerfarenheten visat att det fordras de mest uttryckliga be- stämmelserför att naturvårdshänsyn skaU tas i praktiken. Vattendragen måste bedömasöversiktligt och planmässigt. Det moderna sättet att se på alla värden och sökaförekomma kortsynt exploatering bör enligt föreningen framgå av bestämmelserna. Vad beträffar förslagetsregler i övrigt om byggande i vatten kan följande nämnas. kritiserar bestämmelsen i kap, 3 art, 7 att den somavböjer ett gemensamt utnyttjande av strömfall likväl skall ha rätt att senareinträda som deltagare i företaget, Vattenöverdomstolen motsätter sig denföreslagna maximeringen av avgift enligt kap, 3 art, av denberäknade årliga nettonyttan och anser att avgiften bör bestämmas efterskälighet. , fiskeriintendenten och lantbruksnämnden förordar attöverenskommelsen kompletteras med en motsvarighet till fiskeavgift enligt 2kap, 10 § svenska vattenlagen. framhåller att deföreslagna tvångsrätterna enligt kap, 3 art. 12 och 13 är mer inskränkta än iden svenska vattenlagen. Om tvångsrätterna inte kan ges samma innehåll som i 2kap. 1416 §§ svenska vattenlagen, bör de enligt föreningen åtminstone anknytatill samma förutsättningar som anges i kap, 3 art, 3 för tillstånd tUlbyggande i vatten. Beträffande art. 13 påpekar föreningen att det kan tänkasatt för utnyttjandet av egen vattenkraft annans dammbyggnad kan behöva tas ianspråk även utan att annans vattenområde eller vattenkraft tas ianspråk. Vattenöverdomstolen framhåller att bestämmelserna i kap. 3 art. 18 omomprövning av villkoren för tillstånd tUl byggande i vatten i motsats tUlnyprövningsinstitutet i 4 kap. svenska vattenlagen inte ger möjUghet tillgottgörelse av statsmedel för viss förlust av förmån. Härigenom begränsasomprövningen och detta kan föranleda att ett företag även efter omprövningenkommer att vara otillfredsställande från allmän synpunkt. Den svenska lagensbestämmelser ger bättre möjUghet tUl anpassning till de vid omprövningenrådande förhållandena. Även kammarkollegiet framför kritik mot förslaget ochframhåller särskilt att det föreslagna andra stycket innebär en betydandeurholkning av omprövningsinstitutet i förhållande till den svenska vattenlagen.Med anledning av bestämmelserna i kap. 3 art. 21 om rensning och återställandeav vattendrag ifrågasätter vattenlagsutredningen om inte fiskeritjänsteman igod tid bör underrättas om rensningsåtgärd som inte prövas avgränsälvskommissionen. anser att de föreslagnabestämmelserna är alldeles för liberala. Rensningen medför stora olägenheterför fisket och från naturvårdssynpunkt. Dessutom missbrukas lätt varje friheti sådant hänseende långt över bristningsgränsen. kap, 4 art, 1 föreslagna uppräkningen av de ändamål för vilka vattenregleringfår ske bör enligt kammarkollegiet avslutas med "annat allmänt intresse av betydenhet", Vattenöverdomstolen framhålleratt det är osäkert om det enligt 3 kap. svenska vattenlagen är möjligt attsedan en regleringssamfällighet har bildats på frivillig väg utöka företagettUl att omfatta ytterligare strömfall. Liknande osäkerhet följer av förslagettUl överenskommelse. Ett klart uttalande i denna fråga i motiven är enligtdomstolen angeläget. För den händelse möjUghet till utökning avregleringsföretag skall anses föreligga synes i kap, 9 art, 1 som mål böraanges även ansökan om ändring av föreskrifter om delaktighet m. m. sommeddelats enligt kap. 4 art. 3. 