prop · FU03121 · 1971-12-31 00:00:00 — Länsstyrelseni finner det önskvärt att man så snart ske kan även laglekniskttar steget fullt ut och frigör denna vårdform från socialhjälpslagsliflningenför all i stället låta ålderdomshemmen regleras i särskild lagstiftning om denkommunala servicen på hela åldringsvårdens område. i Gotlandslän anser atl det varit till fördel om inle frågan om ålderdomshemsavgiflernabehövt brytas ul ur sitt sammanhang med frågan om åldringsvården i stort.Liknande synpunkter anför också länsstyrelserna i och län. - Länsstyrelserna i och län samtytterligare några remissinstanser instämmer i utredningens uttalande all manbör släUa det kravet på ell framtida syslem för avgiftsuttag atl avgiftenanpassas så atl den i huvudsak kan tas ul löpande. Frågan omsamordning meUan avgiftssystemen inom åldringsvård och långtidssjukvård berörsav några remissinstanser, som stryker under utredningens uttalande om att ensådan samordning är angelägen. framhåller sålundaalt ett grandvillkor för ell adekvat utnyttjande av tillgängliga resurser inomlångtidsvården är all avgiftssätlningen inom ålderdomshems- och sjukhemsvårdenblir samordnad så alt valel av vårdform inle skall behöva influeras avekonomiska överväganden hos vårdlagaren och hans anhöriga. Den nu föreslagnalagstiftningen om ålderdomshemsavgifter, som strängt tagel inte är annat än etllagfästande av en långt utvecklad praxis, kommer om den antas alt underlättaoch sannolikt påskynda denna sanaordning. Nästan alla remissinstanser tillslyrker förslaget i frågaom garanlibeloppen eller lämnar del utan erinran. Kammarrätten finner metoden,atl inom ramen för kommunens självkoslnad för vårdplats, begränsaavgiftsuttaget genom all ell s. k. garanlibelopp alltid tillförsäkras vårdlagarenoch alt della belopp automatiskt slår i relation lill penningvärdets växlingaroch eventueU standardhöjning, välmotiverad. anser garanlibeloppetsstorlek väl avvägd. anser all de föreslagnaprocenttalen för garantibeloppen - som i flertalet fall innebär enfaktisk inkomstminskning för kommunerna - fåll en rimlig avvägning med hänsyn lilldel av utredningen nämnda behovet av standardhöjning för pensionärer påålderdomshem. i lim däremot är tveksam i frågaom ordningen för beräknande av avgifter då sidoinkomster finns. Enklare, merschablonmässiga former för avgiftssältning borde kunna åstadkommas.Avdragsprocenten förefaller låg. Det kan vidare exempelvis ifrågasättas ombegränsade sidoinkomsler åtminstone . bör medföra höjning av avgifterna. Tröskeleffekter förinkomster närmast däröver bör kunna undgås genom enkla nedtrappningsregler.Länsstyrelsen i län anmärker, alt förslagel om beräkning av grundbeloppoch av förbehållen andel av sidoinkomsler efter skilda procenttal inteunderbyggts med några sakliga skäl. Här har endasl åberopats skälighelsöverväganden.Länsstyrelsen anser rimligt och önskvärt, alt vårdtagaren förbehålls en Ukastor procentuell andel av sidoinkomst som av folkpension. Även Riksförbundetför Enskild Sjuk- och Åldringsvård anser att den högre procentsatsen också börgälla sidoinkomsterna. Statenshandikappråd anser det vara en svår begränsning för de handikappade somfortfarande vistas på ålderdomshem atl eventuellt hela livet endast i principkunna disponera . De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslageli denna del ulan erinran. anser, att de erfarenheter som redanfinns rörande uttag av differentierade avgifter inte tyder på alt kommunernakommer att la ut oskäliga avgifter i förhållande till kostnaderna. Styrelsenutgår därför från all principen om självkostnaden som avgiflslak skall kunna tillämpas.Styrelsen pekar dock på några faktorer som kan komma alt få betydelse vid avgiftssätlningen,nämligen frågan om kommunen kan skilja ul kostnaderna för den öppna verksamhetsom eventuellt bedrivs vid ålderdomshemmet liksom svårigheterna all avgöra vUkenvård och service som skall ingå i självkostnaden och vad som skall betalassärskilt av pensionären själv. Del är enligl styrelsen skäligt