prop · FU03107 · 1971-12-31 00:00:00 — Kan en förelagsnedläggningeller driftinskränkning inle undvikas, koraraer den offentligaarbetsförraedlingen att genom de förlängda uppsägningstiderna få ökat rådrumatt planera nya sysselsällningsraöjligheler för den friställda arbetskraftenoch alt i sararåd raed arbetstagarna överväga lärapliga arbetsraarknadspoliliskaålgärder. Skulle arbetsgivaren försättas i konkurs, leder förslaget till atlstora gmpper arbetstagare får en starkare ställning i konkursen än vad sora f.n. är fallet. Jag återkommer senare liU denna speciella effekt av förslagel. Proraeraorieförslagetär inte begränsat lill regler ora uppsägningstidens längd. Del innehållerockså, bestäraraelser om rätt till lön under uppsägningslid när arbete inle kanerbjudas arbetstagaren, räll till lön vid permittering som överstiger 14 dagaroch rätt liU åleranslällning när arbetsgivaren nyanställer arbetskraft inom sexmånader efler det att den gamla anställningen upphörde. Denu berörda delarna av proraeraorieförslaget har, som jag skall närmareutveckla, främst tiUkorarait sora ell nödvändigt korapleraent liU reglema orauppsägningslid, ulan vilket del skydd sora dessa regler är avsedda alt geskulle kunna urholkas. Del är uppenbart, att förslagel i dessa delar dock harstor självständig betydelse för all öka ansläUningslrygghelen för de äldre arbetslagarna.Särskilt gäller detla förslaget om räll till åleransläUning och om räll tUl lönvid långtids-permittering. Det sistnämnda förslaget innefattar också - liksomförslaget ora förlängda uppsägningslider - ell viktigt steg på vägen raot enutjämning av skillnadema raellan Ijänsteraän och arbetare i fråga oratryggheten i anställningen. Idella sararaanhang vill jag än en gång understryka, all lagstiftningen utgöretl provisoriura sora fraraläggs för alt förbättra den äldre arbetskraftensutsatta läge på arbelsraarknaden i avbidan på alt utredningen rörande ökadanställningstrygghet m. m. lägger fram ell definitivt förslag till lösning avhela problerakoraplexet om trygghet i anställningen. Ambitionerna att lösaprobleraen fär avpassas efler denna utgångspunkt. Vissa arbetstagarkategoriersanställningsförhållanden är av sådan natur atl det raöter stora svårigheter allfå till stånd ökad trygghet i anställningen för deras del. Sådanaarbetstagarkategorier kan behöva läranas utanför den nu aktueUa provisoriskalagstiftningen. Andra i och för sig vikliga raen av olika skäl svårlösta frågorsora rör tryggheten i anställningen måste också lämnas olösta i detlasamraanhang. Den nu förordade lagstiftningen utgör alltså inle någon slutgiltiglösning av frågan om trygghet i anställningen ens när det gäller äldrearbetstagare som omfattas av lagen. Promeraorieförslagetinnebär ell särskilt anställningsskydd för äldre arbetstagare. Åldersgränsenhar satts så att arbetstagare sora fyllt får sex raånadersuppsägningstid, arbetstagare sora fyllt fyra raånaders uppsägningstid ocharbetstagare sora fyllt två raånaders uppsägningslid. Underreraissbehandlingen har även andra åldersgränser förordals. SAF raenar all detstatistiska raaterial sora finns tillgängligt inte ger slöd för ell uttalandei proraeraorian all svårigheter atl få ny anställning kan uppkoraraa redan i45-årsäldern. SAF förordar åldersgränser på 50, 55 och och uttalar dessutomatt betydande orättvisor kan uppkomraa genom att levnadsåldern och inleanställningstidens längd är avgörande. LO framhåller å andra sidan atlförhållandena för åldersgmppen inle skUjer sig på något avgörandesätt från dera som råder för äldersgrappen och högre. och Svenska Iransporlarbetareförbundel föreslåråldersgränser på 40, 45 och . Del nu aktueUa lagförslagetföranleds av all sysselsältningssvårighe-ter förekoraraer i fråga ora äldrearbetstagare. Det är därraed ofrånkoraligl alt levnadsåldem och inleanställningstidens längd raåste yara avgörande för lagens tilläraplighet. DeltiUgängliga statistiska raaterialel visar enligl rain raening, all