prop · FU03124 · 1971-12-31 00:00:00 — Med hänsyn härtill och till att intendenturenheten ärföreträdare för intendenturförvaltningstjänsten inom verket gentemot regionaloch lokal instans föreslår materielverket att enheten ställs direkt underverkschefen, Intendenturenheten bör även enligt TCO-S och SR t. v.finnas kvar som självständig huvudavdelning direkt under verkschefen. TCO-Smenar att det måste finnas tungt vägande skäl för att ändra en organisation somfungerar tillfredsställande. Att föra samman intendenturenheten med vissa andrafunktioner till en gemensam organisation med den osäkerhet som gäller i frågaom verksamhetens framtida ställning och uppgifter anses dessutom inte lämpligt.Ett sådant tillvägagångssätt kan under överskådlig framtid ge upphov tillflera, delvis onödiga, omorganisationer med den press på verksamheten och deanställda som detta skulle föranleda. TCO-S påpekar vidare att även utredningens fortsattaöversyn av fortifikationsförvaltningens och sjukvårdsstyrelsens förråds- och materielan-skaffningsverksamhetär av intresse i detta sammanhang. Utredningens förslag att inplacera datadriftenheten ihuvudavdelningen för drifttjänst ogillas av remissinstanserna med hänsyn tillpågående utrednings- och försöksverksamhet rörande datadriften inomkrigsmakten. Enstämmigt föreslås att några förändringar inte skall göras f. n.utan att enheten t. v. skall stå kvar i nuvarande oragnisationsenhet, dvs, iden föreslagna huvudavdelningen för personal och organisation. Huvudavdelningen för personal och organisation Remissinstanserna anser genomgående att den av utredningenföreslagna namnändringen från nuvarande administrativa avdelningen till huvudavdelningenför personal och organisation är olämplig. Nuvarande benämning bör behållaseller om utredningens terminologi skall användas ändras till huvudavdelningenför administration. föreslår att den ihuvudavdelningen ingående kameralenheten benämns redovisningsenheten. menar att organisationsbyrån alltjämt bör vara ettrenodlat rationaliseringsorgan. 1 samband med den fortsatta prövningen avorganisation för redovisnings- och ekonomifunktionerna bör vidare prövas om enekonomienhet bör inrättas inom huvudavdelningen. För frågor av allmänt förvaltningsrättslig karaktär samtför juridiska frågor bör enligt försvarets civilförvaltning alltjämt finnas enkanslibyrå inom huvudavdelningen. Utredningensförslag att statens transportkontor bör utgå ur organisationen biträds och , medan TCO-Sanser att skäl saknas för att f, n. vidta de av utredningen förordadeåtgärderna. föreslår att en anslutningtill t. ex. förenade fabriksverken utreds. Huvudparten av remissinstanserna biträder de avutredningen framlagda principerna för hur materielverket bör ledas och förslagetom en fristående centralplanering. När det gäller kansliets ställning råderdock delade meningar. Överbefälhavaren anser att de av utredningen angivnaprincipiella riktlinjerna för ledningsuppgifternas fördelning mellan centralaorganisationsenheter och linjeorganisationen i stort är lämpliga. Utredningenhar konstaterat bl, a. att ledningen av planerings- ochgenomförandeverksamheten avseende anskaffning och underhåll i stor utsträckninghar delegerats till linjeorganisationen och att det inte finns något som tyderpå att detta förhållande bör ändras. Erfarenheterna har emellertid enligtöverbefälhavaren även visat ett behov av samordning av visst gemensamtunderlag. planeringsmetodik och framtidsbedömningar. En friståendecentralplanering bör medföra att denna samordning blir effektivare. anser att det är tveksamt om erfarenheterna från den kortatid, som har förflutit sedan man efter ingående prövning beslutade nuvarandeorganisation av ledningssidan inom materielverket, kan anses tillfyllest föratt redan nu ändra denna organisation. Återverkningarna av utredningens övrigaförslag, bl. a. förstärkning av sakhuvudavdelningarnas planeringsresurser,borde möjligen avvaktas innan slutlig ställning tas till lämpligasteorganisation av