prop · FU03142 · 1971-12-31 00:00:00 — På den indirekta beskattningens område gäller f. n.förmånsrätt för mervärdeskatt och vissa konsumtionsskatter s. k. punktskatter som tillhör förvaltningsområde. Förmånsrätten gäller skattoch avgift, vara FF är tiUämplig. Följande punktskatter sägs i promemorianvara förenade med förmånsrätt, nämUgen särskild varuskatt, skatt på vissapälsvaror, försäljningsskatt, omsättningsskatt på motorfordon i vissa fall, aUmänenergiskatt, skatt på malt- och läskedrycker, utjämningsskatt på vissa varor,bensinskatt, tobaksskatt, brännoljeskatt, gasolskatt och särskild skatt påmotorbränslen. Enligt promemorian omfattar förmånsrätten troligen inte sådanaskatter och avgifter, för vilka gäl- lerendast en del av bestämmelserna i , såsom vissa stämpelskatter samtprisregleringsavgifter på jordbrukets område. Deindirekta skatter och avgifter som f. n. har förmånsrätt bör även ifortsättningen vara prioriterade. Förskatter och avgifter inom förvaltningsområde saknas förmånsrättför bevillningsavgifter för särskilda förmåner och rättigheter, arvsskatt,gåvoskatt, automobilskatt, traktorskatt, saluvagnsskatt, trafikomläggningsskattsamt investeringsavgift för vissa byggnadsarbeten. Bevillningsavgiftenär enligt promemorian att jämställa med vanlig direkt inkomstskatt. Skattensägs inte ha så stor ekonomisk betydelse för det aUmänna men i det enskildafallet kunna uppgå till väsentUga belopp. Förmånsrätten anses böra omfattaäven denna skatt. Fordonsskatternarör enligt promemorian ett stort antal skattskyldiga. Antalet restförda postersägs vara relativt stort och indrivningen ofta förenad med svårigheter.Förmånsrätt anses därför böra följa med fordonsskatterna, vari ingår också trafikomläggningsskatten. Arvsskattenoch gåvoskatten, vilka skatter är av engångsrtatur, anses också böra förenasmed förmånsrätt. Det rör sig här ofta om stora belopp som erläggs i efterhandoch ibland i poster fördelade på . Investeringsavgiften ochfondskatten bör enligt promemorian lämp-Ugen omfattas av förmånsrätten. Därefterbehandlas i promemorian ytterligare några skatter och avgifter som i huvudsakhandhas av , dvs. stämpelskatterna, skatten på sprit och vin, lotterivinstskatten,accisen på fettemulsion samt avgiften för fettvaror för framställning av fettemulsion.Ingen av dessa skatter och avgifter är f. n. förmånsberättigad. Stämpelskatternaföreslås böra bli förmånsberättigade. Något skäl att undanta accisen på fettemulsionoch avgiften för fettvaror vilka pålagor faller utanför tillämpningsområdetför FF från förmånsrätt finns enligt promemorian inte. Övriga uppräknadeskatter, nämligen skatten på sprit och via samt lotterivinstskatten, ansesdäremot inte behöva prioriteras. Äventull samt skatter och avgifter, som fastställs eller uppbärs i den ordning somgäller för tull, liksom prisregleringsavgifterna på jordbrukets och fisketsområde, som administreras av statens jordbruksnämnd saknar f. n. förmånsrätt. Ipromemorian erinras om att tullagstiftningskommittén i sitt betänkandeTullproceduren vid import (Stencil Fi 1970: 4) ansett att kravet på säkerhetför tull som villkor för tullkredit av administrativa skäl bör slopas och istället ersättas med förmånsrätt för fordran i konkurs. Av den anledningenföreslås att förmånsrätten också skall omfatta tull samt dessutom skatter ochavgifter, som fastställs och uppbärs i den ordning som gäller för tull. Detta innebär att förutommervärdeskatt vid import som redan är prioriterad också punktskatter ochavgifter på jordbrukets och fiskets område, som tas ut av , blir förmånsberättigade.Dessutom skulle fyravgift, skeppsmätningsavgift och växt-skyddsavgift komma attomfattas av förmånsrätt. Detta sägs vara betingat av praktiska skäl. Eftersom restavgiftoch tilläggsavgift enligt 58 § UF ansetts skola prioriteras föreslås att även s.k. anståndspenningar enligt tullstadgan (1927: 391) får förmånsrätt. Även jordbrukets och fiskets prisregleringsavgifter börenligt promemorian göras förmånsberättigade. Dessa