påtagligasysselsällningssvårigheter föreligger särskilt beträffande arbetstagare sorahar fyllt . a. av de i avsnitt 2 läranade uppgiftemaora arbetslöshetstidens längd. Arbetstagare i denna åldersgrapp måste anses haspecielll behov av del skydd som den föreslagna lagen är avsedd alt ge. När delgäUer arbetstagare sora inle har fyllt är bilden inle Uka klar. Detstatistiska materialet kan visserligen sägas ge visst stöd åt antagandet allsysselsällningssvårigheter inträder redan men del nu tillgängligamaterialet tillåter inte några bestärada slutsatser ora hursyssel-sältningssiluationen genereUt sett ler sig för arbetstagare sora är i40-årsåldem. Åandra sidan är det, sora frarahåUs i proraeraorian, angeläget att skyddet sättsin i god lid innan besvärande sysselsättningssvärigheter kan antagasuppkoraraa. Del är vidare önskvärt alt undvika stora tröskeleffekter.Åldersgränsen för lagens tillämplighet måste därför sältas så, all ulryraraefinns för en avtrappning av det slag sora förordals i promemorian. Motbakgrand av de anförda omständigheterna anser jag, alt den nedre åldersgränseninte kan sättas så högt som vid . Valel slår enligl rain raening raeUanalt sätta åldersgränsen till eUer till . I valet raeUan dessa tvåalternativ har jag stannat för en nedre åldersgräns på 45 år.Ställningstagandet får ses i belysning bl. a. av all del här är fråga om enprovisorisk lagstiftning som skall ge er- farenheterför fortsatt reformarbete. En nedre åldersgräns vid ger också enligl rainraening lämpligt utrymrae för en sådan avtrappning som jag nämnde. Jagföreslår därför att den nedre åldersgränsen nu sätts vid . Proraeraorieförslagetinnehåller inle någon regel ora en övre åldersgräns för lagens tilläraplighet.Flera remissinstanser har gjort gällande, alt det föreslagna systemet medlånga uppsägningstider inte är på sin plats när del gäUer arbetstagare sora harinträtt i pensionsåldem. Jag vill inte ulan vidare insläraraa i denuppfattningen. Del fraraslår sora läraligen naturligt alt den sora efteruppnådd pensionsålder kvarstår i sin anställning också skall behälla del skyddhan enligt den föreslagna lagen åtnjöt oraedelbart före inträdet ipensionsåldem. Den oraständighelen att en ålderspensionär genora sin pensionhar en trygghet för sitt uppehälle synes inle böra leda till all rätt tillålderspension skaU raedföra all arbetslagaren skaU riskera atl bli friställd raedkort varsel. På en speciell punkt synes eraeUertid saken ligga något annorlundaliU. Jag syftar på reglerna ora rätt lill åleranslällning. Det lorde varariktigt atl lagstiftningen bör bygga pä atl även ålderspensionärer skallåtnjuta trygghet för en beslående anstäUning, raen del förefaUer inle påkallatall lagstiftningen dessutora skall innebära, atl ålderspensionärer har rätt tiUny anställning. Jag förordar därför alt ålderspensionärer undantas frånreglerna om äteranställningsiält. De iproraeraorian förordade uppsägningstiderna har i allraänhel inte föranlettnågon erinran från remissinstanserna. SAF anser eraeUertid, all den längstauppsägningstiden bör vara fyra raånader. För egen del delar jag den ipromemorian framförda uppfattningen all den längsta uppsägningstiden skall varasex raånader, vilket är en uppsägningstid som gäller för många Ijänsteraän viduppsägning frän arbetsgivarens sida. Sora förordats i proraeraorian bör dennauppsägningstid gäUa för arbetstagare som har fyllt . Jag biträder vidareförslagel, att arbetstagare i åldern 50-54 är skaU ha fyra månaders uppsägningslidoch alt arbetstagare i åldern skaU ha två raånaders uppsägningstid.Med anledning av ell uttalande från under reraissbehandlingen viU jag tillägga,alt jag inte finner del påkallat all raan f. n. gör en avtrappning ned till enraånads uppsägningstid. JagviU i della sararaanhang la upp ell uttalande av utredningen rörande ökadanställningstrygghet ra. ora all den provisoriska lagstiftningen kan kommaatl binda utredningen i dess fortsatta arbete. När del gäller de nu