prop · FU0330 · 1971-12-31 00:00:00 — Jag fäster främst avseende vid atl en lokalisering tillGöteborg innebär att kammarrätten kommer att ligga mera centralt inom domkretsenän om man väljer en ort i . Med hänsyn till att både ochGöteborg Ugger avlägset från många platser i norra börkammarrätlsverksamhel förläggas även till någon plals i . Det anlal måloch ärenden som kan förulses är emellertid inte tillräckligt för atl bilda enadministrativt självständig kammarrätt i . I stället bör elt par avkammarrättens i avdelningar ha sin verksamhei förlagd på lämpligplats i . Härigenom får befolkningen i bättre möjligheter attkomma i kontakt med kammarrällsorga-nisaUonen som denna får bättremöjligheter att rekrytera personal från den regionala förvaltningen i . De båda kammarrätternasdomkretsar bör bestämmas av Kungl. Därvid synes man kunna utgå frånkommitténs förslag, som innebär atl domkretsen för kammarrätten i Stockholmblir dels med undantag av , dels , dels Östergötlandsamt att kammarrätten i får återstoden av landet som domkrets. Gotlandtorde dock lämpligen böra höra till stockholmskammarrältens domkrets. Denna uppdelningav landet kan beräknas medföra att kamraarrätlen i Stockholra får en avdelningmer än kammarrätten i , Varje kammarrätt bör varabehörig att pröva alla slag av mål inora sin dorakrets. Tillräckliga skäl attkoncentrera vissa typer av mål till den ena av kammarrätterna finns enligt minmening inte. Jag ansluter mig således inte till kommitléns förslag alt allamål om fastighetstaxering skall prövas av kammarrätten i . Ettväsentligt motiv för förslaget har varit atl garantera en enhetlig tillämpningav grunderna för fastighetsvärdering. Detla motiv bortfaller i huvudsak, omman, som jag till skillnad från kommittén föreslår, tillåter fullföljd till regeringsrätteni dessa mål. Slutligen vill jag någolberöra frågan om specialavdelningar och specialrollar i de nya kammarrätterna.Enligt min mening bör specialisering till vissa mål undvikas så långt det ärmöjligt inom en allmän förvaltningsdomstol. Styrkan i en sådan domstol liggerbl. a. i att ledamöterna har insikter i och överblick över skilda rättsområden.Med den kraftiga utvidgning av kompetensområdet som reformen innebär förkammarrättsorganisationens del är det emellertid knappast tänkbart att kammarrätternatill en början skall kunna bemästra sina arbetsuppgifter utan att vissaavdelningar och vissa ledamöter specialiserar sig på vissa typer av mål.Systemet med specialisering bör emellertid begränsas till vad som äroundgängligen nödvän- Maj:ts proposition nr 1971 digt.I den mån det måste behållas för långa tider bör tjänstgöringen påspecialavdelning och innehavet av specialrotel växla mellan ledamöterna. Principernaför fördelningen av besvärsärenden mellan Kungl. Maj:t i statsrådet ochförvaltningsdomstol Jämsidesraed uppdraget att skapa en ändamålsenlig organisation på förvallningsrättskipningensområde har förvallningsdomstolskommittén haft till uppgift att göra en översynav fördelningen av administrativa besvärsmål mellan Kungl. Maj:l i statsrådetoch förvaltningsdomstol. Kommittén skulle därvid bygga vidare på f. d.justitierådet betänkande och remissyttrandena överdetta betänkande. Förutsättningarna för kommitténs arbete har delvis varit andraän för , eftersom hade att utgå från en oförändrad organisationav förvaltningsrättskipningen. De huvudlinjer, som kommittén har följt i sittförslag till kompetensfördelning, har vunnit instäraraande eller lämnats ulanerinran av flertalet remissinstanser. Kompetensfördelningenmellan, å ena sidan, Kungl. Maj:t i statsrådet samt, ä andra sidan, kammarrättocb regeringsrällen erbjuder många problem. Principen har varit ochsynes även i fortsättningen böra vara, att sådana besvärsärenden somhuvudsakligen innefattar rättsfrågor skall handläggas av förvaltningsdomstoloch att besvärsärenden i vilka ändamålsenlighels- och lämpUghelsfrågordominerar skall avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Denna princip kanemellertid inte ensam tjäna lill ledning. Delta