ledningsfunktionen. Med hänsyn till de erfarenheter somutredningen har redovisat anser dock verket skäl tala för en friståendecentralplanering och för en enhet för vissa gemensamma allmänna frågor, förföretagsnämndsfrågor och för press-och informationstjänst. Försvaretssjukvårdsstyrelse ifrågasätter om inte kansliets uppgifter med fördel kan delasupp på centralplaneringen och huvudavdelningen för personal och organisation. biträder i huvudsak utredningens förslag. Erfarenheten harpåvisat lämpligheten av att centralplaneringen och kanslibyråns allmänna enhetfår den inplacering som utredningen har föreslagit. finns det starka skäl som talar för endirekt under verkschefen lydande enhet för den tekniska samordningen samt förindustri- och inköpssamordning. Denna enhet bör som utredningen har framhållitges en stark ställning inom verket. Institutet tillstyrker därför att encentralplanering med nyssnämnda uppgifter inrättas. Chefen för enheten bör gessamma ställning som chef för huvudavdelning. Beträffande förslaget om ett fristående kansli finner institutetdet inte styrkt att en sådan enhet är motiverad utan föreslår att uppgifternaför enheten förs över till huvudavdelningen för personal och organisation, TCO-S ansluter sig till utredningens förslag om friståendecentralplanering och kansli men framhåller angelägenheten av att stabsorganisationensuppgifter i möjligaste mån begränsas. Remissarbetet inom har bedrivitsså att personalen har beretts tillfälle att i största möjliga utsträckningdelta och avge synpunkter. i ansluter sig tillutredningens synpunkter och förslag med avseende på personalfrågor. Nämndenpåpekar att verkets grundinställning i personalfrågor bör vara att slå vakt omanställningstrygghet och arbetstillfredsställelse. De anställda måste gesmöjlighet att konkurrera om tjänster utan att verket därför gör avkall påkvalifikationskraven och verket bör aktivt medverka till utbildning även avlängre varaktighet. Genom aktiva personalåtgärder bör avgångar kunna motverkasoch besparingar ske. berör de personliga problem som kanuppkomma i samband med en omorganisation och understrykernödvändigheten av att ingen därvid mister sin anställning, får minskad lön,vidkänns andra ekonomiska förluster eller tvingas byta bostadsort mot sinvilja. De anställda är positivt inställda till flexibilitet inommaterielverket, men den får inte vinnas på bekostnad av personalens arbetstrivseloch trygghet i anställningen. Nämnden anför i detta sammanhang bl. a. att detur personalsynpunkt är väsentligt för den enskilde att, oavsett plats iorganisationen, känna sig knuten till en relativt fast organisationsram.Undersökningar inom verket har visat att organisationen under byrånivå ärväsentlig för den enskilde och ett underlag för hela hans trygghet. Nämndenanser det synnerligen angeläget att man nu fattar beslut om verketsorganisation och att denna bör få en sådan utformning att riskerna för nyautredningar framstår som små. En fortlöpande översyn av den inre organisationenoch en smidig anpassning till rådande förhållanden måste alltid äga rum ochförutsätts ske genom verkets egen försorg och i nära samverkan med nämnder ochfackorganisationer. Likartade synpunkter framförs av TCO-S. delar utredningens uppfattning omsträvan efter större flexibilitet men har också full förståelse för nämndens uttalandeom behovet av tillräcklig kontinuitet i arbetsuppgifter och stadga i organisationenför att bästa arbetstillfredsställelse och arbetsresultat skall erhållas. Den av utredningen framlagda tidsplanen och formerna föromorganisationens genomförande behandlas endast av de närmast berörda remissinstanserna. Överbefälhavaren säger sig inte ha haft möjlighet attunder remisstiden närmare analysera möjligheterna att realisera planen menutgår från att den i stort kan följas. Överbefälhavaren konstaterar att enbesvärlig topp i materielverkets arbetsbelastning kan förutses genom attföreslagna organisationsändringar sammanfaller med införandet av försvarets planerings-ochekonomisystem. bör