prop · FU0377 · 1971-12-31 00:00:00 — Ett par remissinstanser hardock ansett, atl undantagsbestämmelsen bör gälla också andra godtros-fall, t.ex. transport av vara som transportören mottagit utan vetskap oni dessursprung. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 53 Innebördenav den föreslagna regeln är att vara efter godtrosförvärv i fortsättningen kanfritt bearbetas, transporteras och överlåtas eller bli föremål för andra sådanaåtgärder, också när den sora vidtar åtgärden har vetskap om varans ursprung.Varan skall dock fortfarande vara omfattad av andra förbud sora kan hameddelats med stöd av den föreslagna fullmaktslagen, t. ex. förbud raotinförsel av varor till den blockerade staten eller förbud mot åtgärd sorafrämjar sådan införsel. Även raed beaktande härav är konsekvenserna av denföreslagna godtrosregeln, sora avses gälla generellt, dock så långtgående altdet raåste ifrågasättas oni en sådan regel kan anses stå i överensstäinnielsemed niedleinsstaternas förpliktelser att följa säkerhetsrådets bindandesanktionsbeslul. Det ligger i sakens naturatt de sanktioner sora säkerhetsrådet föreskriver kan föranleda förlusler förenskilda personer och företag. Detta gäller även den sora i god tro har förvärvatsanktioiisvara raed vilken han enligt meddelat förbud inte får ta befattning.Också han kan i princip vara skyldig att underkasta sig inskränkningar i frågaora rätten att vidta vidare åtgärder iiied varan. Det kan eraeUertidförekoraraa fall där särskilda skäl lalar för att undanlag görs från det nuberörda förbudet utan att förpliktelsen att ätlyda den bakoraliggandeFN-resolutionen kan anses åsidosatt. Jag tänker på bl. a. situationer där envara sora befunnits utgöra sanktionsgods raåste transporteras bort från sinupplagsplats, t. ex. av hälsovårdsskäl eller till förhindrande avmiljöförstöring. Etl annat exempel är att en fartygsbefälhavare under pågåendetransport av vara får vetskap om alt den har sitt ursprung i blockerad stat.Även fall av annan art kan tänkas förekomma där ett kategoriskt förbud raotbefattning med varan inte kan upprätthållas. Enligt min mening behövs detemellerlid inte en så långtgående undantags-beslänimelse som koraraittén harföreslagit för att lösa de konflikter sora sålunda kan uppstå i speciella fall.Ändamålet raed en allmän godtrosregel kan i fråga ora de särskilda fall jag nusyftar på tiUgodoses inora ramen för de raöjligheter att ge dispens frånfullraaklslagens bestämraelser som enligt vad jag koraraer att närmareberöra bör finnas. I det följande kominer jag också alt föreslå att särskildåtalsprövning skall ske innan åtal väcks för brolt raot fullraaktslagen saralatt ansvar för brott raot lagen inte skall ådömas i ringa fall. När förbjudenhandling har företagits i fråga ora vara sora förvärvats i god tro ochdispensförfarandet av praktiska skäl inte har kunnit utnyttjas, skall sålundafinnas raöjlighet att vid den särskilda ålalsprövningen underlåta åtal.Gärningen kan också koraraa atl bedömas sora ringa och därför anses inte varaav beskaffenhet att böra föranleda lagföring. Det är inte heller uteslutet altKungl. Maj :l i specieUa sanktionsfall har raöjlighet att i sinatillärapningsföreskrifter göra generellt undantag för vissa godtrossituationer.1 vilken utsträckning sådana undantag kan göras blir beroende av vadsäkerhetsrådet har föreskririt i sin resolution. Maj:ts proposition nr 1971 Jaganser sålunda att någon godtrosregel av del slag sora kommittén har föreslagitinte bör tas in i fullmaktslagen. Innan jag övergår till attbehandla finansiella sanktioner, rill jag beröra frågan huruvida det i lagenbör särskilt anges förbud iiiot ut- eller införsel av varor från eller tillSverige. Som framgår av vad jag har anfört tidigare raåste lagen medge attförbud meddelas mot in- och utförsel till resp. från den blockerade staten. Medhänsyn lill raitt förslag att till dessa förbud skall kunna anslutas förbudraot vissa fränij andeåtgärder, bl. a. transport av varor, kan det ifrågasättas,oni det därutöver finns behov