förordadereglerna om åldersgränser och uppsägningslider är det självfallet allregelsystemet kan behöva jämkas och kompletteras när utredningen framläggersitt förslag som inte skall röra bara äldre arbetstagare utan avse helaarbetsmarknaden. Utredningen har givelvis också atl ta hänsyn tUl hur den nuföreslagna lagen utfaller i den praktiska tillämpningen. Det nu sagda gällerockså andra delar av lagstiftningen.Utredningens farhågor synes raig därför överdrivna. I ell avseende blirutredningen dock bunden, nämUgen så till vida sora det inte kan korama i frågaall minska del anställningsskydd sora nu införs. bedöraer jag inte somnågot hinder i utredningens fortsalla arbete. Proraeraorieförslagetinnehåller bestäraraelser om kvalifikationstid. Enligl dessa skaUarbetstagarens anställning ha varat för all den lagstadgadeuppsägningstiden skaU gälla. SAF vill atl kva- ' lifikalionsliden skallförlängas till fera år. På fackligt håll anser raan däreraot alt utgören alltför lång kvalifikationslid. Sararaa uppfattning redovisas isocialderaokratiska partiets skrivelse, enligt vilken krav på sina håU harframförls om atl helt slopa kvalifikationstiden. Soraframhålls i departeraentsproraeraorian är behovet av skydd för utprägladekorttidsanställningar raindre fraraträdande. Man raåste också la hänsyn tillrisken för all en del arbetsgivare skulle bli raindre benägna att anställaäldre arbetskraft ifall de lagstadgade uppsägnings-lidema skulle koraraa altgälla oraedelbart vid tillträdandet av anställningen. Jag delar därför den iproraeraorian framförda uppfattningen, att raåste förflyta innanen nyanställd arbetstagare får räll till skydd enUgt den nu aktuella lagen. Delkan tilläggas alt både avtalet ora AGB-försäkring och huvudavtalens regler oraavskedande pä grund av enskUd arbetstagares förhållande innehållerbestäraraelser ora kvalifikationslid. Närdel gäUer rent ekonoraiska förraåner sora exempelvis avgängsbidrag börraåhända kvalifikationstiden vara tämligen lång. Den ekonomiska ersättningenses då sora etl slags intjänad lön. När det gäller rätlen till förlängduppsägningstid enligt den nu aktuella lagen är ell sådant synsätt dock inleträffande. Här gäller det inte i första hand all tillförsäkra arbetslagarnaekonomiska förmåner utan alt bereda dem ökad trygghet i anställningen. En regelom kvalifikationslid har i etl sådant systera inte någon annan funktion än aftraan genom regeln reducerar risken för all arbetsgivare undviker atlnyanställa äldre arbetstagare. Del är givet alt kvalifikationstiden undersädana förhållanden måste besläramas efter skönsmässiga grunder. Stor viktmåste därvid fästas vid de synpunkter som har fraraförts pä fackligt håll. LO,och Svenska fabriksarbetareförbundetförordar en kvalifikationstid på 18 raånader, under det att och Svenska transportarbeiareförbundetföreslår en kvalifikationstid . Eflersora jag anser, all risken förrainskad benägenhet hos arbetsgivarna atl ansläUa äldre arbetskraft raanar viss försiktighet, vill jag ansluta raig liU det sistnäranda förslagel ochförordar aUlså en kvalifikationstid . Proraeraorieförslagetinnebär, atl kvalifikationstiden skaU vara sararaanhängande. En arbetstagaresora läranar sin anstäUning för en korta- relid raen därefter bUr återanslälld måste alltså enligt proraeraorieförslagettjänstgöra i den nya anställningen för all komma i åtnjutande avskydd enligt den föreslagna lagen. Denna konstmktion har kritiserats av de nyssnäranda fackliga organisationerna. Har arbetstagare varit anstäUd i 18altemativt 24 raånader bör enligt dessaorganisationer kvalifikationskravet vara uppfyllt. Enligl rain raening kan delförekoraraa fall där del skulle verka stötande ora ell kortare avbrott i ellanställningsförhållande skulle medföra, all intjänad kvalifikationstidförverkades. Jag vill därför biträda den uppfattning sora dessa fackUgaorganisationer har gett uttryck åt. Jag förordar, att regeln orakvalifikationstid utforraas så, att arbetslagaren skall ha varit