prop · FU0361 · 1971-12-31 00:00:00 — Märknrag enligt 28 § behövs vidare inte, om livsraedel förpackats påförsäljningsstället eller på en för flera försäljningsställen avseddförpackningslokal som tUlhör säljaren (s. k. butiksförpackade livsraedel). Märkningenligt 28 § behövs vidare inle om förpackningen innehåller mindre än 100 geller och i fråga om bröd, smörgåsar, färsk frakt, färskagrönsaker och andra färska livsmedel i fast form om sådan vara är förpackad igenomskinligt material. Prop.1971: 61 58 Ivalet mellan olika livsmedel släUs konsumenterna inför mycket större problem idagens samhälle än i äldre tider, då man antingen själv fraraställde sinalivsraedel eller hade att välja inom elt relativt begränsat sorliraent avsalubjudna varor. Marknaden kännetecknas av en stor raängd industriellttillverkade varor. Av samraa vamslag finns ofta elt flertal märken som företerstora kvalitelsskiUnader och som allraänhelen har svårt att bUda sig en rikliguppfattning om. Kon-surationsvalel bestäms ofta av de uppgifter tillverkareneller säljaren lämnar vid köpet eller genom reklam. Svårighetema att göra ettmedvetet val har också ökat genora att livsmedlen nuraera i stor utsträckningär förpackade i förväg och säljs i självbeljäningsbutiker, där möjligheten attrådfråga personalen är begränsad. Med hänsyn till denna utveckling anser LSKatl kraven på saklig mformalion genom raärkning av livsmedlen bör skärpas.Informationen skall syfta till att ge konsuraenlen bättre möjlighet atl bedömai vUken män elt livsmedel skiljer sig från andra liknande varor och omlivsmedlet verkligen motsvarar hans behov. Informationen skall också tjäna lUlatt främja redlighet i handeln med livsraedel. LSK:s förslag tUlmärkningsbestämraelser innebär i flera hänseenden en skärpning och utvidgningi förhållande till vad som gäller enligt stadga. Bestämraelserna böri princip gälla alla livsraedel som saluhålls eller överlämnas tUl annan moteller utan vederlag. Undantaget från märkningsföreskrifterna när det gällerbutiksförpackade livsraedel föreslås också utgå. Många varor förpackas i storutsträckning nämligen i själva detaljhandeln eller i särskildaförpackningscentraler för större butikskedjor. Om sådana förpackningar inteskulle märkas, anser LSK atl konsuraenterna i raånga fall skulle undanhållasviktiga upplysningar ora en varas rätta beteckning, sammansättning,hållbarhet, vikt eller volym. LSKföreslår att raärknuigsbeslämmelserna skall gälla alla färdigförpackadelivsraedel, varraed LSK avser livsmedel sora, före och ulan direkt samband medsaluhållande, inneslutits i förpackning avsedd all brytas först av enskildförbrukare (1 § andra stycket 4). Definitionen på färdigförpackade livsraedelansluter sig nära till innebörden av den inom Coraraission'sraärkningskoraraillé utarbetade definitionen enligt vilken "prepackagedmeans packaged or made up in advance, ready for retail sale in acontainer". "Förpackning"är enligt LSK, som hämlinnan hänvisar till förarbetena lill stadga,inte bara burkar och kartonger utan över huvud taget varje hölje elleroraslag, således också en öppen påse eller vanliga pappersomslag. Begreppet"färdigförpacknmg" bör dock enligt LSK få en mera inskränkt betydelseoch avse endast förpackning som skyddar det inneliggande livsmedlet mot menligpåverkan och som är Prop.1971: 61 59 försegladeller tUlslulen, t. ex. konservburkar, flaskor och andra behållare medskravlock eUer kork, tuber av olika slag, förslutna kartonger, igenklislradeeller igenhäflade påsar o. d. Nälpåsar som förpackning för frukt och grönsakerbör däremot enligt LSK inle betraktas sora färdigförpackning. Inle heUer anserLSK korvskinn av syntetiskt material vara färdigförpackning. Uttrycket altförpackningen skall ha skett "före och utan direkt samband medsaluhållande" innebär enligt LSK alt förpackningsarbetet inle får ha någonsom helst anknytning tUl del tUlfälle då varan överlämnas raot betalning. S. k.grossist- eller slorförpackningar för leveranser till detaljhandeln ochstorhushåll inryms