ges frihet att anpassa genomförandet tillvad som bedöms praktiskt och så att anskaffning av materiel kan ske i planeradomfattning även under omorganisationen. anser det mindre sannolikt att enså omfattande omorganisation helt skall kunna genomföras redan till utgångenav . Av utredningen angivna tidpunkter bör betraktas som riktvärden.Verket bör ha möjlighet att anpassa organisationsåtgärderna till ordinariearbetsuppgifter. Nytillträdande chefer bör dock utses . Verket biträder förslaget om anslag och resurser ochföreslår att Kungl. Maj:t tillsätter en särskild personaldelegation för attmedverka under omorganisationen och eventuell omlokalisering. Verketframhåller att en av styrelsens främsta uppgifter är att leda verketsfortlöpande anpassning till utvecklingens krav. 1 samband med beslut omgrunderna för materielverkets framtida organisation bör verket få i uppdragatt genomföra erfor- derliga åtgärder på sådana villkor att styrelsen ochverkets personal kan känna sig ha ett reellt inflytande på och ansvar förresultatet. understryker nödvändigheten av att särskilda resurser skapas för att igörligaste mån eliminera och om möjligt kompensera de olägenheter som drabbarden personal som måste få nya arbetsuppgifter och kanske också byta ut sinnuvarande levnadsmiljö mot en helt annan och främmande. SR förutsätter attgenomförandet sker i nära samverkan mellan verket och berörda fackligapersonalorganisationer. I samband med behandlingen av utredningens bedömningar avpersonal och kostnader tar huvuddelen av remissinstanserna upp förslagen ommaterielverkets befogenheter. Man är genomgående positiv till att materielverketges ökad handlingsfrihet i personal- och organisationsfrågor. Enighet råder ombehovet av att förstärka personaladministrationen och att införa ett interntkostnadsredovisningssystem. Däremot är man i vissa fall tveksam ommöjligheterna att reducera kostnaderna i enlighet med utredningens intentioner. Överbefälhavarenanser att en minskning av materielverkets personal-och administrationskostnaderligger helt i linje med hans inriktning av personalplaneringen inomkrigsmakten. Utredningensförslag att materielverket bör ges viss ökad handlingsfrihet ipersonalorganisatoriska frågor tillstyrks i princip. En avgörande förutsättningär dock att motsvarande frihet utsträcks även till övriga myndigheterinom krigsmakten för att undvika ett konkurrensförhållande som kan bli tillnackdel för krigsmakten som helhet. Överbefälhavaren anser vidare attmöjligheterna till delegering hänger samman med försvarets nya planerings- ochekonomisystem. Enbegränsning av personalkostnaderna för såväl fast anställda som konsulterinnebär enligt inte i och för sig en begränsning avtotalkostnaderna för materielen. Den största andelen av totalkostnaderna utgörsav produktions- och underhållskostnader. Om de personella insatserna underanskaffningsfasen blir alltför begränsade med sämre beslutsunderlag som följd,får detta i de flesta fall betalas med högre anskaffnings- ochunderhållskostnader. Verket anser det icke möjligt att nu uttala sig i fråganom det går att begränsa personalkostnaderna i den omfattning utredningen harföreslagit utan att arbetsuppgifterna minskas. Verketdelar utredningens uppfattning att en justering av befogenheterna skullefrämja verkets produktivitet. Förutom de av utredningen rekommenderadeåtgärderna föreslås att den nuvarande rutinen för utnyttjande av avlönings- ochsakanslag ändras och att verket får vissa ytteriigare befogenheter inom löne-och förhandlingsområdet. Materielverketanser att det inom ramen för det nya planeringssystemet efter hand bör varamöjligt att finna metoder för att optimera verkets totala verksamhet. Dennuvarande metoden att ange ram förverkets 1 saml Nr 124 Prop, 1971:124 34 insatser genom begränsning av dess personalkostnadsutrymmeär inte rationell och kan leda till okontrollerbara kostnader på andra håll iverksamheten. Verket anser att denna metod därför bör överges. hävdar attsocialförsäkringskostnaderna