prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — Berör regleringen lill någon delmark som bör användas till jordbruk, får dock all mark som ingår i regleringenvärderas efter markens tjänlighet för jordbraksändamål, om särskilda skälföranleder det. Vid värderingen beaktas även tiUfälliga förhållanden, om ejsärskilda skäl föranleder alt värdena grundas enbart på förhållanden avbestående natur. Område som är avsett för skogsbruk värderas som om det vorebevuxet med skog vilken med hänsyn till markens godhelsgrad är av normalbeskaffenhet enligt förhållandena i orten. Faslighetsgraderingsvärde utgör summan av graderingsvärdena för fasligheten enskilttillhöriga områden och på fastighelen belöpande andelar i motsvarande värdenför samfälld mark. Omvärdet av den mark och de andelar i samfälld mark som genom fastighetsregleringtillägges fastighet icke motsvarar värdet av vad som genom regleringen frångårfastighelen, utjämnas skillnaden genom ersättning i pengar. På samma sättutjämnas värdeförändring som föranledes av servilutsåtgärd eller av att byggnadeller annan anläggning genom regleringen övergår liU annan ägare. Vad somfrångår fastighet genom inlösen ersattes enligt 8 kap. Ersättningenligt första stycket Ersättning enligt första stycket bestämmes på grundval av värde- bestämmes på grundval av värde ring (likvidvärdering). Vid likvid- ring (likvidvärdering). Vid likvid värderingen skall hänsyn tagas till värderingen skall hänsyn tagas till egendomens användning för det egendomens användning för det ändamål som föranleder det högsla ändamål som föranleder det högs värdet samt tiU förhållandena vid ta värdet samt till förhållandena tiUlrädel, om ej annat följer av att vid tillträdet, om ejannat följer avträdaren har rätt att tiUgodo- av att avträdaren har rätt att till- göra sig skog eller gröda. I övrigt godogöra sig skog eller gröda. I skall värderingen ske enligt de i övrigl skall värderingen ske med 9§ andra stycket angivna grunderna. hänsyn särskUt till egendomens marknadsvärde. 8 kap. 5 § Ägaren av fastighet som inlöses är berättigad till ersättning motsvarande fastighetens marknadsvärde. Inlöses del av fastighet, skall intrångsersättning utgå med belopp motsvarande den minskning av faslighetens marknadsvärde som uppkommer genom åtgärden. Uppkommer eljest genom inlösen skada för ägaren, skall också sådan skada ersättas. Ägarenav faslighet eller fastighetsdel som inlöses är berättigad tiU ersättningmotsvarande egendomens värde med hänsyn särskilt till ortens pris ochegendomens a v-kastning. Inlöses del av fastighet och lider återstoden skadaeller intrång genom åtgärden eller genom den inlösta delens användande, skallersältning utgå för detta. Om regleringen även medför nytta fÖr den återståendedelen, skall ersättningen jämkas i skälig omfattning. Uppkommer eljest genominlös:n skada för ägaren, skall också sådan skada ersättas. Harsedan fastighetsreglering :;ökts kostnad nedlagts på fastigheten i uppenbaravsikt att höja ersättningen, skall den därigenom uppkomna ökningen avfaslighetens värde icke beaktas vid ersättningens bestämmande. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Slalsminislern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , ,, , , , , , , StatsrådetLidbom anmäler efler gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaom ändringar i expropriationslagstiftningen och anför. Medstöd av Kungl. Maj:ls bemyndigande tillkallades den 16 december 1960sakkunniga alt verkställa översyn av expropriationslagstiftningen. Idirektiven för utredningen erinrades om all det efler omfattandeförarbeten hade genomförts vissa ändringar i denna lagstiftning (prop. 1949:184, 2LU 34), vilka berörde i huvudsak tre delar av expropriationsrätten,nämligen exproprialionsändamålen, värderingsreglerna och förfarandet videxpropriation. Utredningens uppgift skulle vara att se överexpropriationsreglerna i belysning av erfarenheterna under de år som hadeförflutit lagändringar och därvid särskilt beakta vissa