prop · FU03122 · 1971-12-31 00:00:00 — Efler alt i denna del hahänvisat dels till vad utredningen (s. 168) anför ora att enligt reglerna oraimmission ersättning normall inle utgår för alt verksamhet som bedrivs påfaslighet inverkar oförmånligt på annan fastighet men att ersättning, närölägenheterna är så betydande alt de överskrider den s. k. tolerans-punkten,utgår för skadan i dess helhet och aUlså inle bara för den del som fallerovanför toleranspunkten, dels till vissa uttalanden av departementschefen iprop. 1969: 28 med förslag lUl miljöskyddslag (s. 242) anför avdelningenföljande. Rällslillämpningenpå imraissionsområdel kan sålunda bli den atl fördelning av skadan kommer altske, varigenom de av utredningen föreslagna bestämmelserna i nämnda avseendeinle såsom utredningen påstås ha avsett komraer i samklang med degrannelagsrättsliga skadeståndsreglerna. Det kan också framhållas attförslagel i 4 kap. 4 § andra stycket, att bestämmelserna i första stycket inteskall tiUämpas ora ersättning för skada genora företaget utgått i annanordning, vid en sådan rällstUlämpning kan medföra all expropriaten vidlöseskUlingens bestämmande får bära hela skadan på fastighelen genomexproprialionsföretaget medan ersättning enligl miljöskyddslagen endasl utgåttför den del av skadan som ligger över loleranspunklen. 4 § andra stycket synes framgå, att toleranspunkten i fråga om nytta skallbestämmas på motsvarande sätl som i fråga om skada. Sålunda skall bestämmelseni paragrafens första stycke om korrektion av löseskillingen ellerinlrångsersätlningen enligt andra stycket inte till-lämpas, om förelagetsinverkan skäligen bör lämnas obeaktad med hänsyn lill förhållandena i orteneller till dess allmänna förekomst under jämförliga förhållanden. Dessabestämmelser, som ju hämtats från im-missionslagens regler om skada, låter sigav lätt insedda skäl svårligen appliceras på nytta av ell förelag. Slutligenkan pekas på en egendomlig konsekvens som synes kunna uppkomma genombestämmelsen i 4 kap. 4 § andra stycket, enligl vilken första stycket inteskall tillämpas om ersättning för skada utgått i annan ordning. Tolkat eflerordalagen skulle denna bestämmelse innebära alt om skadeersättning utgåttenligl miljöskyddslagen för immissionsskada, såväl nytta som skada genomexproprialionsföretaget skulle ulan inskränkning få påverka löseskiUingen. Omdå nyttan väsentiigt överstiger skadan, skulle expropriaten få tillgodogöra sigdenna nytta, i strid mol såväl nuvarande bestämmelser som utredningens uttaladeintentioner. förslag beträffande värderingstidpunkt genomföres, koramer de härbehandlade bestämraelserna om expropriationsförelagets influenssannolikt inle all få alllför stor betydelse. Desto tveksammare kan manemellertid då känna sig inför lämpligheten av all införa regler som kan befarasbli besvärliga alt tUlämpa för domstolarna saral svåra alt överblicka för denenskilde. Rent principiellt förefaller det dessutom betänkligt all luckra uppden hillills lagfästa, uttryckliga regeln, all vid löseskUlingens bestämmandenytta genom exproprialionsföretaget inle skall komraa expropriaten lill godo.Sannolikt förekoraraer det att ell exproprialionsförelag minst lika ofta har enpositiv sora en negaliv nelloinverkan på kringliggande fastigheters värde. Moldenna bakgrund och med hänsyn till vad ovan sagls, förefaller del mest konsekventoch ändamålsenligt all vid löseskUlingens bestämmande bortse från såvälförelagsnytla som förelagsskada. Idelta sammanhang kan kanske också påpekas, all loleranspunklen raåste blisärskilt svår att bestämma när expropriationsobjektets värde påverkas isänkande riktning genom iraraissioner från exproprialionsföretaget men delta iannat hänseende raedför nytta som verkar höjande på objektets värde. anför om rättighetsexproprialion har lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. Vad utredningen anför beträffande personlig ersättninghar endasl föranlett elt fåtal uttalanden från remissinstansernas sida. Sveahovrätt kritiserar