att kunna raeddela förhud att från utföravara avsedd att införas till blockerad stat eller atl till införa varasora härrör från blockerad stat. Utförsel av varor från , avsedda förblockerad stal, måste uppenbarligen innebära bl. a. att varorna transporterasoch förbud mot sådan transport kan meddelas med stöd av bestämraelserna oniförbud iiiot införsel till blockerad stat. På motsvarande sätt synesingripande raot import till av varor från blockerad stat kunna ske raedstöd av förbud som meddelas i fråga ora utförsel av varor från sådan stat och ifråga ora befattning ined utförda varor. Emellertid får nian räkna raedraöjligheten alt säkerhetsrådet i ett konkret fall föreskriver relativtbegränsade sanktioner och därrid ålägger raedlerasstaterna att hindra t. ex.riss verksarahet endast inoni deras eget territorium. Möjligheten att förbjudainförsel lill eller utförsel från blockerad stat eller åtgärd som är ägnad altfrämja sådan in- eller utförsel kan självfaUet inte utnyttjas i ett sådantfall. Reglering av införsel lill och utförsel från av varor skervisserligen redan nu raed stöd av Kungl. Maj:ts ekonomiska lagstiftningsmakt.En fördel med att export-och importförbud med anledning av ensanktionsresolulion meddelas med stöd av den nu förevarande fullmaktslagen ärdock bl. a. alt raan till sådana förbud vid behov kan ansluta förbud ocksåraot vissa åtgärder sora främjar import eller export. Lagen bör därförinryniiiia befogenheter för Kungl. Maj:t i detta hänseende. I tydlighetensintresse vill jag emellertid påpeka att den oniständigheten atl FN-lagen harsatts i tillämpning i förhållande till viss stat i annat hänseende än somsenast berörts i och för sig inte hindrar Kungl. Maj:t att använda de aUmännairaport- och export-författningarna raed avseende på den staten. Ifråga om transitering av varor genom en stat har exportföreningen,grossislförbundet. , bankföreningen, Stockholnishandelskararaare och utlandshandelskararanias förening, i det följande kalladeexportföreningen ra. fl., vilka avgett geniensamt reraissyttrande, anfört attförbuden mot in- och utförsel av varor inte bör omfatta transiteringsfall utanatt dessa bör regleras genora en särskild förbudsbestäininelse. Medhänsyn lill erfarenheterna från Rhodesiafallet anser näringslivets Irafikdelegalionatt en uttrycklig regel bör tas in i lagtexten, varigenom transiteringundantas från straffansvar. Koraraitténhar ansett att också transitering av varor genom blockerad Kungl.Maj:ts proposition nr 77 dr 1971 55 statbör kunna förbjudas. Sora skäl härför har komraittén bl. a. åberopat alt in-och utförselförbud kan kringgås och att den blockerade staten kan tillförasvalutainkomster, oni transitering tiUåts (avsnitt 6.2). På de skäl sorakoraraittén har anfört anser jag för egen del att det bör finnas möjlighetenligt lagen att meddela förbud mot varutransitering. I likhet med koraraitténanser jag atl de förut behandlade införsel- och ulförselförbuden i ocli för sigockså innefattar förhud raot transitering av varor, och någon särskildbestämraelse i ämnet synes därför inte behövlig. Givetvis kan det ibland finnasanledning att från etl in- eller utförselförbud göra undantag för viss transiteringeller visst slag av transitering. Så kan också ske inom ramen för ettdispensförfarande eller genora de särskilda tillämpningsföreskrifterna. I vadraån sådan möjlighet bör utnyttjas blir helt beroende av innehållet isäkerhetsrådets resolution. Vadangår finansiella åtgärder har jag tidigare påpekat, all det för sanktionerseffektivitet är av betydelse alt en blockerad stat kan hindras från atl fåtillgång lill utländska valutor. Kommittén har i överensstämmelse härmedunderstrukit behovet av att fullraaktslagen ger Kungl. Maj:t befogenhet attingripa raot handling, varigenom blockerad stat tillförs kapital. Sålundaföreslår IvOininittén, atl Kungl. Maj :l får föreskriva förbud att utifrånverkställa belalning eller lämna kredit lill raotlagare i blockerad stat ochatt verkstäUa betalning eller lärana kredit till någon utanför