beror i första hand på alt detinom förvallningsverksamheten inte finns någon klar skiljelinje mellanrättsfrågor och lämplighetsfrågor. Härtill kommer atl del ofta existerar ettså starkt samband mellan föreliggande rätls-och lämplighetsfrågor allavgörandet av de olika frågorna inte lämpligen kan delas upp utan måsle liggahos en och samma instans. Vid kompetensfördelningen måsle dessulom beakias altdet på vissa områden kan finnas behov av att förbehålla Kungl. Maj:t i statsrådetprövningen av besvär även i frågor med betydande inslag av rättstillämpning,därför att det från samhällets synpunkt är nödvändigt att regeringsmakten hardet avgörande inflytandet också på besluten i enskilda ärenden inom dessaområden. I enlighet härmed bör det i allmänhet ankomma på Kungl. Majrt istatsrådet alt pröva besvär i frågor, som måste avgöras under hänsynstagandefrämst till försvars-, ordnings-, säkerhets-, allmänekonomiska eller andrastatsnyttosynpunkter. Ilikhet med kommittén anser jag att förvaltningsdomstolarna huvudsakligen börbefatta sig med sådana mål av rättslig natur, vilka rör förbållandet mellanenskilda medborgare och det allmänna eller mellan enskilda medborgare inbördesoch vilkas avgörande kan vara av väsentlig betydelse för den enskilde. Dettorde däremot vara mindre anledning att till administrativ Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 89 domstolföra mål som avser frågor huruvida kommun eller annan borgerlig ellerkyrklig - förvaltningsenhet fullgjort de skyldigheler somstaten i det allmännas intresse pålagt förvaltningsenheten. Prövningen avsådana mål avser ofta organisatoriska och andra frågor som är av den natur attdel torde vara ändamålsenligt all besvärsprövningen handhas av Kungl. I vissa mål som angår kommun bl. a. kommunalbesvärsmål ocb mål ivilka stat och kommun intar ett parlsUknande förhåUande lill varandra är detdock lämpligt att besvärsprövningen förläggs till förvaltningsdomstol. Omelt förvallningsärende rör en fråga som kan komma under allmän domstolsprövning, bör huvudregeln vara alt administrativa besvär prövas av Kungl. Maj:ti statsrådet i sista instans. Det skulle nämligen i allmänhet vara en fögarationell ordning att etl sådant ärende försl kan dras underförvaltningsdomstols prövning och sedan kan instämmas till allmän domstol.Härigenom skulle man hamna i etl syslem med inte mindre än feradomstols-instanser. I vissa fall där det administrativa besvärsinsliluletframstår som den normala vägen för rättelses vinnande kan det dock finnasanledning att göra undantag från den uppställda huvudregeln och länka deadministrativa besvären lill förvaltningsdomstol. Ekbergföreslog en allraän regel av innehåll att raed vissa angivna undantag administrativ domstol skulle avgöra alla besvärsmål om individuella påbud.Liksom komraittén anser jag alt en sådan regel är alllför onyanserad och intelar tillräcklig hänsyn till att de individuella påbuden är av skiftande innehållocb betydelse och förekommer i mycket olikartade sammanhang. I betydligt flerafall än de av angivna undantagsfallen är förhållandena sådana atl detsynes motiverat att låta Kungl. Maj:l i statsrådet pröva besvär rörande sådanapåbud. Jag vill här bl. a. erinra om vad jag lidigare har anfört ombesvärsprövningen i dels ärenden som kräver hänsynstagande främsl lillförsvars-, ordnings-, säkerhets-, allmänekonomiska eller andrastatsnyltosynpunkter, dels ärenden om kommuns eftersättande av sina skyldigheter,övervägande skäl synes tala för alt de närmare förhållandena på varje särskiltförvaltningsområde bör vara avgörande för huruvida besvär över elt individuelltpåbud skall prövas av förvaltningsdomstol eller av Kungl. Maj:t i statsrådet. Ekbergföreslog vidare att, med några få undantag, besvärsmål om återkallelse aveller inskränkning i elt för särskilt fall meddelat tillstånd eller godkännandetill viss verksamhei eUer användning ra. skulle handläggas avförvaltningsdomstol, även om det ankom på Kungl. Maj:t i statsrådet ellerunderordnad förvaltande myndighei all i sista hand pröva besvär rörandebeviljande av tillstånd eller godkännande av ifrågavarande slag. TUl stöd fören sådan ordning kan främst åberopas att den enskilde med anledning av delbeviljade tillståndet kan ha gjort kostsamma investeringar, vilka kan bli helleller delvis värdelösa om tillståndet återkallas, och all indragningen av den Maj:ts proposition nr 30 är 1971 beviljaderättigheten dessutom kan inverka menligt på vederbörandes medborgerligaanseende. Till följd härav skulle den enskilde ha elt särskilt starkt behov avrättsskydd i dessa ärenden. Äandra sidan kan starka skäl anföras mot den av förordade ordningen.