prop · FU03172 · 1971-12-31 00:00:00 — Däremot utgick statlig förmögenhetsskatt, om aktierna innehades avannan än aktiebolag, samt förmögenhetsavgift till skatteförddningsfonden med iregel 0,2 "lo. Aktieägare som var bosatt utanför betalade definUivkällskatt på aktieutdelning i form av kupongskatt efter en skattesats av 25 Vo,om inte lägre skattesats gällde på grund av bestämmelse idubbelbeskattningsavtal. Det nya norska systemetför beskattning av bolagsvinst och aktieutdelning gäller i princip inkomst somförvärvas fr. o. m. . Nya regler om skattskyldighet tillstatlig inkomstskatt för norskt bolag för utdelning från annat norskt bolaggäller dock först fr. o. m. . Bestämmelserna i den nyalagstiftningen kan sammanfattas på följande sätt. Avdragsrätt för utdelninggäller för norska bolag vid beräkning av beskattningsbar vinst till statlig inkomstskatt.Avdrag får ske med bdopp motsvarande hela den utdelning som utbetalas tillaktieägarna eller som avsätts till en särskild fond för framtida utdelning("utbyttereguleringsfond"). Om avsättning sker till sådan fond,gäller dock begränsningar både beträffande storleken av det belopp som fåravsättas och tiden inom vilken de fonderade medlen måste utbetalas tillaktieägarna för att medlen inte skall återföras till beskattning hos bolaget.Som en konsekvens av att avdragsrätt införts vid beskattningen till statliginkomstskatt, har skattebefrielsen hos mottagaren för utdelning mellan norskabolag upph'ävts. För andra aktieägare hem- mahörandei kvarstår den redan tidigare gällande skattskyldigheten till statiiginkomstskatt för utdelning. Den beskattningsbara bolagsvinst som uppkommerefter avdrag för utdelning beskattas till statiig inkomstskatt efter enskattesats av 26,5 Vo. I fråga om den kommunala inkomstbeskattningen har inteinträtt några för'ändringar. Aktiebolag erlägger inkomstskatt för sinvinst liksom tidigare samt också avgift till skatteförddningsfonden och skatttill utvecklingshjälp, numera sammanlagt högst 23,5 Vo. Norska aktieägare äroförändrat fritagna frän inkomstskatt på utdelningen. Genom de nyareglerna har således den ekonomiska dubbelbeskattningen av bolagsvinstupphävts såvitt gäller statlig inkomstskatt. Eftersom aktieutdelning redantidigare var fritagen från inkomstskatt innebär den nya norskalagstif-ningen att utdelning från norskt aktiebolag till inhemska aktieägarekommer att beskattas endast i ett led, i aktieägarens hand med statlig inkomstskattoch hos det utdelande bolaget i form av inkomstskatt påbolagsvinsten. I förmögenhetsskattehänseende innebär skattereformvissa ändringar. Enligt den nya lagstiftningen är aktiebolag helt fritagnafrån förmögenhetsskatt. förmögenhetsskatt tas i stället ut avaktieägare (om denne ej är norskt aktiebolag). Norska aktiebolag är dock, Uksomandra fastighetsägare, skattskyldiga tUl en särskUd kommunalskatt på fastegendom, vUken skatt utgår med visst belopp beräknat på taxeringsvärde (i stad0,20,7 Vo). Den statiiga förmögenhetsskatten och förmögenhetsavgiften tillskatteförddningsfonden borttogs i samband med skattereformen. Förutländsk aktieägare gäller fortfarande, att källskatt tas ut med 25 Vo påbruttoutdelningen från norska bolag, om inte dubbelbeskattningsavtalföreskriver lägre skattesats. Utdelning från utländska bolag till mottagare iNorge är enligt norsk lag skattepliktig till såväl statiig som kommunalinkomstskatt. Somnyss nämnts tas förmögenhetsskatt ut i endast av kommunerna. Denkommunala förmögenhetsskatten utgår efter en proportionell skattesats som kanvariera mellan 0,4 och 1 Vo. De flesta kommuner tillämpar den maximalaskattesatsen 1 Vo. Skattskyldiga till den kommunala förmögenhetsskatten ärendast fysiska personer och utländska bolag. Fysiska personer bosatta i i princip skattskyldiga för förmögenhetstillgångar i;åväl inom landet somutomlands. Undantag gäller dock för vissa tUlgångar t. ex. fastighet ochrörelsetillgångar i utiandet. Det tidigare redovisade undantaget från inkomstskattskyldighetför norska