prop · FU03142 · 1971-12-31 00:00:00 — I promemorian harförmånsrätt inte föreslagits för någon av de nu nämnda skatterna elleravgifterna. En remissinstans har ifrågasatt om inte kupongskatten bordeprioriteras. Med hänsyn till att kupongskatten träder i stället för statliginkomstskatt i vissa fall finns skäl att den blir prioriterad. I övrigtbiträder jag promemorieförslaget. I detta sammanhang avser jag också att beröra frågan omförmånsrätt för restavgift och tilläggsavgift samt för skatte- och avgiftstUläggresp. Restavgift och tilläggsavgift utgår vid försummelse attredovisa eUer betala in skatt i rätt tid eller ordning. Skatte- och avgiftstillägg som kan utgå först påförs bl. a. vid oriktiga uppgifter ideklaration eller annat skriftiigt meddelande avgivet till ledning vid taxeringeller annat slag av fastställelse eller beräkning av skatte- elleravgiftsunderlaget. Förseningsavgift, som likaledes utgår först , påförsvid underlåtenhet att avge deklaration eller arbetsgivaruppgift samt närdeklaration ingetts . De här nämnda slagen av avgifter är f. n. inteprioriterade, såvitt avser skatte- och avgiftstillägget samt förseningsavgiftenav naturliga skäl. I promemorian föreslås förmånsrätt för restavgift ochtilläggsavgift men inte för skatte- och avgiftstillägg eller förseningsavgift. För samtliga nu nämnda slag av avgifter är karaktäristisktatt de avser att framtvinga en prestation som samhället kräver av denenskilde. Bestämmelserna om rest- och tiUäggsavgift samt skatte- ochavgiftstill-lägg resp. förseningsavgift har i detta avseende likheter med ettgenerellt vitesföreläggande. Men i fråga om rest- och tilläggsavgifterna finnsockså ett inslag av dröjsmålsränta, eftersom ränta i vanlig ordning inteberäknas efter det restföring ägt rum. Det är, som under remissbehandlingen påpekats i synnerhetfrån indrivningsmyndigheternas sida, från indrivningsteknisk synpunkt opraktisktatt låta ifrågavarande slag av avgifter falla utanför förmånsrätten. Dedebiteras tillsammans med huvudfordran. Emellertid är i konkurs böter, vitenoch fordran på grund av förverkande eller annan särskUd rättsverkan av brottställd efter andra fordringar, således även oprioriterade. Med hänsyn tillgrunderna för denna regel och till vad jag sagt om karatären av de avgiftersom nu är aktuella finner jag inte skäl att föreslå förmånsrätt för någon avdem. Som lagberedningen påpekat i sitt remissyttrande är avgifterna trotssläktskapen med de slag av förd- ringar som omfattas av 19 § FRL böter och viten m. m. inte att anse som utgående till följd av brott. De bör således enligt minmening kunna konkurrera i vanlig ordning med oprioriterade fordringar. Särskilda villkor för förmånsrätt För att en skatte- eller avgiftsfordran skall komma iåtnjutande av förmånsrätt måste utöver kravet på att fordringen skall hauppstått före konkursbeslutet enligt gäUande bestämmelser särskilda villkorvara uppfyllda. När det gäller skatter eller avgifter som debiteras på grund avtaxering eller annan särskild beräkning, dvs. i huvudsak inkomst- ochförmögenhetsskatterna samt socialförsäkringsavgifterna, krävs för åtnjutande avförmånsrätt att skatten eller avgiften skall enligt verkställd debitering haförfallit till betalning före konkursbeslutet men inte tidigare än förekonkursansökningens ingivande. Skatt eller avgift som debiterats på grund av eftertaxeringomfattas inte av förmånsrätt, om skatten eller avgiften annars skulle haförfallit till betalning som Ugger före nyssnämnda tvåårstid.Förmånsrätten för innehållen skatt förutsätter att innehållandet skett förekonkursbeslutet men inte tidigare än före konkursansökningensingivande. Förmånsrätten för mervärdeskatt, punktskatter och likställda skatteroch avgifter i övrigt föreligger endast för skatter eller avgifter som belöperpå tid intill dess konkursbeslutet meddelas men inte på kalenderår som gåtttill ända före konkursansökningens ingivande. I promemorian har föreslagits att förmånsrätten förskatter och avgifter skall följa samma regler som gäller för möjligheten attöver huvud taget bevaka ifrågavarande fordran med det undantaget att, omskatten eller avgiften inte är underkastad andra preskriptionsregler än den vanligatioåriga fordringspreskriptionen, förmånsrätten begränsas att gälla fem årefter utgången av