avgifter är i flera hänseendenatt jämföra med punktskatter och uppgår till betydande belopp. Avgifterna tasut såväl inom landet som vid import. I sistnämnda fall bärs de upp avtullverket och får förmånsrätt enligt vad som föreslagits beträffandetull m. m. Av dessa skäl anses i promemorian att förmånsrätten bör omfattaprisregleringsområdet i dess helhet. Andra skatter och avgifter till det aUmänna, som f. n.inte är förmånsberättigade och inte berörts i det föregående, anses inteheller i promemorian böra prioriteras. Som exempel nämns hundskatt, jaktvårdsavgiftoch åtskilliga förrättningsavgifter. Flera remissinstanser uttalar sig i frågan vilka skatteroch avgifter som bör vara förenade med förmånsrätt. , som hänvisar till ett inomlantbrukets skattedelegation upprättat utlåtande, har den uppfattningen attförmånsrätten för skatter och avgifter bör begränsas till att omfatta endastfordran på innehållen källskatt. framhåller att varje utökning avantalet för utomstående inte överblickbara förmånsrätter är olämplig. Den"dolda" förmånsrätt, som skatteprivilegiet redan utgör, innebärpåtagliga risker för leverantörer och andra som har affärer med gäldenären att felbe-dömadennes ställning. Förmånsrätten bör således begränsas till sådana skatter ochavgifter som redan nu är förmånsberättigade. Även ,m. fl. intresseorganisationer inom näringslivetomfattar den åsikten att förmånsrätten också bör begränsas tillsådana skatter och avgifter som är prioriterade enligt 17 kap. HB. Sammauppfattning har Föreningen . Förslaget att göra samtliga skatter och avgifter enligt 1§ första stycket UF förmånsberättigade med undantag för de särskUda avgifternaav sanktionskaraktär har i allmänhet inte mött några mer vägande invändningar.Sålunda förklarar både hovrätten över och och hovrätten förVästra , som i en del andra avseenden intagit en kritisk ställning tillförslaget, att de inte har något att erinra mot att förmånsrätten utökas tillatt omfatta samtiiga skatter och avgifter som ingår i den aUmänna uppbörden. EON m. fl. remissinstanser ifrågasätter om inte ävenskatte- och avgiftstillägget och förseningsavgiften av indrivningstekniskaskäl bör få omfattas av förmånsrätten. i anser det tveksamtom restavgift och tilläggsavgift enligt 58 § UF bör förenas med förmånsrätt.Visserligen kan dessa avgifter i viss mån jämstäUas med dröjsmålsränta mensamtidigt måste observeras att restavgift i taxeringshänseende aldrig äravdragsgill enär fråga ej är om ränta eller annan lånekostnad. Länsstyrelsenerinrar om att den indrivningsavgift, som avser ogulden arvsskatt ochgåvoskatt och utgår enligt 14 § kungörelsen (1958: 563) medtillämpningsföreskrifter tiU förordningen (nr 416) om arvsskattoch gåvoskatt, helt är att jämställa med restavgift. Indrivningsavgiften bör iförmånsrättshänseende följa samma regler som restav-giften. anser också att restavgiften intebör göras förmånsberättigad. Skulle så ändå bli fallet med den motiveringen attrestavgiften är att jämställa med ränta torde det enligt samfundet varanödvändigt att man uttryckligen konstaterar att räntekrav inte får görasgällande i annan form än genom restavgifter. I annat fall blir otvivelaktigtdubbelkompensation aktuell. I den mån restavgiften är avsedd att täcka kronansindrivningskostnader bör förmånsrätt inte heller komma i fråga. Bortsett från pantsättningsfallenär nämligen inkassokostnad inte prioriterad vare sig enligt gällande rätt ellerenligt FRL och skäl saknas att sätta kronans inkassokostnader i någonsärställning. menar att undantag för skattetillägg ochförseningsavgift vållar praktiska olägenheter. I restlängderna finns angivetdet restförda skattebeloppet jämte restavgift men däremot inte vilka delpostersom ingår i det restförda beloppet. Någon invändning mot att mervärdeskatt och depunktskatter, som administreras av , alltjämt föreslås skolavara förenade med förmånsrätt görs inte från remissinstansernas sida om manundantar de principiella invändningarna mot förmånsrätt för skatter och