medborgare och personer med norsk "innfödsrett" gällerockså i förmöge.nhetsskattehänseende. Sådana personer är befriade frånförmögenhetsskatt på tillgångar i utlandet vid de två första taxeringar somföretas efter deras bosättning i . Grundavdrag medges personer bosatta iNorge med 40 000 n. kr. Utomlands bosatta fysiskapersoner och utländska juridiska per- sönerär skattskyldiga för förmögenhetstillgångar med anknytning tUl , såsomfast egendom i , fordringar med säkerhet av inteckning i där belägen fastegendom och rörelsetillgångar där. Grundavdrag gäller inte för sådana personer.Vidare är avdragsrätten för skuld vid beräkning av skattepliktig förmögenhetbegränsad till hälften av skuldbeloppet liksom rätten tUl ränteavdrag vidinkomstbeskattningen, som jag tidigare nämnt, för sådana personer är begränsadtill hälften av räntebeloppet. Som jag tidigare antytt ärbeskattningen av sjömän och utomlands bosatta artister särskUt reglerad i norsklag. Beträffande sjömän gäller en särskild sjömansskatt som påförs i stäUet förde statliga och kommunala inkomstskatterna, den särskilda skatten förutvecklingshjälp och avgiften till skatteförddningsfonden. Sjömansskatten är endefinitiv källskatt som utgår på inkomst som förvärvas av genom tjänstgöringombord på norskt fartyg. Lagstiftningen grundar sig på gemensamma nordiskaprinciper och överensstämmer i stort sett med bestämmelserna om svensksjömansskatt. Utomlands bosatta artister som uppträder i erlägger särskildartistskatt, som liknar den svenska bevillningsavgiften och som ersätter devanliga inkomstskatterna. Skatten utgår med 10 Vo av bruttoersättningen tillartisten, om denne själv arrangerar den föreställning i vUken han deltar, ochmed 20 Vo i övriga fail. Detfinns inte någon generell regel i norsk lagstiftning som är avsedd att lindrainternationell dubbelbeskattning. De tidigare nämnda bestämmelserna ombefrielse för i bosatta personer från förmögenhetsskatt på fast egendomoch rörelsetillgångar i utlandet samt om nedsättning av inkomstskatt påavkastning av sådana tillgångar kan dock sägas tjäna ett sådant ändamål.Detsamma gäller de skatteförmåner som finns för norska medborgare och personermed norsk "innfödsrett" som inflyttar till . Vidare medges enbegränsad rätt att avräkna utländsk skatt på inkomst av personligt arbeteutomlands från norsk skatt på samma inkomst. Slutligen gäller rätt att vidbeskattning i av inkomst eller förmögenhet som omkostnad resp. skuldavdra utländsk skatt på samma inkomst eller förmögenhet, om skattelättnad intekan ske på grund av andra interna regler eller enligt bestämmelser idubbelbeskattningsavtal. Detnya avtalet med har, som jag nämnde i samband med anmälan av fråga omdess godkännande, tillkommit främst i syfte att anpassa avtalsbestämmelsernatill den nya norska skattelagstiftningen och till de av rekommenderadereglerna för bilaterala dubbelbeskattningsavtal. De viktigaste sakligaskillnaderna i förhållande till gällande avtalsreglering avser utformningen avbestämmelserna om utdelningsbeskattningen, beskattningen av personer anställdai allmän tjänst och metoden för undvikande av dubbelbeskattning. Somjag tidigare nämnt hade remissinstanserna, kammarrätten och ,riktat vissa anmärkningar mot det ursprungliga avtalsförslaget. Några av dessaanmärkningar beaktades vid fortsatta förhandlingar och föranledde ändringar iavtalstexten. Andra anmärkningar i anledning av remisserna har dock inteansetts böra medföra ändringar i avtalstexten. Jag avser att i den följanderedogörelsen behandla dessa anmärkningar i samband med redovisningen avinnehållet i de artiklar till vilka de hör. Angåendedet huvudsakliga innehållet i avtalet får jag anföra följande. 