anställd hosarbetsgivaren sora närraast föregåttuppsägningen. Tilläggas kan alt regler raed denna konstruktion förekoraraer ifråga ora bl. a. raöjlighet för äldre arbetstagare att få omställningsbidragenligt arbelsraarknadskungörelsen. Proraeraorieförslagetinnebär, all arbetstagaren i princip skall ha innehaft den anställninguppsägningen gäller för att koraraa i åtnjutande av de föreskrivnauppsägningslidema. Del görs eraeUertid elt par undanlag från den principen.Undantagen innebär, all arbetstagaren får tiUgodoräkna sig anställning i annatförelag i sararaa koncern, anstäUning hos förutvarande ägare av det förelagdär han är ansläUd och anställning hos företag inom koncem sora föratvarandeägare har tillhört. Deförordade reglema rörande övergång tUl annan anstäUning inora samma koncerneller vid företagsöverlålelse har inle i och för sig föranlett någon erinranunder reraissbehandlingen. Föregen del anser jag reglerna välgrundade och biträder därför förslagel i dennadel. Iproraeraorian föreslås särskilda regler beträffande tidsbegränsadeanställningar och anställningar sora uteslutande avser visst arbete. Enligtdessa regler gäller lagen i princip inle för sädana anstäUningar. Underreraissbehandlingen har dessa begränsningar av lagens tilläraplighetkritiserats på elt par håU. Enligl dessa reraissinstanser borde arbetstagaresora i realiteten varit anställda så länge alt kravet på kvalifikationstid äruppfyllt orafallas av lagen. Å andra sidan bör anraärkas, alt förslagel pådenna punkt har godtagits av inora varsraedleraskår sådana anstäUningsforraer sora här åsyflas är särskilt vanUga. Nären arbetstagare anställs för viss lid eller visst arbete, har i regel både arbetsgivaren klart för sig när ungefär anställningen koramer all upphöra.Det betyder bl. a. atl arbetstagaren har anledning atl se sig ora efter nyttarbete helt oberoende av besked från ar- belsgivarenora all anställningen skall upphöra. Därigenora skiljer sig dennaanslällningsforra på elt i detla sararaanhang betydelsefullt sätt fråntillsvidareansläUningar. Del förekoramer ofta alt en anstäUning av den nuaktuella typen upphör ulan någon uppsägning, nämligen när liden för anställningengår lill ända eller när del arbete anställningen gäller har slutförts. I sådanafall kan uppenbarligen ökad trygghet i anställningen inle åstadkoraraas genorabestäraraelser ora lagstadgad uppsägningslid. I andra faU anses del all enuppsägning skall ske. En bestäraraelse härora finns exerapelvis ihusbyggnadsavlalel. Mänga gånger skulle del eraeUertid vara svårt all ens idessa fall tillärapa de i lagförslaget föreskrivna uppsägningstiderna. Delanses näraligen alt arbetslagaren genora uppsägningen skall fä besked ora näranställningen skall upphöra (jfr AD 1956 nr 45) och ett sådant preciseratbesked kan ofta vara svårt att ge i förväg, t. ex. när det är frågaom större byggnadsarbeten. De nu anförda omständighelema visar enligl minmening, alt del inte är lärapligt alt låta den föreslagna provisoriska lagenora uppsägningstider omfatta anställningar som har begränsats tiU viss lideller visst arbete. Inora byggnadsorarådel har man eraeUertid genora avlalparterna eraellan kunnat lösa åtskilliga sociala frågor med beaktande av despeciella föratsättningar, sora föreUgger inom området, och jag finner delnaturligt och önskvärt alt raan även i fråga ora den äldre arbetskraftensansläUningslrygghet eftersträvar att åstadkoraraa sådana lösningar. Delankoraraer självfallet även på utredningen rörande ökad anställningstrygghetra. atl närraare överväga hur dessa arbetstagarkategorier skall kunnaberedas ökad trygghet i anställningen. Enliglproraeraorieförslaget raåste begränsningen av ansläUningsavtalels giltighet haföranletls av arbetsuppgifternas särskilda beskaffenhet eller stå iöverenssläraraelse raed praxis i branschen. Denna särskilda bestäraraelse, sorahar tiUkorarait för alt arbetsgivare inle skall söka kringgå lagen genom attulan sakUg anledning anställa