utredningens uttalande all ersättning inle utgår, om skadanskulle ha inträffat oavsett expropriationen och all ersättningen omexpropriationen gör skadan större än annars lär böra begränsas tillmerbeloppet. Med hänsyn till de komplicerade situationer som kan uppstå vidfall av flera skadeorsaker synes uttalandet enligl hovrätten alllförkategoriskt. Det skulle laget efler ordalagen i åtskilliga fall leda lill attexpropriaten får en sämre ställning än den skadelidande i elt allmäntskadeståndsmål. Expropriationsdomstoleni framhåller i anledning av utredningens uttalanden beträffandeprinciperna för beräkning av framtida skada alt frågan om storleken avpersonlig ersättning är av dispositiv karaktär. Domstolarna är därför bundnaav de omständigheter sora parterna i målet åberopar som grund för sinaslällningslaganden (17 kap. 3 § ). Det ankoramer vidare påparterna all sörja för bevisningen enligl 35 kap. 6 § rättegångsbalken.Visserligen finns i sistnäranda lagrum en kompletterande regel av innehållbeträffande disposiliva tvistemål alt domstolen, "ora del finneserforderligt", kan självraanl föranstalta ora bevisning, dock inle utanfraraslällning av part höra vittne, som inte förut hörts på parts begäran,eller meddela föreläggande ora föreleende av skriftiigl bevis. I praxis hareraeUertid denna raöjlighet utnyttjats miycket sällan. Enliglexproprialionsdomslolens mening kan det knappast vara adekvat all somutredningen gör tala om "viss obenägenhet hos domstolarna alt själva gesig in på sannolikhetskalkylerulan slöd av sakkunskap". Del torde få anses i första hand ankomma påparterna all sörja för all del av utredningen närmare angivna "riktigabelraklelsesätlet" tränger igenom i rättspraxis. EnligtSvea hovrätt kan vad utredningen säger om all hyresgäst inle kan begära att fåen likadan ersällningslägenhet i exakt samma kostnadsläge ulan får underkastasig de modifikationer som är nödvändiga med hänsyn till läget påhyresraarknaden ge intryck av atl hyresgäst inle skulle kunna få ersättning förhyresraerkoslnad (lägenhet av sarama storlek och standard raen lill högrehyra). Sådan ersättning har dock dömts ul i praxis. FSKFfäster uppmärksamheten på rådande för allmänheten obegripliga skillnader iavlösningsvillkor för nyttjanderättshavare raed s. k. indirekt besittningsskyddenligl hyreslagen och nyttjanderättshavare vars rält avlösesexproprialionsvägen. Den sistnämnde har betydande favörer. Han fårflytlningsersällning, slUleslåndsersältning, kapitalise-rad ersältning förmerhyra, specialinslallalioner etc. Hyresgäst som driver rörelse och somavlöses enligt hyreslagen får om godtagbar raen dyrare ersältningslokalerbjuds inle någon ersättning alls. Det synes angelägel alt dennainkonsekvens undanröjs. 3.4.5Ersättningsreglerna i BL m. m. Av de remissinstanser sora har yttrat sig idenna del har de flesta ställt sig mer eller mindre kritiska lill utredningensförslag. Bland dessa remissinstanser kan näranas ,expropriationsdomstolen i , lantmäteristyrelsen, ochNäringslivets byggnadsdelegalion. Kommunförbundetoch däreraot hälsar förslagel med tiUfredsställelse.Byggnadsstyrelsen delar utredningens uppfattning atl förväntningsvärden sominte infrias genom planläggningen inle skall kompenseras vid bestämmandet avexpropriationsersältning. Bygglagulredningenframhåller all BL kommer all bli föreraål för en genoragripande omarbetning vadbeträffar själva grunderna för lagstiftningen. gäller inle minst i frågaom de här avsedda kompensationsreglema. Bygglagulredningen finner del därförolämpligt att , innan förslag till ny lagstiftning på området kanläggas fram, företa några ändringar av dessa regler. har anfört om att man vid bestämningen av en faslighelsmarknadsvärde inle bör bortse från försäljningar som har skell underexpropriationshot eller från den inverkan en aktiv komraunalraarkförvärvspolitik har hafl på markpriserna diskuteras i fleraremissyttranden. Kommunförbundetinstämmer i utredningens uttalande all fastighetsvärdet bör beslämmas eflerden