1 och 2 anges de personer och de skatter som omfattas av avtalet. Avtalettillämpas på personer med skatterättsligt hemvist i eller eller ibåda staterna. Avtalet avses i princip skola omfatta samtliga skatter som nueller tas ut i de båda länderna på inkomst och förmögenhet. Påsvensk sida har i uppräkningen i art. 2 § 3 medtagits de skatter som särskUtangetts i nuvarande avtal jämte skogsvårdsavgiften. På norsk sida inbegripsunder "inkomst- och förmögenhetsskatten till staten och kommuner"bl. a. den tidigare omnämnda avgiften till skatteförddningsfonden. Art. 35innehåUer definitioner av vissa uttryck som begagnas i avtalet och harutformats i nära anslutning till motsvarande bestämmelser. I art. 3upptas dock även definition av uttrycket "internationell trafik".DefinUionen har betydelse för tUlämpningen av art. 8, art. 13 § 3 och art. 23 §4. I art. 3 har vidare klargjorts att under uttryc;icen ""resp. "" inbegrips vid tillämpningen av avtalet den del avkontinentalsockeln över vilken resp. stat har rättigheter enligt 1958 årskonvention om kontinentalsockeln. Art. 4 och 5 'är i huvudsak likalydande med men kan i förhåUande till nuvarande avtal i något fallinnebära vissa sakliga skillnader. Så är t. ex. enligt art. 4 § 3 platsen förden verkliga ledningen avgörande i fall av s. k. dubbelt hemvist för juridiskperson. Enligt nuvarande avtal är i sådant fall den juridiska personensnationalitet avgörande. TUlämpningen av dessa regler kan undantagsvis ledatill olika resultat. Sorn ytterligare exempel kan anges, att enligt art. 6punkt 1 i gällande avtid ett varunederlag är att anse som fast driftställe iavtalets mening, medan så icke är fallet enligt art. 5 i det nya avtalet. 622 återfinns regler angående beskattningen av särskilda inkomstslag. Art.6 föreskriver att inkomst av fastighet får beskattas i den stat där fastighetenär belägen. Denna regel avviker i princip inte från vad som gäller enligtnuvarande avtal, vari stadgas att skatt på sådan inkomst utgår endast i denstat där fastigheten ligger. Genom att för svensk del införts den s. k. creditof tax-metoden (avräkning av skatt) för undanröjande av dubbelbeskattning gällerdock generellt beträffande inkoms- tersom enligt avtalet får beskattas i att svensk skatt får tas ut ominkomsttagaren har hemvist i . Därvid skall dock från den svenskaskatten på inkomsten avräknas den norska skatt som utgått på samma inkomst.Reglerna härom finns i art. 24, till vilken jag skall återkomma. I frågaom inkomst av fastighet medför sålunda den nya metoden att inkomst av fastigheti , som uppbärs av person med hemvist i , kan beskattas i Sverigemed avräkning för den skatt som utgått i enligt art. 6. Det kan i övrigtanmärkas, att i art. 6 § 4 införts regler som bl. a. innebär att den tidigareberörda norska lagstiftningen om begränsning av rätten till ränteavdrag vid inkomstbeskattningeninte blir tUlämplig på person med hemvist i . Inkomstav rörelse får enligt art. 7 beskattas i den stat där rörelsen bedrivs frånfast driftställe. Vad som förstås med fast driftställe anges i art. 5. Harinkomsttagaren hemvist i , kan dock, som en följd av tillämpningen av creditof tax-metoden, inkomst av rörelse från fast driftställe i beskattasockså här, men avräkning skaU då ske av den norska skatten enligtbestämmelserna i art. 24 § 4. Riksskatteverkethar ansett att uttrycket "inkomstslag" i första meningen i art. 7 §7 kan missförstås och har föreslagit, att bestämmelsen formuleras på annatsätt. Jag anser dock inte, att missförstånd skall behöva uppstå om innebördenav uttrycket inkomstslag. Jag tillstyrker därför art. 7 § 7 i den lyddse denhar fått i den överenskomna avtalstexten. Den andra meningen i art. 7 § 7, somsaknar motsvarighet i tidigare svenska dubbelbeskattningsavtal, har tUlkommitför att klargöra att de principer som enligt art. 7 gäller för beskattning avinkomst av rörelse hänförlig till fast driftställe även är tillämpligabeträffande exempelvis sådan utdelning på aktier med anknytning till det fastadriftstället, på vilken art. 7 skall tillämpas enligt art. 10 § 7. Somett undantag från bestämmelserna i art. 7 om beskattning av rörelseinkomstgäller enligt art. 8, i överensstämmelse med modellavtal och gällandesvensk-norska avtal, att inkomst av sjöfart eller luftfart i internationelltrafik