5 om fiske upptagna bestämmelserna rörande fiskådra inom älvområdettillstyrks av domänverket och fiskeriintendenten. Denne anser det motiverat attsärskild hänsyn tas till vandringsfiskens skydd och framkomstmöjligheter iTorne älv med hänsyn till att älven är den viktigaste av östersjölaxenskvarvarande outbyggda ledälvar. Även domänverket åberopar älvs storabetydelse som reproduktionsområde för östersjölaxen. om fredningszoner inom havsområdet tillstyrks av domänverket ochfiskeriintendenten. Verket föreslår emellertid att bestämmelserna kompletterasmed föreskrift om största längd på ledarmarna och minsta avstånd mellanredskapen. Fredningszonerna har nämligen visat sig vara mindre effektiva änväntat, eftersom fiskarena i viss omfattning stänger utmed zongränsen med långastängarmar utgående från storryssjorna. anser att de gällandebestämmelserna om fredningszoner inom skärgårdsområdet saknar praktiskbetydelse i större delen av skärgården eller utanför den linje som nämndenföreslagit som gräns för överenskommelsens tillämpningsområde i havet. Inomområdet utanför älvmynningen täcker fredningszonerna väl de djupaste delarnaav fiskvägama upp mot älv enligt svenska fiskelagens regler om fiskådransbredd, djup och läge. Det kan därför synas onödigt att utöver bestämmelserna omfredningszoner även den svenska fiskelagens regler om fiskådra skall gälla.Hela det bör enligt nämndens mening bli föremål föröversyn. I avvaktan på en sådan översyn bör endast bestämmelserna omfredningszoner gälla, i all synnerhet som dessa även tillgodoser flottnings-och farledsintressena, och framför samma synpunkter. Domänverketifrågasätter obligatorisk tillståndsprövning för fasta fiskeverk, eftersomfrågan om inverkan på vandringsfiskens reproduktionsmöjligheter bör prövas vidvarje sådant byggande i vatten. Kommitténsförslag att gränsälvskommissionens beslut rörande det samfällda laxfisketenligt kap, 5 art, 6 och 7 för att bli gällande skall stadfästas av bådaregeringarna tillstyrks av domänverket. Lantmäteristyrelsen, ,lantbruksnämnden och fiskeriintendenten ifrågasätter om en sådan ordningbehövs. uppmärksamhetpå fisket inom samernas vatten, dvs, fisket i gränsvattendragen ovanförgränsen mellan och kommuner. Det tillkommer "Konungeneller myndighet som Konungen bestämmer" [33 § rennäringslagen (1971:437)] att besluta i frågor om upplåtelse av rätt till fiske inom samernasområden. För sådana fiskeupplåtelser krävs vidare att vederbörande sameby idetta fall Könkämä hörts i ärendet. Dei 10 § i förslaget till stadga för fisket inom älvs fiskeområde upptagnafiskeförbuden kritiseras av domänverket, lantbruksnämnden, stad,kommun och kommunblock. Domänverketanser att i paragrafens tredje stycke bör göras undantag för fiske med nät ochnot i de större sel som särskUt förtecknas av kommissionen. Lantbruksnämndenförordar motsvarande undantag för not- och nätfiske efter sik. Även de kommunalaintressena föreslår att fiskeförbuden inskränks i olika avseenden. ,, fiskeriintendenten, lantbruksnämnden, och föreslår attdet i 13 § föreskrivna minimimåttet för lax bestäms , dvs. det måttsom gäller för svenska älvar i övrigt. hänvisar till attförslag har lagts fram om en ändring konvention angående laxfisket iÖstersjön (SÖ 1963: 13). Enligt förslaget skall minimimåttet för lax fångad ifasta redskap innanför den svenska baslinjen norr om lat. 60°N minskas från 60tUl . De i 1619 §§ föreslagnaredskapsbestämmelserna kritiseras av domänverket, ,fiskeriintendenten, , lantbruksnämnden, kommun,och Svenska Ostkustfiskarenas Centralförbund.Fiskeriintendenten utvecklar kritiken på följande sätt. Paragraferna innehålleren mängd detaljerade bestämmelser om fiskredskapens utformning, vilka allasyftar till att förebygga överexploatering av fiskbestånden och förhindrafångst av undermålig fisk främst