faktiskt föreliggande situationen, vilket bl. a. innebär all försäljningarsom har skell under expropriationshot inlekan avvisas som jämförelseobjekt vid fastställande av marknadsvärdet. Deöverväganden som i praxis har lett till atl man vid en ortsprisjämförelsevelat utesluta exproprialionsobjekt synes ha baserats på etl anlagande all densom utsätts för expropriation eller expropriationshot skulle ha ell särskiltträngt förhandlingsläge, vilket leder lill resultat som inle skulle hagodtagits,, om hans förhandlingsposition hade varit friare. Sådana antagandenär enligt förbundet mindre realistiska. Snarare är del ofta så, all deuppgörelser som har skell i fall där expropriation annars hade måst tUlgripashar varit betingade av tidsnöd på kommunens sida. Man har med hänsyn lill sinalidsplaner i många fall inte kunnat avvakta en rättslig prövning. Det aklueUaförhandlingslägel har således likaväl kunnat resultera i överpriser som iunderpriser. Förbundet anför vidare. Enproblematik som kommunerna ofta möter kan belysas av följande. markområdehar i översiktlig planering avsatts för bostäder, arbetsplatser etc. Storasamhälleliga investeringar i exempelvis vägar och huvudavlopp har planerats;och kanske till en del redan genomförts. Kommunen har av ekonomiska ellerandra skäl icke kunnat förvärva all mark inom det: aktuella området.Genora koraraunens köp har dock prisnivån fått en viss stabilitet. I dellaskede förekommer del alt en köpare, oftast ell byggföretag, förvärvar mark inomområdet lill ett pris sora ligger väsentligt över vad säljaren tidigarebetalat och avsevärt över den prisnivå som etablerats genom kommunens köp. Fråganuppställer sig då om och i vilken utsträckning del avtalade priset kan kommaatt reduceras i en expropriationsprocess med lill-lämpning av de föreslagnavärderingsreglerna. Köparen kommer med all sannolikhet all göra gällande atldet pris han betalat är "marknadsvärdet" på den köpta marken. Omexpropriationsdomstolen skulle acceptera delta högre pris blir följden dels allkommunen får betala för högt pris för den aktuella marken och dels atlfrivilliga förvärv på den lägre prisnivån försvåras eller omöjliggöres. Delhögre priset kan också bli vägledande vid senare; expropriationer. Delanförda visar enligt förtiundel angelägenheten av alt den praktiska innebördenav de föreslagna värderingsreglema preciseras under den fortsalla behandlingenav lagförslaget. Om det inle skulle visa sig möjligt atl komma lill rättam<;d problemen genom expropriationslagstiftningen böra andra ålgärderövervägas. I linje med den allmänna raarkpolitiska syn som slalsra;iklerna iolika samraanhang gett uttryck ål måste målet vara att förhindra att enetablerad prisnivå bryts genora enskilda markförvärv. Det är angeläget attdenna prisnivå på något sätt låses så att köpare och säljare i förväg kan göraen bedömning av vilket pris som koraraer atl godtas vid en expropriation. ÄvenFSKF framhåller all del från synpunkt är angeläget all en prisnivåsom har stabiliserats genora en aktiv markpolilik godtas soravärdemätare, medan spekulativa överpris liksom enstaka underpris avvisas vidvärdering av mark. haren praxis utvecklat sig i expropriationsdoraslolarna som motverkar kommunernassträvan alt förhindra en icke önskvärd stegring av markpriserna. FSKF anförhärom följande. Delär icke ovanligt all en kommun i ell expropriationsmål redovisat etl stortantal jämförelseobjekt, där kommunen ensam eller i samverkan raed etl ellerflera saraverkande privata byggnadsförelag förvärvat större delen averforderlig råmark för etl blivande exploateringsområde, och därvid kunnatförvärva inom exploateringsområdet ingående mark lill ell fast pris, som endastreglerats med hänsyn lUl penningvärdets fall. Priset har bestämls med hänsynlill markens värde såsom jordbruksmark och med tillägg för förväntatlälbebyggelsevärde. När återstående delar icke kunnat förvärvas på frivilligväg, har kommunen tvingats begära Ivångsinlösen av dessa delar. I sådana fallförekommer