prop · FU03146 · 1971-12-31 00:00:00 — Som utrednuigenanfört och jag tidigare framhållit medför den tekniska utvecklingen attSverige med begränsade resurser får allt svårare att följa med i den tekniska utveckUngenoch med egen produktion täcka hela den sektor som är av betydelse för detsvenska försvarets behov. Det är som jag också tidigare framhållit intetänkbart att vi med hjälp av export av krigsmateriel kan klara detta problem.Det kan därför bli nödvändigt att inleda samarbete med företag iandra stater, I ett sådant samarbete måste samarbetspartnern komma med på ettmycket tidigt stadium. Vid samarbetsavtal mdlan företag i och i andraländer om gemensam utveckUng och produktion av krigsmateriel bör sådanutförsel till det andra landet som föranleds av avtalet medges oavsettförhållanden som tidigare angivits som hinder för krigsmaterielexport. Dockgäller även i detta fall de tidigare angivna ovillkorliga exporthindren. Avtalav detta slag förutsätter en mycket restriktiv prövning vid val av utländsksamarbetspartner. Jag förutsätter att avtalen alltid skall underställas Kungl, Maj:toch att myndigheterna skall ha full insyn i den svenska samarbetspartnernsverksamhet. Liksomf, n, bör endast statiig myndighet eUer av staten auktoriserad vapenimportörgodtas som köpare. Detta medför att risken för att krigsmateriel hamnar hosicke avsedd stat är kraftigt reducerad. För att ytterligare minska denna riskbör utiändska köpare av svensk krigsmateriel, om det inte av särskUda skäl kanunderlåtas, skriftiigen förklara att materielen under de närmaste fem årenfrån köptillfället är avsedd för köparens eget behov, Ifråga om export av krigsmateriel till befrielserörelser vill jag i likhet medutredningen och remissinstanserna hänvisa tUl den grundfäggande principen,vilken bl. a. fastslagits i ett av godkänt utiåtande frånstatsutskottet (SU 1969: 82), att ingen stat har rätt att ingripa i en annanstats inre angdägenhter. Hävdandet av denna princip är fram- för allt i de mindre statemas intresse. En sanktioneringav export av krigsmateriel till vad som från svensk sida betraktas sombefrielserörelser i etablerade stater skulle urholka principen och undergrävavåra möjligheter att hävda den. Trots att neutralitet i formell mening endastföreligger i krig och inte vid inre väpnade konflikter, skulle en inblandningi sådana konflikter genom export av krigsmateriel till endera parten stå idålig samklang med den svenska neutralitetspolitiken och med det konsekventasvenska stödet för fredlig lösning av konflikter. Därtill kommer svårigheternaatt avgöra vad som skall betraktas som befrielserörelse. Principen att endastetablerade stater och av vårt land erkända regeringar eller deras ombud skallkunna uppträda som köpare bör alltså gälla generellt. Utredningen föreslår att en parlamentarisk nämnd avrådgivande karaktär inrättas för krigsmateridexportärenden. Nämndens uppgiftskulle vara att diskutera mera betydelsefulla ärenden och yttra sig innan beslutfattas. Särskilt skulle nämnden följa handläggningen av och ge råd i ärendensom avgörs av Kungl. Konstitutionellaskäl talar emot inrättande av en nämnd av detta slag. Om en parlamentarisknämnd kopplas in vid Kungl. Maj:ts avgörande av enskilda ärenden, skulle dettainnebära en principiell nyhet som är främmande för vår författning. Enligtdenna har inte att befatta sig med Kungl. Maj:ts beslut i enskildaärenden på annat sätt än genom den i grundlagen föreskrivna granskningen. Inteheller finns behov av en sådan . Maj:t i viktiga principfrågorskall kunna samråda med förträdare för . Rätt forum för sådant samrådär enligt min mening utrikesnämnden. Vidare börbeaktas de invändningar som har rests mot utredningens förslag när det gällerönskemålet att öka den allmänna insynen i ärenden om krigsmaterielexport.Detta önskemål tillgodoses inte genom den föreslagna nämnden, eftersom det medhänsyn till ärendenas art är uppenbart att insynen inte skulle utsträckaslängre än till nämndens ledamöter. Som har påpekats vid remissbehandlingenfinns t. o. m. risk att inrättandet av en nämnd av denna art kan leda till attden allmänna politiska debatten i de berörda frågorna hämmas och att effektensåledes blir den motsatta mot vad som avsetts. Slutiigen kan mot utredningens förslag invändas atthandläggningen av ärendena riskerar att fördröjas genom behandlingen i nämnden. Av de skäl som har angivits är jag inte beredd attförorda att en nämnd av detta slag inrättas. Med krigsmateriel avses i kungörelsen angående förbud motutförsel från riket av krigsmateriel sådana varor som är upptagna i bilaga Denna varuförteckning upptar i. princip sådan materiel som ärutformad för militärt bruk. Denna principiella uppläggning bör enligtutredningens förslag behållas. Utredningen avvisar således tanken att utvidgaförteckningen med sådana civila produkter som kan få militär användning. Ensådan utvidgning anser utredningen, med instämmande av flera remissinstanser,innebära alltför långtgående restriktioner för den civila exporten. Jag delardenna uppfattning. Jag ämnar emellertid föreslå Kungl. Maj:t att chefen förhandelsdepartementet bemyndigas att i brådskande fall besluta, att kungörelsenför viss skall tillämpas även på bestämd vara som inte är upptageni förteckningen över krigsmateriel, om departementschefen finner detta vara nödvändigt.På så sätt kan man, om förhållandena skulle kräva det, snabbt stoppa export avsådana civila varor som kan få militär betydelse. Utredningen lägger framförslag om vissa jämkningar av den nuvarande förteckningen över krigsmateriel.Dessa frågor tar jag inte upp i detta sammanhang, eftersom det ankommer på Kungl.Maj:t att besluta om utformningen av förteckningen. Jaghemställer att Kungl. Maj:t bereder tillfälle att avge yttrande övervad jag i det föregående anfört om riktiinjer för krigsmaterielexport. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten att tillriksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokollutvisar. , m\ 710497