prop · FU03173 · 1971-12-31 00:00:00 — Polisutredningensandra huvudalternativ länsstyrelsealternativet innebär däremot att manbehäller en viss organisatorisk anknytning till länsstyrelsen.Detta alternativ ger förutsättningar för en rationell och effektiv regionalpolisverksamhet. Uppgiftsfördelningen mellan och länspolischefenbör kunna lösas på ett sådant sätt att risken för kompetenskonflikter ilednings- och ansvarsfrågor blir obetydlig. Behovet av medborgarinflytande påregionplanet kan också tUlgodoses. Vad som gör att jag inte helt kan anslutamig tUl detta alternativ är att länspolischefen och hans expedition föreslåsutgå ur organisation. Detta är en sådan genomgripande ändringsom, enligt vad jag förat har framhållit, inte bör genomföras . Bortsetthärifrån anser jag emellertid att länsstyrelsealternativet bör bildautgångspunkt för en provisorisk reform. De fördelar som enutbrytning ur länsstyrelseorganisationen har från lednings- ochsamordningssynpunkt kan man enUgt min mening i stort sett nå utan att göranågon egentlig ändring i fråga om länspolischefens ställning i organisationen.Under förutsättning att länspolischefen får befogenhet att ensam besluta iärenden som ankommer på hans expedition är det av underordnad betydelse om hani administrativt hänseende får behålla sin ställning som tjänsteman i en avlänsstyrelserna. Jag förordar därför att länspolischefen även i den nyaorganisationen skall vara tjänsteman i länsstyrelse. Detta ställningstagandeleder till att vissa avvikelser torde bli nödvändiga från de riktiinjer somutredningen har dragit upp. Det gäUer framför allt i fråga om medborgarinflytandetpå den regionala polisverksamheten. Eftersom länspolischefen skall behålla sinStäUning som tjänsteman i länsstyrelse, saknas anledning att inrätta de avutredningen förordade regionala polisnämnderna. Behovet av medborgarinflytandeblir enligt min mening tillräckligt tUlgodosett genom de lekmannastyrdser somlänsstyrelsen nu har. Som nämnts kommer ettganska stort antal län att även i fortsättningen bilda självständiga regionalaverksamhetsområden. Dessa län skulle i och för sig kunna behålla den nuvarandeorganisationen. Det måste emeUertid anses vara en nackdel att införaytterligare en organisationsform vid sidan av de tre nuvarande. Man bör istället sträva efter att göra den regionala polisorganisationen mera enhetiigän vad den är . Den nya organisationsformen kan med fördel användas även ilän som inte förs samman med annat län till ett verksamhetsområde. I fråga omGotlands län kvarstår skälen för en särskild organisation. Jag förordar attdenna organisation behålls. Den nya organisationsformen bör däremot införas ialla övriga län. Jagvill i detta sammanhang framhålla att frågan hur länspolischefsuppgifter skallfullgöras vid tillfälligt förfall för länspolischefen och ställföreträdare fördenne bör kunna lösas på i princp samma sätt som i nuvarandelänsstyrelseinstruktion. Detta gäUer oavsett om länspolischefen är stationeradi länet eller ej. Avvad jag nu har anfört framgår, att reformen av den regionala polisverksamheteninte alls kommer att få en sådan omfattning som polisutredningen harföreslagit. De problem som kan uppstå för personalen i samband medgenomförandet blir därför som regel så små att det i och för sig bör varamöjligt att genomföra reformen på en gång i hela landet. Ett sådant förfarandehar vissa fördelar om det kan ske snabbt. Ett ställningstagande tillde regionala indelningsfrågorna förutsätter emellertid att verkningarna av distriktsinddningsreformenkan bedömas. I vissa fall blir det inte möjligt att avgöra hur många polisdistriktsom ett län kommer att omfatta förrän den sista etappen avpolisdistriktsindelningen har avslutats. Skall denna tidpunkt avvaktas, måsteden nuvarande regionala organisationen behållas i en del län trotsatt uppgifterna inte motiverar det. Väljer man i stället ett successivtgenomförande av de regionala