prop · FU0340 · 1971-12-31 00:00:00 — Såsom förut redovisats odlasutomlands många svenska sorter. Av stråsädesslagen har svenska sorter längehaft en omfattande spridning i de västeuropeiska länderna. Från handeln medutsäde av dessa sorter har licensinkomster tillförts våra två störstaförädlingsföretag. Licensinkomsterna, som grundats på avtal med representanteri den främmande staten, uppgick till ett nettobelopp av 0,7 milj. kr.av vilket en stor del kom från . Större intäkter kom också frånBelgien, , , , Storbritannienoch . Hittillshar lagstiftning om skydd för växtförädlingsprodukter i enlighet medkonventionens regler utfärdats i , ,och . Denna lagstiftning uppställer, utom iStorbritannien, krav på konventionstillhörighet för att medborgare i främmandestat skall kunna få skydd för sina nya sorter. I synes docksvenska växtförädlare kunna tills vidare få rättsskydd för nya sorter enligt enspecialregel. Med har 1968 träffat etttillfälligt arrangemang i reciprocitetsfrågan. Denna innebär, att bidrag urväxtförädlingsfonden skall utgå i för dansk växtsort av stråsäd ochtrindsäd efter samma grunder som gäller för svensk växtsort och att nyasvenska växtsorter av dessa växtslag skall kunna få skydd i Damnark enligt dendanska lagen. Arrangemanget har på danskt förslay begränsats till att gällatill . Att avtalet blivit tidsbegränsat beror enligtutredningen sannolikt på att man från dansk sida förväntat sig att Sverigesnart skall ansluta sig till konventionen. Förutsättningarfinns sålunda visserligen för att även utan ett konventionstillträdeskall kunna upprätthålla ett sortutbyte med och, underbegränsad tid framåt, också med och . Beträffande andrastater som tillträder konventionen får det antas att de kommer att krävaömsesidighet och att förmånerna i det svenska växtförädlingsavgiftssystemetinte bedöms som tiUräckliga för att de själva skall ge skydd åt svenskaväxtförädlare. Förädlare i främmande stat som infört konventionssystemet kommersannolikt inte att anse växtförädlingsavgiftssystemet tillräckligt lockandeför att de här i skall söka marknadsföra sina nya, förbättrade sorter. OmSverige inte inför privaträttsligt skydd för växtförädlingsprodukter Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 31 ochansluter sig till konventionen riskerar man sålunda att det nuvarande, låtvara tämligen begränsade, sortutbytet med andra länder i huvudsak upphör ochatt svenska växtförädlingsföretag helt eller delvis förlorar sina hittillsvarandelicensintäkter i konventionsländerna. Ett tillträde till konventionen skulledäremot främja sortutbytet mellan länderna. Detta utbyte skulle helt allmänt bhtill ömsesidig nytta för odlarna, handeln, industrin och konsumtionen. Förde svenska förädlingsföretagen skulle en anslutning till konventionen bli tilldirekt fördel genom den möjlighet de skulle få att i andra unionsländerekonomiskt utnyttja sina nya sorter och på så sätt öka sina intäkter på dessa.Utredningens undersökning av svenska sorters spridning i utlandet ger vidhanden att svenska växtförädlingsföretag skulle på de sorter av stråsädesslagensom nu saluförs i stater ha intjänat licensavgifter på 1,52 milj.kr. om avgifterna på handelsutsäde bestämts till samma belopp somväxtförädlingsavgiften, . Om licensavgiften utgått medbelopp som tillämpas i dessa andra länder skulle nettointäkterna hauppgått till omkring 3 milj. kr. De här gjorda beräkningarna avseremellertid sorter som redan marknadsförts och för vilka konventionen ej gerrättsskydd. De gjorda beräkningarna ger därför endast en antydan om densvenska växtförädlingens framtida möjligheter. Eftersomrättsskydd och därmed möjlighet till licensintäkter ges endast på nya sorterberor det ekonomiska utfallet på utländska marknader efter en anslutning tillkonventionen på de svenska förädlingsföretagens förmåga att konkurrera där mednya sorter. Enligt utredningens mening ligger den svenska förädlingen f. n. påen så hög nivå jämförd med flertalet andra länders inom konventionsområdet attdet bör kunna hållas