önskemålsom hade förts fram av . Vidare skulle utredningen ulan all varabunden av bestämda riktlinjer närmare undersöka de uppslag till reformer inomexpro-prialionsväsendet som markvärdeutredningens belänkande (SOU 1957: 43)innehöll och lägga fram därav eventuellt föranledda förslag. I direktivenpåpekades all resultaten av denna översyn torde få betydelse vidställningstagande till problemet om indragning av oförtjänt jord-värdestegring. Desakkunniga, som antog benämningen exproprialionsutredningen, avlämnade år 1962belänkandet (SOU 1962: 24) Expropriation för sanering av historiskt ellerkulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Förslaget låg tiU grand för vissa år1963 vidtagna ändringar i byggnadslagen (1947: 385) (BL) och lagen (1917: 189)om expropriation (ExL) (SFS1963: 218 och 219). Är 1964 avlämnade utredningen belänkandet (SOU 1964: 32)Förtida tiUträde, expropriationskostnad m. m. På grandval av delta genomfördesår vissa ytterligare ändringar i saituna lagar (SFS 1966: 258 och 259). Utredningeninriktade härefter sitt arbete på reglerna om exproprialionsändamålen ochexproprialionsersällningen. Utredningens överväganden i dessa delar saml ivissa andra frågor har redovisats i det avgivna betänkandet(SOU 1969: 5051) Expropriations-ändamål och expropriationsersältning m. m.iMed hänsyn tUl de omfattande ändringar som enligt utredningens mening börföretas i gällande rätt har utredningen komrait tUl den uppfattningen att ExLbör ersättas med en ny lag. Belänkandet innehåller förslag tiU en sådan lag,kallad allmän expropriationslag (AExL). Lagförslaget är emeUertid inlefuUständigt. Anledningen häxtill är alt översynen av vissa partier avexpropriationsrätten, bl. a. reglerna om förfarandet, återstår. För att inteangelägna reformer i de delar utredningsarbetet är färdigt skall behövaförsenas har emellertid utiedningen valt alt redovisa sina överväganden idessa delar i ett särslUt betänkande, och dess förslag innebär att ExL tills vidareskall slå kvar i de delar där utredningsarbetet ännu inte är slutfört. Förutomförslaget till AExL innehåller belänkandet förslag till ändringar i ExlL, BLoch vissa andra lagar. Förslagen lill AExL samt till ändringar i ExL och BLtorde få fogas till statsrådsprotokollet i detla ärende som bilaga 1. Eflerremiss har yttranden över betänkandet avgetts av medvattenöverdomstolen, expro])riationsdomstolen i , fortifikationsförvaltningenefter samråd med överbefälhavaren, civUförsvarsstyrelsen,riksvärderingsnämnden, postverket, , , statensvägverk, statens planverk, luftfartsverket, kammarkollegiet, kammarrätten,byggnadsstjTclsen, bankinspektionen, riksskattenämnden, statensförhandlingsniimnd, , domänverket, lantbraksstyrelsen,lanlmäteristyrelsen, , , ,kommerskollegium, överstyrelsen för ekonomisk försvarsberedskap,bostadssiyrelsen, statens , statens institut förbyggnadsforskning, , länsstyrelserna i ,, , och , samt ,tekniska högskolan i , bygglagutredningen, saneringsutredningen,utredningen om ledningsräll, utredningen om oljeledningar, 1967 årsrekvisitions- och 'Betänkandet har avgelts av regeringsrådet , ordförande, riksdagsledamotenSven , f.d. borgarrådet , riksdagsledamoten ,civiluigenjören samt riksdagsledamöterna . 1 utredningsarbetet har som experter deltagit advokatenMichael Hemmarck, professom , andre förbundsordföranden , auktoriserade revisorn , civU-ingenjören ochstadsjuristen . , ,, Föreningen ochstadsdomare. Föreningen Kommunala Förvaltningsjurister (),Samfundet för fastighetsvärdering, , , , , (), ,, (),(), i (LO), (), (), Akademikers (), , , , , ,, Hyresgästernas (), allmännyttiga bostadsföretag () och SvenskaRiksbyggen. Yttranden har vidare kommit in från stadsantikvarien i Stockholmoch SladsmUj ögruppen. Remissinstansernahar bifogat yttranden från ett stort anlal myndigheter, tjänslemän ochsammanslutningar, bl. a. från handelskamrar, städer, kommuner, kommunalförbund,länsarkitekter, överlantmätare och lanlbraksnämnder. Vissaremissyttranden, exempelvis kommunförbundets