blockerad stat,om betalningen eller krediten är avsedd för mottagare i sådan stat eller förverksamhet av ekonoraisk art som idkas i eller drivs därifrån. Även Rhodesialagenhar bestämmelser av denna innebörd. Koinmittén har föreslagit att Kungl. Maj :lenligt fullmaktslagen dessutora skall kunna förbjuda lämnande ellerförmedlande av uppdrag för nämnda slags betalningar och krediter. Remissinstansernahar i stort sett godtagit vad sålunda har föreslagits. Även jag godtarförslaget i denna del. Ett par remissinstanser har gjort vissa påpekandenrörande de föreslagna raöjUgheterna till ingripande mot ka-pilalöverföringar.Hithörande frågor koiiiiner jag att beröra i specialmotiveringen (vid 7 §). Jaghar hittiUs berört de sanktioner sora otvetydigt är av ekonomisk ellerfinansiell karaktär. Soiii framgår av det föregående avser artikel 41 iFN-stadgan emellertid i princip alla sanktioner som inte innebär bruk avvapen-iiiakt. I det följande skall jag behandla frågan i vad raån lagen bör gemöjlighet att verkställa sanktioner av annan art. Koniinitlénhar i denna del först berört sanktioner soiii syftar lill alt av-brj4a olikaslags kommunikationer med en blockerad stat. Enligt koraniittéförslaget skallKungl. Maj:t ha möjlighet att förbjuda järnvägs- eller landsvägstrafik samtsjö- eller luftfart till eller från sådan stat. Därjämte föreslås atl Kungl.Maj:l får förbjuda trafik till lands, lUl sjöss eller i luften sora utövasi samarbete med trafikförelag hemmahörande i blockerad stal eller ined ägareeller brukare av transportmedel som är registrerat Maj:ts proposition nr 1971 Vidare föreslås att Kungl. Maj :t får förbjuda att någon lämnareller förmedlar uppdrag att utöva sådan verksamhet som har förbjudits med stödav refererade besläramelser. Koraraittén påpekar att förbud av nämnda slagkan träffa såväl person- sora varubefordran till eller från blockerad stat samtframhåller att vissa varutransporter också kan förbjudas iiied stöd av detidigare berörda förbuden i anslutning till ingripanden mot t.ex. införsel avvaror till en blockerad stat. Det avbrytande av koniinunikalioner sora nuåsyftas har emellertid mer allmän räckvidd och siktar lill att hindra attsamfärdsel med fartyg in. över huvud laget kommer till stånd raed denblockerade staten, oavsett om samfärdseln sammanhänger raed transporter avsanktionsgods eller inte. Ett allmänt trafik-förbud av detta slag gäller enligt6 § Rhodesialagen. Vadgäller avbrytande av andra komraunikationer än sådana som jag hartalat om uppinärksamniar koniinitlén särskilt avbryiande av tele-ochpostförbindelser. Koraraittén påpekar, att Kungl. Maj:t kan vidta åtgärder medstöd av sin administrativa lagstiftningsmakt, eftersom ingreppen i sin helhetberör endast statliga förvaltningar. Några särskilda bestämmelser i äranelbehöver därför enligt koraraittén inte tas in i FN-lagen. Jagbiträder i likhet med remissinstanserna i princip Ivommitténs förslag tillbestäraraelser ora sanktioner rörande samfärdsel raed blockerad stat. Jag villtillägga att vad koraraittén har uttalat oni avbrytande av tele-ochpostförbindelser i huvudsak också torde kunna anses gälla avbrytande avradioförbindelser mellan och blockerad stat. Koniinilténframhåller att förbud och andra statliga regleringar enligt den i SverigegäUande ordningen torde bryta avtal, ora inle uttrycklig bestäraraelse om annathar meddelats. För att undanröja osäkerhet oni räckvidden av de förbud somskall kunna meddelas med stöd av FN-lagen har komraittén föreslagit enbestäraraelse, enligt vilken Kungl. Maj:t får rätt att föreskriva att förbudenligt lagen skall gälla även oin avtal oni förfarande eller åtgärd somförbjudits med stöd av lagen har slutits innan förbudet har trätt i krafl.Enligt komraittén bör därför i tUlärapningsföreskrifler soiii meddelas ianslutning till förordnande ora FN-lagens tillämpning alltid anges oniförbuden gäller oavsett tidigare avtal. Sorakoraraittén har påpekat torde enligt svenska rättsprinciper av statsraakternaraeddelade förbud i princip bryta avtal. Enligt