alt den som bori ett nybyggt ålderdomshem betalar en högre avgift än den som bor i ell äldrehem. Likaså bör en pensionär som bor i ell flerbäddsrum betala mindre än densom har eget rum. Om avgiften uppfattas som oskälig kan man räkna med altpensionärer med höga inkomster föredrar atl söka sig tiU enskUda vårdhem. DeltaskuUe innebära en utveckling i strid med statsmakternas intentioner. anser all någon ytterligare i lagstiftning stadgad avgiflsbegränsningi form av ell avgiflslak som sätts lägre än självkoslnaden på ålderdomsheminte behövs. Skulle någon kommun vilja införa ell sådant lak bör möjligheterhärtill givelvis finnas. Slandard-skiUnader i fråga om ålderdomshem kan t. ex.utgöra skäl för tiUämpning av olika avgiflslak. ÅtskiUigaremissinstanser anser dock atl ingen pensionär skall behöva betala hela självkoslnadenulan förordar någon form av avgiflslak under självkoslnaden. iStockholms län förordar sålunda alt avgiften begränsas lill elt högsla belopp iavvaktan på socialulredningens slutliga StäUningstagande lill åldringsvården idess helhet och hur socialvården i princip bör finansieras. För etl avgiflslakunder självkoslnaden uttalar sig vidare länsstyrelserna i ,, , och , , ,, och saml ochÅldringsvård. Några remissinstanser anser all avgifterna bör beräknas på ett genom-snUlav självkostnaderna för flera ålderdomshem t. ex. samtiiga hem i kommunen.Länsstyrelsen i framhåller sålunda all en hög självkostnad imånga fall inte motsvaras av bättre standard eller service. Avgifter bör därförberäknas på den sammanlagda självkoslnaden för samtliga ålderdomshem ikommunen. i anser del eftersträvansvärt med iprincip samma avgiflslak över hela landet, men om den tanken inle kan vinnagehör bör taket i vart fall vara enhetiigt i varje kommun och samordning kunnaske meUan alla kommuner i ell län. Nästan alla remissinstanser tillslyrker förslaget i dennadel eller lämnar det utan erinran. Sålunda stryker i Älvsborgslän under utredningens förslag alt vid beräkning av sidoinkomsler avseendeendast skall fästas vid avkastningen av rörligt och fast kapital men inle lillkapitaltillgångar. Erfarenheten har nämligen visat att många äldre människorstarkt reagerat mot att ålderdomshemsavgiflen slukat del mesta av deras sparkapital.Vissa kommuner har vid avgifternas uttagande endast lämnat några få lusenkronor kvar. anser atl del hade varit följdriktigt atlskärpningsregler för kapital liknande dem som gäller för kommunalabostadstillägg till folkpensionärer även skuUe gälla vid bestämmande av avgiftför boende på ålderdomshem. Därmed hade även kunnat uppnås en närmare överensstämmelsemellan reglema för beräkning av avkastning på kapital och skärpningsreglernanär del gäller pensionärerna som bor på ålderdomshem och pensionärer somerhåller service i form av social hemhjälp i sina egna hem. i län förordar elt syslem därvårdlagarens inkomster av pension får ligga till grund vid bestämmandet avvårdavgifternas storlek och anmärker alt förslagel lider av den inadverlensenatt kapitalinnehav i och för sig inte skall inverka på vårdavgiflens storlekmen att i fråga om livräntor även återbäring av kapitalinsatsen skall varaavgiftsgrundande. Men betänkligare synes vara all förslagel kan stimulera tillatt en vårdbehövande avhänder sig sina kapitaltillgångar måhända på ell urolika synpunkter icke önskvärt sätt. Fastställande och uttag av avgift i anser att sedan avgiftenfastställts inte varje inkomst- eller skatteförändring bör medföra höjningeller sänkning av nu ifrågavarande del av avgiften ulan all man kan länka sig en ordning där pensionärerna placeras in i vissa avgiflsklasser.