och , är inteenhälliga utan innehåller reservationer. belänkande avlämnats har Kungl. Maj:t medhänsyn till beskaffenheten av utredningens återstående arbetsuppgifterförordnat alt dess uppdrag skall anses avslutat. Utredningsarbetet iåterstående delar fullföljs inom och jag räknar med atten departementspromemoria i ämnet kommer alt föreligga . Påen punkt har utredningsbetänkandel redan lett liU en lagändring. I samband medgenomförande av lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bosladsfaslighetinfördes nämligen i 1 § första stycket 19 ExL en möjlighet liU expropriationvid föreliggande eller befarad grov vanvård av byggnad som tiU väsentiig delgenora uthyrning används för bostadsändamål (SFS 1970: 247). Vadbeträffar betänkandet i övrigt har under remissbehandlingen från flera håUriktats kritik mot utredningens tanke alt man skulle tiUskapa en nyexpropriationslag ulan regler om förfarandet. Denna kritik har visst fog. Detkan också erinras om all byggnadslagstiftningen, som har nära samband medexpropriationslagstiftningen, f. n. ses över av bygglagutredningen (K 1969:55). Detla talar för alt några mera betydande ändringar i BL inte börgenomföras . anserjag alt många av de förslag till lagändringar som utredningen för fram är avsådan betydelse från samhällsplaneringssynpunkl att de bör tas upp ulan onödigtdröjsmål. Dessa överväganden har lett mig lill den slutsatsen alt vissaangelägna reformer bör genomföras möjligt genom ändringar i ExL ochBL.medan en mera fullständig reform av expropriationslagstiftningen bör anslålill dess översynen av återstående frågor är avslutad. De frågor jag nu avseralt ta upp rör huvudsakligen dels reglerna om expropriation för vissalälbebyggelseändamål och med anledning av väntad värdestegring delsersättningsreglerna. 2.1.Expropriation för vissa tätbefayggelseändamål Huvudparten av de bestämmelser som reglerar marks användning förbebyggande finns i BL. får inle användas för tätbebyggelse utan föregåendeplanläggning. Med tätbebyggelse avses enligt 6 § BL sådan samlad bebyggelse somnödvändiggör särskilda anordningar för tillgodoseende av gemensamma behov.Planläggningen är av två slag, översiktlig planläggning ochdelaljplanläggning. Den förra hänför sig lill grunddragen för markensanvändning och sker, såvitt gäller de särskilda kommunerna, genom generalplan.Behov av gemensam planläggning för flera kommuner kan tillgodoses genomregionplan. Delaljplanläggning sker genom stadsplan eller byggnadsplan. Istadsplan upptagna byggnadskvarter indelas i särskilda bebyggelseenheter genomtomtindelnin.g. Byggnadsverksamheten inom områden som inle ingår i stadsplaneller byggnadsplan kan regleras genom utomplansbestämmelser. Detankommer på kommunen att ta initiativ lUl upprättande av generalplan ochstadsplan samt atl b£:slula om anlagande av planen. Delsamma gäller med vissamodifikationer beträffande byggnadsplan. I undanlagsfall kan Kungl. Maj:t ellerlänsstyrelsen la initiativ till planläggning. Fråga om upprättande avregionplan skall alltid prövas av Kungl. För all bli gällande skallsamtliga planer fastställas av antingen länsstyrelse eller Kungl. Maj:t. Sedanplan har blivit fastställd medför den ett storl anlal rättsverkningar av olikaslag. a. är det förbjudet alt bygga i strid mot planen. Vidare gäller altkommunen i vissa fall har rält eller plikt att lösa markområden som omfattas avplanläggningen. Planläggning kan också medföra skyldighet för markägare altavslå mark ulan lösen samt rält lUl ersättning för skada som tillfogasfastigheten genom planläggningen. I44 § BL finns regler om zonexpropriation. , som infördes ,är avsett för stadsombyggnad. getillstånd till zonexpropriation om, med hänsyn till allmänna samfärdseln ellerkravet på ändamålsenlig bebyggelse, behov föreligger av en genomgripandeombyggnad, dvs. en verklig fömyelse av byggnadsbeståndet eller en del avdelta. Ombyggnadsbehovet skall avse ett större område. Något minimimått harinle angetts i lagen, men av motiven framgår att det