för visst att den efter en anslutning till konventionenskall finna fortsatt god avsättning för sina produkter i konventionsländerna. Avdet anförda framgår enligt utredningen att om ett privaträttsligt sj'-steminförs i och vinner anslutning till konventionen sortutbytetmed andra länder kommer att öka till gagn för den svenska odlingen, handeln,industrin och konsumtionen. Vidare kommer den svenska förädlingens resurser attförbättras. Denna förbättring stimulerar i sin tur växtförädlarna attframställa nya produkter som kommer allmänheten tillgodo. Starka skäl förehggersålunda för att i införa ett konventionssystem. mening torde man inte ha anledning räkna med någon risk för attett privaträttshgt skydd för en sort skall utnyttjas för att hålla tillbakaspridningen av sorten. Förädlaren har själv intresse av att så snart en ny sortuppförökats i lämpliga kvantiteter genast få ut den på marknaden för att kunnaekonomiskt tillgodogöra sig resultatet av sitt långvariga och kostsammaförädlingsarbete. Erfarenheten från andra län- Maj:ts proposition nr 1971 dermed licenssystem på växtförädlingsområdet ger ej heller stöd för antagandetatt ett privaträttsligt system försvårar den önskvärda snabba spridningen avnya, för folkförsörjningen värdefulla sorter. Eftersomfråga är om för folkhushållet mycket betydelsefulla produkter måste docktiUses att skydd finns mot att ett privaträttsligt system medför att nya bättresorter undanhålls marknaden eller att prisnivån på utsäde blir oskälig. Ettskydd häremot kan enligt utredningens mening i första hand uppnås genom attensamrätten begränsas till att omfatta bara yrkesmässig framställning ochhandel med förökningsmalerial av sorten. Begränsningen innebär att jordbrukareoch andra odlare äger att fritt utnyttja skyddade växtsorter för framställningav konsumtionsvara och att fritt föröka sorter till eget utsäde. Vidarebör enligt utredningens mening konkurrensen mellan olika sorter förhindraoskäliga prisstegringar. Om en ny, rättsskyddad sort inte i någon högre gradskiljer sig i fråga om odlingsegenskaperna från tidigare på marknadenförekommande sorter, måste sortinnehavarens möjligheter att i konkurrensen medandra sorter ta ut ett jämförelsevis högt pris på eget förökningsmaterial avsin skyddade sort eller en hög licensavgift på andra odlingar av sorten bedömassom ringa. Även om sorten innefattar ett stort framsteg, måste konkurrensenfrån andra sorter normalt förhindra att ett pris eller en licensavgift tas utsom inte står i proportion till vad som står att vinna genom förbättringen avsorten. Erinras kan i detta sammanhang om att efter införandetav ett rättsskydd tillgång kommer att finnas till äldre sorter för vilka intekan meddelas rättsskydd och som därför aUtjämt blir fria för odling och kankonkurrera med rättsskyddade sorter. Försärskilda fall, såsom t. ex. då en ny sort inte möter erforderlig konkurrenspå marknaden, bör del emellertid finnas skydd mot att ensamrätten utnyttjasför en oskälig prissättning i strid mot allmänhetens intressen. Gällandebestämmelser rörande prisövervakning, förhindrande av konkurrensbegränsning m.m. bör kunna ge möjlighet till en viss pris- och konkurrensövervakning påförevarande område. Den ensamrätt som skall tillerkännas förädlaren stårgivetvis ej som sådan i strid med konkurrensbegränsningslagen. Åtgärder avkonkurrensbegränsande karaktär som har ett samband med ensamrättenär också åtminstone i allmänhet undantagna från lagens tillämpning. Ingripandemed stöd av denna lag torde dock kunna komma i fråga t. ex. när ensamrättenutnyttjats för att tvinga fram eller understödja annan konkurrensbegränsning.Kungl. Maj:t äger vidare enligt konkurrensbegränsningslagen förordna om vissthögsta pris på en vara, om visst pris med hänsyn till kostnaden och övriga omständigheterär uppenbart för högt och saken är av allmän betydelse. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 33 tetmed bestämmelsen är att ge samhället en möjlighet att ingripa i sådana fall dåpriset på en vara till följd av ofullständighet i konkurrensen är uppenbart förhögt. Enligt utredningens mening bör bestämmelsen kunna tiUämpas i fråga omförökningsmaterial av växtslag som för folkhushållet är av större betydelse. Enytterligare garanti mot missbruk av ensamrätten erhålls genom bestämmelser omtvångslicens, dvs. rätt för den som vill utnyttja en skyddad produkt att avmyndighet erhålla licens därtill. I detta hänseende bör till en början beaktashär tillämplig regel i växtförädlarkonventionen (artikel 9). Denna föreskriveratt det fria utövandet av ensamrätten inte får begränsas av andra skäl änsådana som kan hänföras till det allmänna intresset. Föreskriften får ansesmedge unionsstat rätt bl. a. att reglera marknadsföringen av skyddade sorter isyfte att lösa spridnings- och prisfrågorna. Av intresse i detta sammanhang ären redogörelse som utredningen lämnar för frågans reglering i utländsklagstiftning. Av redogörelsen framgår att all lagstiftning som hittillsutfärdats i enlighet med konventionens regler innehåller bestämmelser omtvångslicens. Den danska lagen i ämnet ålägger förädlaren skyldighet attmedverka till utbredningen av en ny sort genom att själv eller genom annanfullgöra beställningar på lämpligt förökningsmaterial av sorten inom skäligtid och i den omfattning som är nödvändig för att garantera att allmänhetenförses med material av sorten på skäliga villkor. Tvångslicens kan erhållas avenskild person eller sammanslutning, om skyldigheten inte fullgjorts. Vidareäger lantbruksministern ålägga förädlaren att låta envar utnyttja sorten, s.k. generell Ivångslicens, om detta anses nödvändigt för att säkra utbredningenav en ny sort eller för att motverka en väsentlig försämring av villkoren fören förvärvsgren. Denengelska lagen ger i princip varje kompetent odlare eller säljare rätt att påskäliga villkor föröka eller sälja material av en skyddad sort. Odlare ellerköpare kan på ansökan meddelas tvångslicens av ett officiellt organ, theController, om han inte får licens från förädlaren eller villkoren för att fålicens är oskäliga. Äveni västtysk och holländsk lagstiftning gäller bestämmelser till skydd mot attensamrätten utnyttjas på ett mot det allmännas intresse stridande sätt. Rättatt erhålla tvångslicens föreligger om sortinnehavaren inte lämnat licenserför förökning och marknadsföring av sorten i erforderlig omfattning eller omsortinnehavaren inte ställt tillräckligt med föröknings-material tillförfogande. En förutsättning för tvångslicens är dock att det motiveras av detallmännas intresse. Lagstiftningen ger också sortinnehavaren möjnghet att ioffentligt anbud erbjuda allmänheten licens (i den tyska lagstiftningen benämnd"Jedermanserlaubnis"). Detta system har tillkommit för att göra detlättare för sortinnehavaren att få sorten spridd. Reglerom tvångslicens i en svensk lag om privaträttshgt skydd för nya 2 1971.1 saml. Maj:ts proposition nr 1971 förädlingsprodukterbör enligt utredningen utformas i nära anslutning till de sålunda i utländsklagstiftning förekommande bestämmelserna. Reglerna bör sålunda innebära att detskall åligga sortinnehavare att lämna licenser och tUlhandahållaförökningsmaterial av sorten i den omfattning som kan anses påkallat medhänsyn till folkhushållet eller annat allmänt intresse. Tvångslicens skallkunna erhållas om sortinnehavaren utan godtagbar anledning underlåtit attfullgöra denna skyldighet. Utredningenförmodar att tvångslicensinstitutet i praktiken inte kommer att få någonstörre tillämpning. Värdet av ett sådant institut kan dock enligt utredningeninte mätas enbart genom den omfattning i vilken det tas i anspråk. Redanmöjligheten till tvångslicens måste få ett kraftigt inflytande på denfrivilliga licensgivningen och medverka till att licenser utfärdas i rimligutsträckning och på skäliga villkor. Deskisserade begränsningarna i rättsskyddet i förening med gällande bestämmelserrörande prisövervakning, förhindrande av konkurrensbegränsning m. m. medförenligt utredningens mening ett betryggande skydd både för