lax och havsöring. Redskapsbestämmelsernahar med andra ord karaktären av föreskrifter lagda ovanpå reglerna omminimimått, fiskådra, fredningszoner och fredningstider. Inga belägg har ännuframkommit som kan tjäna som motiv för bibehållande av sådanaredskapsbestämmelser, I20 § föreslås gränsälvskommissionen få rätt att utfärda vissa bestämmelser.Lantbruksnämnden, och förslår att paragrafen utgår, eftersom vederbörande länsstyrelseäven fortsättningsvis bör meddela sådana bestämmelser för länskusten i desshelhet. Ianslutning tiU bestämmelsema om flottning framhåller flera remissinstanser attden allmänna flottningen torde komma att upphöra. , ,och flottningsförening- enhar inte något att erinra mot de föreslagna bestämmelserna. Enligt domänverketfyller visserligen flottningsöverenskommdse sin funktion i nuvarandeskick. Den föreslagna omarbetningen medför dock knappast några olägenheter.Eftersom det är tänkbart att viss separat- eller husbehovsflottning kan kommaatt äga rum, även om den allmänna flottningen upphör, är det av värde attbestämmelser härom finns i gränsälvsöverenskommelsen, Fiskeriintendenten anseratt flott-ningsintresset inte som bör prioriteras gentemot fisket ochandra intressen utan att lagreglerna bör utformas så att frågor som uppkommeri samband med flottningens nedläggning kan lösas med minsta möjliga besvär.Fiskeriintendenten framhåller vidare, i likhet med vattenöverdomstolen,, lantbruksnämnden och vattenlagsutredningen, att förslaget börkompletteras med bestämmelser om återställningsåtgärder efter förebild av dennya svenska lagstiftningen härom (SFS 1969: 396399). anserdäremot att erforderliga bestämmelser för nedläggning av flottningen ochavveckling av flott-ningsföreningens tUlhörigheter kan införas i reglementetför den nya flottningsföreningen. Det är därför enligt styrelsen angeläget attöverenskommelsen träder i kraft , kommun ochTornedalskommunernas förbund föreslår en särskild fond för återställningsåtgärder. Fleraremissinstanser framhåUer att mUjöskyddslagen nödvändiggör en omarbetning avförslagets bestämmelser om skydd mot vattenförorening. Naturskyddsföreningenanser att de av kommittén föreslagna skyddsbestämmelserna är otidsenliga ochframhåller att vattenförorening måste motarbetas effektivt ochföroreningsfrågorna behandlas sakkunnigt, ochSvenska ifrågasätter om inte förslaget börläggas till grund för nya mellanstatliga överväganden, som inte endast omfattargränsvattnen utan också kustområdena på den svenska och finska sidan avBottenviken och , tar upp frågan omförbudstalan och anser det tveksamt i vilken ordning sådan talan skall få förast. ex. av finsk sakägare mot svensk företagare som vållar olägenhet genomförorening av gränsälv. Beträffandeförfarandet tar vattenlagsutredningen upp bestämmelserna i kap. 9 art. 3 omregleringen av kompetenskonflikt mellan kommissionen och vattendomstolarna.Utredningen anser att kompetenskonflikt med nationeU tillståndsmyndighetalltid bör lösas enligt kommissionens bestämmande. De föreslagnaomröstningsreglerna har för ersättningsfrågornas del den innebörden att, såsnart två medlemmar från den stat där skadan uppkommer är ense, deras meningskall gälla. Vattenöverdomstolen är inte övertygad om att detta är en rimliglösning. Kommissionen har att beakta både ersättningsgivares ochersätt-ningstagares intressen och den ersättning som skall utges torde i många fallkomma att belasta företagare i det motsatta landet. Vattenöverdomstolenföreslår därför att i ersättningsfrågor skall gälla den mening som omfattas avmer än hälften av kommissionens medlemmar samt att vid