prop · FU0345 · 1971-12-31 00:00:00 — Förekomsten i och för sig av sådanaskiljakligheter är dock inle tiUräcklig anledning till prövningsdispens.Skiljaktighelerna måste vara av sådan art och betydelse alt med hänsyn såvälhärlUl som till den utgång målet fått i hovrätten synnerliga skäl talar för atlprövning medges i HD. Den föreslagna bestämmelsen möjliggör all, om HD på lalanav en part lar upp elt mål tUl prövning, prövningstillstånd kan meddelas ävenannan klagande, som annars inle kunnat erhålla sådant tillstånd. Somytterligare exempel på faU där prövningstillstånd avses kunna ifrågakomma nämnsatt fullföljd lalan medges av motparten eller alt det överklagade avgörandet,ehuru res-ningsgmnd ej föreligger, uppenbarligen beror på förbiseende ellermisstag. Medprejudikatdispens jämställs den s. k. inlressedispensen. Om HD:s prövning avett mål anses ha sådan betydelse utöver det ifrågavarande målet altprövningstillstånd med anledning härav är motiverat, torde prövningen som regelvara av vikt för ledning av rättstillämpningen och prövningstillstånd kunnameddelas redan på denna grund. I den mån som del eljest ur intressesynpunkt såsom till onödiggörande eller undvikande av likartade ytterligare rättegångar finns skäl för all målet tas upp lill prövning av HD, lorde den möjlighetlill prövningsdispens som i övrigl föreslagils läcka del behov som kan finnasi della avseende. SärskUd intressedispens blir därför inte längre nödvändig. Kommitténföreslår vidare i samband med all 54 kap. 10 § RB ändras all ändring görs i 55kap. 4 § och 56 kap. 4 § RB. I 55 kap. 4 § andra stycket RB föreskrivs atl omrevisionskäranden anser all prejudikat- eller inlressedispens skall meddelas,han bör i revisionsinlagan närmare ange de omständigheter han åberopar tillstöd därför. Motsvarande bestämmelse för besvärsmålens del finns i 56 kap. 4 §andra stycket RB. Kommittén föreslår all de nämnda föreskrifterna ändras atlavse också det fallet alt en part ansöker om dispens av andra skäl änprejudiciella och all de ges en mera kategorisk avfattning än de nu har. Detbör föreskrivas att klaganden skall ange de omständigheter han åberopar fördispens. Delär därvid inle tillräckligt all klagandens motivering för atl prov- Prop.1971: 45 41 nuigstUlståndbör meddelas begränsas tUl ett i stort sett oförändrat återgivande avJagtexten. Genom förslaget ökar fömtsättningarna för en förenklad och snabbdispensprövning. Föreskriften kan också bidra till alt avhålla från ogrundadeändringssökanden. Kommittén anser del inle nödvändigt alt påföljd förunderlåtenhet att fullgöra ifrågavarande upp-gtftspHkt utöver vad som i vissafaU kan följa av bestämmelserna i 55 kap. 7 § och 56 kap. 7 § RB skrivs in ilagen. Del Ugger emellertid i sakens natur alt utgången av tillståndsprövningenär beroende av i vad mån klaganden framlägger bärande motiv för bifall lill sindispénsansö-kan. HD har all pröva om åberopade motiv för fullföljd är av beskaffenhetall föranleda prövningstillstånd. Däremot är del inle HD:s uppgift att, om t.ex. endast prejudikalskäl åberopas men sådana inle finnes föreligga, ex officioundersöka om det möjligen i stället finns någon annan dispensanledning. Alt HDhar atl bedöma om prövningstillstånd bör meddelas av prejudikatskäl, även omsådant skäl inte åberopas, ligger i sakens natur. Om de omständigheter somåberopas lUl slöd för ansökan om prövningslUlslånd inte närmare anges avklaganden, men det likväl av handlingarna klart framgår såväl vilka dessaomständigheter är som att klagandens talan med anledning av dem bör las upptill prövning, lorde det inte möta något hinder att prövningslUlslånd meddelasulan alt klaganden först förelagts alt fullständiga sin inlaga. BeträffanderevisibUisbestämmelserna framhåUer kommittén alt dessa infördes efter stortvekan med hänsyn lill invändningar om avsleg från principen om allas likhetinför lagen. Dessa principiella betänkligheter kan inte heller frånkäimasfog. Storleken i ett tvistemål av det belopp som tvisten avser är inte någonsäker