åtminstone i regel intekan bli fråga om mindre områden än sådana som omfattar elt eller flerabyggnadskvarter. Ombyggnaden skall vara av sådan art all den inle lämpligenkan företas på armat sätt än i ett sammanhang. Vidare krävs att fråga skall haväckts om anlagande eller ändring av stadsplan för området. Zonexpropriationkan komma i fråga äyen beträffande annan mark än den som direkt berörs avsaneringsåtgärderna under förulsällning att marken ligger inom saneringsområdeteller i dess omedelbara närhet och att den som direkt följd av stadsombyggnadenkan väntas undergå väsentlig värdeökrung. Slutligen kan institutet tUlämpasäven på särskild räll till mark som redan är i kommunens ägo. Tomlexpropriation,som regleras i 45 § BL, kan användas för att få lill slånd bebyggelse iöverensstämmelse med stadsplanen i fall då reglerna om zonexpropriation inte ärtillämpliga. TUlstånd meddelas av Kungl. Maj:t. Exproprialionen kan avse markinom bygg-nadskvarler som inte är bebyggd i huvudsaklig överensstämmelse medstadsplanen. En ytterligare förutsättning är att planen inte kan väntas bligenomförd inom skälig tid ulan kommunens ingripande. Det krävs därför vissutredning angående tomlägarens subjektiva förhållanden. För att inlösen skallfå ske måste vidare stadsplanearbetet ha avancerat så långt att det kan blifråga om åtminstone vUlkorlig fastställelse av planen. Tomlexpropriation kanockså tillämpas i fråga om särskUd rätt som besvärar kommunen tillhörig markoch hindrar eller försvårar stadsplanens genomförande. Kan syftet med entomlexpropriation vinnas genom att kommunen endast löser på marken uppfördbyggnad för rivning kan tiUstånd lämnas till del. Med hänsyn till kravet påutredning om tomlägarens subjektiva förhållanden har tomlexpropriationtillämpats ganska sällan. Institutet anses på kommunall håll vara opraktiskt. Tomtbildningsexpropriation,som regleras i 46 och 47 §§ BL, kan äga rum beträffande mark inomstadsplanelagt område där tomtindelning har fastställts. Om särskilda delar aven tomt är i olika ägares hand har var och en av dessa enligt 46 § rält atlinlösa övriga i tomlen ingående markområden. För del fall att två eller fleramarkägare vill lösa de övrigas områden finns särskUda regler om företrädet dememellan. Har inle efter det all tomtindelning fastställdes ägare avtomldel väckt talan om inlösen av återstoden av tomlen eUer har sådan talaninte lett till alt tomten förenats i en ägares hand, har kommunen enligt 47 §rätt alt lösa hela tomlen. ningsexpropriationkräver inte Kungl. Enligt lagen (1970: 992) om ändring ibyggnadslagen (1947: 385) skall 46 § BL upphöra alt gäUa ,då faslighetsbUdningslagen (1970: 988) träder i kraft. Bestämmelsen ersätts dåav regler i 8 kap. 4 § nyssnämnda lag, vUket bl. a. innebär attinlösningsfrågor skall prövas vid faslighelsregleringsförrättiung i stället försom f. n. vid domstol. Bestämmelser om lösningsrätt för kommunen när de skUdadelarna av tomlen inte har förenats hos en delägare bibehålls i 47 § BL. Enligt1 § första stycket 7 jämförd med 99 § första stycket ExL kan staten ellerkommun, inom vars område marken är belägen, beviljas rätt tUl expropriationför att inom bebyggt område vid järnvägsstation, hamnplats eller fiskelägeeller på annan ort med större sammanträngd befolkning åstadkomma tryggadebostadsförhållanden. Bestämmelsen är enligt 99 § andra stycket tUlämpligendast på område bebyggt med boningshus som tiUhör annan än markens ägare, ochsedan expropriation har skett har husens ägare rätt att förvärva eUer fånyttjanderätt tiU den mark som hör till deras hus. Expropriationför fri tomt marknad regleras i 1 § första stycket 16 förra ledet och 111 §ExL. Delta expropriationsändamål tillkom efter förslag frånmarkulredningen (SOU 1948: 4) och har tiU speciellt syfte alt brytamarkmonopol. För dess tillämpning i stort krävs att marken skall varaerforderlig för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordningar. Någotkrav på föregående planläggning uppställs inle. Vidare får