lika röstetalordföranden skall ha utslagsröst. Eftersom det får anses önskvärt att så mångafrågor som möjligt avgörs av kommissionen utan hänskjutande tUl regeringarna,ifrågasätter domstolen om inte detta beslutsförfarande kan utsträckas att gällaäven andra frågor. Förslagetatt talan mot kommissionens beslut i ersättningsfrågor skall få föras hosvattenöverdomstolen i vederbörande stat medan kommissionens beslut i andrafrågor vinner laga kraft godtas med vissa betänkligheter avvattenöverdomstolen, domänverket och . Enligt ärrättssäkerhetskravet i praktiken tillräckligt tillgodosett genom att viktigarebeslut måste underställas eller stadfästas. Fiskeriintendenten,lantbruksnämnden och kommun anser däremot inte att förslaget kangodtas. Enligt lantbruksnämnden bör ytterUgare övervägas om inte ett lämpligtbesvärsförfarande kan konstrueras. kommun anser att möjlighet bordefinnas att efter tillstånd av högsta domstolen i respektive land få kommissionensbeslut omprövade av denna. Förslagetsbestämmelser om tillsyn har förarUett flera påpekanden. Överbefälhavarenföreslår att den rörelsefrihet över gränsen som följer av bestämmelserna skallupphävas eller begränsas vid beredskapstillstånd och krig. ochfiskeriintendenten anmäler tveksamhet när det gäller kommissionens praktiskamöjligheter att verkställa fortlöpande tillsyn över vattenförhållandena.Polismästaren i polisdistrikt anser att någon ny internationellpolisstyrka eller motsvarighet därtUl inte bör få skapas. Förmanskap överpolisen kan inte heller läggas på kommissionen. Enligt generaltullstyrelsen börnågra särskUda övervakningspatruller för fisketillsyn inte inrättas. I ställetbör befattningshavare vid kust- och gränsbevakning åläggas att isamarbete med motsvarande finska myndigheter utöva den gemensamma fisketillsynsom avses, och sådana befattningshavare öör också få till uppgift att utövatillsyn till motverkande av vattenförorening. Ianslutning till bestämmelserna om överenskommelsens upphörande framhållervattenlagsutredningen att det från rättssäkerhetssynpunkt är angeläget attstörsta möjliga säkerhet skapas för den framtida giltigheten av tillstånd somhar meddelats enligt överenskommelsen. Den omständigheten att denna upphörtfår inte leda till att anläggningar som medgivits enligt överenskommelsen kankomma att betraktas som olagliga. Kraftverksföréningen anför liknande synpunkteroch påpekar att förslaget kan leda till att redan lämnade tillstånd förfalleri samband med uppsägning av överenskommelsen efter- somdet föreskrivs att förhandlingar skall tas upp om fortsatt bestånd avanläggningar. Den som utför en anläggning med stöd av överenskommelsen t.ex. utför reglering av en sjö inom med avlopp till gränsälv harsålunda inte någon garanti för att denna anläggning får bibehållas. Dettanedsätter tydligen i högsta grad värdet av tillstånd enligt överenskommelsen.Önskvärt är en föreskrift att meddelade tillstånd för befintliga anläggningarskall bestå även om överenskommelsen i övrigt upphör att gälla. Detta bordevara ett för båda länderna gemensamt intresse. Som ett annat men sämrealternativ kan man tänka sig en intem föreskrift inom vartdera landet om ersättningtill intresse som grundar sig på tillstånd enligt överenskommelsen och somskadas då överenskommelsen upphör. Rörandede förslag till ändringar i kommitténs förslag som har utarbetats vid de efterremissbehandlingen förda förhandlingarna har de deltagande företrädarna för debägge staterna gjort följande gemensamma uttalanden, "Deupprättade förslagen stämmer till övervägande del helt överens medgränsälvskommitténs förslag.