Ärenden om återkallelse av lillslånd och ärenden om vägran att förnyalillslånd, som beviljats för begränsad tid men som i allmänhet förnyas på däromgjord ansökan, är nära besläktade med varandra. Del är vidare svårt atl dranågon skarp gräns mellan tidsbegränsade tillslånd som normalt förlängs ochtillstånd som avsetls gälla bara för en begränsad tid. Ärendena går in ivarandra på sådant sätt att det utan tvivel är mest praktiskt att normaltsamtliga frågor som rör ell tillstånd eller godkännande av vissl slag avgörs avsamraa myndigheter och inte splittras upp på skilda besvärsinslanser. Vidaremåste ofta de överväganden och värderingar som görs i ärenden om beviljande avtillstånd tillmätas betydelse också när fråga uppkommer ora att återkalla ellerinskränka ell beviljat tillstånd. När ställning skall tas i ett ärende avsistnämnda slag, måsle härvid en sammanvägning ske av dels de förhållanden somhar betydelse vid beviljande av tillstånd av ifrågavarande slag, dels deförhållanden som bar aktualiserat frågan om återkallelse eller begränsning avtillståndet och dels slutligen de förhållanden som talar för alttillståndshavaren bör få behålla tillståndet oförändrat. Omständigheter av detsist nämnda slaget kan bl. a. vara att tillståndshavaren har gjort kostsammainvesteringar som kan väntas gå till spillo, om tillståndet återkallas eller begränsas.Mest skickade att göra en sådan sammanvägning synes de rayndigheter vara somprövar frågor om tillstånds beviljande, därför att dessa myndigheter bästkänner till alla de faktorer som tillmäts betydelse vid tillstånds meddelandeoch regelmässigt bar den bästa överblicken över förvaltningsområdet i frågaoch torde ha lika goda förutsättningar som en förv.illningsdomstolall vinna kännedom om och ta hänsyn till de ekonomiska m. fl. konsekvenser somen återkallelse eller begränsning av tillståndet medför för den enskilde.Enligt min mening erhålls normalt den allsidigaste bedömningen avåterkallelsefrågorna, om dessa prövas av de tillslåndsbevil-jandemyndigheterna. I likhet med kommittén föreslår jag därför att de myndighetersom prövar ärenden ora beviljande av tillstånd av visst slag i allmänhet ocksåskall handlägga ärenden om återkallelse eller inskränkning av tillstånden.Denna ordning överensstämmer med vad som f. n. gäller i de aUra flesta fall. Besvärsom riktar sig mot administrativa förordningar och andra beslul av generellräckvidd bör regelmässigt avgöras av Kungl. Maj :t i statsrådet. Detav några remissinstanser framförda önskemålet att Kungl. Maj:t i statsrådetobligatoriskt skall höra regeringsrätten i vissa typer av mål kan jag intebiträda. En sådan regel skulle bli stelbent och kunde leda till att regeringsrättentvingades att yttra sig i mål, där utgången var helt klar. Det kan förutsättasatt regeringsrättens utlåtande även utan en uttrycklig föreskrift i ämnetkommer att inhämtas i fall då det framstår som behövligt. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 91 Utöverdet nu sagda torde anledning inte finnas all dra upp några principiellarikllinjer för kompetensfördelningen mellan Kungl. Maj:t i statsrådet ochförvaltningsdomstol. Som torde framgå redan av det föregående är det vidkompetensfördelningen nödvändigt alt ta hänsyn till ett flertal olika förhållanden.Det är försl vid en genomgång av de olika i praktiken förekommande typerna avförvaltningsärenden som slullig ställning kan tas lill vilkenkompetensfördelning som är den ändamålsenligaste. I del följande kommer jag attgå igenom ett stort antal målgrupper. Härvid kommer jag att lägga fram konkretaförslag om vilka mål som bör behandlas av förvaltningsdomstol. Bestämmelserom kompetensfördelningen synes i största möjliga utsträckning böra tas in i demateriella författningar som reglerar de olika förvaltningsområdena. Härigenomfår allmänheten och myndigheterna den bästa bilden av instansordningen i olikaadministrativa mål. Det är dock ogörligt att till fullo genomföra en sådanordning såvitt angår de författningar som utfärdats föreförvaltningsdomslolsreformens genomförande. För dessa författningars del ärdet nödvändigt att föra in supplerande bestämmelser i en särskild lag.Allteftersom nya författningar ulfärdas och förses med bestämmelser ominsiansordningen förlorar den supplerande lagen sin betydelse. Så sraåningomkoraraer den alt helt sakna betydelse och kan då upphävas. övergångentill den nya ordningen m. m. Denya regler på förvallningsrättskipningens område som jag bär har föreslagitbör träda i kraft och tillämpas på besvär över beslut sommeddelals efler ikraftträdandet. Däremot bör äldre regler övergångsvis gällaäven efter ikraftträdandet i fråga om besvär över beslut som meddelatsdessförinnan. För regeringsrättens delbör de nya reglerna medföra en kraftig nedgång i måltillslrömningen. Jag har idet föregående föreslagit all regeringsrätten skall bestå av tolv regeringsråd.F. n. har domstolen 22 ledamöter. Antalet kan beräknas ha minskat lUl 21 /72. TiU tolv kan antalet förutsättas ha sjunkit först undersenare hälften av detta årtionde, om man räknar bara med regeringsrådensåldersavgång. Det är tydligt att regeringsrätten kommer att ha en betydandeöverkapacitet närmast efter ikraftträdandet, om man tar hänsyn baratill de nytillkommande målen. Denna överkapacitet bör bli särskilt stor underdet första året, eftersom tillströmningen av andra mål än skattemål bör sjunkakraftigt under detta år. Besvär i sådana mål skall ju enligt de nya reglernaförsl avgöras av kammarrätten innan målen kan nå regeringsrätten. Den överkapacitet iförhållande till måltillströmningen som sålunda kan förutsättas uppstå efterikraftträdandet bör utnyttjas lill avarbetande av den stora målbalansen iregeringsrätten. Som jag har antytt i det föregående är det osäkert ombalansen, som översteg 6 000 mål, kommer att sjunka föreikraftträdandet av de nya reglerna. Utgår man från att Maj:ts proposition nr 1971 nuvarandeledamöter lämnar regeringsrätten försl och att balansen intestiger nämnvärt fram till ikraftträdandet, torde den kunna vara avarbetad inomtvå till efter ikraftträdandet. Detskulle i och för sig vara tilltalande om balansen kunde avarbetas ännusnabbare. uppnår fyra av regeringsrättens ledamöler den övre gränsenför den för dem gällande pensioneringsperioden, dvs. Om dessaledamöter eller några av dem kunde fortsätta sin tjänstgöring även någon tiddärefter, skulle balansen kunna avarbetas snabbare. Det finns enligt min meninginte några betänkligheter mot att i en så speciell situation som den häraktuella tillåta att regeringsråd, som annars skulle ha avgått under det förstaårel efter ikraftträdandet, får stanna ytterligare någon tid i tjänst. Fråganom de ändringar i gällande regler som behövs härför kan lämpligen tas upp iannat sammanhang. Det bör tilläggas att kvarstående i tjänsten kan komma ifråga endast om ledamoten själv begär det. Beträffandekammarrätt gäller övergångsproblemen huvudsakligen uppbyggnaden av den nyakammarrätten i , Som jag redan har nämnt bör den nya ordningen gällaförst i fråga ora mål där det överklagade beslutet meddelats efterikraftträdandet. På grund härav kan man inte räkna med att taxeringsmål kommerin tUl kammarrätten i i någon större omfattning förrän mot slutet avår 1972, Det förhåller sig nämligen så att skriftväxlingen och andraberedningsålgärder, som ombesörjs av prövningsnämndernas kanslier, norraalttar . Vidare brukar prövningsnämnderna i regel avgöra en stordel av sina mål först april juni. De inkommande målen