det kalenderår under vilket fordringen förfallit tillbetalning enligt beslut om fastställelse. Förslaget att sålunda medge förmånsrätt för fordringar somär äldre än har stött på rätt allvarligt motstånd hos fleraremissinstanser. I denna utvidgning har man sett ökade risker för investeratfrämmande kapital. Den förlängda tid under vilken ett företag på fallrepet kan tUl-låtasfortsätta sin verksamhet utan påtaglig risk för det allmännas genomförmånsrätten säkerställda skatteanspråk leder, heter det hos dessa remissinstanser,till kapitalförstöring för de enskilda långivare som har endast oprioriteradefordringar, t. ex. varuleverantörer. Härtill kommer den omständigheten, somockså påtalats i en del remissyttranden, att sådana enskUda längivare endastmed svårighet kan utröna omfattningen av utestående prioriteradeskattefordringar. Orsaken härtill är att söka i de relativt långa tider ibland upp till som förflyter innan obetalda skatteskulderblir offentUgt kända. En annan invändning mot förslaget som framförts under remissbe- handlingenär att det kan vara svårt att avgöra när en skattefordran har uppkommit. Detkan fordras ingående undersökningar av affärshändelser för att avgöra dennafråga, en undersökning som i kostnadshänseende ofta inte står i proportiontill det ekonomiska utbytet för fordringarna. Föregen del anser jag följande. Beträffande den sist omnämnda invändningen finnsdet anledning att inte belasta konkursförvaltningen och därmed i sista handfordringsägarna med kostsamma utredningar när det gäller svårbestämda rättsförhållandenav den typ som här är ak-tueU, De skatter och avgifter för vUka jag i detföregående föreslagit förmånsrätt är av mångskiftande karaktär, och reglerna omtidpunkten för dessa skatte- eller avgiftsfordringars uppkomst är varken enhetiigaeller alltid fullt klara, I skatte- och avgiftsförfattningar och det gälleri synnerhet på det centrala området, dvs, de skatter och avgifter som anges i 1§ första stycket UF och socialförsäkringsavgifter regleras nämligen intetidpunkten för uppkomsten av fordran. Författningarna tar i stället sikte påtidpunkten för fullgörande av redovisningsskyldighet och betalningsskyldighet.Jag viU därför för dessa slag av skatter och avgifter föreslå en särskild regelsom klargör i vilka fall slutiig skatt eller avgift skaU vara förenad medförmånsrätt. Regeln bör ha den innebörden att förmånsrätt följer med sådanfordran endast om den tidrymd, dvs. beskattningsår eller avgiftsår, tUl vilkenskatten eller avgiften hänför sig, har gått till ända före konkursbeslutet.Denna ståndpunkt innebär att det även med de nya reglerna kan bli skillnadmellan möjligheten att bevaka fordringen över huvud taget och att bevaka denmed förmånsrätt. Frågan får emellertid mindre betydelse i praktiken. Vill manhelt lösa svårigheterna att avgöra när en skatte- eller avgiftsfordran skallöver huvud taget kunna bevakas bör det enligt min mening göras i annatsammanhang. Vadgäller promemorieförslaget i övrigt vill jag hänvisa till de allmännasynpunkter jag anfört om förmånsrätten för skatter. Dessa synpunkter gälleralldeles speciellt frågan om prioritering av skatter och avgifter som är äldreän . Jag vill ånyo betona att ytterligare ansträngningar kommer attgöras för att förkorta tiden inellan bristande betalning av skatte- elleravgiftsfordringar och möjligheten att få vetskap om detta för de intressenterdet här är fråga om. Med det nu anförda vill jag således säga att jag förordarpromemorieförslaget i princip med den ändring som berörts i fråga om hänförlighettill beskattningsår eller utgiftsår. Enligtpromemorieförslaget skall förmånsrätt följa med eljest förmånsberättigadskatte- eller avgiftsfordran även i fall då gäldenären på grund av särskildföreskrift är betalningsskyldig för fordringen jämte eller i stället förannan. Förslaget i denna del har kritiserats av bl. a,lagberedningen, som anser att utsträckningen av förmånsrätten att gälla ikonkurs även hos andra gäldenärer än den ursprungUgen enligt vederbörandeskatteförfattning betalningsskyldige har fått för vag utformning.Lagberedningen framhåller att i den mån förmånsrätt anses välbehövlig den börpreciseras till att gälla vissa i skatteförfattning angivna fall dåförpliktelsen är likställd eller måste likställas med