arbetstagare , har lämnats utanerinran under remissbehandUngen. Jag biträder promeraorieförslaget pä dennapunkt. Ioffentlig verksarahet förekoraraer ofta vikarialsförordnanden sora kan gällabara raen också sådana sora sträcker sig . Även iprivat verksarahet torde liknande arrangeraang förekoraraa. Det kan t. ex.inträffa att en tjänsleraan tillfälligt förordnas alt fullgöra en annantjänstemans arbetsuppgifter. I dessa situationer kan läget otvivelaktigt varasådant alt arbetstagaren genora förordnandet måste anses ha fått en nyanstäUning låt vara av tiUfällig natur. förordnandet inle är tidsbegränsatfordras då en uppsägning för alt arbetstagaren skall kunna skiljas frän denliUfäUiga anställningen. Under reraissbehandlingen har bl. a. statensavlalsverk fäst uppraärksarahelen på dessa fall och förordai, alt enuppsägning frän etl vikariat inte skallorafattas av lagen, såvida arbetslagaren återgår lill annan anställning hossararae arbetsgivare. Med den av mig föreslagna konstruktionen av reglema omkvalifikationstid ställs frågan på sin spels på ell annat sätt än vad falletblir vid en tillärapning av proraeraorieför-slagets regler. Del kan inle gärnavara rimligt, att den som får ett tillfäUigt förordnande tills vidare på enannan tjänst skall kunna åberopa den lagstadgade uppsägningstiden, när det bliraktuellt atl häva förordnandet. För alt en sådan effekt skall kunna undvikasfordras särskilda bestämraelser. Jag föreslår därför en särskildundantagsbestäramelse av innebörd all, om arbetstagare uppsägs från tillfälliganställning, reglerna ora lagstadgad uppsägningstid inle äger lillärapningsåvida arbetstagaren efler uppsägningen får återgå lill tidigare anställninghos samme arbetsgivare. Jag är medveten om atl en sådan regel i vissa fall,nämligen vid långtidsvikariat, kan få mindre önskvärda effekter. I enprovisorisk lagstiftning måste dock sådana ofuUkoraligheter godtagas. ProraeraorieförslagetinnehåUer regler om vilken uppsägningstid sora skaU gälla, när arbetsgivarenvidtar uppsägning, raen reglerar inte uppsägningstiden vid uppsägning frånarbetstagarens si-d a. Under remissbehandlingen har med anledning häravframhålUts, alt del på arbelarområdel är kutym, atl uppsägningstiderna gällerömsesidigt för arbetsgivaren och arbetstagaren. är i och för sigiriktigt, raen sådan örasesidighet råder inte på tjänsleraannaorarädet, däruppsägningstiden ofta är längre, ora uppsägningen görs av arbetsgivaren än oraden görs av arbetstagaren. Mot bakgmnd av att förslaget ora lagstadgaduppsägningslid uppbärs av sociala och arbelsraarknadspolitiska skäl, sorasaknar direkt raotsvarighet vid uppsägning från arbetstagarens sida, finnerjag inle någon anledning alt gå ifrån proraeraorieförslaget på denna punkt. SAFhar föreslagit alt lagen skall begränsas lill de fall då uppsägning - ellerperraitlering - sker på grund av inskränkning eller nedläggning av driften.Enligt min åsikt skulle det vara opraktiskt atl tillämpa olika uppsägningstiderallteftersom uppsägningen sker på grund av arbetsbrist eller på grand avenskUd arbetstagares förhållande i tjänsten. Såvitt jag känner lill förekommerinle heller etl sådant system på arbetsmarknaden. Jag kan därför inle anslutamig till SAF:s förslag. Ivissa fall kan arbetstagare sorn omfattas av lagen enhgt proraeraorieförslagetsägas upp utan alt den lagstadgade uppsägningstiden iakttas. Förutsättningenhärför är enligl förslagel, att arbetstagaren i väsentlig mån har åsidosattsina skyldigheter enligl anställningsavtalet. Remissinstanserna har iallraänhel godtagit förslaget. För egen del anser jag del vara klart, all delagstadgade reglerna ora uppsägningstid inte bör utgöra hinder för en arbetsgivareatt häva anstäUningen vid grova avtalsbrott frän arbetstagarens sida utan altiaktta den lagstadgade uppsägningstiden. I och för sig skulle detvara önskvärt alt närraare precisera i vilka situationer ett sådant hävandeskall kunna ske. Sora frarahålls i proraeraorian är förhållandena