inle i begreppet färdigförpackat livsmedel. Atl blott brytaen förpackning som innehåller flera raindre färdigförpackningar eller heltoförpackade livsmedel kan enligt LSK inte anses som förbrukning av livsmedlet.I likhet raed Coraraission's raärknings-komraillé avser LSKdärför med begreppet färdigförpackat livsmedel endast s. k.konsumentförpackningar. Förpackningen anges därför vara avsedd all brytas förstav "enskUd förbrukare". LSK vill dock öppna en möjUghet förlivsmedelsstyrelsen all låta märkningsföreskriflerna bli tUlämpliga också påsådana storförpackningar. Storförpackningar eller s. k. ekonomiförpackningar,som är avsedda all säljas direkt lill konsument, skall enligt LSK givetvisbettaktas som färdigförpackade livsmedel. LSK:s förslag om vilkauppgifter som färdigförpackade livsmedel skaU märkas med är följande. I förstahand skall anges livsmedlets slag (17 § 1) och inle såsom nu blott innehåUelsbenäraning. Sistnämnda uppgift är enligt LSK inte tillräcklig för atl upplysakonsuraenlen ora vilket livsraedel det är fråga om, t. ex. när benämningen äretl rent fanlasinaran. Förslag om särskilda beteckningar för livsmedel harunder svensk medverkan utarbetats inora Coramission'sraärkningskommillé. Enligt förslagel bör en beteckning utvisa livsraedlelsverkliga karaktär och som regel vara specificerad tUl ett bestämt varuslag ochinte till en större grupp av livsmedel. Om komraissionen faslslälll en sådanbeteckning för visst livsraedel, skall den beteckningen användas. I andra fallskall etl sedvanligt eller hävdvunnet naran anges på förpackningen. Finns inteheller etl sådani namn, skaU man använda en lämpUg beskrivande benämning. Ellfantasinamn får bara användas om det inte är missvisande och om del är åtföljtav elt lämpUgt beskrivande uttryck. LSK finner Codex-kommis-sionens förslag iallt väsentligt överenssläraraa med dess egen uppfattning om hur man börbeteckna livsmedlets slag. Härigenom skall en normalkonsumenl direkt få en kortmen upplysande anvisning om vilken typ av livsmedel del är fråga om. Det blirdärför inte längre möjUgt att ange enbart ett fantasinamn. Men det skall intevara något hinder mot all använda fantasinamn i förening med elt kortbeskrivan- Prop.1971: 61 60 deuttryck som lättfallligt ger konsuraenterna en rättvisande upplysning oravilken typ av livsraedel det är. Så bör eraeUertid bara ske ora det inte gåralt få frara någon adekvat beteckning för varan. Det räcker enligt LSK inte medsådana aUmänna benämningar som kött, fisk, bröd, saft osv. Det fordras en raerapreciserad uppgift ora livsmedlets slag, t. ex. kalvkött, torsk, vetebröd,apelsinsaft. Enligt LSK är del viktigtalt särskilt livsmedelsstyrelsen övervakar all beteckningarna för olikalivsraedel blir så upplysande som möjligt. Styrelsen föreslås därför fåbefogenhet alt fastställa särskilt skyddade varubeteckningar för livsmedel avvisst slag (16 §). Befogenheten är bl. a. avsedd att utnyttjas för devanligast förekommande livsmedlen. Huvudmotivet för en sådan ordning är enUglLSK all den skall främja redlighet i handeln. En beteckning för en traditionellvara, sora konsuraenterna väl känner lill, skall inle kunna användas för en ersättningsprodukt.En fastställd beteckning skall inle få användas för någon annan typ avlivsmedel än för vilken den blivit fastställd (46 §). Det är emellertid ocksåviktigt atl så rättvisande beteckningar som möjligt fastställs förersättningsprodukter och för nya livsraedelstyper, som introduceras påmarknaden. Exempel på en sådan beteckning är margarin. Del lorde snart varamotiverat att på liknande sätt fastställa särskilda beteckningar för nyarajölk- och sraörliknande produkter och de nya livsraedel med sojaprotein somär avsedda all ersätta vissa tradilioneUa köttvaror. Förslagel om altvarubeleckning skall vara förbehållen elt livsmedel innebär också atlbeteckningen alllid skall användas för den varutypen (17 § 1). Konsumenternaskall bara behöva ha ell enda naran atl rätta sig efter i fråga ora livsraedelav sararaa slag. LSK:s förslag