avgifter. Förslaget om förmånsrätt på skatte- och avgiftsområdet iövrigt dvs. vid sidan av mer centrala direkta och indirekta skatter samtsocialförsäkringsavgifter har föranlett åtskilliga yttranden. Vad först angår skatter inom länsstyrelsesförvaltningsområde har hovrätten över och samt hovrätten förVästra beträffande bevillningsavgiften för särskilda förmåner ochrättigheter förklarat att förmånsrätten för denna avgift endast har begränsatvärde med i huvudsak den motiveringen att avgiften i regel erläggs förskottsviseller att i annat fall godkänd säkerhet skall stäUas innan tiUstånd lämnas för avgiftsbdagdtillställning. Flera remissinstanser bl. a. kammarkollegiet, hovrättenöver och , hovrätten för samt lagberedningen avstyrkerförmånsrätt för arvsskatt och gåvoskatt. Man påpekar att dessa skatter är av engångsnatur. Den omständigheten att staten avstått från att kräva förskott vidbouppteckningens inregistrering bör enligt lagberedningen inte få leda till attarvsskatten utrustas med allmän förmånsrätt. Skattekravet kan komma attrealiseras sent och tredje man kan vara helt ovetande om att en arvsskatteskuldhänger över den skattskyldige. Skulle arvsskatten göras förmånsberättigadmåste man klargöra vad som skall gälla om anstånd ges och skuldförbindelse pårestbeloppet ev. säkerhet skall lämnas; i varje fall bör förmånsrätt förarvsskatt då inte längre finnas. I fråga om gåvoskatten kan skattskyldighetenockså till borgenärernas överraskning komma att realiseras . Inteheller denna skatt bör således göras förmånsberättigad. Avslutningsvisframhåller lagberedningen att komplikationer kan uppkomma om testamenteradegendom eller gåva inte får utmätas. Hovrätterna anser att förmånsrätten förarvsskatt på grund av uppbördssystemets konstruktion endast skulle kunna bliaktuell i sällsynta undantagsfall. Främst skulle så bli fallet om det ikonkurs uppkommer överskott som överlämnas till dödsbodelägarna eftersomarvsskatt i en sådan situation skall utgå för egendom som hör till konkursboetenligt 33 § 1 mom. förordningen om arvsskatt och gåvoskatt. När det gäller förslaget om förmånsrätt förmotorfordonsskatterna föreligger endast några få särskilda uttalanden. i finner det värdefullt att automobilskatttas med bland förmånsberättigade fordringar. anser att förmånsrätt inte börinföras för trafikomläggningsskatten, eftersom denna skatt endast tas ut iextraordinära fall. Hovrätten över och erinrar om attstatsmakterna straffsanktionerat brukande av fordon utan att skatt erlagts. Detkan visserligen vara riktigt att antalet restförda skatter är stort. I varjesärskilt fall torde dock det restförda beloppet vara ringa. Vinsten för statsverketav att förmånsrätt införs för dessa skatter kan därför troligen inte bli såstor. Hovrätten menar att man i varje fall bör avvakta resultatet av denpågående utredningen om fordonsregistrering innan förmånsrätt förfordonsskatter införs. Investeringsavgiften för vissa byggnadsarbeten bör enligthovrätten över och samt hovrätten för inte göras förmånsberättigadav bl. a. det skälet att avgiftens primära syfte inte är att bereda statsverketinkomster. Även motsätter sig förmånsrätt för investeringsavgiften. Förslaget till utvidgning av förmånsrätten inompunktskatteområdet har föranlett att påpeka att annonsskattenockså bör vara prioriterad. Den föreslagna förmånsrätten för stämpelskatt utanför riksskatteverketsförvaltningsområde och fondstämpelavgift har medfört en del uttalanden. tillstyrker förmånsrätt för stämpelskattvid överlåtelse av fartyg. Bankinspektionen är tveksam om fondstämpelavgiften börgöras förmånsberättigad men anser dock att den kan prioriteras eftersom andraomsättningsskatter ansetts i förslaget skall prioriteras. Hovrätten för anser inte att tillräckligaskäl visats för att förmånsberättiga avgifter enligt stämpelskatteförordningen.Stämpelskatten är av engångsnatur. Skatten är dessutom i viss mån säkerställdgenom bestämmelsen att handling som ligger till grund för skattensfastställande inte får lämnas