mätare på dess betydelse för parten. Även om Ukhelen inför lagenupprätthålls såtillvida atl samma revisibUisregler gäller för aUa, är detuppenbart att de drabbar olika. I viss mån kan motsvarande invändningar riktasmol poena revisibilis. Om bestämmelsema om prövningstillstånd utformas somkommittén föreslagit, kommer alt mol varandra stå å ena sidan den allmännabestämmelsen om prövningslUlslånd under föratsättning av synnerliga skäl och åandra sidan revisibUisreglérnas förbud mot prövningstillstånd annat än iundanlagsfall, oavsett om synnerliga skäl föreligger. Frånsett det princi-pieUtdiskutabla i revisibilisreglerna som sådana, blir det anmärkta förhållandet såmotsägelsefullt, alt konstmktionen knappast kan anses godtagbar. Del måste pådel hela laget anses riktigt all, om synnerliga skäl talar för atl ett målkommer under HD:s prövning, detla också sker, oberoende av molgångsvärdelsstorlek eller brottets beskaffenhet. Även om man knöl revisibUisreglerna tillrätlen atl överhuvudtaget fullfölja lalan så atl revisibilisreglerna formelltinte kom i direkt motsatsförhållande till de allmänna dispensreglema förprövningsliUstånd, skulle läget sakligt sett bli oförändrat. Det i sammanhangetmest rationella och riktiga ur rättssäkerhetssynpunkt är atlrevisibilisreglerna avskaffas. 21 1971.1 saml. 1971: 45 42 tUlkommituteslulande för alt hindra för stor arbetsbelastning i HD. Den undersökningkommittén gjort av beslämmelsernas effekt på mållUl-strömningen ger vid handenall denna är mindre än man kunnat förmoda. Detta kan visserligen förtvistemålens del bero på penningvärdesförsämringen. En höjning av summarevisibilis kunde ur denna synpunkt anses motiverad. Antalet i hovrätternaavdömda tvistemål är dock numera så jämförelsevis litet allrevisibilisreglerna i fråga om dessa mål inle har större vikt för HD:sarbetsbörda. Del praktiska värdet av en mindre höjning, exempelvis lUl 3 000eller , skulle därför bli obetydligt. Kommitténanför vidare atl ell större värde än den fullföljdsbegrän-sande effekten kanligga i den möjlighet som revisibilisreglerna ger HD tUl snabbare och enklarehandläggning av mål på vilka bestämmelsema äger tUlämpning. Möjlighet tUl sådanförenklad handläggning kommer emellertid all finnas även enligt kommitténsförslag. Genom skyldigheten för klaganden atl i HD närmare ange deomständigheter han åberopar som grund för ansökan om prövningstillstånd kantillståndsprövningen exempelvis begränsas avsevärt. Vid tiden förinförandet av revisibilisreglerna var det för övrigl särskUl tvistemålen sompåkallade uppmärksamhet. Lägel är nu förändrat. Kommittén förordar därför attrevisibilisreglerna utgår ur fuUföljdssystemel. Den tanke, på vilken de bygger,kan för övrigl i den mån så finnes påkallat beaktas vid tillståndsprövningenutan stöd av särskilda undanlagsregler. Del ligger nämligen i sakens natur attden större eller mindre vikt som fullföljden har för parlema inverkar påbedömningen av om dispens som inle föranleds från prejudikalsynpunkt skallmeddelas. Skyldighetenalt nedsätta fullföljdsavgift och belopp lill säkerhet för motpartskostnadsersättning har den förtjänsten atl den kan medverka lill alt denmissnöjda parten närmare tänker över om elt överklagande är befogal. Den kandärmed bidra lill atl hindra okynnesprocesser och bagateUtvisler. Motfullföljdsavgiflen kan emellertid resas en rad invändningar. Redan dengmndläggande tanken att parts möjlighet all komma lill sin rätt skall varabetingad av erläggande av en avgift är föga tilltalande. En klagande varsekonomiska bärkraft inle är så stor drabbas förhållandevis hårdare än andra.Avgiften har vidare knappast någon återhållande verkan på den som avsiktligtvill förhala processen genom överklagande. De anförda invändningarna motfullföljdsavgiflen har i stort giltighet även beträffandekostnadsersättningen. Nedsäll-ningsskyldighetens betydelse urholkas för övrigtgenom att de personer, vilkas sol vens är sådan atl ell ställande av säkerhet tersig särskUt angelägen, ofta blir befriade från