skattskyldighet. Som jagser det bör förmånsrätten givetvis omfatta fordran på den som ärbetalningsskyldig enligt författning som reglerar uppbörd av skatt elleravgift. Detta synes också vara lagberedningens inställning. Jag anser dessutomatt detta i och för sig följer av 1 § i promemorians förslag tUl lag om förmånsberättigadeskatter. Frågan är om det finns anledning att göra skUlnad mellan sådana fallav betalningsskyldighet och det betalningsansvar för skatt och avgift somåvilar annan än skatt- eller avgiftsskyldig på grund av bestämmelser i andraförfattningar. Jag avser härmed t. ex. bolagsmans ansvar för handelsbolagsförbindelser enligt 19 § lagen (1895: 64) om handelsbolag och enkla bolag samtdet ekonomiska ansvaret för verkställande direktör m. fl. enligt 148 § lagen(1944: 705) om aktiebolag. Ansvarighet för innehållen källskatt kan görasgällande mot företrädare för juridisk person med stöd av 77 a § UF. Enligt min mening finns det skäl för den uppfattningen attskatt- eller avgiftsfordran föreligger i alla de fall, då betalning avfordringen föranleder kreditering av debiterad skatt eller avgift. Det är motdenna bakgrund man får se utformningen av 2 § i promemorieförslaget. Lagberedningenkritiserar utsträckningen av förmånsrätten att gälla annan än den ursprungUgenbetalningsskyldige under framhållande av att man därmed skulle skapa en tystförmänsrätt. Det är nämligen omöjligt att veta huruvida exempelvis enverkställande direktör i ett företag kan bli ålagd betalningsskyldighet enligt77 a § UF åtminstone innan ett rättsligt förfarande inletts mot honom.Kritiken är i och för sig befogad. Emellertid uppstår de betalningssituationersom jag här har i tankarna mycket ofta i fall av skattefusk. Enligt min meningfinns inga skäl att försämra det allmännas betalningsläge i sådana fall.Betalningsskyldighet av det här avsedda slaget förutsätter alltidförfattningsföreskrifter och kan inte grundas på enbart dvilrättsligt åtagande,t. Jag biträder således promemorieförslaget i princip. Enligt 14 § FRL har fordringar som har allmän förmånsrättenligt samma paragraf inbördes lika rätt. Föreskriften varje borgenärfår betalt i förhållande till storleken av sin fordran. Däremot finns ingenallmän föreskrift om hur borgenär skall avräkna utdelat belopp mot egnafordringar som har bevakats i konkursen. I praxis har i fråga omskatter och avgifter oftast tiUämpats den ordningen att utdelning i första handtagits i anspråk för att täcka äldre skattekrav. Enligtpromemorian är bestämmelser i förevarande hänseende påkallade men sägsknappast ha sin plats i en lagstiftning om förmånsrätt för skatter och avgifterutan bör meddelas av Kungl. Någraremissinstanser har tagit upp denna fråga. i och kritiserar den praxis som redovisas i promemorian och anser attutdelningen i konkurs bör proportioneras ut på de olika delkraven. anser att bestämmelser i detta ämne är av sådan vikt att de börinföras i allmän lag. Vissaomständigheter har framkommit som enligt min mening tyder på att frågan omavräkning av olika skattefordringar i nämnda fall bör författningsregleras. Enövergång till ADB inom exekutionsväsendet kan aktualisera en reglerad krediteringsordning.Bestämmelser härom har emellertid den karaktären att de torde kunna utfärdas avKungl, Maj:t. Promemorieförslagetinnebär att de föreskrifter som reglerar förmånsrätten för skatter ochallmänna avgifter tas in i en särskUd lag. Denna metod har vunnit allmäntgillande vid remissbehandhngen. Smärre invändningar mot den tekniskautformningen har dock förekommit. Jagförordar den lagstiftningsteknik som föreslagits i promemorian, I enlighet meddet föregående har inom upprättats förslag till lag om förmånsberättigadeskattefordringar m, m. Paragrafensförsta stycke innehåller en uppräkning av de skatter och avgifter som är förmånsberättigade.Hänvisning har skett tUl 1 § första stycket UF i fråga om de skatter ochavgifter som anges där. Förmånsrätten avser preliminär, slutiig ochtillkommande skatt enligt UF i den mån däri ingår skatter och avgifter enligt 1§ förordningen. Motsvarande gäller för annan förmånsberättigad fordran, t, ex,avgifter enligt AVGF, Förde skatter och avgifter på vUka FF är tUlämplig har i departementsförslagetskett en direkt uppräkning av de särskilda skatte- och