ut förrän skatten erlagts. De handlingar förvilka skatteplikt föreligger torde i allmänhet ha sådant värde för denskattskyldige att han redan med hänsyn härtill betalar skatten utan dröjsmål. TUldetta kommer att i åtskilliga fall ansvaret för betalning av stämpelskattenåligger flera rättssubjekt solidariskt. Så är fallet vid förvärv av fastegendom, tomträtt eller fartyg, där sådan skyldighet åligger bådakontrahenterna, och vid utgivande av aktier, där såväl bolaget som ledamöter ibolagets styrelse har att svara för skatten. Liknande synpunkter anförs avhovrätten över och samt, såvitt avser stämpelskatt vidfastighetsöverlåtelser, av . Förslaget att göra tullar samt skatter och avgifter, somuppbärs i den ordning som gäller för tull, förmånsberättigade har i allmänhetinte mött några särskilda invändningar. Svenskarevisorsamfundet samt anser dock attförmånsrätten inte bör utvidgas till detta område. 'tillstyrker förslaget om förmånsrättför tullar och sådana skatter och avgifter som tas ut i den ordning som gällerför tull. Den föreslagna författningstextens utformning för tullområdet innebäremellertid att förmånsrätt inte endast skulle tiUkomma på gods belöpande avgifterutan även avgifter för vissa tjänster som förekommer i samband med trafikentill och från riket. I förslaget nämns särskilt fyravgift,skeppsmätningsavgift och växtskyddsavgift. Skeppsmätningsavgiften uppbärsemellertid inte i den ordning som gäller för tull och torde därför inte bli förmånsberättigadpå grundval av den föreslagna författningstexten. Däremot torde förmånsrättenomfatta sådan förrättningskostnad som avses i 8 kap. av tullstadgan samt i 177§ tullstadgan omnämnda bokföringspenningar. I detta sammanhang erinrar generaltullstyrelsenom att promemorian intar den ståndpunkt att förrättningsavgifter i principinte bör prioriteras. Det kan därför ifrågasättas om förmånsrätt för sådanaavgifter som fyravgift, avgift för extra tullförrättning samtbokföringspenningar står i överensstämmelse med förslagets huvudprinciper.Vidare framhåUer generaltullstyrelsen att reglerna om debitering och uppbörd av fyravgift gör att dennaavgift blir förmånsberättigad endast i sådana fall då den betalningsskyldigeregistreras som kreditvaruhavare. Detta kan inte anses vara tiUfredsställande.Inte heller inrikes fyravgift torde enligt förslaget bli prioriterad. Dessutombör uppmärksammas att sjöpanträtt åtnjuts beträffande fyravgift varförförmånsrätt för sådan avgift är av mindre betydelse. Avgift för extratullförrättning och bokföringspenningar har inte heller sådan betydelse att debör vara förenade med förmånsrätt. föreslår därför attförfattningstexten ges den lydelsen att "tull samt på vara belöpandeskatt och annan allmän avgift, som uppbärs av tuUverket" skaU vara förmånsberättigad.Genom en sådan utformning kommer förmånsrätten att omfatta tull,mervärdeskatt, punktskatter, avgifter på jordbrukets och fiskets område,avgift enligt förordningen (1968: 361) om avgift vid införsel av vissa bakverksamt växtskyddsavgift. Även gör vissa anmärkningar påförmånsrättens omfattning inom tuUområdet. I likhet med generaltullstyrelsenanser verket att avgifter av typen förrättningsavgifter i princip inte bör varaförmånsberättigade. Förslaget att förmånsrätten också skallomfatta jordbrukets och fiskets prisregleringsavgifter har mött endast någrafå invändningar från remissinstansernas sida. har i princip inte något att erinramot att förmånsrätt följer med det allmännas fordran på avgifter enligt författningarinom nämndens verksamhetsområde. Vissa anmärkningar görs dock påförfattningstextens utformning. Slutligen kan i detta sammanhang nämnas att riksskatteverketifrågasätter om inte lotterivinstskatten bör vara förenad med förmånsrätt. För56 % av skatten, eUer f. n. ca 5,5 milj. kr., svarar nämligen privata lotterianordnare,främst ideella föreningar. För en del av dessa föreligger inte sällan restfördabelopp. Eftersom anordnare av lotterier i vanliga fall också har att erläggastämpelskatt