lill skyddade varubeteckningar återfinns iförslaget till livsraedelsslyrel-sens lillärapningskungörelse. Förslagenomfattar dels de beteckningar sora redan finns i 8 kap. stadga förexerapelvis vissa raejeri-och margarinvaror, kött- och fiskprodukler och delsflera nya beteckningar bl. a. för oUka mjölk-, kött- och glassvaror,spannmålsprodukter, juice, saft, marmelad, kaffe ra. LSKföreslår vidare alt färdigförpackat livsraedel skall raärkas raed neltovikteller neltovolym (17 § 3). Bestäramelsen har i allt väsentligt sinraotsvarighet stadga. Om nellouppgiften skall uttryckas i vikt-eller volymenheter bör avgöras i första hand raed hänsyn tUl innehålletskonsistens men också i viss mån med hänsyn till allraän handelssed och lill vadkonsuraenterna är vana vid. LSK har också diskuterat hur noggrant nettovikleneller nettovolymen skall anges. Med hänsyn till de kvaliletsförändringar ettlivsraedel kan undergå genora avdunstning och Uknande påverkan har det ståttklart att uppgiflen, i likhet raed vad sora gäller enligt stadga,rimligen inte kan avse annat än viklen eller volymen vidförpackningslillfället. LSK anser emellertid atl en uppgift på enlivsmedelsförpackning måste vara lUl- Prop.1971: 61 61 Detta gäller inte minst vikt- och volym-uppgifterna. LSKhar varit inne på tanken atl kräva all sådan uppgift alllid skall avse rainslavikt eller rainsla volyra vid förpackningslillfällel. Konsumenterna skulle dågaranteras få minst den kvantitet som uppges på förpackningen. Man kanemellertid inle bortse från all en viss raindre felmarginal är oundviklig viddoseringen av etl livsraedel och att kvantiteten kan förändras eflerförpackningen. För atl helt undvika fel-raarginaler raåsteförpackningsraaskinerna ställas in på förhållandevis stora övervikter, vUkelkan resultera i prishöjningar. Med hänsyn härtUl har LSK avstått från allföreslå ett direkt krav på uppgift ora minsta vikt eller volym. Man måstedärför, menar LSK, acceptera vissa smärre avvikelser, dock endast underförutsättning all den genorasnitlliga viklen eller volyraen för ell raindreantal, godtyckligt utvalda förpackningar av en vara överensstäraraer raed denuppgivna kvantiteten. Denna genorasnillsprincip eliminerar lill stor delriskerna för raedvelna och systematiska undervikter. Principen är ocksåvedertagen internationelll, bl. a. i EEC-länderna och i . LSK anser emellertidalt det är för tidigt alt lagfästa genomsnittsprincipen, innan tillräckligapraktiska erfarenheter vunnits. I della sararaanhang erinrar LSK ora elluttalande i förarbetena lill stadga, enligt vilket hinder inle börfmnas all ange vikt eller volyra ungefärligt raed beteckningen"cirka" e. d. Cirkabegreppet innebär enligt 66 § köplagen enavvikelse med upp till 5 "/o från angiven kvantitet. Enligt LSK är deltaen alltför stor avvikelse för all kunna accepteras av konsumenterna i fråga omlivsmedel. Därför bör cirkauppgifter få förekoraraa endasl i sådanaundanlagsfall, när del inle är möjligt all för varje enhet hålla en mera exaktvikt. Så anses vara fallet inom bagerinäringen. LSK föreslår därför itillämpningskungörelsen att viklen av färdigförpackat mjukt bröd skall fåanges raed cirkauppgifl. I övrigt bör man inte frångå kravet att nettovikleller neltovolym skall anges med de avsevärt myckel snävare toleranser somgenomsnillsprincipen innebär. Allasvenska livsraedel och flertalet iraportvaror raärks nuraera raed de raelriskaraåtlenhelerna kilograra och liter enligt del internalionelll antagnaSl-systeraet (d'Unilés). LSK anser dock inte alt detfinns tillräckliga skäl att förbjuda tUlämpningen av andra måtlsystera. Isärskilt yttrande reserverar sig ledaraolen raot LSK:s förslag i frågaora kvanlilelsuppgiflerna och föreslår atl dessa skall anges med minstanettovikl eller minsta nellovolyra. Förbåde konsuraenter och rayndigheter är det enligt LSK viktigt all man genoraraärkningen av en livsraedelsförpackning också får uppgift om vera soraansvarar för livsraedlels beskaffenhet. LSK föreslår därför alt en sådaninforraation ges