avgiftsförfattningarna.Orsaken härtill är att undvika oklarheter i fråga om vilka skatter och avgiftersom faller under FF. Ifråga om uttrycket tull kan nämnas att därmed avses även s, k, anti-dumping-och skyddstull. EnUgtparagrafens andra stycke omfattar förmånsrätten inte restav- giftoch liknande avgift som utgår vid försummelse att erlägga fordringen och inteheller skatte- eller avgiftstillägg och förseningsavgift. Detta innebär attförmånsrätten inte omfattar t. ex. tilläggsavgifter enligt UF m. fl.författningar. Däremot avser undantagsbestämmelsen i andra stycket inte t. ex. kvarskatteränta,ränta enligt 27 § FF eller 6 § kungörelsen (1969: 473) om uppbörd av tull ochannan införselavgift från kreditvaruhavare. Sådana räntor får anses omfattas avbestämmelsen i 2 § andra stycket FRL. Om1 § bör ytterligare framhållas följande. Förmånsrätten är här liksom i övrigtnär det gäller bestämmelser om allmän förmånsrätt i FRL knuten tiU fordringarav visst angivet slag. Enligt 3 § FRL består förmånsrätt även om fordringen överlåteseller tas i anspråk genom utmätning eller införsel eller på annat sätt övergårtill annan. Skattefordringar kan emellertid med hänsyn tUl sin offentiigrättsligakaraktär inte överlåtas i vanlig mening. Däremot kan fordringar på betald skattibland göras gällande regressvis. Ett sådant fall är arbetsgivares krav mot arbetstagareenligt 76 § UF, dvs, när arbetsgivaren gentemot statsverket fått svara förskatt som han underlåtit att dra av på arbetstagares lön. Ett annat fall ärregresskrav mot arbetsgivaren för den som blivit ålagd betalningsskyldighetenligt 77 a § UF, Huravida sådana regresskrav är att betrakta som fordran påskatt eller avgift i FRL:s mening torde få överlämnas tUl rättspraxis attavgöra. Paragrafensinnehåll har ingående behandlats i det föregående. Här skall endast framhållasatt bestämmelsen avser även fordran på tull. Isamband med diskussionen i det föregående om särskilda villkor för förmånsrätthar redovisats behovet av en regel, som begränsar förmånsrätten för slutligskatt och avgift. Regeln har ansetts nödvändig såvitt avser de skatter ochavgifter som anges i 1 § första stycket UF och so-cialförsäkringsavgiftema.Någon motsvarande bestämmelse behövs däremot inte beträffande övriga slag avskatter och avgifter som omfattas av 1 §, Regeln har fått sin plats iparagrafens första stycke. Det bör betonas att bestämmelsen inte begränsarförmånsrätten för preliminär skatt eller avgift. Fordran på t. ex. preliminär B-skattenligt UF eller preliminär avgift enligt AVGF bör kunna göras gällande medförmånsrätt även om fordringen inte förfallit till betalning vidkonkursutbrottet såvitt avser den del av fordringen som får anses belöpa påtiden . Iandra stycket finns bestämmelse om preskription av förmånsrätten i vissa fall.Motiven för denna bestämmelse har lämnats i det föregåen- Med anledning av påpekanden från ochstatens jordbruksnämnd bör framhållas att vissa typer av skatter och avgifter t. ex. punktskatterna och vissa jordbruksregleringsavgifter vanligen intefastställs till betalning och att således betalningsskyldigheten i normalfalletinte är beroende av beslut om fastställelse. När sådan skatt eller avgiftfastställs genom särskilt beslut bestäms också tidpunkten för betalning av tUlkommandebelopp. Regeln har utformats med hänsyn till dessa förhållanden. Liksom i frågaom 2 § gäller bestämmelsen som här avses även tull. Lagen om förmånsberättigade skattefordringar m. m. börträda i kraft med FRL, dvs. Under remissbehandlingen har en hovrätt ansett attförslaget i promemorian är otydligt i vad avser skatteskulder som uppkommitföre lagens ikraftträdande och som skulle ha varit oprioriterade enligtnuvarande bestämmelser. Med anledning därav vill jag framhålla att enligtpunkten 8 i övergångsbestämmelserna till FRL äldre bestämmelser gäller i frågaom konkurs som skett på grund av ansökan som gjorts före FRL:s ikraftträdande.Denna övergångsbestämmelse måste anses gälla även skatter och avgifter, som iprincip är förmånsberättigade på grund av 13 § FRL. I konkurs som skett pågrund av ansökan senare skall däremot den nya lagen galla. Under åberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl.Maj:t föreslår att antaga förslaget till lag om förmånsberättigadeskattefordringar Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regentenatt till skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. Promemoriansförslag till lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Härigenomförordnas som följer. 