indelningsändringarna, undviker man dennaolägenhet och skapar förutsättningar för en smidig samordning av det fortsattaarbetet med de lokala och regionala indelningsfrågorna. I detta sammanhang börockså framhållas, att riksåklagaren innevarande år har lagt framförslag om att föra samman och , utomområdet för , till ett länsåklagarområde och att han isin anslagsframstäUning för /73 har ansett det angeläget att inomde närmaste åren åstadkomma en ändrad regional indelning för åklagarväsendetsdel i hela landet. Vid ett successivt genomförande av indelningsändringarna påpolisväsendets område torde det således bli möjligt att ta ställningtill åklagarväsendets lokala och regionala indelning. Mot denna bakgrundförordar jag att ändringar av polisens regionala verksamhetsområden genomförsetappvis. Jaghar förut nämnt att den nya organisationsformen bör införas i samtiiga län medundantag av . Väljer man att gå fram etappvis även med denna del avreformen, måste organisationsformen tiUämpas vid sidan av de tre nuvarandeunder . Detta innebär enligt min mening vissa olägenheter för denregionala polisverksamheten. Om man å andra sidan inför den nyaorganisationen i länen, uppstår den olägenheten att organisationsändringar pånytt måste göras efter i de län som inte kan bestå som regionalaverksamhetsområden. Denna olägenhet är emellertid avsevärt mindre än den förutn'ämndaoch kan dessutom begr'änsas genom att den nya organisationsformen införs försti samband med den första etappen av indelningsändringarna. Jag förordar därföratt den nya organisationen genomförs på en gång i hela landet. Somtidigare nämnts har jag föreslagit att polisstyrelser inrättas den 1 januari1973. I samband därmed framhöll jag också att den första etappen avindelningsändringarna på lokalplanet bör kunna genomföras vid denna tidpunkt.Enligt min mening underlättas det fortsatta reformarbetet om man kangöra de organisatoriska ändringarna pä regionplanet.Dessa ändringar blir som regel obetydliga och bör utan svårighet kunnagenomföras . Jag förordar därför att den nya organisationeninförs i länen . Utöverde nu behandlade allmänna riktlinjerna vill jag också behandla frågan hur detfortsatta arbetet med den regionala reformen bör bedrivas. Ifråga om indelningsändringarna bör följande gälla. Efter hand sorn distriktsinddningsreformensverkningar pä regionplanet kan bedömas, bör i varje särskilt fall övervägas omdet är lämpligt att föra samman angränsande län till ett regionaltverksamhetsområde. Vid beredningen av dessa frågor bör samråd ske medlänsberedningen. Om en indelningsändring är aktuell, bör rikspolisstyrelsenoch berörda länsstyrelser alltid höras. Aktualiseras en ändrad regionalindelning även för åklagarväsendets del, bör riksåklagaren och berördalänsåklagarmyndigheter höras. Detfortsatta arbetet med organisationsändringarna bör inriktas på att åstadkommaen lämplig ärendefördelning mdlan och den régionale polischefen.Jag vUl fästa uppmärksamheten på att det kan bli nödvändigt att göra vissajusteringar av den ärendefördelning som utredningen har förordat och att i endel fall välja en annan form för den régionale polischefens medverkan ihandläggningen än vad utredningen har gjort. Anledningen härtill är främst attutredningens bedömningar bygger på den ordning som gällde innan länsstyrelsernaorganiserades om innevarande är. I samband med omorganisationen haremellertid de uppgifter som skall fullgöras på länspolischefens expeditionavgränsats pä ett sätt som bör underlätta ställningstagandena i dessa frågor.Under det fortsatta arbetet kan det också visa sig lämpligt att i något fallgöra en annan uppgiftsfördelning mellan central-, regional-och lokalplanen änden som gäUer, t. ex. i fräga om tjänstetills'ätt-ningar. Ändringar ifunktionsfördelningen mellan polisväsendets instanser bör inte ske pä ett sättsom strider mot de riktlinjer som drogs upp i samband med förstatligandet. Somjag har framhållit, bör