kommerdärför inte att ge sysselsättning för samtliga de avdelningar som jag harberäknat för karamarrätten i förrän eller mer. Medhänsyn härtill får man tänka sig atl antingen bygga upp kammarrätten iGöteborg successivt eller att flytta över mål, som gäller besvär över beslutvilka meddelats före ikraftträdandet, från kammarrätten i tillkammarrätten i . I det senare fallet bör man lämpligen begränsa sigtill mål med anknytning till domkretsen för kammarrätten i . Vilken avlösningarna som bör väljas är för tidigt att ta stäUning till . Frågan måstebedömas bl. a. mot bakgrund av personal- och lokalsituationen för de bådakammarrätterna vid tiden för ikraftträdandet, övergångsbestämmelserna tilllagstiftningen om kammarrätterna bör därför utformas så, att de ger denhandlingsfrihet som behövs på områdel. Jag föreslår därför atl Kungl. Maj:tbemyndigas att bestämma atl mål av det slag jag här åsyftar skall kunna flyttasöver från kammarrätten i Slockholm till kammarrätten i . Någrasärskilda övergångsbestämmelser som ger möjlighet till successiv uppbyggnad avkaramarrätten i behövs däremot inte, eftersom frågan om kammarrätlsorganisationensstorlek inte är av det slag att den bör regleras i författning. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 93 Ienlighel med del anförda har inom jusliliedeparteraentet upprättals förslaglill 1) lag ora aUmänna förvaltningsdomstolar, 2) lag om behörighet för kararaarrätt alt pröva vissamål, 3) lag om ändring i gifiermålsbalken, 4) lag om ändring i lagen (1915: 434) om fullföljd avtalan mot beslut i vissa ärenden rörande äktenskaps ingående, 5) lag om ändring i , 6) lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290), 7) lag ora ändring i lagen (1916: 156) ora vissainskränkningar i rätlen att förvärva fast egendom eller gruva eller aktier ivissa bolag, 8) lag om ändring i lagen (1933: 269) om ägofred, 9) lag om ändring i lagen (1952:166) ombäradsallmänningar, 10) lag om ändring i lagen (1952: 167) omallmänningsskogar i och , 11) lag om ändring i lagen (1950: 596) om rätt tillfiske, 12) lag om ändring i lagen (1960: 130) omfiskevårdsområden, 13) lag om ändring i lagen (1938: 274) om rätt lilljakt, 14) lag om ändring i vattenlagen (1918: 523), 15) lag om ändring i lagen (1919: 426) om flottning iallmän floltled, 16) lag om ändring i lagen (1929: 405) raed vissaföreskrifter angående tilllämpningen här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionenav , 17) lag ora ändring i lagen (1940: 358) raed vissabestämmelser lill skydd för försvaret ra. 18) lag om ändring i lagen (1963: 193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet av straff m. m., 19) lag om ändring i lagen (1968: 555) om rätt förutiänning och utiändskl företag atl idka näring här i riket, 20) lag om ändring i lagen (1887: 42 s. 1) angåendehandelsregister, firma och prokura, 21) lag om ändring i lagen (1902: 71), innefattandevissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 22) lag om ändring i lagen (1942:335) om särskildaskyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar, 23) lag om ändring i lagen (1919: 240) orafondkommissionsrörelse och fondbörsverksamhet, 24) lag om ändring i lagen (1929: 116) om tillsyn överstiftelser, 25) lag om ändring i lagen (1936: 567) om dorakapitel, 26) lag om ändring i lagen (1938: 96) omunderstödsföreningar, 27) lag om ändring i luftfartslagen (1957: 297), Maj:ts proposition nr 30 dr 1971 28) lag om ändring i gruvlagen (1938: 314), 29) lag om ändring i lagen (1886: 46) angåendestenkolsfyndigheter m. m., 30) lag om ändring i uranlagen (1960:679), 31) lag om ändring i lagen (1966:314) omkontinentalsockeln, 32) lag om ändring i lagen (1939: 254) om skyldighetför kommun atl fullgöra vissa av krig ra. m. föranledda arbetsuppgifter, 33) lag om ändring i lagen (1939: 608) om enskildavägar, 34) lag om ändring i lagen (1941: 282) omsterilisering, 35) lag om ändring i lagen (1944: 133) om kasirering, 36) lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen, 37) lag om ändring i lagen (1960: 