del all exproprialionsdomslolen anser all det förelegal monopolsituationpå köparesidan, vilket anlagils ha en återhåUande effekt påmarkprisutvecklingen. Under åberopande härav utdömer , som väsentligt överstiger det ortspris, som kommunen, ofta medstora ekonoraiska uppoffringar, tillskapat. Konsekvenserna härav är uppenbaraoch medför en ytterligare prisskruv på markvärdena. Under sammaförutsättningar som angivits har, vid sidan av elt storl antaljämförelseobjekt grundade på koraraunens förvärv, förekommit enstaka privataförvärv till högre priser. Expropriationsdomstolarna har här visat enbenägenhet all tillmäta dessa enstaka förvärv avgörande betydelse, när delgällt atl fastställa markens värde, under motivering all dessa enstaka förvärvgivit uttryck för en fri fastighetsmarknad. Vägverkethälsar med tillfredsslällelse utredningens uttalanden ora att även kommunalafaslighetsförvärv skall vara norragivande när det gäller alt fastställamarknadsvärdet. Verket utgår vidare från alt, i den mån bosladsstyreisensvärderingsnormer har påverkat prisnivån i orten, dessa köp skall komma allgodtas som jämförelseköp. Enligtbostadssiyrelsen lorde principen all en prisnivå som har stabiliserats genomkommunens raarkpolitiska ålgärder skall tiUerkännas avgörande betydelse vidbestämraande av löseskUling i aUmänhet ha stått klar vid den hittillsvarandetUlämpningen. Eftersom emellerlid i en del exproprialionsfail en annanuppfattning har förekommit och en sådan kan äventyra syftet med en kommunsraarkpolitiska verksamhet noterar styrelsen utredningens uttalande i frågansom värdefullt. Sveahovrätt kritiserar utredningens uttalande all försäljningar sora har skettunder expropriationshot inle kan avvisas sora järaförelse-objekt vidfastställande av marknadsvärdet. Utmärkande både för sådana försäljningar ochför förlikningar i expropriationsmål är alt del avtalade vederlaget i och försig inte utsäger någonting om priset i allmänna marknaden. Befogadeanmärkningar brukar, även från expro-priantsidan, därför framföras mot allsådana förvärv åberopas lill jämförelse. Ståndpunktenalt uppkomsten av en stabiliserad prisnivå genora kommunernas raarkpolitiskaålgärder bör tillerkännas avgörande betydelse sora jämförelsematerial kanenligl hovrätten godtas i de fall då kommun genom aktiva åtgärder såsom säljareav mark för viss typ av bebyggelse har kommit alt påverka prisbildningen iviss riktning. Om köpare i allmänhet kan förvärva raark för t. ex. enfamiljshuslill lägre pris från kommunen än från annan säljare komraer f. ö. raarknadenganska snabbt all autoraaliskt rätta sig efler koraraunens prispolilik. På motsvarandesätt komraer det kapitaliserade värdet av de koraraunala tomlrätlsavgäldernaatl påverka prisbildningen på fastighetsmarknaden. I den mån avgälderna höjskomraer della också all öva inflytande på markvärdena. Mera sällan lorde raanenligt hovrätten kunna tala om alt en slabUiserad prisnivå har uppnåtts genorakoraraunala köp av fasligheter. Omständigheterna vid köpen kan nämligen oftavara sådana att dessa inle bör godtas sora uttryck för prisbildningen påallraänna marknaden. Köpen skall då avvisas som jämförelseobjekt. Fall som häråsyflas utmärks inle sällan av all säljaren, t. ex. av en villafaslighel,befunnit sig i en tvångssituation samt, med hänsyn lill rådande förhållanden,annan villig köpare än t. ex. kommunen inle har funnits. Expropriationsdomstoleni anser, som tidigare nämnts, att vid fastställande av en faslighelsmarknadsvärde sora jämförelseobjekt bör godtas endasl sådana köp där priset kanantas ha varit opåverkat av ovidkommande omständigheter. Advokatsamfundetsäger sig inle dela utredningens kritik mol alt domstolarna i elt flertal fallvid ortsprisjämförelser underkänt åberopade förvärv raed den raotiveringen attde skell under expropriationshot eller genora förlikningar. Enligt sarafundelsuppfattning är en utsortering av sådana järaförelseobjekt sora regelulomordenlligt välraoliverad. Samfundet framhåller vidare all