för verkets personal skall läggas till de avutredningen angivna kostnaderna. Enligt institutet utgör därför de totalaårskostnaderna för materielverkets verksamhet drygt 250 milj. kr, i stället förca 215 milj. kr. som utredningen har angett. Institutet anser för sin del att den kostnadsminskningutredningen har föreslagit inte enbart kan göras genom att begränsaanvändningen av konsulter utan att huvuddelen av de besparingar utredningenåsyftar måste åstadkommas genom begränsning av antalet anställda. a. förutsätts kunna erhållas som antaletkvalificerade befattningshavare ökar, är det sannolikt att personalreduktionenmåste bli större än , Bedömningsvis kan minskningen vara istorleksordningen , dvs. inellan 600 och 700 av nu tjänstgörande personal.Det kan dock inte uteslutas att en personalreducering av angiven omfattningkan medföra allvarliga rubbningar i verksamheten. Med hänsyn härtill och dåvissa delar av materielverket inte omfattas av utredningens översyn, kan ennågot försiktigare målsättning för personalreduktionen te sig motiverad.Institutet bedömer att en nettoreduktion av personalen i storleksordningen 400befattningshavare kan vara rimlig. Om beslut fattas , skulle dettainnebära att materielverkets personalstat vid i övrigt oförändrade förhållandenbör minskas till högst 4 000 anställda vid utgången av . varnar med bestämdhet för ettfastlåsande vid beräkningen att verkets nuvarande kostnader skall minskas med10 % . TCO-S förutsätter att uredningens kostnadsprognos mer äravsedd att utgöra ett riktmärke än ett konkret förslag till besparingsåtgärder.Såvitt TCO-S kan bedöma har varken utredningen, materielverket eller någonannan instans tillräckligt ingående kännedom om verkets framtida åtaganden föratt vara i stånd att binda upp kostnadsutvecklingen på personalsidan på sättsom sker enligt en bokstavlig tolkning av utredningens förslag. TCO-Sförutsätter att statsmakternas beslut grundas på förslag till kostnadsramar sompå sedvanligt sätt läggs fram från verkets egen sida och inte på utredningensprognoser. SR konstaterar att arbetsbelastningen redan f. n. ärmycket stor på all ledande personal inom försvaret. Detta gäller inte minstinom materielverket. Under alla förhållanden måste krav på minskadepersonalkostnader anpassas till kraven på de arbetsuppgifter som skall lösas.Skall minskade kostnader bli en realitet måste statsmakterna hårt prioriteraoch reducera arbetsuppgifterna. anser att utredningens resonemang beträffandereducering av personalkostnaderna är föga övertygande. framhåller att detbör ligga inom verkets ansvars- och kompetensområde att senare bedöma om och ivilken utsträckning personalkostnaderna kan reduceras. Förslaget att laboratoriets nuvarande organisatoriskaanknytning t. v, skall behållas tillstyrks av överbefälhavaren och försvaretsforskningsanstalt. Förenadefabriksverken delar inte utredningens uppfattning om komponentprovningsverksamhetenutan framhåller lämpligheten av att nu genomföra en länge motiverad samordningav denna verksamhet. Fabriksverken anser att komponentprovningsverksamhetenför försvaret bör samordnas till förenade fabriksverken och föreslår att beslutav sådan innebörd fattas av Kungl. Remissinstanserna instämmer i allt väsentligt iutredningens bedömningar. LO understryker dock starkt vad StatsanställdasFörbund i sitt yttrande har sagt om utläggning av uppdrag till den privataindustrin. Förbundet konstaterar att det har haft upprepade svårigheter medsysselsättnings- och trygghetsproblem för förbundets medlemmar på grund av attarbetet lagts ut på privat industri. Enligt LO:s mening bör verket utnyttjaegna resurser i så stor utsträckning som möjligt med hänsyn till de kriteriersom anges dels om lönsamhet, dels om styrning av bearbetnings- ochanskaffningsprocessen. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar pekar på att detdirekta priset inte bör vara utslagsgivande vid inköp av materiel utan attstörsta möjliga hänsyn bör tas också till betydelsen från beredskapssynpunkt avinhemsk produktion. Om inte detta beaktas, kan risk föreligga att tillräckligaproduktionsresurser inte finns tillgängliga för krigsmaktens materiella beredskap,uthållighet och effektivitet. understryker vikten av att kontinuitetsaspekterna beaktas,speciellt inför den väntade minskningen av försvarsmatérie-lens andel avindustrins omsättning. Denna utveckling medför särskilda krav på planering av anskaffningsverksamheteni syfte att klargöra förutsättningarna för industrins engagemang i utvecklingoch tillverkning av försvarsmateriel. Huvudparten av remissinstanserna ansluter sig till dekriterier och slutsatser utredningen har lagt fram om hur materielverket skallutnyttja konsulter. Den kritik som förs fram härrör främst frånpersonalorganisationerna. Från organisationer inom försvarssektorn framförsargument mot att utnyttja konsulter i större utsträckning, medanpersonalorganisationerna vid AB Teleplan framför motsatta synpunkter. Mot utredningens resonemang om löne- och konsultkostnaderför/ör-svarets materielverk fram två invändningar. För det första konstaterasatt alla tjänster som erhålls för den av utredningenangivna konsultkostnaden om 40 milj. kr. inte kan eller bör ersättas medtjänster i verket. En närmare analys än den utredningen har genomfört behövsför att med hänsyn till uppgifternas art och kontinuitet fastställa i vilkenomfattning tjänster som beställs från konsultföretag inom ramen för detnämnda beloppet bör utväxlas mot egna tjänster. För det andra anges verketsnuvarande befogenheter för lönesättning vara så begränsade att det kanifrågasättas, om det är praktiskt möjligt att till verket knyta tillräckligtkompetent personal genom anställning. i ett vidare perspektiv anser verket i fråga omkonsulttjänster att tUlgång till egen personal med erforderliga kvalifikationerger bättre möjligheter till styrning av verksamheten. Egen personal kandessutom alter-nativutnyttjas. bör en riktig avvägning av dessaresursinsatser kunna leda till besparingar framför allt utanför den del av detotala kostnaderna som utredningen har räknat med. Utredningens rekommendation att materielverket fortsätteratt höja andelen utom verket så långt kravet på fullgod styrning avanskaffningsprocessen och kravet på lönsamhet medger, biträds helt av AB Teleplansom också framhåller vikten av att materielverket får behålla möjligheten attutnyttja egna resurser eller köpa tjänster utifrån. Bolaget anser att kravet på ökad styrning kan tillgodosesi ökad omfattning bl. a. genom utläggning av större samlade uppgifter.Därigenom blir verkets personal avlastad och kan i ökad omfattning ägna sig åtden synnerligen betydelsefulla projekteringen, planeringen coh systemledningen.Verkets personal får då större möjligheter att upprätthålla en kvalificeraddialog med staber och att uppträda som kompetent köpare gentemot industrin. Personalorganisationerna vid AB Teleplan är förutom motutredningens uttalanden kritiska mot utredningens sammansättning och dess sättatt tolka direktiven. I utredningen har försvar, departement och industri varitrepresenterade - däremot inte konsultföretagen. Detta har enligtorganisationernas uppfattning lett till en skev bild av de senares roll iverksamheten och en överbetoning av industrins möjligheter att assisteramaterielverket. finner det anmärkningsvärt att den konsultverksamhetsom utredningen beskriver som en permanent och oekonomisk utökning av personalstyrkanhar tihåtits pågå och ständigt ökat i omfattning, trotsupprepade påpekanden från personalorganisationerna bl. a, i tidigareremissyttranden. TCO-S riktar viss kritik mot utredningens underlag för attbedöma i vilken omfattning externa tjänster skall utnyttjas. Av remissinstanserna har sexton tagit upp frågan ompartiell utflyttning av materielverket. Av dessa uttalar sig nio för en sådanutflyttning. Andra tar upp vissa delfrågor i samband med genomförandet utan atti övrigt anföra några betänkligheter mot en utlokalisering.Negativa är endast och som i det närmaste heltavstyrker en utlokalisering enligt utredningens förslag. understryker medskärpa den oro personalen känner inte bara inom berörda organisationsenheterutan även vid verket i övrigt. Största intresset från lokaliseringssynpunkt tilldrar sig drifttjänstavdelningen.