skyldigheten. Utöver del sagdagäller i fråga om såväl fullföljdsavgiflen som kostnadsersättningen all del vidnedsättning, redovisning och återbetalning av avgifterna uppkommer kameralt ochadministrativt arbete som inle står i rimlig proportion tUl 1971: 45 43 defördelar som vinns, i varje fall med nuvarande avgiftsbelopp.Ned-sättningsskyldighelen gör också hovrättens fullföljdshänvisningar komplicerade.Ell obetydligt misstag vid iakttagande av formalia i samband med avgiftensnedsättning kan leda lill alt revisionslalan avvisas. Det kan med ett visst foggöras gällande att nedsättningsskyldigheten för HD:s vidkommande inte alltidinneburit någon lättnad i arbetsbördan. Kommittén föreslår all nuvarandenedsättningsskyldighet såväl beträffande fullföljdsavgift som beträffandekostnadsersättning utgår. Kommittén föreslår vidarealt den särskilda omröslningsregeln i 3 kap. 7 § RB avskaffas. Enligt dellalagrum fordras för meddelande av prejudikat- eller intressedispens alt två avde i beslutet deltagande ledamöterna är ense därom. Ändringsdispens däremotskall meddelas så snart någon ledamot önskar della. Ansökan om ändringsdispenskan alltså avslås endasl genom samstämmigt beslut av aUa tre ledamöterna.Samma antal ledamöter som vid den slutliga prövningen av målet då regelmässigtfem ledamöter deltar bestämmer således utgången. Om i enlighet medkommitténs förslag ändringsdispensen avskaffas, bortfaller granden för dennasärskilda omröstningsregel. Fråga huruvida prövningsliUstånd skall meddelasbör sålunda aUlid fattas genom majoritetsbeslut enligt de vanligaomröslningsreglema i 16 kap. 3 § och 29 kap. 3 § RB. Slutligen föreslås atlprövningstillstånd skall kunna begränsas till viss del av målet. Nuvaranderegel i 54 kap. 11 § RB har föranletls av intresset all undvika olämpliguppdelning av målet. FaU förekommer dock där en uppdelning kan vara önskvärd.Det kan sålunda inträffa alt anledning till prövning inle föreliggerbeträffande vissa, kanske betydande avsnitt av hovrättens avgörande, medandäremot skäl finns tUl dispens i någon av målet i övrigl oberoende del. I eltsådant läge anser kommittén del vara onödigt all åsamka parterna kostnader förutförande av talan även i de delar, beträffande vilka det från början ståttklart atl rättegången i HD saknar betydelse. HD bör därför få befogenhet allbegränsa elt prövningstillstånd så att del avser endasl en del av denfullföljda lalan. Genom den ändrade lagtexten möjliggörs t. ex. alt i ellbrottmål ta upp endast frågan om skadestånd men låta i ansvarsdelen förbli vidhovrättens avgörande. Likaså kan prövningstillstånd beviljas beträffande t.ex. endast elt av flera kumulerade mål. I sakens natur ligger alt den fråga somanses böra prövas av HD måste vara klart avskiljbar och oberoende av målelsövriga fullföljda delar. Även om t. ex. endasl en åtalspunkt av flera är avintresse, måste lUlståndel i allmänhet gälla ansvarsfrågan i dess helhet,därför all straffmätningen är avhängig även av övriga åtalspunkter. föreslagna ändringarna i dispensgrunderna innebär all HD i aUlväsentligt blir en prejudikatinslans. Avlastningen av HD skulle öka ytterligareom själva dispensförfarandet kunde ordnas på an- 1971: 45 44 nalsätt än , t. ex. genom all överflyttas från domstolen liU något annat organ.Närmast kunde väl härvid konuna i fråga att låta den hov-rältsavdelning somdömt i målet pröva dispensfrågan. Mot hovrätten som dispensmyndighet kan iregel riktas flera vägande invändningar. En betydande risk finns alldispensprövningen på grimd av del stora antalet hovrättsavdelningar skulle blioenhetiig. Även om prejudUcaldispens kunde tUlfredsstäUande handhas avhovrätten, återstår svårigheten att säkra en rält avvägd dispensgivning i mål,vUka av andra skäl bör underställas HD:s prövning. Del är inte tUlfredsstäUandeatt den domstol, som avgjort ett mål, också avgör om målet skall få förasvidare tUl högre instans. En fömtsättning för atl hovrätten skulle kunnaanförtros dispensprövningen måste därför vara alt dispensprövningsbeslutetfinge