Över huvud tagel vill understryka betydelsen av alt enkla, lättförståeligaavgiftsregler tillämpas, som inle kräver ofta återkommande granskningar,deklarationer och omräkningar. bör kunna åstadkommas av kommunernasjälva, efter rekommendationer från kom-munförbundel, om förfallningsbeslämmelsernainle görs alllför detaljerade. Även i betonarvikten av all avgiftssätlningen kommer alt ske under så enkla former sommöjligt. i framhåller behovet av en enkel ochklar kostnadsredovisning vid ålderdomshemmen. i framhåller allutredningen inte berört frågan om ell lagakraflvunnel beslut av ifråga om avgiflsdebitering i det enskilda fallel skall utgöra exekutionstitelvid eventuellt krav mot pensionären eller dennes dödsbo. klarläggande pådenna punkt synes önskvärt. instämmer i vad utredningen anfört omvärdet av etl förfarande enligt principerna om förvaltningsbesvär. Denenskildes rättssäkerhet lorde genom förslagel tillgodoses på etltillfredsställande sätt. i , som antar all besvärsinsliluletunder ell övergångsskede kommer all få ganska stor betydelse, anser all det ärbetydelsefullt alt ålderdomshemsgästen kan överklaga beslut om avgift genom förvallningsbesvär. Kammarrätten däremot ifrågasätter lämpligheten avförslaget i denna del och anför atl fullmäktiges beslut om grunder förbestämmande av ålderdomshemsavgifter endasl kan överklagas genoinkommunalbesvär. All del sedan också är av stor betydelse för den enskUde attsocialnämndens avgiflsbeslut i del konkreta fallet blir beräknat lill rältbelopp kan inle förnekas, men nämnden är dock bunden av de av fullmäktigeantagna grunderna. i åtminstone inte alllför obetydligutsträckning därifrån, har nämnden överskridit sin befogenhet och beslutet lordei det fallel enligt gällande räll - såvida beslutet inte anses vara av rentverkställande art och därför inte är överklagbart enligl 76 § 2 mom. kommunaUagen- upphävas på anförda kommunalbesvär. Det kan därför anses tveksamt om ändringav 54 § socialhjälpslagen är nödvändig ens om utredningens förslag helt antas.Kammarrätten ifrågasätter vidare om det är lämpligt all utvidga kretsen av målenligt socialhjälpslagen, där förvallningsbesvär anförs, med ytterligare engrupp. Förvaltningsbesvär i sådana mål innefattar i princip, i motsats tillkommunalbesvär, en skyldighet för besvärsmyndigheten all i detalj granska avgiftssätlningen,vilket knappast är påkallat. Inteheller i delar utredningens uppfattning ombehovet av s. k. förvallningsbesvär. erinrar om de skyldighetersom enligl 52 § ShjL åligger i egenskap av tUlsynsmyndighet. Någraremissinstanser, däribland anser, alt kommunförbundet inteensamt bör utfärda de rekommendationer som behövs ulan all della bör ske isamråd med . Lundskommun pekar på atl utredningen inle behandlat frågan om avgiflsdebilerinsen i dcfall då socialnämnd eller motsvarande organ svarar för kostnaden för vård sompå grund av brist på plats på nämndens egna institutioner eller av andra skällämnas på enskUd vård-anslaU. Med hänsyn till den skiftande praxis som råder i dellaavseende är del angeläget att även denna fråga uppmärksammas. Även Riksförbundetför Enskild Sjuk- och Åldringsvård önskar elt förtydligande i fråga omreglernas tillämplighet då vården sker på enskild vårdanstalt. Enligtsenast tiUgängliga uppgifter tillämpar ungefär hälften av landels kommunerdifferentierade avgifter för vård i ålderdomshem. Det innebär att aUt flerkommuner har gått över från elt tidigare syslem med enhetliga avgifter, grandadepå folkpensionsnivån, till ell avgiftssystem som direkt tar hänsyn tillpensionärernas betalningsförmåga. Regeringsrätten har emellertid vidprövningen av en fråga om uttag av differentierade avgifter i ålderdomshemfunnit, atl ett sådani avgiftssystem inte står i överensstämmelse med grundernaför gällande lagstiftning. Sedan kommunförbundet med anledning härav i enframställning till Kungl. Maj:t begärt lagändring har socialulredningen fått iuppdrag all se över reglema för avgifter i ålderdomshem. Socialutredningenhar nu i ell delbetänkande föreslagil, atl kommunerna genom etl tillägg lill ShjLfår möjlighet atl för vård i ålderdomshem la ut avgifter som differentierasefter pensionärernas betalningsförmåga. har utredningen föreslagil atldel tiUskapas regler som garanterar pensionären all för eget behov få behållaen viss del av pension och andra inkomster. Delta garanlibelopp skall beräknaspä pensionärens samtliga