skall beskattas uteslutande i den stat där företag som driver sådanverksamhet har sin verkliga ledning. Bestämmelsen i art. 8 § 3 förutsätter,att den verkliga ledningen kan ligga i båda staterna, t. ex. i fråga ompartrederier med delägare i både och . I sådant fall beskattas i varderastaten den andel av partrederiets inkomst som belöper på delägare med hemvistdär. Vid tUlämpning av art. 8 § 3 torde visst samråd böra äga rum mellan debåda staternas behöriga myndigheter. Art. 8 § 4 har sin motsvarighet i gällandeavtal och får ses mot bakgrunden av att inkomst som förvärvas genom denverksamhet som SAS bedriver icke beskattas hos SAS utan hos de skandinaviskaflygföretag som ingår som delägare i SAS. Art.9 innehåUer regler om omräkning av inkomst av rörelse vid obe- 4 1971.1 saml. hörig vinstöverflyttning till utlandet, exempelvis iförhållandet mellan moderföretag i den ena staten och dotterföretag i den andrastaten. Artikelns första och andra stycken har sina motsvarigheter i , medan bestämmelsen i tredje stycket, som innebär enobligatorisk skyldighet för en stat att underrätta den andra när fråga om omräkning uppkommer, har överförts i sak oförändradfrån nuvarande avtal. Bestämmelserna har för del betydelse vid tUlämpningenav 43 § 1 mom. kommunal-skaUdagen (1928: 370) (43 § 1 mom. ändrad senast 1965:573). Enligt nu gällande avtal besktittas utdelning på aktierendast i den stat där utdelningsmottagaren har hemvist. Enligt art. 10 § 1 idet nya avtalet har mottagarens hemviststat alltjämt beskattningsrätt. Även denstat varifrån utdelningen utbetalas (källstaten) har emellertid enhgt art. 10 §§2 och 3 erhållit en begränsad beskattningsrätt. Bakgrunden till de nya reglernaär följande. Lagstiftningeni och i om beskattning av bolagsvinst och aktieutdelning var istort sett överensstämmande års norska skattereform. Den nuvaranderegeln tedde sig därför naturlig. Som jag tidigare framhållit har emellertidläget ändrats genom den nya norska lagstiftningen. Norska bolag är numeraberättigade att vid beskattningen till norsk statlig inkomstskatt få avdragför utdelad vinst. Detta innebär att utdelad bolagsvinst beskattas hos bolagetendast med inkomstskatt, avgift till skatteförddningsfond och skatttill utvecklingshjälp, eller f. n. med sammanlagt 23,5 "to. Har utdelningsmottagarenhemvist i , kompletteras skatteuttaget genom att utdelningen beskattasmed statlig :inkomstskatt i dennes hand. Mottages utdelningen av aktieägare medhemvist i , skulle regeln i nuvarande avtal medföra att norsk skattinte fick tas ut hos mottagaren. Man är ense på norsk och svensk sida att isådant fall den totala beskattningen i av utdelningen skulle bli låg viden jämförelse med förhållandet enligt tidigare norsk lagstiftning och jämförtmed den skatt som belastar utdelningen när utdelningsmottagaren har hemvist iNorge. Vid jämförelse med den skattebelastning som i åvilar utdelningfrån svenskt bolag till mottagare i framgår dessutom, att den nuvaranderegeln skulle skapa viss obalans i beskattningen av utdelning från bolag iresp. stat till mottagare i den andra staten. har därför genom art. 10 §§2 och 3 i det nya avtalet tillagts rätt att beskatta utdelning från norskabolag till mottagare med hemvist i efter en skattesats som får uppgåtill högst 15 "lo av utdelningens bruttobelopp. Av art. 10 § 3 framgårdock att, om norska bolags avdragsrätt för utdelning skulle bortfalla genomlagstiftningsändring, käUskatten begränsas tUl den i art. 10 § 2 a angivnaskattesatsen av högst 5 Vo, om mottagaren är ett svenskt bolag som äger minst25 Vo av det utdelande norska bolagets kapital. De överviiganden som motiveratinförande i av- taletav rätt för att ta ut källskatt på utdelning till gällervisserligen inte i samma grad i fråga om utdelning från till mottagarei . Av principieUa skäl har bestämmelsen emellertid utformats reciprokt.Enligt art. 10 § 2 får alltså i fortsättningen rätt att ta ut källskattpå utdelning från svenska bolag tUl mottagare i . Skatten får, liksomenligt