rain raening kan det vara skälatt i tydlighetens intresse i FN-lagen införa en särskild bestämnielse avsådan innebörd. Det är emeUertid möjligt att säkerhetsrådet i det enskildasanktionsfallet föreskriver atl i resolutionen angivna sanktioner inle skallavse fall där avtal om förbjudet förfarande har slutits innan resolutionenutfärdades. Möjlighet bör finnas för Kungl. Maj :t alt i sådana fall itillänipningsföreskrifterna förordna om dylik begränsning av förbudens verkan.Jag anser därför att bestämmelsen i FN-lagen bör ges den innebörden alt förbudsora meddelats raed stöd av lagen skall gälla Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 57 ävenora avtal oni förfarande eller åtgärd som avses raed förbudsbestäin-raelsen harslutits innan förbudet trätt i kraft, såvitt inte Kungl. Maj :l har förordnaloin avrikelse härifrån. Maj:l inte några särskildabestäraraelser i detta hänseende, koramer sålunda FN-lagens huvudregel omförbudens verkan atl gälla autoniatiskt. Närdet slutligen gäller sanktioner mot personer har konimittén föreslagit enbeslänunelse enligt vilken Kungl. Maj:t kan förordna om avvisning i vissa fallav utlänning sora med fog kan antas ha begått eller avse att begå handling sorastrider raot resolution sora säkerhetsrådet har utfärdat. Somkoraraittén framhåller kominer inan här in på området för elementära mänskligafri- och rättigheter. Därför bör stor restriktivitet i princip iakttas när delgäller lagstiftning i dessa avseenden. Den bestämmelse kommittén harföreslagit överensstäraraer eraeUertid i huvudsak iiied raotsvarande regel i12 § Rhodesialagen. I remissvaren har inte heller gjorts någon anmärkning raotkoramitténs förslag. Också jag godtar förslaget. Någon ändring iutläiiniiigslagstiftiiingen krävs inte. I 19 § utlänningslagen finns redan enbestäraraelse, enligt vilken utlänning kan avrisas, om det i lag eller med slödav lag har meddelats bestämmelse därom ined anledning av någon säkerhetsrådetsresolution. Enfullmakt med sådana befogenheter som jag har beskririt i det föregäende ärinte lika vidsträckt som de generella fullraakler vilka har lämnats regeringarnai övriga nordiska länder i fråga ora bindande beslut. Olikheterna i fråga omfullniaktslagarnas raalerieUa räckvidd är emeUertid inte av den natur att dehindrar en fullständig samordning av de nordiska ländernas sanktionspolilik. Koraraitténhar föreslagit, atl överträdelse av föreskrift som har meddelats ined slöd avfullmaktslagen skall vara underkastad straffansvar, ora den sker uppsåtligeneller av grov oaktsamhet. Enligt förslaget skall dock inte döraas till ansvar iringa fall. Kommitténsförslag, som i denna del överensstäraraer iiied vad som f. n. gäller enligtRhodesialagen, har godtagits av det övervägande antalet remissinstanser.Exportföreningen in. anser dock att gärningar sora begås av grov oaktsanihelinte skall vara straffbara. Organisationerna åberopar härvid svårigheterna allskilja mellan tillåtet och förbjudet förfarande, om koramitténs förslaggenomförs. För egen del ansluter jag raig emellertid till komniitténsuppfattning alt också gärningar sora begås av grov oaktsamhet bör varastraffbara. Jag biträder därför kommitténs förslag. Frågan om slrafflaliludernabehandlar jag i specialraotiveringen (vid 11 §). Maj:ts proposition nr 1971 Ifråga ora straffbestämraelsernas lilläinplighet i runiinet skall enligtkoraraitténs förslag reglerna i 2 kap. i princip gälla. a. atl svensk dorasrätt konuner att föreligga i fråga ora allabrott mot fullmaktslagen som har begåtts i . 