inkomster och skall utgöra lägst av den förogift ålderspensionär utgående folkpensionen inkl. pensionstillskott och 20 %av den inkomst efler skatt som överstiger de på angivet sätt beräknadefolkpensionsförmånerna. Gift pensionär skall ha samma garanlibelopp som ogiftpensionär. Innehav av kapital skall inle påverka avgiften i vidare mån än atlavkastningen av kapitalet inräknas bland pensionärens inkomster. Avgiften skallvidare inle få överstiga vårdplatsens andel i kostnaden för hemmet, dvs.genomsnittskostnaden per vårdplats. Eftersom pensionsförmånerna delvis ärindex- och standard-reglerade, tillförsäkras pensionärerna genom garanlibeloppetetl grundskydd som i motsvarande mån är värde- och slandardsäkrat. Socialutredningenhar framhållit all utredningen med del föreliggande förslaget inle har tagitslutlig ställning till frågorna om ålderdomshemmens framtida karaktär ochfunktion. Dessa och andra frågor som har samband med åldringsvården avserutredningen alt behandla under sitt fortsatta arbete. Det blir då anledning altåterkomma till den pågående utvecklingen inom åldringsvården, som syftar tillall bereda de gamla ökade möjligheter till service och omvårdnad i olikaformer. Redan i della sammanhang har utredningen emeUertid velat framhållaålderdomshemmens karaktär av öppna inackorderingshem för äldre personer som äri behov av vård eller tillsyn. Jag delar denna uppfattning, som också vunnitallmän anslulning under remissbehandlingen. Närdet gäller frågan om avgifter i ålderdomshem är utgångsläget all allt flerkommuner redan gått över till olika former av avgiftsuttag, som tar hänsyn tillpensionärernas betalningsförmåga. Liksom flertalet av remissinstanserna delarjag socialutredningens uppfattning atl socialhjälpslagen bör kompletteras medbestämmelser som undanröjer det hinder för kommunerna atl tillämpa etl sådaniavgiftssystem som föreligger enligt regeringsrättens utslag. De skälutredningen anfört för en sådan författningsändring är enligt min meningvälgrundade. Utredningens förslag torde också leda tUl större likformighet iavgiftsberäkningen i de fall differentierade avgifter används. Utredningenhar också pekat på behovet av en samordning mellan avgiftssystemet vid ålderdomshemmenoch avgiftssystemet inom den landstingskommunala långtidssjukvården. Fleraremissinstanser betonar della och landstingsförbundet har i sitt remissyttrandeförklarat atl förslagel är ägnat all främja en sådan samordning. Vid kontaktermed landstingsförbundet har jag erfarit alt förbundet överväger all la uppfrågan om att inom den slutna långtidssjukvården övergå till etl syslem meddifferentierade avgifter. Enovillkorlig förutsättning för ett avgiftsuttag efter pensionärernas betalningsförmågamåste vara alt del skapas bestämda garantier som tillförsäkrarpensionären i ålderdomshem en tillräcklig del av pension och andra inkomsterför hans personliga behov. De garanlireg-ler som utredningen i detta avseendehar utarbetat betraktar jag som en myckel viktig del av utredningens förslag.Genom garantiregelns konstruktion tillförsäkras alla pensionärer som bor iålderdomshem en värde- och standardsäkrad andel av folkpensionsförmånerna ochdärjämte en garanterad del av sina inkomster däratöver. De av utredningen föreslagnagarantireglerna innebär en förbättring för alla de pensionärer i ålderdomshem sorninte har annan inkomst än sina folkpensions-förmåner och som f. n. får s. k.fickpengar med visst minimibelopp. För pensionärer i ålderdomshem som harinkomster utöver folkpensionen betyder förslaget att pensionären får enlagligt garanterad rätt att behålla också en beslämd del av sidoinkomsten försina personliga behov. Garantiregelns utformning har tillstyrkts av i stortsett samtliga remissinstanser, däribland av Pensionärernas Riksorganisation.Jag förordar att förslaget om garantireglerna genomförs och att det görs till-lämpligtpå alla ålderdomshem, oavsett om kommunen tillämpar differentierade avgiftereller ej. Därigenom tillskapas ett enhetiigt garanlisystem för