odlarna och förkonsumenterna. Sammanfattningsvisföreslår utredningen under framhållande av att hänsyn främst tas till defördelar som är att vinna med en internationell lösning av växtförädlingensrättsskyddsproblem att ett privaträttsligt system för skydd av nyaväxtförädlingsprodukter införs och att i samband därmed tillträderväxtförädlarkonventionen. Emellertidföreslår utredningen, såsom framgår av det följande (avsnitt 4.7), att nugällande system med växtförädlingsavgifter behålls vid sidan av och ikombination med ett privaträttsligt system. Även bidragen över statsbudgetenföreslås, såsom senare skall utvecklas (avsnitt 4.7), utgå även ifortsättningen. 4.2Växtförädlarrättens objekt och subjekt Utredningenföreslår att viss ensamrätt, växtförädlarrätt, skall kunna förvärvas tillväxtsort genom registrering. Termen växtsort definieras inte i lagförslaget. Imotiven anförs att med växtsort avses helt allmänt en samling individer som iett eller flera karakteristiska avseenden skiljer sig från andra enheter inomsamma växtart. Iprincip bör enligt utredningen rättsskyddssystemet kunna tillämpas på allaväxtsläkten och växtarter. På grund av lagstiftningens syfte att stödjaväxtförädling är det dock naturligt att rätten begränsas till sorter som ärodlingsbara och alltså tillhör kulturväxterna. Utredningen finner det inteönskvärt att alla växtsläkten och växtarter av kulturväxterna på en gång inordnasi systemet, eftersom det bör finnas rådrum för avgörande i olika fall huruvidaförädlingen inom visst verksamhetsområde är i behov av skydd. Redan vidikraftträdandet av lagstiftningen anser utredningen dock Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 35 attflertalet växtarter av lantbruksväxterna och köksväxterna bör kunna tas med isystemet. Beträffande dessa växter finns redan en väl utvecklad organisationsom kan ta hand om provningen av de sorter som anmäls för registrering. I frågaom vissa prydnadsväxter samt fruktträd och bärväxter finns enligt utredningenett framträdande behov aV skydd för förädlings-produkter. Vad gäller skogsträdoch andra skogsväxter sker däremot växtförädling samt uppförökning ochdistribution av reproduktionsmaterial under sådana förhållanden att det intetorde finnas anledning att, åtminstone , inordna dessaväxter i systemet. Utredningenföreslår att det överlämnas åt Kungl. Maj :t att bestämma de växtsläkten ochväxtarter inom vilka växtförädlarrätt skall kunna förvärvas. I ett utkast tilltillämpningskungörelse upptar utredningen 96 växtarter, som föreslås inordnadei systemet redan från början. Av de 96 arterna tillhör 44 lantbruksväxterna, 21köksväxterna, 11 prydnadsväxterna samt 20 fruktträden och bärväxterna. Vidareföreslår utredningen som huvudregel att lagen skall vara tillämplig endast påväxtsort som framställts här i riket samt på växtsort som framställts utomriket av svensk medborgare. Utanför lagens omedelbara tillämpningsområde skallsåledes enligt förslaget falla sort som framställts utom riket av utländskmedborgare. Skydd för sådana sorter bör enligt utredningens mening varaberoende av särskilt förordnande. Förutsättning för sådant förordnande bör varaatt reciprocitet föreligger eller, om sådan inte finns, att skydd för utländsksort skulle vara av betydande aUmänt intresse. Somstöd för kravet på reciprocitet har utredningen anfört i huvudsak följande. Avde länder som utfärdat lagstiftning i ämnet, dvs. ,, och är det endastStorbritannien som inte i princip kräver reciprocitet. Det viktigaste motivettill förslaget om privaträttsligt skydd åt växtförädlingen är önskemålet om attSverige ska få större möjligheter att delta i det internationella samarbetet.Eftersom den i bedrivna växtförädlingen måste antas i allmänhet hastörre förutsättningar att framställa för svenska förhållanden bättresortmaterial ligger det nära till hands att i första hand söka förbättraintäkterna för den här i riket bedrivna växtförädlingen. Ett reciprocitetskravi den svenska lagstiftningen får slutligen antas verka så att det ger