genom alt förpackarens eller tillverkarens namn eller firraa och dennes Prop.1971: 61 62 heraorlanges (17 § 5). man bara kräver uppgift om förpackaren kan problera uppslåvid s. k. lönepackning, dvs. då tillverkaren för förpackningsarbetet anlitarexerapelvis en särskild förpackningsfirma eller en annan tiUverkare av sararaaslags livsraedel. I sådana fall kan det inle vara rimligt all namnet på enkonkurrentfirma måste sällas ut på förpackningen. LSK anser därför alt del börvara valfritt ora en livsmedelsförpackning skall raärkas raed förpackarenseller tillverkarens naran eller firraa. Däreraot anser LSK det inle varalärapligt alt, som gäUer enligt stadga, utvidga valfriheten lill allgälla också säljarens namn. Större återförsäljare marknadsför nämligen iblandförpackade varor av sarama slag, som koraraer från flera olika tillverkare. Omdå bara säljarens namn anges på förpackningarna, kan del bli svårt att få redapå från vilken. tillverkare varan härrör. LSK anser vidare att del bör räckaraed alt ange elt företags heraort enligt aktiebolags- eller firraaregislret.Uppgift ora heraort skall dock inle behöva läranas, om en företagare ärallraänl känd. I sådani fall bör en märkning med endast allraänl kändförkortning av firraanamnel också vara tUlräckUg. Men della kan bara få gäUasådana företag som kan anses väl kända av flertalet konsuraenter i hela landet. När det gäller importeradelivsraedelsförpackning-a r har LSK funnit del raotiveral all föreslå raärkningraed vissa extra uppgifter utöver vad sora gäller i allmänhet för svensktillverkadelivsmedel. Syftet med kravet på uppgift om förpackarens eller lUlverkarensnaran är att raan ulan svårighet skall få reda på vera som kan göras ansvarig,om ett livsmedel är behäftat med fel. En uppgift på en importvara enbart orat. ex. den utländske tillverkaren läcker inte della syfte. LSK anser detemellertid vara ell starkt allmänt intresse atl del alltid finns någon här ilandet sora kan göras ansvarig för elt iraporlerat livsraedel. Det haremellertid ofta varit svårt och ibland omöjligt att få klarhet i vera soraimporterat livsraedlel. LSK föreslår därför alt uloralands färdigförpackadelivsmedel sora införts lill riket skall vara raärkla också raed iraportörensnamn eller firraa saral heraorl eller också endast firraan eller förkortning därav,om denna är allmänt känd (17 § andra styckel). Med importören avser LSK sådanfysisk eller juridisk person med hemvist i sora för sin räkning låterinföra livsraedlel över den svenska tullgränsen. Häratöver föreslår LSK atllivsraedelsslyrelsen skall kunna föreskriva att importerade färdigförpackadelivsraedel skall raärkas också raed uppgift ora det land varifrån däri mgåenderåvara härrör (17 § andra stycket). Del förekomraer nämligen alt fabrikantenanvänder sig av råvaror från annat land än sitt eget. Del är då av intresseför livsmedelsrayndigheterna alt få reda på exerapelvis om en köllråvara kommerfrån etl land där salraonelloser ofta förekommer eller om vegetabiliska råvarorhärstammar från länder, där man inte har kontroll över användnmgen avbekämpningsmedel. 1971: 61 63 LSKförklarar sig vara medveten om att kravet på extra märkning av importeradelivsmedel kan orsaka raerarbete och merkostnader för livsmedelsbranschensärskilt när del gäller obligatorisk märkning med importörens namn och heraort.Ora raärkning inte skett hos den utländske fabrikanten bör den kunna skesenare i distributionskedjan, exempelvis när ytterembaUagel avlägsnas ellerprismärkningen görs i detaljhandeln. I enreservation framhåller ledamöterna svårigheterna allspeciellt för den svenska marknaden upprätthålla samtliga krav på märkningockså av de importerade livsmedlen. Därför föreslår de den ändringen altimportörer av färdigförpackade livsraedel i stället skall avkrävas en skriftiigförsäkran atl varorna överensstämmer med livsmedelsstadgans bestämmelser. Iett särskilt yttrande förklarar ledamoten alt syftet med bestämmelsenom märkning med importörens namn kan tUlgodoses på ett enklare