samtligapensionärer som bor i ålderdomshem. Jagvill här erinra om att syftet med det av utredningen framlagda förslagel äralt öppna en möjlighet för de kommuner som så önskar att la ut differentieradeavgifter. Lagstiftningen kommer sålunda inle alt innebära något hinder förkommunerna all använda andra avgiftssystem förutsatt all pensionärernatillförsäkras de garanlibelopp för sina person- liga behov som utredningen föreslår. Det finns alltså äveni fortsättningen möjlighet all tillämpa enhetliga avgifter eller sådanaavgifter i kombination med kommunala bosladstiUägg. Liksom utredningen anser jag att de grundläggandeförfattningsbestämmelser som behövs bör tas in i en ny paragraf, 19 a §, i ShjL.Till dessa hör i första hand den bestämmelse som gör del möjligt för kommunernaatt ta ut differentierade avgifter. Dessutom bör 19 a § innehålla en föreskriftom att pensionären skaU förbehållas medel för sina personliga behov. De närmareföreskrifter som behövs t. ex. om storleken av dessa medel och om beräkningenav avgiftsunderlag bör tas in i en kungörelse som Kungl. Maj:l får utfärda i anslulningtill de nya bestämmelserna. Bemyndigande för Kungl. att utfärda sådanaföreskrifter bör las in i 19 a §. Vidare har utredningen ansett all i samma paragraf bör lasin en bestämmelse som anger all avgiften för en vårdplats inle får översligavårdplatsens andel i kostnaden för anläggning, underhåll och drift av delålderdomshem i vilket platsen utgör en del. Det övervägande antaletremissinstanser har tillstyrkt att kommunerna får möjlighet atl la ul avgiftupp tiU självkoslnaden eller lämnat förslagel i denna del ulan erinran. Elttiotal remissinstanser har dock föreslagil alt ingen pensionär skaU behövabetala hela kostnaden ulan förordai alt Kungl. Maj:t skall fastställa den högslaavgift i förhållande till självkostnaden som får las ul av en enskildpensionär. Jag har förståelse för denna inställning och de skäl som åberopatstill stöd för den. Frågan torde emellertid ha liten praktisk betydelse. Jaganser därför inle att någon i författning intagen begränsning är nödvändig.Enligt vad jag inhämtat avser kommunförbundet alt utfärda rekommendationer omhur högsla avgift skall beräknas i förhållande till självkostnaden och vilkenvård och service avgiften skall anses omfatta. Därvid torde även konima allövervägas hur avgiftssättningen bör påverkas av att olika standard eller olikakostnadsläge råder beträffande olika vårdplatser inom samma hem. Några remissinstanser har föreslagit att självkostnadenbör beräknas gemensamt för flera ålderdomshem t. ex. för samtUga hem inom enkommun. Till slöd för detta har åberopats bl. a. alt en skiUnad i självkostnadeninte alllid motsvaras av en skillnad i standard. Liksom utredningen anser jagdock att det bäst överensstämmer med självkostnadsprincipen alt kostnadenberäknas för varje hem för sig. En regel om självkoslnaden som avgiflslak,avfattad i enlighet härmed, bör las in i den förut nämnda 19 a § ShjL. Någrastörre svårigheter all tillämpa den föreslagna bestämmelsen torde inteföreligga. Frågan lorde inom ramen för självkostnadsprincipen kunna beaktas avkommunförbundet i samband med utarbetandet av nämnda rekommendationer. övervägasvilka krav som bör ställas på ålderdomshemmens kostnadsredovisning. Några särskildabesvärsregler i fråga om avgift vid ålderdomshem finns f. n. inle. Enligt 76 §2 mom. kommunaUagen kan beslut av socialnämnd i fråga om avgiftssättningenöverklagas genom s. k. kommunalbesvär i den mån beslutet inte är av rent förberedandeeller verksläUande art. Endast lagligheten av beslutet kan prövas, inteskäligheten. kan inle ändra beslutet, endasl upphäva detta.Utredningen har föreslagil alt pensionären skall få rält all överklaga ellbeslut om avgiflsdebitering genom s. k. förvallningsbesvär. Härigenom fårbesvärsmyndigheten frihet all allsidigt pröva beslutet och i förekommande falländra detta.. Besvär över kommunens beslut skall enligl utredningens förslaganföras hos och därifrån till kammarrätten. Under