man utan några större svårigheter kunna lösade problem som kan uppstå för personalen i samband med genomförandet avreformen. Den nuvarande personalstyrkan vid länspolischefens expedition kommergivetvis att behällas i län som även i fortsättningen skall utgöra regionaltverksamhetsområde. Om verksamhetsområdet utökas att omfatta två län, måsteorganisationen på den nya regionorten förstärkas. Personalen på ort som upphörsom regionort bör som regel kunna beredas plats inom den regionalapolisorganisationen. För denna personal aktualiseras emellertid ett byte avbosättningsort. De åtgärder som i varje särskilt fall bör vidtas för att kommatill rätta med dessa svårigheter är av samma slag som de som uppkommer vidändringar av den lokala distriktsinddningen. Liksom i fråga om dessaunderlättas arbetet vid ett successivt genomförande. Isamband med förstatligandet upplöstes det personalorganisatoriska sambandetmellan polis- och åklagarväsendet på både lokal och regional nivå.Distriktsindelningens utformning ger emeUertid uttryck för den samhörighet somfinns mellan verksamhetsgrenarna. Av min redogörelse i det föregående harframgått, att indelningen i polisdistrikt ligger tUl grand för åklagardistriktsindelningen. Polisutredningenhar framhållit, att det är angeläget att åklagardistriktsindelningen anpassastill den föreslagna polisdistriktsindelningen. Därvid bör de principer som gäUerför indelningen i åklagardistrikt i stort sett tillämpas. Utredningen betonar,att det måste vara ett oeftergivligt krav att polis- och åklagardistriktensgränser inte skär varandra och ett starkt önskemål att inte heller åklagardistriktensoch domkretsarnas gränser gör det. Vidare bör man enligt utredningen strävaefter att bilda åklagardistrikt som ger arbetsunderlag för myndigheter med treåklagare. Utredningens indelningsförslag innebär en minskning av antalet åklagardistriktfrån 90 till 81. Förslaget innefattar inte något ställningstagande tillindelningen i och . Remissinstansernahar med några få undantag godtagit utredningens förslag. Jaghar redan inledningsvis anslutit mig till uppfattningen, att det är nödvändigtatt göra vissa justeringar i åklagardistriktsindelningen. Den nyapolisdistriktsindelningen bör ligga tUl grund för ändringarna. Liksom i frågaom polisreformen kan jag därför bara ange de riktlinjer i stort som bör gällaför den framtida åklagardistriktsindelningen. Mitt ställningstagande kommer iallt väsentligt att stämma överens med vad utredningen har föreslagit. Sambandetmellan polis- och åklagarväsendet talar för att verksamhetsområdenas gränsermåste anpassas tUl varandra vid en indelningsändring. Den nuvarande principen,att ett åklagardistrikt alltid skall omfatta minst ett polisdistrikt, börupprätthållas också i forts'ättningen. Po-lisdistriktsindelningsreformen tordeinte komma att innebära att det bUdas något poUsdistrikt som är för stort somverksamhetsområde för åklagarmyndighet. En tillämpning av den nämnda principenger betydande rationaliseringsvinster genom att flera av de mindre åklagardistriktenkommer att läggas samman med annat åklagardistrikt. Jag delar alltså heltutredningens uppfattning att åklagardistriktsinddningen bör anpassas till dennya polisdistriktsindelningen och att anpassningen bör ske med tUlämpning av deprinciper som gäller. Vidmin redogörelse för polisdistriktsinddningsreformen (5.2.1) framhöll jag, attdet är ett starkt önskemål att gränserna för rättsväsendets olikaverksamhetsområden stämmer överens. Vid detaljutformningen av den nya åklagardistriktsindelningenmåste särskilt anpassningen till den gällandedomkretsindelningen ägnas stor uppmärksamhet. I likhet med fleraremissinstanser anser jag att denna fråga är av väsentlig betydelse. Möjligheternaatt åstadkomma en tillfredsställande anpassning är enligt min mening mycketgoda. Som nämnts anserutredningen att rationaliseringsintresset talar för att reformen bör gå någotlängre än vad