sätt, nämligengenom att den utländske tillverkaren utser en svensk juridisk person som ålarsig allt ansvar sora åvilar varje svensk iraporlör av lUlverkarens varor. LSKföreslår vidare atl livsmedelsslyrelsen skall få rätt föreskriva utvidgning avmärkningsskyldigheten (21§). I första hand innebär della alt märkning skallkunna föreskrivas även i andra fall än beträffande färdigförpackade livsmedel.Härvid syftar LSK närmast på transport- och grossislförpackningar, sominnehåller färdigförpackade konsumentförpackningar, men också på andrastorförpackningar sora levereras till restauranger, serveringar och andrastorhushåll. Livsraedelsslyrelsen skall också kunna föreskriva märkning avoförpackade livsmedel, t.ex. ost, som skall förses med fellhalls-, datum- ochurspmngsmärken, och importerade ägg, sora skall märkas raed uppgift omursprungsland. Livsmedelsstyrelsenföreslås vidare få befogenhet föreskriva att annan särskild uppgift omlivsraedel skall lämnas vid dess saluhållande (21 §). Konsuraenterna kan ifråga ora vissa speciella varor ha intresse av information utöver den sora gesgenom den aUraänna märkningen. Djupfrysta livsmedel bör t. ex. märkas medpåskriften "djupfryst" och förses med en särskild typ avhållbarhelsmärkning, som utvisar hur länge varan efter konsumentens inköp kanberäknas hålla sig vid olika för-varingstemperaturer. Livsraedel som säljs iupptinal tillstånd t. ex. smör, vissa bröd- och konditorivaror, fisk, köttoch charkuterivaror bör saluhåUas under uppgift alt Uvsmedlet varit fryst.Halvkonserver och andra livsmedel, som bör förvaras i kyla, bör märkas medordet "kylkonserv", "halvkonserv" eller"kylvara". Förpackningar med juice och saft bör märkas med anvisningom hur varan bör spädas ul och på djupfrysta livsmedel bör anges hur delämpligen bör linas upp. Här bör vidare anmärkas all beteckningen"helkonserv" enligt LSK endasl 1971: 61 64 börfå användas för varor som behandlats på visst sätt genom sterilisering. LSK föreslår alllivsmedelsslyrelsen får befogenhet atl raeddela undantag frånraärkningsbesläramelserna, om det finns särskilda skäl därtill (23 §). Sådanaundantag bör dock begränsas till vad sora kan anses absolut nödvändigt. Sorafömt angetts föreslår LSK upphävande av del nuvarande undantaget frånmärkningsföreskrifterna i fråga om s.k. butiksförpackade livsmedel,spritdrycker och vin saral mall- och läskedrycker. De bestäraraelser oraraärkning, som till-lämpas för dessa drycker enligt vissa specialförfattningar,är enligt LSK inte tillräckliga för atl motsvara de krav på konsumentupplysningsom LSK anser bör kunna ställas på livsraedel i allmänhet. Möjligen bör vissaavsleg kunna göras för märkning av importerade viner och spritdrycker. Vidareföreslår LSK all det inle längre skall vara raöjligl att ersätta uppgiften omförpackarens eUer tillverkarens naran eller firraa på förpackat runmärkt smöreller margarin med de ursprungsmärken sora jordbmksnäranden fastställt förolika företag. Denna s. k. U-raärkning kan inle lydas utan särskild kodnyckel,vilket inte överensstämmer med del konsumenlupplysande syfte sora märkningenskall ha. Vad gäller de nuvarande undantagen från raärkningsskyldigheten ifråga om vissa raindre och särskilt stora Uvsraedelsförpackningar föreslår LSKatt den lägre viktgränsen sänks från till . LSK har bedömt det blisvårt i praktiken all på sraå förpackningar raed lägre vikt än få platsraed alla uppgifter enligt märkningsbestäramelserna. Den övre viktgränsen förraärkningsskyldigheten föreslår LSK höjd från lill eflersora detförekoraraer konsuraentförpackningar bl. a. med potatis eller socker upp tilldenna storlek. LSK:s förslag innebär att LSK gått eraot choklad- ochkonfeklyrinduslrin som inle velat ändra på gränsen , eftersom industrinarbetar med "fasta riktpriser" som passar de växelmynt som användsinom auloraalhandeln och prisjusle-ringar sora föranleds av ändring iråvarupriser eller skalt görs genom ändring av viklen på t. ex. chokladkakor.Förpackningarna trycks i förväg i stora serier och det skulle