överklagas. Men därmed skulle en betydande arbetsbörda återföras tillhögsta domstolen. En bättre möjlighet vore då alt minska det i HD:s dispensprövningdeltagande antalet ledamöter, eventuellt på så sätt att en av ledamöternaersattes med en revisionssekreterare. Alt gå ned under nuvarande antal av treledamöter synes dock inte lämpligt. Kommittén har aUtså stannat för att inteföreslå någon ändring i vad som f. n. gäller i förevarande hänseende. Fasländel är svårt att med säkerhet bedöma vUken minskning av HD:s arbete somförslaget i sin helhet leder till, bör det kunna antas alt förslaget, med denrestriktiva tUlämpning som kommittén fömtsätter, åtminstone efter en övergångslidskall på sådant sätt lätta arbetsbelastningen, atl antalet justitieråd kan inteoväsentligt nedbringas. Reservationer.I ett särskilt yttrande anför med instämmande av fm Kristenssonbl. a. alt det kan starkt betvivlas att antalet ansökningar omprövningslUlslånd kommer alt minska. Del kan också antas alt antalet bevUjadeprövningsliUstånd inle kommer alt nedgå i nämnvärd grad. Reglerna kan inleantas få någon mer begränsande effekt på HD:s arbetsbörda. Det är all räkna medalt den förlorande parlen i hovrätt kan väntas anse att just ihans fall finns sådana särskilda omständigheter att synnerliga skäl föreliggerför prövningstillstånd. Regelns allmänt hållna utformning ger även.HD tämligenfria händer vid tiUämpningen. Avgränsningen av fuUföljdsrätten bör komma tiUklarare uttryck i lagtexten. Det naturligaste och radUcalasle sättet atlbegränsa tUlströmningen av mål liU HD är att slopa regeln om annan dispens änprejudikatdispens. Mot elt sådant förslag kan anföras, att HD inte med ordinärträttsmedel kan beakta ändringsgmnd som kan medföra resning av lagakraftvunnendom. Någon olägenhet av della har dock inle märkts i de fall då med nuvarandeordning endast prejudikatdispens kan meddelas. Riksåklagaren kan för övrigtulan prövnmgslUl-stånd yrka ändring tiU den tilltalades förmån och domvUIaskall beaktas av HD även utan yrkande. Om rätlstiUämpning som ligger lUl grandför hovrättens dom uppenbart strider mot lag förefaUer dessutom prövnings- 1971: 45 45 tUlståndböra kunna bevUjas enligt den av kommittén föreslagna regeln förprejudikatdispens. I de mycket sällsynta fall i övrigl del här kan vara frågaom kan sägas, alt part i stället för prövningslUlslånd får bevUjas resningsedan hovrättens dom vunnit laga kraft. anfört vore det dockoliUfredsslällande om HD inte alltid skulle kurma la hänsyn tiUresningsgrunder vUka åberopas redan som dispensskäl. Prejudikatdispensen bördärför kompletteras med en bestämmelse om all HD aUlid skall beakta omständighetersom skulle medfört resning av lagakraflvunnel avgörande. En sådan regel börkunna införas i RB:s kapitel om resning och inle utformas som särskilddispensgrand (jämför domvilla). Blir den föreslagna regeln förprejudikaldispens enda dispensgrund, saknas anledning ge den aUlför snävtolkning. Om det överklagade avgörandet avviker från lagtolkning eUerrältsgrandsals, som tidigare antagits av högsta domstolen, eller eljestgrundar sig på rättstillämpning som irmebär elt klart avsleg från stadgadpraxis ulan alt det ändock kan sägas uppenbart strida mot lag och alltså varaett resningsfall, torde HD kunna finna atl prövningen är av vikt för ledning avrällslUlämpningen och sålunda meddela prövningstillstånd på denna grund. Ävennär underrätt och hovrätt kommit tUl väsentligt olika slut eller eljest storaskiljakligheter förekommit vid bedömningen av målet finns säkerligen fall dådel är av vikt för ledning av rättstillämpningen atl prövningslUlslåndmeddelas. Flertaletremissinstanser har i huvudsak godtagit kommiltéförslaget eller lämnat det ulanerinran. Åtskilliga remissinstanser förordar dock att HD blir en renprejudikatinslans eller alt dess prövning begränsas tiU, förutomprejudikatsfrågor, sådana fall då resningsgrand föreligger eUer domvUlaförekommit. Några remissinstanser har framfört förslag av annat innehåll. Till de