ändringarna i polisdistriktsindelningen i och för sig kräver. Isitt indelningsförslag har utredningen bara i ett enda fall förordat, att ett åklagardistrikt,som inte berörs av ändringarna i polisdistriktsindelningen, skall läggas sammanmed annat åklagardistrikt. Jag delar utredningens uppfattning att man börsträva efter att bUda åklagardistrikt med arbetsunderlag för minst treåklagare. Om polis- och åklagardistriktsindelningen ändras i huvudsak enligt utredningensförslag, blir antalet åklagardistrikt som ger arbetsunderlag för mindre än treåklagare inte särskilt stort. Sädana distrikt kommer främst att finnas kvar iglesbygdsområden. Utrymmet för ytterligare ra-tionaliseringsätgärder tordedärför vara begränsat. Om det vid en samlad bedömning visar sig lämpligt, bördet dock inte finnas något hinder mot att lägga samman ett åklagardistrikt somger arbetsunderlag för tre åklagare med annat distrikt. Denallvarligaste bristen i distriktsåklagarorganisationen är enligt utredningensystemet med utstationerade åklagare. Detta system leder tUl att verksamheten idistriktet splittras. De ändringar i polisdistriktsindelningen som jag harförordat kommer att innebära att utstationering av åklagare kan upphöra iflertalet fall. Eftersom frågor om utstationering av åklagare är av rentorganisatorisk art, ansluter jag mig till utredningens förslag att sådanafrågor efter prövning i varje s'ärskUt fall bör avgöras av riksåklagaren isamråd med . Vidgenomförandet av polisdistriktsindelningen har jag förordat att ett successivtförfarande tilfämpas. Eftersom polisdistriktens utformning måste tillmätas storbetydelse för åklagardistriktsindelningen, bör man gå fram etappvis även vidgenomförandet av denna indelning. Det bör emellertid inte vara uteslutet attändra indelningen i åklagardistrikt . Ett skäl härtiUkan vara ändringar i domkretsindelningen. Som utredningen har föreslagit bördet ankomma på riksåklagaren att göra upp organisationsplaner för de nya åklagardistrikten.I övrigt bör de riktlinjer för det fortsatta arbetet med polisdistriktsin-delningsreformen,som jag har dragit upp i det föregående, tillämpas. Jagräknar med att de problem som kan uppkomma i samband med genomförandet av åklagardistriktsindelningenblir betydligt mindre än de som ändringarna i polisdistriktsinddningen kan geupphov tUl. Den omständigheten, att det fortsatta arbetet medindelningsreformerna på lokalplanet samordnas, behöver därför inte innebära attgenomförandet försenas. Den takt som jag förut har angivit, tvä ä , börkunna hållas. Polisutredningenhar ansett, att man når väsentiiga arbetskraftsvinster om dess förslag omstörre polis- och åklagardistrikt genomförs och att den nyapolisdistriktsindelningen kommer att ge utrymme för en organisation som kananvända bättre metoder i verksamheten samt tekniska och andra hjälpmedel i enomfattning som inte har varit möjlig. Eftersom någraorganisationsförslag inte läggs fram, har utredningen emellertid inte närmarekunnat ange vinsterna och än mindre uttrycka dem i ekonomiska termer.Kostnaderna för övergången tiU en ny polis- och åklagardistriktsinddning blirenligt utredningen av engångskaraktär och kommer praktiskt taget helt attutgöras av de särskUda anordningar som kan behövas för viss personal.Utredningen har räknat med att övergångskostnaderna blir av begränsadomfattning. Eftersomjag bara har dragit upp de allmänna riktlinjer som enligt min mening bör gällaför den framtida polis- och åklagardistriktsindelningen, kan inte heUer jagnärmare ange vinsterna eller ber'äkna övergångskostnaderna. Jag delaremellertid utredningens uppfattning att vinsterna bör bli väsentliga ochkostnaderna av begränsad omfattning. har framhållit bortfaller kostnaderna för poUs-nämnderna ompolisstyrelser inrättas och i stället tillkommer kostnader för de särskUtutsedda ledamöterna i styrelserna. Indelningsreformen leder till att antaletpolisstyrelser kommer att bli mindre än