fördyra varorna,om en vikluppgifl gång på gång måste ändras i elt sådant parti redanfärdigtryckta förpackningar. Isärskilt yttrande reserverar sig ledamoten mot förslagel och menar altalla färdigförpackningar skall märkas oberoende av vikt. Undantagetfrån skyldigheten att märka förpackningar av genomskinligt material med färskalivsmedel anser LSK mindre välbetänkt. Märkningsbesläraraelserna gäller alltsåinte så öratåliga livsmedel som färskt kött, färdiglagade maträtter ra. somofta förpackas i cellofan eller annat genomskinligt material. Sådana livsmedelkan beredas så alt hygieniska och kvalitativa förändringar inte kan upptäckasenbart vid en okulär besiktning. Eftersom just livsmedel av angivna ömtåliga 1971: 61 65 slagenligt LSK skall märkas raed beräknad hållbarhelstid, anser LSK allifrågavarande undanlag bör upphävas. LSK föreslår i tUlärapnings-kungörelsenatt av livsmedel i genomskinliga förpackningar endasl färska bär, frukter ochgrönsaker skall vara undantagna från raärk-ningsföreskriflerna. Det böruppraärksararaas all LSK därvid avser bara helt och inle delvis genoraskinligaförpackningar, t. ex. papptråg raed genomskinligt material endast på ovansidan. LSK:sförslag tUl bestämmelser om märkningens utföra n-d e överensstäraraer ihuvudsak raed raotsvarande regler stadga och innebär bl. a. atlraärkningsuppgifler skall läranas på ell tydligt, varaktigt och lätt i ögonenfallande sätt. LSK:s uppfattning överensstäraraer raed vad sora uttalats inoraCodex Aliraentarius Coraniission. En nyhet i LSK:s förslag är kravet på atlraärkningen även skaU ulföras på elt "otvetydigt sätt", dvs.konsumenten skall med lätthet kunna läsa och begripa vad del är fråga ora förlivsraedel och vilka egenskaper del har. Obligatoriska uppgifter får alltsåinle läranas i kod-forra. LSK har även berört fråganom ra'ärkningen av iraporlerade livsmedelsförpackningar. Flertalet konsumenterbehärskar ofta inle del språk på vUket märkningsuppgifterna är uttryckta.Frågan har uppraärksararaats i raotioner vid riksdag (1964:1: 42, II: 57), enligt vUka raan i strängaste faU bara borde godkänna danska ochnorska, raöjligen också något av engelska, franska och tyska språken. (2LU 1964: 58) delade i princip denna uppfattning saratidigt sorautskottet fann del praktiskt omöjligt all kräva svensk text på allaimporlförpackningar. Ärendet överlämnades lUl LSK för övervägande. LSK anser åena sidan det vara synnerligen angelägel alt konsumenterna tUl fullo kan förslåall information på en livsraedelsförpacknmg men å andra sidan orealistiskt attföreskriva märkning enbart på svenska, eflersora ett sådant krav väsentligtskulle försvåra iraporlen av betydelsefulla och av konsuraenterna eftertraktadevaror. LSK föreslår därför inte ell generellt krav på raärkning raed svensktext ulan raenar att livsraedelsslyrelsen bör avgöra vad sora bör fordras föralt raärkningen skaU ha skett på etl "otvetydigt sätt" när denullrycks på ell fräraraande språk. I första hand bör styrelsen då bevaka derent hygieniska intressena. Sålunda bör i varje fall förvaringsanvisningar varameddelade på svenska eller genom ett fuUt förståeligt symbolspråk. Del blirimportören sora får sörja för all anvisningen raotsvarar dessa krav. Beträffandeandra märkningsuppgifter får livsmedelsslyrelsen avväga konsumenternasintresse av inforraation och den fördyrande effekt en korapletleranderaärkning på svenska kan få på konsu-raentpriserna. LSKföreslår all i livsmedelssladgan direkt anges vera sora skall ha ansvaret förmärkningens utförande (14 § första styc- 3 1971.1 saml. 1971: 61 66 ket).För livsraedel som färdigförpackats inom landet bör skyldigheten atl raärka envara vila på förpackaren. Han har största möjligheten atl bedöraa, huruvida deolika uppgifter sora varan skall raärkas raed är riktiga. förpackaren ochtillverkaren inte är sararaa person, exempelvis vid lönepackning ellerpackning i detaljhandeln, måste förutsättas alt förpackaren får sådanauppgifter av tillverkaren atl han kan fullgöra sin raärkningsskyldighet.