remissinstansersom tillstyrker kommitténs förslag hör nedre justitierevisionen, hovrättjämte borgmästarna i rådhusrätt och rådhusrätten i samthäradshövdingen i Svartiösa domsaga, järate Aska, ochBobergs domsagas häradsrätt, domsagas häradsrätt, Västerviksdomsagas häradsrätt och Mellersta Värends domsagas häradsrätt, Hovrätten för VästraSverige jämte mellersta domsagas häradsrätt, domsagashäradsrätt samt rådhusrätterna i och , hovrätten över ochBlekinge, hovrätten för Nedre jämte domsagas häradsrätt,länsstyrelserna i , och samt , RRV,, lantmäteristyrelsen, sjölagskommittén,vattenlagsutredningen, familjelagssakkunniga, LO, TCO, domarföreningen,. Nedre justitierevisionenredovisar vissa statistiska uppgifter angående inkomna mål ochrältegångsliderna. Med stöd av dessa anförs att måltillströmningen avtagit ochatl del för specialmålens del inträtt en betydande förskjutning mot kortarerättegångstider. Det anförs vidare atl då frågan om begränsning avfuUföljdsrätten tidigare varit föremål för övervägande så har anledningen iregel varit den, all HD:s arbetsbörda blivit övermäktig. Läget anges nu varaell annat. Någon tyngande balans av ansökningar om prövningstillståndföreligger inle ulan endasl normal arbetsbelastning. Man framhåller vidare allde föreslagna ändringarna i fullföljdsreglema knappast kan beräknas ge lillresultat någon mera betydande minskning av antalet ansökningar omprövningstillstånd. Även om det är ovisst vilken effekt kommitténs förslag kanberäknas få i fråga om HD:s arbetsbörda, så anser man alt förslagel i allt faUinnebär en avsevärd förenkling av bestämmelserna, som det ger HD enmöjlighet all i särskilda fall ingripa även om varken prejudikalintresse ellerrättegångsfel skulle föreligga. Lagtexten är i della hänseende lämpligareutformad än motiveringen, som ger intryck av all vilja alltför myckel låsa HDtill vissa angivna fall. Hovrätten över ochBlekinge delar kommilléns uppfattning all systemet med särskilt tillstånd förprövning i HD i princip är överlägset andra metoder alt begränsa måltillslrömningen.Beträffande den nuvarande ändringsdispensen anför hovrätten all den ler sigprincipiellt felaktig, då den inle anger skäl för alt HD bör pröva målet ulani stället består i en förhandsbedömning av målels utgång vid en sådanprövning. Tillståndsprövningen får vid ändringsdispens en helt annan karaktärän vid annan dispensprövning. Den ställer väsentligt större krav på föredragandensoch ledamöternas arbetsinsatser Och kan därför sägas vara i personalhänseendedyrbar. Starka skäl talar för atl möjligheten till ändringsdispens avlägsnasur lagen. Del avgörande är emellertid om man genom en sådan åtgärd kan i högregrad minska måltillslrömningen. Hovrätten anser det tveksamt om ensgenomförandet av en ordning där endast möjligheten lill prejudikatdispensbehålls skulle vara ägnad all i nämnvärd omfattning minska antalet tUl HDfullföljda mål. Erfarenheten lorde nämligen visa all även mindre befogadeprejudikatskäl i mycket stor omfattning åberopas vid fullföljd till högstadomstolen. Härtill kommer all parten kan fullfölja lalan av andra skäl änutsikten lill ändring, t. ex. för atl vinna uppskov med verkställigheten avpåföljd. Om alltså valel mellan kommitlémajorilelens och förslaginte bedöms ha något avgörande inflytande på måltUlströmningen, talar enligthovrätten starka skäl för all dispensgrundema bör ha ell något mer allmängUligtinnehåll än vad KUander förordat. Därigenom möjliggörs att mål som ur allmänsynpunkt eller för parterna framstår som mål av Prop.1971: 45 47 ovanligvikt och betydelse kan upptas av HD, även om de ur en mera snävt juridisksynvinkel inle har prejudikatintresse. Prövningstillstånd bör sålunda fömtom iprejudikatfallen meddelas om eljest synnerliga skäl förekommer tUl prövning avHD. Vid sidan av de exempel på synnerliga skäl som kommittén anfört nämnerhovrätten del fallet, att hovrätt dömt en ung, förut oslraffad person lillfrihetsstraff medan HD för sin del anser mindre ingripande påföljd tillräcklig.Hovrätten för