det antal polisnämnder som finns.Vidare har polisnämnd nio valda ledamöter, medan polisstyrelse får bara sex.Det sammanlagda antalet särskilt utsedda ledamöter i styrelserna kommer därföratt uppgå till bara något mer än hälften av det nuvarande antalet ledamöter inämnderna. Å andra sidan måste styrelserna sammanträda betydligt flera gångerom året än vad nämnderna nu gör. Jag räknar därför med att medelsbehovet förarvoden, resor, traktamenten och andra kostnader för styrelseledamöternakommer att bli ungefär detsamma som för ledamöterna i polisnämnd. Av min redogörelse i detföregående har framgått, att mitt förslag till omorganisation av den regionalapolisverksamheten inte är så genomgripande som utredningens förslag. Denlönekostnadsminskning och de rationaliseringsvinster i övrigt som utredningenhar räknat med uteblir därför nästan helt. Den nya organisationen blir dockeffektivare än den nuvarande och kommer att ge utrymme för rationellaremetoder i polisverksamheten. Vidare torde viss arbetskraft kunna frigöras ilänsstyrelserna genom att en dd ärenden förs över till länspolischefen. Närtvå län förs samman till ett verksamhetsområde, bör man enligt min mening ivart fall inte räkna med att den nya organisationen kräver mer personal än f. n.Det kan emellertid visa sig lämp- ligt att göra vissa omfördelningar av personalen mellanolika verksamhetsområden, t. ex. för att kunna tillgodose behovet avställföreträdande länspolischef i något av de större länen. Lönekostnaderna förlänspolischefsorganisationen torde bli ungefär desamma som . Även ifråga om den regionala polisorganisationen har polisutredningen räknat med attövergångskostnaderna praktiskt taget helt kan hänföras till speciellaanordningar för personal som inte kan placeras in på tjänster i den nyaorganisationen. Jag delar utredningens uppfattning och vill särskiltunderstryka, att den reform som jag har förordat torde innebära attövergångskostnaderna blir obetydliga. I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1) lag omvad som avses med polismyndighet m. m., 2) lag omupphävande av lagen (1964: 320) om polisnämnder. Jag hemställer, att Kungl. dels antaga lagförslagen, delsgodkänna de allmänna riktlinjer för en omorganisation av polisväsendet och föråklagardistriktsindelningen som jag har angett i det föregående. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regentenatt till skall avlåtas proposUion av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. förslag till polis- och åklagardistriktsindelning Utredningen har ännu inte tagit ställning till indelningen iStockholms län. fän berörs inte av förslaget. I fråga om länföreslär utredningen inte någon annan ändring än den som redovisas underKristianstads län. Nuvarandeindelning i polisdistrikt åklagardistrikt 1 Nuvarande polisdistrikt och Tingsrydskommunblock frän polisdistrikt 2 Nuvarande polisdistrikt och Älmhultskommunblock från polisdistrikt. 3 Nuvarande polisdistrikt och Vimmerbykommunblock från Vim merby polisdistrikt. * Nuvarande polisdistrikt och Hultsfredskommunblock från polisdistrikt. 5 Utredningen har i första hand föreslagit att Simrishamnspolis- och åklagardistrikt skall läggas samman med Ystads polis- och åklagardistrikti och i andra hand med polis- och åklagardistrikt. 6 Utredningen har föreslagit att polisdistriktskall bestå i avvaktan på ett samlat ställningstagande till indelningen igöteborgsområdet. Utredningen har inte föreslagit någon ändring iavvaktan på ett samlat ställningstagande till indelningen i . * Utredningen har föreslagit att distriktet behålls tillsvidare. Om länsgränsen ändras, bör frågan om ändringar ipolisdistriktsindelningen tas upp tili övervägande. 9 Nuvarande polisdistrikt och Vansbrokommunblock från polisdistrikt. 10 Nuvarande polisdistrikt och Malungskommunblock från po lisdistrikt. Nuvarande indelning i polisdistrikt åklagardistrikt Föreslagen indelning i polisdistrikt åklagardistrikt