förhållandena intevara sådana alt marken även ulan expropriation kan sägas vara tillgänglig förangivna ändamål på skäliga villkor. Den enskilde markägaren skall sålunda saknavilja eller förmåga alt exploatera eller låta exploatera marken på sådant sätt.Denna för-utsättnuig kan sägas vara för handen om marken inle upplåts i en omfattningsom svarar mot behovet. Delsamma gäller om mark visserligen står tUlförfogande för tätbebyggelse och därmed sammanhängande anordningar men dellainle är fallet med de lämpligaste platserna eller marken inte upplåts tiUrimliga priser och på viUkor som även i övriga hänseenden kan bedömas somskäliga. Bestämmelserna har huvudsakligen avseende på obebyggd ellerglesbebyggd mark. Även om lagrummet med hänsyn lill vissa uttalanden vid desstUlkomst bör tolkas med försiktighet är dess avfat;tning så elastisk alt detär formellt möjligt att tillämpa det även på områden som är tätbebyggda i BL:smening. Tomträttsexpropriaticjn,som likaledes tUlkom , regleras i 1 § första stycket 16 senare ledet och111 § ExL. Tomträlts-exproprialion kan användas för att i kommuns ägo överföramark, som inte är tätbebyggd, för upplåtelse med tomträtt. Det krävs mle altmarken omfattas av stadsplan eUer byggnadsplan. FÖr expropriationsrätt räckerdet i huvudsak med att kommunen förklarar sig ha för avsikt attupplåta marken med tomträtt. I bakgrunden måste dock ligga att marken behövsför en planmässig utveckling av kommunen över huvud taget. Ändamålet medexpropriationsrätten är enligt förarbetena att "garantera att, såvittangår tillgången på mark, bebyggelseplanen för samhället kan förverkligasenligt sin tanke" (prop. 1949: 184 s. 73). Frågorom bebyggande av mark hänger intimt samman med frågor om anordnande avtrafikleder och andra allmänna platser som skall betjänabebyggelsefastighelerna. Enligl 1 § första stycket 2 ExL kan expropriation skebl. a. för aUmän väg på landet eller i stad, för järnväg eller spårväg förallmän trafik. Bestämmelser om expropriation för trafikleder och andra allmännaplatser inom lälbebyggelseområden finns emeUertid främst i BL. Enligt 18 och41 §§ första styckena BL får kommun när den begär det lösa in mark som enligtfaststäUd generalplan eUer stadsplan är avsedd till trafikled, gata eller annanallmän plats. Enligt andra styckena samma paragrafer får kommunen vidare lösatill sig sådan mark som enligt samma slags planer inle är avsedd tUI enskilt bebyggande.Som förutsättning härför gäUer dock alt markens användning för avsett ändamålinte ändå kan anses säkerställd. Skulle marken redan tiUhöra kommunen kandenna vid behov i StäUet erUigt 18 och 41 §§ tredje styckena lösa särskUd rättsom besvärar marken. Enligt 19, 20, 42 och 43 §§ BL har kommun rätt all undervissa föratsättningar ta i anspråk allmän eller enskild väg ulan ersättning, omvägen ingår i mark som enligt fastställd generalplan eller stadsplan skallanvändas till trafikled, gala etc. I sällsynta undantagsfall kan vissersättning utgå vid ianspråktagande av vägmark enligt 20 eller 43 §. Slutligenkan kommun enligt 18 a och 41 a §§ BL i erforderlig omfattning lösa till sigservitut eller nylljanderält till mark som enligt fastställd generalplan ellerstadsplan skall utnyttjas för allmän trafikanläggning eller allmän ledning mensom inte får lösas enligt 18 eller 41 § första stycket. Utöver de nu berördafallen kan nämnas att del enligt 70 § BL finns viss möjlighet alt la i anspråkmark inom planlagt område utan ersältning i de s. k. markexploalörsfallen, dvs.när stadsplan läggs över område som är i en ägares hand. Även beträffandeområde under byggnadsplan finns Uknande möjligheter (112 och 113 §§).Bestämmelserna avser främst mark som behövs för gata eller annan allmän plats.I detta sammanhang kan erinras om att möjligheterna att tillgodose behov avgemensamma anläggningar har ökat väsentligt genom tillkomsten av lagen (1966:700) om vissa gemensamhelsanläggningar. Denna bygger i princip på frivUligsamverkan mellan de berörda fastighetsägarna. Viss möjlighet