enligt stämpelskatteförordningen vilken skatt i promemorianföreslås bli förenad med förmånsrätt bör kanske också lotterivinstskattgöras prioriterad. i anser att det ilikformighetens intresse bör övervägas om förmånsrätt även bör gällakupongskatt. Skatten träder nämligen i stället för bl. a. statlig inkomstskattvarför en sådan utvidgning av förmånsrätten kan vara berättigad. Särsldlda villkor för förmånsrätt För att en skattefordran skall utgå med förmånsrätt krävssom framgår av det föregående att särskilda förutsättningar föreligger. Dessaförutsättningar gestaltar sig olika beroende på vad för slags fordran det ärfråga om. De fordringar som avses i 17 kap. 12 § första stycket HB i huvudsak inkomst- och förmögenhetsskatter samtvissa socialförsäkringsavgifter skall enligt verkställd debitering ha förfaUittill betalning före konkursbeslutet men inte tidigare än innankonkursansökningen gjordes. Fordran som påförts på grund av eftertaxeringeller motsvarande förfarande är inte förmånsberättigad om den eljest skulle haförfallit tUl betalning före den nyssnämnda tvåärstiden. I fråga om de fordringar som avses i 17 kap. 12 § andrastycket HB dvs. statsverkets fordran på den källskatt ellersjömansskatt som arbetsgivare eller redare innehållit för arbetstagare ellersjöman gäller förmånsrätt om avdraget gjorts före konkursbeslutet men intetidigare än innan konkursansökningen gjordes. För fordringar som avses i 17 kap. 12 § tredje stycket HB mervärdeskatten och de punktskatter sorn regleras i FF föreligger förmånsrättför fordran som hänför sig till kalenderår som gått till ända föreden tidpunkt då konkursansökningen gjordes. De förutsättningar som gäller för förmånsrätten är såledessnävare än de regler som gäller för bevakning av skattefordran i konkurs. Av särskUtintresse är enligt promemorian skillnaderna mellan möjligheten att över huvudtaget göra en fordran gällande i konkurs och förutsättningarna för att denskall utgå med förmånsrätt. Möjligheten att göra en skattefordran gällande betingassåvitt nu är i fråga av preskriptionsreglerna för skatter och avgifter. För ett stort antal skatter och avgifter gäller desärskilda preskriptionsreglerna i 71 § UF, som avser bl. a. inkomstskatternaoch förmögenhetsskatten. Huvudregeln i paragrafen innebär att fordringenbortfaller efter utgången av det uppbördsår under vilket den skolat erläggasenligt verkställd debitering. En särskild preskriptionstid efter fastställelseav fordringen gäller för statsverkets fordran på arbetsgivare för innehållen källskatt.I vissa särskilt angivna fall inträder förlängning av preskriptionstid. Genomsärskilda föreskrifter gäller preskriptionstiderna i UF också för fondskatten,den allmänna varuskatten, mervärdeskatten och socialförsäkringsavgifternaenligt AVGF. Även statens fordran på sjömansskatt preskriberas i princip . I fall där särskilda föreskrifter om preskription saknasär förordningen (1862: 10) om tioårig preskription och om kallelse å okändaborgenärer tillämplig. Bland de skatter och avgifter där särskilda preskriptionsföreskriftersaknas och som alltså följer reglerna i denna förordning märks punktskatterna,prisregleringsavgifterna på jordbrukets och fiskets område samt tullarna. Den allmänna tioårspreskriptionen kan avbrytas genom s. k.preskriptionsbrytande åtgärder. Sådant preskriptionsavbrott kan emellertidinte ske i fråga om den särskilda preskriptionstiden enligt 71 § UF. I promemorian har tagits upp frågan huruvidabegränsningsregler av berörda slag fortfarande bör finnas. sägs vara till förfång för indrivningsverksamheten främstdärigenom att belastningen på personalen ökar. Med hänsyn till det storaantalet skattskyldiga inom de centrala beskattningsområdena kan det oftaförflyta innan betalningsförsummelse upptäcks eller ger anledning tillindrivning. Förhandlingar med den betalningsskyldige försvåras och in-drivningsätgärdermåste forceras. I en del fall bör utmätningsmannen visserligen kunna säkerställadet allmännas fordran genom, utmätning. kan