690) ombyggnadsminnen, 38) lag om ändring i lagen (1944: 705) om aktiebolag, 39) lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385), 40) lag om ändring i lagen (1947: 529) om aUmännabarnbidrag, 41) lag om ändring i lagen (1964: 143) orabidragsförskott, 42) lag ora ändring i lagen (1948: 433) omförsäkringsrörelse, 43) lag om ändring i lagen (1950: 272) om rätt förutländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelse här i riket, 44) lag om ändring i lagen (1959: 73) med vissabestämmelser om inländsk försäkringsrörelse vid krig m. m., 45) lag om ändring i lagen (1959: 118) omkrigsansvarighet för liv-'och invaliditetsförsäkring, 46) lag om ändring i arbelarskyddslagen (1949: 1), 47) lag om ändring i skogsförläggningslagen (1963:246), 48) lag om ändring i kyrkomölesförordningen (1949:174), 49) lag om ändring i lagen (1950: 382) om svensktmedborgarskap, 50) lag om ändring i lagen (1951: 308) om ekonomiskaföreningar, 51) lag om ändring i lagen (1948: 218) omsambruksföreningar, 52) lag om ändring i religionsfrihetslagen (1951: 680), 53) lag om ändring i allmänna ransoneringslagen (1954:280), 54) lag om ändring i lagen (1954: 579) omnyklerhelsvård, 55) lag om ändring i lagen (1955: 183) ora bankrörelse, 56) lag om ändring i lagen (1955: 416) om sparbanker, 57) lag om ändring i lagen (1956: 216) omjordbrukskasserörelsen, 58) lag om ändring i lagen (1963: 76) omkreditaktiebolag, 59) lag om ändring i lagen (1956: 2) om socialhjälp, 60) lag om ändring i lagen (1961: 332) om handräckningvid taxeringsrevision, . 61) lag om ändring i lagen (1956: 618) om allmännasammankomster, 62) lag om ändring i strålskyddslagen (1958: 110), 63) lag om ändring i lagen (1926:1) innefattandebestämmelser i anledning av konventionen mellan ochFinland angående renar i gränsområdena. Kungl.Maj:ts proposition nr 30 är 1971 95 64) lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), 65) lag om ändring i barnavårdslagen (1960: 97), 66) lag om ändring i lagen (1960: 408) om behörighetatt utöva läkaryrket, 67) lag om ändring i lagen (1963: 251) om behörighetatt utöva tandläkaryrket, 68) lag om ändring i lagen (1965: 61) om behörighet attulöva veterinäryrket m. m., 69) lag om ändring i lagen (1%9: 409) om förbud i vissafall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 70) lag om ändring i varumärkeslagen (1960: 644), 71) lag om ändring i patentlagen (1967: 837), 72) lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970: 000), 73) lag om ändring i brandlagen (1962: 90), 74) lag om ändring i skollagen (1962: 319), 75) lag om ändring i lagen (1967: 940) angåendeomsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, 76) lag om ändring i namnlagen (1963: 521), 77) lag om ändring i lagen (1963: 537) om gravrätt m.ra., 78) lag om ändring i lagen (1964: 322) med vissabestämmelser i anledning av slalens övertagande av huvudmannaskapet förpolisväsendet m. m., 79) lag om ändring i lagen (1964: 829) om skyldighetför vissa städer att bidraga tUl statsverkets kostnader för domstolsväsendet, 80) lag ora ändring i naturvårdslagen (1964: 822), 81) lag ora ändring i lagen (1966: 301) omrättspsykiatrisk undersökning i brottmål, 82) lag om ändring i lagen (1967: 531) om tryggande avpensionsutfästelse m. 83) lag om ändring i smitlskyddslagen (1968: 231), 84) lag om ändring i miljöskyddslagen (1969: 387), 85) lag om ändring i jordhävdslagen (1969: 698), 86) lag om ändring i lagen (1970: 000) om utlämningtill , , eller för verkställighet av beslut om vårdeller behandling, 87) lag om ändring i lagen (1970: 000) om allmännavatten- och avloppsanläggningar, 88) lag om ändring i lagen (1970: 000) med vissabestämmelser i anledning av slalens övertagande av lokalhållningen för deallmänna underrätterna, 89) lag om ändring i förordningen (1961: 313) omförfarandet i anmärkningsmäl, 90) lag om ändring i famUjebidragsförordningen (1946:99), 91) lag om ändring i förordningen (1967: 882) omstudiemedelsavgifter, 92) lag om ändring i förordningen (1965: 852) om ackordoch avskrivning rörande vissa skatter,