remissbehandlingenhar detta förslag mottagits välvUligl. a. kammarrätten har dock ifrågasattom det är nödvändigt och lämpUgt att ändra gäUande ordning. Som jag framhålUtbör en särskild kungörelse utfärdas med närmare föreskrifter om hur avgiftemaskall beräknas. Jag anser det angeläget alt pensionärerna kan få avgiflsberäkningeni del enskilda fallet aUsidigl prövad och ansluter mig därför till utredningensförslag alt lalan mot beslut i avgiflsärende skaU föras genomförvaltningsbesvär. Besvärsregeln bör, som utredningen föreslagit, tas in i 54§ ShjL. Enligt utredningens förslag skall den kommunala myndighetens beslut omavgiftens storlek lända lill efterrättelse även om besvär anförs mol beslutet.En remissinstans har vänt sig mot detla och anselt att det saknas skäl all låtabeslutet gälla innan det vunnit laga kraft. För egen del vill jag här anknyta lillvad utredningen anfört om viklen av atl avgifterna las ut löpande så all s. k.uppskjutna avgifter undviks i största möjliga utsträckning. Möjlighet finns alltidför besvärsinstansen all när skäl föreligger tills vidare uppskjuta tillämpningenav kommunens beslut. Huvudregeln bör alltså vara atl beslut om avgiftshöjningskall gälla för den kommunala myndighetens beslut. Ienlighet med det anförda har inom utarbetats förslag tiU lagom ändring i lagen (1956: 2) om socialhjälp. För all ytterligare belysade närmare konsekvenserna av de föreslagna lagändringarna, kommer jag i detföljande alt bl. a. ta upp några frågor som kommer att behandlas i denkungörelse som Kungl. Maj:l har att utfärda i anslulning till de nya bestämmelserna. Somjag förut framhållit bör elt syslem med differentierade avgifter kombineras medgarantier för atl pensionären, oavsett om differentierade avgifter tiUämpaseller ej, får behålla viss del av sina inkomster för Detbelopp som pensionären sålunda skall förbehållas skall bestå av två delar,beräknade på oUka sätt. För det första skall alla pensionärer få behåUa minst30 % av för ogift pensionär normalt utgående folkpensionsförmåner oavsettskatt. För det andra skall de pensionärer som har inkomst utöver dessafolkpensionsförmåner (sidoinkomster) få behålla av sidoinkomslernasedan avdrag först gjorts för skatten på den sammanlagda inkomsten. F. n. utgörden andel som pensionären får behålla för personligt brak etl i kronor bestämtbelopp, vilket tid efler annan justeras genom beslut av Kungl. Maj:t. Deltabelopp har under innevarande budgetår utgjort . vilket mednuvarande basbelopp (.) och med beaktande av det pensionstillskott somtillkommer den 1 juU 1971 motsvarar av de för ogift pensionärutgående folkpensionsförmånerna. I vissa kommuner får dock pensionärernabehålla större belopp. Enligl utredningens förslag skall varje pensionär förbehåUasminst ell belopp som vid oförändrade pensionsbelopp då de nya reglerna träderi krafl utgör . Förslagel innebär väsentiigaförbättringar för flertalet pensionärer i ålderdomshemmen. Den särbestämmelsei fråga om sidoinkomsler som utredningen föreslår beträffande pensionär med denlägre äkta-makepensionen i syfte all jämställa honom med ogift pensionärfinner jag välmotiverad. Nästanalla remissinstanser tillslyrker eller lämnar utan erinran utredningensförslag att avgiftsunderlaget skall utgöras av summan av pensionärensfolkpensionsförmåner och övriga inkomster sedan skall och garantibeloppavräknats från nämnda summa. Utredningen föreslår att om pensionären harkapital i någon form avkastningen - enligl de beräkningsgrunder som gäller vidtaxering till statlig inkomstskatt -skall påverka avgiftens storlek medandäremot själva kapilallillgångarna skaU lämnas ograverade. Fleraremissinstanser har understrakit vikten av alt kapitaltillgångar lämnas orörda.Kommunförbundet har anmärkt atl det hade varit följdriktigt om skärpningsreglerför kapital liknande dem som gäller för de kommunala bostadstilläggen ävenskulle gäUa vid bestämmande av avgift för vård i ålderdomshem men inte motsattsig förslaget. Jagdelar utredningens uppfattning även i denna del.