störremöjlighet för svenska intressen att påkalla skydd i andra länder. förslag kan endast fysisk person anses som förädlare. Utredningenhar övervägt om inte också en juridisk person skulle kunna godtas som förädlareoch framhåller att till förmån för en sådan ståndpunkt talar framför allt attväxtförädling ofta utförs inom företag som är inriktade på sådan verksamhet ochatt det material, på vilket framställningen av en ny sort grundar sig, byggsupp steg för steg inom företaget, ofta och med enskiftande krets av medarbetare. Maj:ts proposition nr 1971 kanvara svårt att avgöra vem inom företaget som gjort den avgörande insatsen vidsortens tillkomst. De nu nämnda förhållandena är emellertid enligtutredningens mening inte tillräckliga för att man skall avvika från denreglering av frågan som gjorts i patenträtten och som för övrigt ocksågenomförts i lagstiftning motsvarande den nu aktuella i bl. a. FörbundsrepublikenTyskland och . Frågan om rätten tillsorter som har framställts av en arbetstagare eller en uppdragstagare i och förhans tjänst respektive uppdrag får enligt utredningen avgöras med tillämpningav allmänna arbetsrättsliga grundsatser. Utredningens uppfattning är attfrågan om arbetstagares rätt till sort kommer att bli av underordnad praktiskbetydelse. Hithörande frågor bör lämpligen regleras i anställningsavtal ellergenom särskilda överenskommelser. Ifråga om de allmänna förutsättningarna för ensamrätt ansluter sigut-redningen.s förslag mycket nära till konventionen. Villkor för att växtförädlarrättskall kunna förvärvas för en ny sort är sålunda att den genom åtminstone ettviktigt kännetecken tydligt skiljer sig från andra redan kända sorter samt attden är homogen och stabil. Utredningen framhåUer attdet för erhållande av rättsskydd inte uppställs något krav på att den nyasorten skall ha visst odlingsvärde. Självfallet kan det i odlingens ochkonsumtionens intresse finnas ett behov av att uppställa regler som förhindraranvändandet av sorter som är mindre lämpliga för folkhushållet men denna frågafår inte sammankopplas med frågan om rättsskydd för sorten utan måste lösasgenom annan lagstiftning. Skydd för ny sort skall alltså kunna meddelas även ompå grund av annan lagstiftning utsäde av sorten inte skulle komma att fåmarknadsföras inom landet. Ett skäl att ändå söka skydd kan vara att sorten harsärskilt värde i annat land och är avsedd för export till detta land.Uppdragandet av en sort syftar för övrigt inte alltid till att få fram enprodukt för direkt marknadsföring. skall den nya sorten användas enbartsom underlag för fortsatt förädling. Densort som man söker skydd för skall enligt utredningens förslag som nämnts kunnasärskiljas från andra kända sorter. En fullständig uppräkning av vilkaomständigheter som gör andra sorter kända kan inte göras men utredningen gervissa exempel, också det i mycket nära anslutning till konventionen. Det föreslåsatt annan sort skall anses som känd om material därav yrkesmässigt utbjuditstill försäljning eller eljest tillhandahåUits eller om den intagits i elleranmälts till officiell sorthsta, förekommer i allmänt tillgängUgreferenssamling eller noggrant beskrivits i allmänt tillgänglig skrift ellerom den eljest kommit till allmänhetens kännedom. Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 37 Iprincip får inte heller den sort för vilken rättsskydd söks ha marknadsförtsföre ansökningen. Växtförädlarrätt kan ej förvärvas om växtmaterial av sortenmed samtycke av förädlaren eller hans rättsinnehavare yrkesmässigt förts ihandeln här i riket före dagen för registreringsansökningen. Marknadsföringutom riket av denna sort utgör däremot enligt förslaget inte hinder mot skyddannat än om den skett före ansökningen. Sistnämnda bestämmelse,som är i full överensstämmelse med konventionen, innebär att en förädlare kanpröva sin sort på utländska marknader utan att gå miste om möjlighetentill skydd i . Motsatsvis framgår av förslagets formulering att skyddkan beviljas sorten även om den före ansökningen tagits in