1 fråga ora utomlands begångnabrott koraraer svensk donisrätl atl föreligga ora brottet har begåtts av svenskmedborgare eller av utlänning med hemvist i . Under vissaförulsätlningar kommer domsräll att föreligga också när sådant brott harbegåtts av annan utlänning. Maj :l kan emellertid i det enskildasanktionsfallet utforma förbuden i tillämpningsföreskrifterna så att detstraffbara området begränsas, t. ex. genoin atl låta etl förbud avse endaslsvenska raedborgare, och därigenom nå ett resultat sora i praktiken kan ansesmotsvara en begränsning av den vidsträckta svenska domstolskoiii-petensen. Jaganser det därför inle påkallat all det på sätt sora en reservant i koraraitténoch vissa remissinstanser har förordai i lagen införs begränsningar i ifrågavarandehänseende. allmännaraedverkansregler (23 kap.) torde bli analogi tillämpliga vid brott som avses ifullmaktslagen, om det inte i lagen särskilt anges all så inte skall varafallet. Koramiltén har föreslagit en uttrycklig bestämmelse om altraedverkansreglerna inte bör vara tiUämpliga vid brott raot förbud sorameddelats med stöd av fullmaktslagen och har därvid utförligt motiverat sinståndpunkt (avsnitt 6.3). Förslaget i denna del har i allmänhet godtagits avremissinstanserna. Även jag biträder förslaget. De åtgärder sora enligtvad jag förut har anfört bör kunna förbjudas med stöd av den nya lageninnefattar också handlingar som till sin natur är försökshandlingar. Jag anseri likhet med komraittén att det härutöver inte behövs några särskildabestämraelser om straff för försök till brott soiii avses i fullraaktslagen. Till vissa andra frågorsom har anknytning till ansvarsbestämmelserna ålerkoraraer jag ispecialmotiveringen. 8.1.6Vissa civilrättsliga frågor m. m. Komraitténhar i sitt betänkande i olika sanunanhang uttalat att, eftersom förbud enligtden föreslagna lagen kommer att gälla på grund av Kungl. Maj:ts förordnande,Kungl. Maj :t har raöjlighet alt i enskilda fall dispensera från meddelatförbud. Genom sådan dispens kan Kungl. Maj :t enligt koraraittén bl. a. hindrauppkorasten av ej önskade och vid bestäinmelsernas utfärdande inte förutseddaeffekter av påbjudna sanktioner. Somjag framhållit tidigare kan man räkna med att säkerhetsrådets resolutioner omsanktioner av förklarliga skäl ibland utformas på etl så allmänt sätt attde vid konfrontation med de nationeUa rättssystemen skapar problem av olikaslag. En tilläiiipning av resolutionerna i alla delar efter ordalagen skullesålunda inte sällan kunna leda till resultat sora ter Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 59 sigotillfredsställande eller rentav orimliga och sora knappast har åsyftats avförfattarna till resolutionen. Man bör därför sora jag förut har framhållit vid utforraningen av de interna regler sora behövs för genoraförande avsäkerhetsrådets beslut och rekommendationer inte känna sig bunden att slavisktfölja de forrauleringar sora har använts i resolutionstexterna. Med dennautgångspunkt har jag också förutsatt att det skall vara raöjUgl för Kungl. Maj:t alt i de tillämpningsföreskrifter som meddelas efter förordnande om lagenslillärapning göra genereUa undantag från förbuden i den raån della kan skeulan alt man äventyrar det allmänna syftet ined sanktionerna. 1 likhet med konimitténanser jag att Kungl. Maj :t vid sidan av sin möjlighet atl inom vissa gränsergenoin genereUt verkande bestämmelser begränsa förbudens räckvidd eller göraundantag från dem bör ha raöjlighet att i konkreta fall dispensera från ettförbud. Med hänsyn till att förbuden i princip inte bör få sträcka sig längreän sora är påkallat raed anledning av en resolution och till att ärskyldigt att som niedlerasstal i FN genoraföra etl bindande sanktionsbeslul ärutrymraet för dispenser från förbud som föranletls av sådana beslut givetvismycket begränsat. Dispens från förbud sora meddelats raed anledning av beslutav säkerhetsrådet får således anses kunna förekoraraa endast när mycketspeciella omständigheter föreligger. Eftersom inte är folkrättsligtskyldigt att genomföra endast rekommenderade sanktioner, är situationen enannan när det gäller dispens från förbud som föranletls av en rekomraendation.Del förhållandet alt förbudsbestäiiimelserna i FN-lagen skall kunna tillämpasendast i den mån del är påkallat med anledning av en säkerhetsrådels resolutionleder å andra sidan lill atl del även för dispens från vad sora har ansettsböra förbjudas med anledning av en rekommendation bör uppställas vissa krav,som dock inte behöver vara så stränga sora vid de