de av rekommenderade reglerna, uppgå till högst 5 "lo ommottagaren är ett norskt bolag, som äger minst 25 "to av kapitalet i detsvenska bolaget och 15 Vo i övriga fall. Någon motsvarighet för svensk deltill bestämmelsen i 3 § är givetvis inte påkallad.. Denskatt som utgår i källstaten avräknas enligt art. 24 från den skatt som tas uti mottagarens hemviststat. Att i det nya avtalet införts en rätt för källstatenatt ta ut skatt innebär därför i regel inte att mottagare som är skattskyldigför utdelningen i hemlandet drabbas av högre total skatt på denna än som ärfallet enligt gällande avtalsbestämmelser. I den mån utdelningsmottagaren inteär skattskyldig för utdelningen i hemlandet och därför skatteavräkning infekan ske, utgör däremot källstatens skatt givetvis en merbelastning iförhållande till nuvarande regler. Detta gäller framför allt de bolag somåtnjuter skattefrihet i hemviststaten för utdelning i enlighet medbestämmelserna i art. 10 § 6, som jag skaU återkomma till. Dessa bolagär regelmässigt sådana som till minst 25 "lo äger det utdelande bolaget.Utdelning från norskt bolag till sådant svenskt bolag belastas enligt art. 10 §3 med högst 15 "lo norsk skatt medan svensk skatt på utdelning frånsvenskt bolag till norskt bolag enligt art. 10 § 2 a får utgå med högst 5"k. Skillnaden motiveras, som jag tidigare framhållit, av en strävan attskapa balans mellan den totala skattebelastningen på utdelning från norsktresp. Bortsett från de reciprocitetshänsyn som jag framförttidigare har det ansetts motiverat med en begränsad källskatt även på svensksida mot bakgrunden av den begränsade avdragsrätt för utdelning som enligtsvensk rätt tUlkommer svenska bolag och som i viss utsträckning motsvarar denavdragsrätt som tillskapats i . Bestämmelseni art. 10 § 6 om skattefrihet för utdelning har till syfte att förhindrakedjebeskattning av bolagsvinst och ansluter tUl de regler om befrielse frånskattskyldighet som gäller beträffande utdelning mellan svenska bolag enligt 54§ kommunalskattelagen (1928: 370) (54 § ändrad : 915) och 7 §förordningen (1947: 576) om statlig inkomstskatt. Bestämmelsen har i sakoförändrad överförts från nuvarande avtal. Art. 10 § 7 reglerar det fall attutdelning har verkligt samband med fast driftställe som mottagaren har i källstaten.I sådant fall gäller inte den begränsning av skattesatsen på utdelningen som källstatenär skyldig att iaktta enligt art. 10 §§ 2 och 3. I stället tillämpas reglerna iart. 7 om beskattning av rörelseinkomst. Beskattningenav ränta är icke uttryckligt reglerad i gäUande avtal, vilket med den teknikenligt vilken avtalet är uppbyggt innebär, att räntabeskattas endast i mottagarens hemviststat. I det nya avtalet har emellertidintagits uttryckliga bestämmelser i art. 11 om beskattning av sådan inkomst.Bestämmelserna innebär, att ränta liksom beskattas endast imottagarens hemviststat (art. 11 § 1). 12 föreslås att royaity skall beskattas endast i mottagarens hemviststat.Bestämmelsen, som är utformad i överensstämmelse med rekommendation ombeskattning av royaity, avviker inte i sak från motsvarande regel i nuvarandeavtal. Beskattningen av realisationsvUistbehandlas i art. 13. Vinst genom avyttring av fastighet får beskattas i denstat där fastigheten är belägen. Om avyttringen avser lös egendom som ingår ianläggnings- eller drift-kapUalet i ett fast driftställe eller i enstadigvarande affärsanordning för utövande av fritt yrke, får beskattning avvinsten ske i den stat där driftsfäUet eller affärsanordningen ligger. Vinstgenom avyttring av fartyg eller luftfartyg, som används i internationelltrafik, eller av lös egendom hänförlig till sådana fartyg och luftfartygbeskattas uteslutande i den stat som enligt art. 8 har beskattningsrätten tillinkomsten av verksamheten, dvs. den stat diir sjöfarts- ellerluftfartsföretaget har sin verkliga ledning. Realisationsvinst av annat slagbeskattas med de undantag som framgår av art. 13 §§ 5 och 6 endast i överlåtarenshemviststat. Besfämmelserna