1 §Förmånsrätt enligt 13 § förmånsrättslagen (1970:979) följer med det allmännas fordran på 1. skatt och avgift, som avses i 1§ första stycket uppbördsförordningen (1953: 272), samt skatt enligtförordningen (1908: 128) angående bevillningsavgifter för särskilda förmåneroch rättigheter, förordningen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,förordningen (1954:264) om skatt på fonderade vinstmedel (fondskatt), förordningen(1958: 295) om sjömansskatt samt förordningen (1970: 99) om investeringsavgiftför vissa byggnadsarbeten, 2. skatt enligt förordningen(1959: 507) om allmän varuskatt och förordningen (1968: 430) om mervärdeskatt, 3. skatt, på vilken förordningen(1959: 92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning är tillämplig, avgiftenligt förordningen (1953:396) om accis å fettemulsion m. m. och förordningen(1953: 397) angående avgift för fettvaror som användas för framställning av fettemulsionm. m. samt skatt enligt förordningen (1908: 129) angående en särskUdstämpelavgift vid köp och byte av fondpapper och stämpelskatteförordningen(1964: 308), 4. skatt enligt förordningen(1922: 260) om automobilskatt, kungörelsen (1951:750) om saluvagnsskatt,förordningen (1963: 116) om trafikomläggningsskatt samttraktorskatteförordningen (1969: 297), 5. tull samt skatt och avgift, somvid införsel eller utförsel uppbäres i den ordning som gäller för tull, 6. avgift enligt förordningen(1952: 320) om prisregleringsavgift för fisk, m.m., förordningen (1953:372)angående reglering av införseln av vissa slag av fisk och skaldjur m. m.,förordningen (1953: 374) angående regleringen av utförseln av vissa slag avfisk och skaldjur m. m. samt förordningen (1967: 340) med vissa bestämmelser omprisreglering på jordbrukets område, 7. avgift, som avses i 1 § förstastycket förordningen (1959: 552) angående uppbörd av vissa avgifter enligtlagen om allmän försäkring, m. m., samt avgift enligt lagen (1961: 300) om redareavgiftför sjöfolks pensionering. Förmånsrättenomfattar även restavgift och liknande avgift som utgår vid försummelse atterlägga fordringen men gäller ej skattetillägg eller annan sådan särskUdavgift. 2 § Förmånsrätt följer medfordran som avses i 1 § även i fall då gäldenären på grund av särskildföreskrift är betalningsskyldig för fordringen jämte eller i stället för annan. 3 § Är bestämmelserna iförordningen (1862: 10) om tioårig preskription och om kallelse å okändaborgenärer tillämpUga på fordran, som avses i 1 §, följer icke förmånsrätt medfordringen efter utgången av det kalenderår undervilket den förfallit till betalning enUgt beslut om fastställelse. Dennalag träder i kraft . Utdragav statsrådsprotokollet .. 4 Inledning ...................................................... ... 4 Nuvarandeordning m. m. Allmäntom fordran vid konkurs.......................... ... 5 6 och 12 §§ HB................................... ... 6 Promemorianoch remissyttrandena....................... ... 8 Förmånsrättens omfattning .......................... .. 10 SärskUdavillkor för förmånsrätt ........................ .. 17 Förmånsrätti särskilda fall .............................. 22 Inbördesbetalningsordning............................... .. 23 Lagteknisk utformning .................................. .. 25 m........................................ .. 25 Departementschefen ...................................... .. 25 Allmännasynpunkter....................................... .. 25 Förmånsrättens omfattning .......................... .. 29 m. enligt UF.................................. .. 30 Övrigaskatter och avgifter............................ .. 31 SärskUdaviUkor för förmånsrätt ....................... 39 Förmånsrätti särskUda fall................................ 40 Inbördes betalningsordning .......................... 41 Författningstekniskutformning.......................... .. 42 Specialmotivering .......................................... .. 42 Hemställan .................................................... .. 44 Bilaga ............................................................ .. 45