Överbefälhavaren som anser att krigsorganisatoriska hänsyn främst bör varautgångspunkten för valet av lokaliseringsort, framhåller att materielverketsväsentligaste uppgifter i händelse av krig är koncentrerade till driftsidan.Härav följer att de organ inom verket som huvudsakligen är inriktade på driftbör vara organiserade och grupperade så att verksamheten kan genomföras på ettlämpligt sätt även under växling från fredsförhållanden till krigsförhållanden.Drifttjänsten bör enligt överbefälhavaren bl. a. därför lokaliseras till annanplats än . , statskontoret m. fl.remissinstanser stöder förslaget om som en lämplig lokaliseringsortför drifttjänstavdelningen. i pekar på att utredningen vidsidan om , och även angett som en lämpligplats för lokalisering. Vad gäller och har delegationen förlokalisering av statlig verksamhet föreslagit relativt begränsade lokaliseringar,medan sysselsättningsmässigt skulle få den mest betydandelokaliseringen. Till förmån för talar enligt länsstyrelsenkoncentrationen av annan militär verksamhet till detta område och detnärbelägna skövdeområdet, läget ur kommunikationssynpunkt samt behovet avnytillskott av arbetstillfällen. hävdar att de regionalpolitiskaskälen för lokahsering till klart överväger dem som talar för någonav de övriga utpekade orterna. för fram ytterligarenågra förslag i lokaliseringsfrågan. Det bör enligt institutet övervägas ominte provningscentralen i bl. a. ur miljövårdssynpunkt trycket motVättern bör flyttas till och slås samman med provningscentralen i Vidsel.Institutet ifrågasätter vidare om inte chef och planering för huvudavdelningenför provning borde flyttas ut från och då lämpligen anslutastill provningscentralen i . Förslaget om omlokalisering av vissa enheter m. m.inverkar i hög grad på den berörda personalens förhållanden, . En attitydundersökning som har utförts inom verketvisar att av dem som berörs inte har för avsikt att flytta med tiUutflyttningsorten, medan av de tillfrågade har uttalat osäkerhet i dennafråga. Avgörande för verkets ställningstagande har emellertid varit dennegativa effekten av en utflyttning, främst genom den försämrade kontakten mellanutflyttade delar och samverkande organ inom . Enligt verketsmening medför en geografisk uppdelning försämrade möjligheter för verket atttillgodogöra sig de rationaliseringsvinster som förutsattes möjliga att nå närverket bildades. anser att övervägande nackdelar är förenademed det förslag till omlokalisering som utredningen har presenterat. Omstatsmakterna trots detta fattar beslut om utflyttning, måste urvalet avenheter ske på sådant sätt att de negativa effekterna minimeras och eventuellapositiva effekter av omlokaliseringen tillvaratas. De från tjänstesynpunktminsta olägenheterna uppstår om följande enheter omlokaliseras. Förrådsavdelningen ca 190 personer Verkstadsavdelningen ca 65 personer Vissaprovningsenheter ca 85 personer Datadriftenheten ca 50 personer Vissadministrativ personal ca 20 personer Utöver dessa enheter har utredningen föreslagit att intendenturenhetenskall omlokaliseras. Intendenturenhetens verksamhet avser i stor utsträckningteknisk beredning, vilket enligt materielverket med hänsyn till behovet avsamarbete med staber, övriga delar av verket m. fl. kräver lokalisering iStockholm. Enheten har även i övrigt ett betydande behov av kontakter inomstockholmsområdet. Verket motsätter sig därför bestämt intendenturenhetens omlokalisering.Försvarets sjukvårdsstyrelse anser att beslut om utlokalisering av intendenturenheteninte bör fattas förrän större klarhet har vunnits om utvecklingen inom intendenturom-rådet. TCO-Sifrågasätter allmänt sett lämpligheten att flytta ut enskildaorganisationsenheter som är ålagda centrala ledningsfunktioner.