i art. 13 § 5 innebär att i visst fallförbehålls rätt att tillämpa norsk lagstiftning beträffande beskattning avvinst vid aktieförsäljning. Genom art. 13 § 6 medges motsvarande rättsåvitt avser försäljning av aktier i bolag vars väsentliga tUlgång ärfastighet. De svenska bestämmelser som åsyftas finns intagna i 35 § 3 mom.sista stycket, kom.munalskattelagen (1928: 370) (35 § 3 mom. ändrad senast1968: 275). I reservation mot yttrande över avtalet har tvåledamöter förklarat, att best'ämmelserna i art. 13 § 5 innebär ett avsteg frånden allmänna princip om beskattning av realisationsvinst vid avyttring avaktier som upprätthålls i existerande dubbelbeskattningsavtal och som lekommenderatsav , nämligen att sådan beskattning skall ske endast i överlåtarenshemviststat. Man har vidare framhållit, att olika regler kommer att gälla vidavyttring av aktier i svenska och norska bolag samt att ägare av norska aktier,bosatta i , på grund av händelser i kan förs'ättas i olikasituationer i fråga om beskattningen utan att kunna påverka orsakerna därtill.Av anförda skäl har reservanterna förklarat, att bort avstyrkainförandet av art. 13 § 5. Beskattningsregelni art. 13 § 5 får ses mot bakgrunden av föreskrifter i norsk lagstiftning vari förs'äljningav aktier i ett norskt bolag i vissa fall jämställs med försäljning avföretaget och dess tillgångar. En avtals-besfämmelse innebärande en exklusivbeskattningsrätt i överlåtarens hemviststat skulle kunna leda till att avtaletutnyttjades i syfte att undgå norsk realisationsvinstbeskattning. För attmotverka ett sådant utnytt- jandeav avtalsreglerna var man på svensk sida vid förhandlingarna beredd atttillmötesgå norska önskemål om att i begränsad omfattning få tUlämpa norskaskatteregler vid beskattning av vinst vid aktieförsäljning när överlåtaren harhemvist i . Av kommentaren till den aktuella OECD-bestämmelsen framgår även,att avsteg från huvudprincipen får ske i bilaterala avtal, om t. ex. en av deavtalsslutande staterna behandlar en aktieägares försäljning av samtliga ellerflertalet aktier i ett bolag som överlåtelse av bolagets tiUgångar som sådana.Som exempel på stater där detta är fallet nämns f. ö. just . Med hänsynhärtill bör en avtalsbestämmelse av ifrågavarande slag enligt min mening intemöta betänkligheter. Jag vill dessutom framhålla, att en bestämmelse avmotsvarande innehåll finns i art. 14 § 5 i dubbelbeskattningsavtalet mdlanSverige och Nederiänderna (SFS 1968: 771). I OECD-kommentaren har poängterats,att en undantagsbestämmelse av här antydd art inte får medföradubbelbeskattning. I det svensk-norska avtalet har detta problem lösts eftermönster av det svensk-nederländska på så sätt att källstaten, dvs. imotsats till vad som normalt gäller har förbundit sig att från sin skattavräkna den skatt som erlagts i på vinsten. Bestämmelser härom finns iart. 24 § 3, som jag skall återkomma till . Genom detta förfarande ärSverige som hemviststat för överlåtaren alltså bibehållet sin rätt att beskattavinsten utan att behöva medge skatteavräkning. Med hänsyn härtill och till attförbehållet för tillämpning av norsk lag är tidsbegränsat, har jag inget atterinra mot att en skatteflyktsregd av angivet slag införs i det svensk-norskadubbelbeskattningsavtalet. Jag tUlstyrker därför att art. 13 § 5 godtas iföreslagen lydelse. Jag vill också erinra om att en skatteflyktsregel i svensktintresse har intagits i art. 13 § 6. Art.14 föreskriver, i likhet med motsvarande mönsterbestämmelse, attinkomst av fritt yrke som huvudregel beskattas endast i den stat därinkomsttagaren har hemvist. Om yrket utövas från en stadigvarandeaffärsanordning i den andra staten, får inkomsten emellertid beskattas i dennastat till den dd inkomsten är h'änförlig till verksamhet där. Beskattningenav inkomst av enskild tjänst regleras i art. 15. Sådan inkomst beskattas iallmänhet endast i inkomsttagarens hemviststat. Om arbetet utförs i den andrastaten, får inkomsten dock enligt art. 15 § 1 beskattas där.