särskiltfastighetsägarna inom större saneringsområden ofta befinner sig i en mycketsvår situation om behov skulle uppkoraraa av alt frigöra del i fastigheternainvesterade kapitalet. Expropriationstillslånd vilar ofta inom dessa områdenöver fastighetsbeståndet och inle bara del beviljadeexpropriationslUlslåndet utan redan exproprialionsansökning-en gör nästanundantagslöst atl det för fastighetsägaren blir omöjligt atl finna en köpare i denfria marknaden. Han har i detla läge endasl en köpare alt vända sig lill,näraligen den kommun sora innehar expropriationstillslåndet, men enligtkoraraunens planering kanske fastigheten inle skall inlösas förrän långlsenare. Det är givet att det pris varora överenskoraraelse kan träffas i dessafall inle ger någon rättvisande bild av "ortens pris" eller"marknadsvärdet". Alt situationen ofta är likartad då förlikningträffas efler det all lalan har väckts i expropriationsmålel torde inte behövautvecklas närmare. ÄvenSCO kritiserar utredningens uttalanden om betydelsen för ersättningsbeslämningenav kommunens raarkpolitiska ålgärder. Uttalandet är tvetydigt och kan tolkasantingen så atl utredningen menar atl dessa köp är så dominerande att de ärliklydiga med marknadsvärdet eller också så all raan har frångåttmarknadsvärdet som ersättnings-grund till förmån för den kommunalaprispolitiken. Enligt mening bör kommunala köp som har skett på en frioch öppen marknad i konkurrens med andra köpare lUlmälas samma betydelse somköp gjorda av t. ex. enskilda personer vid bedömningen av raarknadsvärdel.SACO frarahåller vidare alt det på vissa orter kan förekoraraa en dubbelorlsprisnivå på det sättet att komraunen säljer t. ex. egna-hemslorater lill enprisnivå och tillärapar en annan nivå vid andra försäljningar. När kommunensförsäljningar skett enbart till personer som en längre lid stått i lomlkö ansesförsäljningarna inle alltid ge ell rik ligt uttryck för marknadsvärdeteftersom de har skett i en sluten raarknad. Detla har också korarait tilluttryck i riksskattenämndens anvisning allmännafastighetstaxering. Mol den bakgrunden ler sig utredningens uttalande enliglSACO oklart och molsägelsefuUl. påpekar vidare all vissa typer avfastigheter eller delar av fastigheter saknar marknadsvärde i egentiig mening,t. ex. mark som i stadsplan har utlagts för allmänt ändamål. ser del soraen pålagUg brist all utredningen inte har behandlat dessa frågor närmare ochförsökt ge reglerna ell reellt innehåll, t. ex. i form av något slags"prislista" för olika typer av allmänna oraråden. Näringslivetsbyggnadsdelegalion gör den kommentaren all del ler sig som en inadverlens närutredningens grundläggande värdebegrepp refererar till etl marknadspris,som regelsystemet synes syfta till all åstadkomma en koraraunaltprisreglerad fastighetsraarknad. RLF anser alt utredningensgeneraliseringar i fråga om förväntningsvärden är direkt olämpliga och att delinle kan finnas några skäl atl inte tillgodoräkna seriösa markägare deförväntningsvärden som kan föreligga. Utredningens förslag får vittgåendeföljder, eftersom del förutsätter jämkningar även i annan lagstiftning, såsomlagarna om allmänna och enskilda vägar, naturvårdslagen, fornminneslagen ochbyggnadsminneslagen. Förbundet är kritiskt mol så radikala ändringar av dennuvarande ordningen. Hur önskvärt del än måvara alt ha värderingsregler som motverkar oskälig markvärdestegring fårreglerna ändå, framhåller hov-räii, inle utformas så atl man äventyrar dengrundläggande principen ora full ersättning lill expropriat. Hovrätten reagerarmol utredningens uttalanden om all etl markpris som grundas endast påförväntningar om framlida exploaleringsmöjligheter ofta inle utgör någonfaktisk tillgång och atl dorastolarna av bl. a. denna orsak inle bör videxpropria-tionsersällningarnas bestämraande ta hänsyn till sådana"överpris". I den raån förväntan om möjlighet alt i större ellermindre ulslräck- 5t 1971.1 saml. ningutnyttja ett markområde ger utslag på den allmänna fastighetsmarknaden måsteelt med