eraeUertidså skiftande alt en sådan preciserad reglering knappast kan genoraföras ulaningående överväganden. Jag' ansluter raig därför på denna punkt tiUpromeraorieförslaget. Promemorieförslagetinnehåller ell slags preskriptionsregel rörande möjUgheten atl avskeda raedoraedelbar verkan. Sora grand för sådant avsked fär näraUgen inte åberopasenbart förhållande sora arbetsgivaren har känt lill raera än föreuppsägningen. Åtskilliga reraissinstanser har frarahållit, all denna tidsfristär alltför snävt liUlagen och kan leda lill atl arbetsgivaren avstår frånnärraare utredning av vad sora har hänt och tillgriper avsked raed oraedelbarverkan för all inte riskera atl gå raiste om sin rätt atl avskeda. Jag anser atl del finnselt behov av en regel som hindrar arbetsgivare alt som grand för elt avsked medoraedelbar verkan åberopa händelser sora ligger långt tillbaka i tiden. Denkritik sora har riktats raot den föreslagna tidsfristen finner jag eraeUertidvägande. Det är angeläget, all arbetsgivaren tillvaratar alla möjligheter atlutreda vad som har inträffat och överlägga härora med den berördaarbetstagarorganisationen. Den av SAF föreslagna tidsfristen på en månad synesvara tillräcklig härför. Jag föreslår i enlighet raed del sagda alt tidsfristenbesläras lill en raånad. Ipromeraorieförslaget föreskrivs, all arbetstagare sora har räll lill lagstadgaduppsägningstid skall ha lön , även ora arbetsgivaren ejkan erbjuda arbete. Delta förslag har allraänl godtagils underreraissbehandlingen. SAF förordar dock ell undanlag från regeln för denhändelse arbetsgivaren lill följd av klar force raajeure har varit förhindradatt bereda arbetstagaren sysselsättning. Denföreslagna regeln ora räll lill lön ansluter nära till arbelsdorastolenspraxis enligt vilken avlalsbestäramelser ora uppsägningslid har denprincipiella innebörden all arbetstagaren har räll lill lön underuppsägningstiden även ora arbete då inle kan erbjudas. Förslagel alt lagfästadenna praxis synes raig välgrandat. Viss tvekan kan raåhända föreUgga i fråganora undantag bör göras för force raajeure. För tjänsleraannens del lorde dockden ordningen i regel tiUärapas atl lön utbetalas, även ora tjänsteraannentill följd av force raajeure inle kan sysselsättas . Detfinns ingen anledning all på denna speciella punkt låta lagstiftningenkonservera skUlnader mellan tjänstemän och arbetare. Härtill komraer altarbetsgivaren har vissa raöjligheter att försäkra sig raot skada på grand avdriftsavbrott. Jäg är därför inle beredd att göra något undantag för det falletalt arbetsgivaren lill följd av force raajeure varit förhindrad atlsysselsätta arbetslagaren . Proraeraorieförslagetinnehåller även regler om rätt till lön vid perraitlering.Reglema innebär alt arbetstagaren, ora han varit perraillerad raer än 14 dagari följd eller sararaanlagt raer än under sararaa kalenderår, har rättlill lön för överskjutande perraitteringstid. Förslagel har i huvudsakgodtagits under reraissbehandlingen. SAF och utredningen rörande ökadanställningstrygghet ra. m. anser emeUertid alt den föreslagna 14-dagarslidenbör utsträckas . Ilikhet raed reraissinslanserna anser jag del nödvändigt raed en regel soraförhindrar arbetsgivare att kringgå reglerna ora lön vid uppsägning genora alli stäUel för uppsägning tillgripa långtidsperraillering. Proraeraorieförslagetskall ses raot bakgmnd av all arbetsgivare enligl gällande räll inte börtillgripa perraitlering, om en uppkomraen arbetsbrist kan väntas blilångvarig. Enligl arbelsdorastolens praxis får en arbetsgivare inte hellerlUlgripa perraitlering i stället för uppsägning om avsikten är allarbetstagaren inle vidare skall användas i arbetsgivarens tjänst.Proraeraorieförslaget kan sägas innebära en vidareutveckling och precisering avdessa grundsatser. Man kan givetvis ha olika uppfattning i frågan ora denföreslagna 14-dagarsfrislen bör utsträckas eller eventuellt förkortas. För egendel finner jag eraeUertid förslaget vara väl avvägt.