anser övervägande skäl tala för all föreslagnaändringar i sin helhet kommer atl i vart fall på innebära nedgångi antalet fullföljda mål. Den uppfattningen delas av mellerstadomsagas häradsrätt. Häradsrätten menar all del måste anses vara ett alltförlångt steg alt nu omskapa HD lill en renodlad prejudikatinslans. Skulle detvisa sig alt de nya reglerna inte är ägnade all på tillfredsställande sättbegränsa HD:s arbetsbörda slår alllid den möjligheten öppen att laytterligare ell steg för atl omskapa HD till en sådan instans. domsagas häradsrätt menar alt radikalare åtgärder bör övervägasförst om det visar sig atl den föreslagna lagstiftningen inte lett till denminskning av antalet fullföljda mål som man hoppats på. Domarföreningenanser starka skäl föreligga all nu fortsätta den pågåendeutvecklingen mol HD:s ställning som prejudikatinslans. Av rättssäkerhetsskälbör mellertid godtas den möjlighet tUl prövningstillstånd vid sidan av derenodlade prejudikatfallen som kommittén föreslagit, men denna möjlighet måsteanvändas myckel restriktivt. TUlslåndsprövningen bör ske i enkla former. Frånadvokatsamfundet betonas atl det genom de föreslagna ändringarna skapas störreutrymme för HD:s centrala uppgift all genom prejudikalbUdande verksamhet ledarällslillämpningen i landet och skapa gmndvalar för en likformig rättsskipning.Elt slopande av ändringsdispensen kan förväntas leda till att prejudikatmålenkan komma atl avgöras snabbare än vad som är möjligt, vilket är ägnat altstimulera parterna lill all föra upp mål av prejudikalintresse. vore,särskilt vad gäller tvistemålen, en för rättssäkerheten synnerligen önskvärdutveckling. Ävenandra remissinstanser erinrar om betydelsen av alt underdomstolarna har riktUlgång lill vägledande domar av HD. Den vidgning av området förprejudikaldispensen, som kommittén åsyftar med atl avskaffa kravet på"synnerlig vikt", har sålunda i allmänhet mottagits positivt. Ystadsdomsagas häradsrätt framhåller all del är naturligt, att en sådan uppmjukningkommer lill slånd om HD får den karaktär av prejudikat-instans som är avseddoch därigenom avlastas de mål som tynger dess arbete. Från underrätternassynvinkel är nämligen en liberal praxis vid prövning av ansökningar omprejudikaldispens önskvärd framför allt av den anledningen att flödet avvägledande domar därigenom blir rikare. i befarardock alt den föreslagna ge- 1971: 45 48 nerösareutformningen av bestämmelsen om prejudikatdispens i en inte obetydligutsträckning kan komma att motverka den begränsning av måltUlströmningen somåsyftas med kommitténs förslag. Deremissinstanser som förordar en snävare begränsning av fuUföljdsrätten är JK,JO, hovrätten för , borgmästaren i rådhusrätten i , Ystadsdomsagas häradsrätt, och Järrestads domsagas häradsrätt, ochBara domsagas häradsrätt, västra domsagas häradsrätt, iVästernorrlands län, brottmålsutredning, trafikmålskommittén och SACO.Dit hör också tre ledamöter i domarföreningens styrelse som reserverat sig motstyrelsens yttrande, JKanför alt de flesta numera anser alt HD bör vara prejudikatinslans. Deltafömtsätter alt HD:s arbetsbörda avvägs så, atl domstolens storlek kan hållasinom relativt snäva gränser. Det kan inte anses rimligt atl hälften avdomstolens sammanlrädeslid las i anspråk för en dispensföredragning som imycket obetydlig utsträckning resulterar i alt dispens meddelas. Den vid sidanav regeln om prejudikatdispens föreslagna dispensregeln lorde för denrättssökande framstå som i det närmaste konturlös och knappast avhålla frånfuUföljd. Förslaget belyser hur svårt det är all utifrån den givnaförulsällningen alt begränsa måltillslrömningen tUl en högsta domstol sombör vara mindre än den nuvarande och huvudsakligen ha ställning somprejudikatinslans ange vilka mål som jämte prejudikalmål bör få fullföljas.Frågan humvida prövningslUlslånd skall ges också då predjudikatinlresse saknasär ell awäg-ningsspörsmål. För en sådan ordning talar att HD kan vaka över atlavgöranden som underställs dess prövning är materiellt rikliga.