ledning härav åsätt fastighetsvärde anses vara en faktisk tillgång ilika hög grad sora exempelvis en börsnoterad aktie uppskattad eflervarderingslidpunklens köpkurs. Ifråga om förväntningsvärdena anför hovrätten vidare alt råmarks värdetvanligtvis har en närraast raarginell betydelse för boendekostnaderna. Förvanliga trevånings flerfarailjshus i nyexploalerade ora råden räknar mansålunda varUigen med att råmarkskostnaden utgör någon procent av den totalaproduktionskostnaden, som i stället helt domineras av byggnadskostnaderna samlexploateringskostnaderna, fraraför allt kostnaderna för galubyggnad och va-ledningar.Självfallet bör tomljobberi och annan osund spekulation motarbetas men förväntningsvärdenasbetydelse bör inle överdrivas. Hovrätten anför vidare. förslag s;kall, vid värdering enligl huvudregeln,förväntningsvärden ersättas i samraa utsträckning som hillills. Jämliktbyggnadslagen skall däremot, enligt den huvudregel som närmast koramit tilluttryck i den föreslagna 142 §, kompensation för s. k. bortfallnaförväntningsvärden icke medge:s. Följden härav synes bli all ersättningensstorlek kan bli slumpmässigt beroende av ändamålet med exproprialionen. Ettregelsystem med sådana konsekvenser kan icke gärna anses godtagbart. Denexpropriationsgrundande omständigheten vid planexproprialio-nerna är självaplanläggningen. Det ligger därför nära lill hands alt hävda all, iöverenssläramelse med nuvarande 8 § ExL, planlägg-nUigens inverkan påmarkvärdet icke bör beaktas. I de fall sora hillills prövats av överräll tordeockså ersättning för förvänlningsvärde genoragående ha utdömts. anför om rättsläget beträffande större sammanhängande raarkarealersynes något missvisande. Någon rättspraxis fmns veterligen icke där och man kandärför inle gärna tala om "gällande rätt". ÅtskUligl,särskUt önskvärdheten av enhetliga värderingsnormer för alla slagsexpropriationer, talar för all faktiskt föreliggande, styrktaförväntningsvärden bör ersättas oavsett till vilket ändamål raarken utlagts iplan; detta gör sig emellertid framför allt gällande beträffande mark avseddför allmän byggnad samt gatumark och motsvarande markoraråden, sora raeradirekt utgör en integrerande del av elt tätbebyggelseoraråde. Frågan oraförväntningsvärdenas behandling är dock komplicerad och svårlöst. Enligthovrättens mening bör hithörande problem övervägas yllerligare, lämpligen isamband med den pågående översynen av bygglagstiflningen. Ersältningvid fall av inlösenpUkl på grund av planskada bör naturiigen beräknas på sammasätt som vid planexpropriation. Huravida delsamma bör gälla även vid inlösenenligt 83 och 121 §§ BL är däremot icke lika klart. Här föreligger ju ickenågon planskada ulan grunden för inlösen är verkan av ell byggnadsförbud ulansamband med planläggning. Dessa fall måste därför anses slå närmare renexpropriation. Utredningensförslag är enligt Näringslivels byggnadsdelegation egendomligt frånlikslällighelssynpimkl. Delegationen gör under hän- visningsärskilt lUl de krav planmyndighelerna ställer på en miljÖ-vänligbebyggelseplanering gällande all den som bidrar lUl bebyggelseutvecklingengenom all upplåta galu- och parkmark eller andra ulrymraen för allraännaändaraål läranar väl så värdefulla bidrag lill sladsutbyggnaden som innehavareav kvarlerstoratraark. I alla händelser kan det inte accepteras allmarkförvärv som har skett lill normala anskaffningskostnader skulle frånkännasvarje kompensation utöver i detla sammanhang helt fiktiva jordbruks- ellerskogsbruksvärden, när övriga parter tUldelas byggnadsrält genom planering. Enliglexpropriationsdomstolen i är den av utredningen framförda kritikenmol korapensalionsreglerna i BL och de därur härledda värderingsreglerna vidinlösen inte berättigad. Utredningens resonemang all förväntningsvärden har"fallit bort" genom atl vid planläggning mark avsatts för annat änenskilt bebyggande torde inte vara hållbart. Vad särskUt gäller mark sora haravsatts för allraän byggnad framstår resonemanget som orimligt.