finns dock alttvångsvis få en fastighet ansluten till gemen-samhetsanläggning. Ianslutning till bestämmelserna i och BL kan erinras om att kommunema harmöjlighet att tvångsvis förvärva mark genom förköp enligt förköpslagen (1967:868). Genom förköp kan kommunen ianslutning till en fastighelsförsäljning mellan enskilda parter inträda somförvärvare av egendomen på de vUlkor parterna har avtalat. Förköpsrätl fårenligt 1 § utövas beträffande sådan fast egendom som med hänsyn tUl denframtida utvecklingen behövs för tätbebyggelse eUer därmed sammanhängandeanordning. Från förköpsrätl undantas bl. a. vissa mindre fastigheter samtförsäljningar mellan nära anhöriga (3 §). Förköpslagensyftar i första hand tUl att ge kommunema bättre möjligheter att förvärva markför tätbebyggelse (prop. 1967: 90 s. 72). I första hand kommer obebyggd ochglesbebyggd mark i fråga för förköp, men också sådan mark som behövs för city-och bostadssanering angavs vid lagens tiUkomst vara av intresse i sammanhanget.Betydande kategorier av fastigheter ansågs emellertid helt falla utanförkommunens intresseområde, nämligen fastigheter inom sådana områden där markanvändningeninte kommer att ändras inom överskådlig tid. Hit hör i stor utsträckning marksom används och för framliden skaU användas för jordbrak och skogsbruk, villa-och egnahemsbebyggelse saml frilids-bebyggelse. Utanför kommunernasintresseområde ansågs i regel också falla sådana bostads- och industriområdenbeträffande vilka några mera betydande ombyggnadsbehov inte kan väntas uppkommaunder överskådlig framlid. Förköpsinstitulet utformades med utgångspunkt idessa allmänna bedömanden. Eftersom ell av huvudsyftena med en kommunalförköpsrätl skulle vara att underlätta för kommunerna att i mycket god tid,dvs. innan några mera betydande prisstegringstendenser med anledning avförväntningar om tätbebyggelse slagit igenom, förvärva mark som bjuds ut påöppna marknaden och ligger inom kommunens intresseområde, ansågs det inlelämpligt alt ställa upp så stränga krav på aktualitet i fråga om markbehov somgäller enligt den nuvarande expropriationslagstiftningen. Vid utformningen avreglerna anknöts i stället lill elt av markulredningen framlagt förslagtill ändring i ExL. Vidprövningen av om förutsättning föreligger all utöva förköpsrätl enligl 1 §förköpslagen skall inriktningen av den kommande samhällsutvecklingen ochbehovet av mark för olika ändamål bedömas. Departementschefen anförde häromföljande. Ärdet fråga om ett område beträffande vilket generalplan upprättats och antagilsav vederbörande kommunala organ och är den aktuella marken enligt planen avsattför bostads- eller industribebyggelse eller sådana ändamål som trafikleder,allmänna platser, fritidsområden m. m. bör förulsällning för all utövaförköpsrätl i allmänhet föreligga. Bedömningen bör ulfalla på samma sätt omområdet i antagen regionplan avsatts för angivna ändamål. Skulle stadsplan ellerbyggnadsplan för området vara under utarbetande bör delta förhållande kunnautgöra tillräcklig grund för kommunen alt få förköpsrätl lill den mark somplanen är avsedd alt omfatta. Även om planläggningsarbetet ej fortskridit sålångt atl vare sig general- eller regionplan upprättats eller förslag tilldetaljplan föreligger, bör förköpsrätl kunna utövas om marken med hänsyn tillbelägenhet och kommunens utveckling kan antas behövas Anspråken på den sannolikhelsbevisning som kommunen haralt prestera för att få inträda genora förköp bör inle få sällas alltför högt.Elt påstående som inte är underbyggt av någon utredning att viss mark krävsför tätbebyggelse är å andra sidan givetvis inle tillräckligt. Lämpligtunderlag för bedömningen i sådana fall då varken översiktliga eller detaljeradeplaner föreligger kan vara t. ex. befolkningsprognoser, bostadsbyggnadsprogrameller industriutvecklingsplaner. Delansågs inte finnas någon anledning all utöver vad som ligger i det sagdabegränsa förköpsrätten med hänsyn tUl den lid som kan komma atl förflyta tUldess marken exploateras.