bindande sanklionsbesluten.För dispens från förbud sora grundar sig på en rekoraraendation bör det krävasatt omständigheterna är ömmande eller att i övrigt särskilda skäl för undantagfrån förbudsregeln föreligger. Dettorde inte vara nödvändigt eller ens raöjligl att närmare redovisa i vilkasituationer dispens skall kunna koraraa i fråga. Jag vill emellertid erinra oraden tidigare näranda raöjligheten att i vissa fall erhåUa dispens eftergodtrosförvärv av vara som olovligen har utförts från blockerad stat. Enligtvad jag därvid frarahöU skulle dispensraöjligheten i viss raån kunna ersätta enaUraän godtrosregel. Koramitténs förslag tillFN-lag innehåller inte någon bestämmelse om dispensraöjligheten. Någraremissinstanser har ansett att avsaknaden av en sådan regel skulle kunnaföranleda rättsförluster för enskilda personer och atl en uttryckligbestämmelse ora raöjligheten därför bör las upp i lagen. Även jag anser att detkan vara av värde atl det i FN-lagen finns en uttryck- Maj:ts proposition nr 1971 ligbestämmelse om att Kungl. Maj :t har rält att meddela dispens från förbud sorahar meddelats raed slöd av lagen. Underden tid Rhodesialagen varit i kraft har från näringslivets sida vid olikatiUfällen anraärkls, all lagen i vissa avseenden är svårtolkad och därförvållar problem för näringsidkare som har affärsförbindelser av olika slag raedföretag i grannslat till . Framför allt har det påtalats attsvårigheter har uppkonirait alt avgränsa Rhodesialagens förbud mot åtgärdersora främjar eller är ägnade att främja bl. a. varuulförsel från ellervaruinförsel till . Dessa svårigheter torde i första hand samraanhängamed alt allmänna raedverkansregler skall tillämpas analogi vidbrott raot Rhodesialagen. Allmänt kända exempel på sådana tolkningssvårigheterutgör frågan hururida ett deltagande från svenskt företags sida i det s. k.Cabora Bassa-projeklel och det s. k. Kariba skulle strida raotRhodesialagen. 1 båda fallen begärde ASEA, att regeringen skulle ge beskedhururida visst deltagande från bolagets sida i dessa projekt skulle innebäraöverträdelse av Rhodesialagen. Maj :l emellertid framställningarna utan åtgärd. Anledningen härtillvar att Kungl. Maj :t inte har möjlighet att lärana besked huruvida åtal för enännu inle utförd handling koraraer att väckas om den senare utförs. De erfarenheter sorasålunda har gjorts i fråga om Rhodesialagens till-länipning har aktualiseratinförandet av en möjligliet för regeringen att ge auktoritativa och bindandeförhandsbesked lill enskilda i frågan huruvida visst förfarande kan ansesstrida raot svenska sanktionsbestäni-melser. har i sittslutbetänkande framhållit, att den föreslagna dispensmöjligheten kan utgöra etlsubstitut för en ordning raed förhandsbesked, och har därför inle föreslagitnågon bestäraraelse om sådana besked. Vissa reraissinstanser har emellerlidanfört betänkligheter mot atl dispensförfarande får helt ersättaförhandsbesked. har därvid åberopat, atl om i etttveksamt dispensärende en ingående prövning av rättsfrågan ger vid handen attlagen i själva verket inte är tillämplig, dispensbeslutet blir rilseledande förframtiden i fråga ora lagens innebörd. Enligt dessa remissinstanser kommer densom får kännedoin oin beslutet att ulgå från atl lagen och för sig har ansettstillämplig, eftersom dispens annars inte hade behövts. I etl fall av den artreraissinslanserna näraner saknas anledning att meddela dispens, eftersomlagen förutsätts inte vara tillämplig. I ett sådant fall torde därför Kungl.Maj :t komraa att förklara atl ansökningen inte föranleder någon åtgärd. Ettbeslut av den innebörden kan inte läggas till grund för sådana oriktigaslutsatser som de berörda reraissinslanserna befarat och blir från densynpunkten inte vUseledande. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 61 Institutetförhandsbesked är en sällsynt företeelse i svensk rätt. Införande av en sådanordning i förevarande lagstiftning bör ske endasl ora övertygande skäl talardärför. Vid bedömningen huruvida sådana skäl föreligger bör bl.