det därvid finnas anledningatt meddela anstånd med försäljning av den utmätta egendomen. Emellertid ärdet enligt promemorian inte tillräckligt att förlita sig påutmätningsinstitutet utan förmånsrättens omfattning är därför inte sällan avstor betydelse. Begränsningsreglerna motverkar i dessa fall möjligheterna förindrivningsorganen att ta vederbörlig hänsyn till situationen i det enskildafallet. En förlängning av de tider som gäller för rätten att åtnjutaförmånsrätt anses i promemorian leda till förddar för indrivningsverksamhetenoch underlätta situationen för de betalningsskyldiga. Förlängningen bör enligt promemorian utformas på detsättet att förmånsrätt åtnjuts så länge fordringsrätten består, i fall då den särskUdaobrytbara preskriptionstiden gäUer för fordringen. Om den allmänna tioårspreskriptionengäller för fordringen finns skäl för att begränsa förmånsrätten. Förmånsrättenför nu berörda fordringar föreslås bli begränsad till efter utgången avdet kalenderår under vilket fordringen förfallit till betalning enligt beslutom fastställelse. Vidare hari promemorian övervägts frågan huruvida förmånsrätt skall få åtnjutas förskattefordran som visserligen är uppkommen för konkursbeslutetmen då ännu ej påförts. F. n. gäller i fråga om vissa skatter och avgifter bl. a. de väsentiiga inkomstskatterna och socialförsäkringsavgifterna attfordringen enligt verkställd debitering skall vara förfallen till betalning föratt förmånsrätt skall få äga rum. nämnda begränsning gäller inte beträffandeförmånsrätten för de indirekta skatterna. Begränsningsregeln har tillkommitinnan källskattesystemet infördes och sägs i promem.orian vara betingad av detuppbördssystem som då gällde. Den uppfattning som tidigare ibland hävdats,nämligen att skattskyldighet i fråga om inkomstskatt inträder först vidinkomstårets utgång, kan enligt promemorian efter källskatte-systemetsinförande inte längre anses ha fog för sig. Ipromemorian framhålls att inga principiella skäl kan anföras för att man skall bibehåUavillkor om debitering etc. vad angår förmånsrätten för vissa skatter ochavgifter. Den nämnda begränsningen har inte heller någon motsvarighet i övrigaförmånsrätter enligt FRL. Begränsningsregeln sägs föranleda olägenheter iindrivningsarbetet. Förmånsrättenför fordran på skatt och avgift bör enligt promemorian således generellt gällaoavsett om fordringen har förfallit till betalning eller debiterats. Det sägsvara lämpligt att i detta hänseende ha samma regler för förmånsrätten som för rätten att överhuvud taget göra fordran gällande i konkurs. Frågan huruvida en skattefordranär berättigad till utdelning med hänsyn till tidpunkten för dess uppkomst fårsåledes avgöras i det särskilda fallet med ledning av 100 § KKL. Hovrätten för anser att nu gällandetidsbegränsningar för förmånsrätten i stort sett bör bibehållas. Företagare sområkat i betalningssvårigheter är i allmänhet inte hjälpta med att erhållaskattekredit . Även om ett längre anstånd i det enskildafallet innebär en lättnad för den skattskyldige kan man inte bortse från deolägenheter som i allmänhet är förenade med skattekredit. En önskvärd saneringav företaget kan komma att fördröjas och gäldenären frestas att fortsättarörelsen även sedan det kommit på obestånd. Skattefordringar kan under tidenhinna ackumuleras till betydande belopp. Oprioriterade borgenärers ställningskulle i många konkurser bli än mer prekär än vad som redan är fallet. Frånriksdagens sida har också uttalats erinrar hovrätten att stöd till företagsom drabbas av likviditetssvårigheter bör lämnas i form av direkta bidrag ochinte genom att principerna för skatteuppbörden sätts åsido (BeU 1967: 53 s.64). Under förarbetena till FRL påpekades för övrigt från sakkunnigamyndigheters sida att förmånsrätten saknade betydelse för utmätningsmannensavgörande om den skattskyldige skulle få amortera skatteskulden eller inte.Detta bestämdes av andra faktorer, främst en bedömning av gäldenärens förmågaatt på reda upp situationen.