i rikssortlistaneller annan sortlista i eller utom , att den beskrivits i allmänttillgänglig skrift eller förekommer i referenssamling. Somen sista skyddsfönitsättning föreslår utredningen att vid registrering avväxtförädlarrätt även skall registreras särskild benämning för sorten. I ochför sig kräver ett privaträttsligt skydd för växtsorter inte en reglering avfrågan om dessas benämning. Av praktiska skäl och för att få överensstämmelsemed konventionen uppställs emeUertid detta formella krav för rättsskydd.Närmare reglering av sortbenämnings innehåll föreslås i samband medregistreringsbestämmelserna. 4.4Växtförädlarrättens innehåll och omfång Ifråga om ensamrättens innehåll anknyter utredningens förslag i huvudsak tillkonventionen. Deutnyttjanden som förbehålls förädlaren eller hans rättsinnehavare är till attbörja med endast yrkesmässiga förfoganden. Detta uttrycks i utredningenslagförslag med att "annan än sortinnehavaren ej får olovligen utnyttjasorten yrkesmässigt" genom vissa förfaranden. Detförsta av de förfaranden över vilket sortinnehavaren föreslås få kontroll ärframställning och import av växtmaterial av sorten, vilken sker "i syfteatt materialet skall utbjudas till försäljning eller eljest tillhandahållasför förökningsändamål". Att ensamrätten avser ävenkontroU över importen är en utvidgning i förhållande till konventionen. Dettamotiverar utredningen med att den svenska lagstiftningen inte kan sträcka sinaverkningar till utnyttjanden som äger rum utanför rikets gränser och attframställning av förökningsmaterial av en här skjddad sort således kanförekomma utomlands utan att sortinnehavaren kan ingripa med stöd av sinsvenska växtförädlarrätt. Genom att importen jämställs med framställningen avmaterial av sorten, får sortinnehavaren emellertid kontroll över utomlandsframställt förökningsmaterial som yrkesmässigt importeras till föravyttring. Idetta sammanhang uttalar sig utredningen om hur enligt dess mening T\laj:ts proposition nr 1971 fråganom s. k. sidoimport skall regleras. Med sidoimport synes utredningen avseimport från ett land där sorten också är skyddad och där den förvärvats påkorrekt sätt. Utredningenerinrar om att av allmänna rättsgrundsatser följer att ensamrätten i regelinte omfattar förfogande över växtmaterial som lagligen förts ut i marknaden.Om t. ex. förökningsmaterial sålts med sortinnehavarens tillstånd, är köparenbefogad att oberoende av sortinnehavarens ensamrätt sälja materialet vidareeller utnyttja det för förökning. Ensamrätten har i princip konsumerats medavseende på det material som förts ut i marknaden. Vad som sagts haremellertid enligt utredningen endast avseende på den mängd växtmaterial som ärföremål för det ursprungliga förfogandet. När detta material sedermera förökasinträder åter sortinnehavarens ensamrätt. Förvärvarens rätt att förfoga övervisst växtmaterial omfattar alltså ej följande generation. Förhållandet kanockså uttryckas så att förädlarens rätt är genom försäljning konsumerad endastbeträffande den generation av sorten som försäljningen avser. Följande generationerligger däremot åter under hans kontroll. Vadnu gäller det som utredningen kallar sidoimporten är utredningens uppfattningföljande. Innehas registreringen för en sort i ett främmande land av annan änden som innehar registreringen i torde konsumtion inte kunna åberopas,utan import från detta land till blir beroende av den svenskerättsinnehavarens tillstånd enligt huvudregeln. Om registreringen utomlandsdäremot innehas av den svenske sortinnehavaren bör principen om konsumtionkunna åberopas. Import bör alltså i sådant fall kunna ske utan särskilttillstånd. Sådant tillstånd bör ej heller krävas om inköpet utomlands skett hosden svenske sortinnehavarens licenstagare eller ute på öppna marknaden, ditden förts ut av sortinnehavaren. En lösning av problemet efter denna linjeskulle vara ägnad att befrämja konkurrensen på utsädesmarknaden och torde ejinnebära någon allvarlig inskränkning i sortinnehavarens kontroll över sinsort.