prop · FU0310 · 1971-12-31 00:00:00 — Efter införande avföreskrift om möjlighet att skönslaxera även förmögenhet blir detta exempel påomständigheter inte helt adekvat, eftersom dessa omständigheter knappast kanvara relevanta vid skönstaxering av förmögenhet. Exemplet bör därför utgå urförfattningstexten. Någon saklig ändring avses inte därmed. Förflertalet skattskyldiga gäller f. n. att eftertaxering skall prövas inom fem årefter det år, då taxeringen rätteligen bort verkställas i första instans. skattskyldige avlidit gäller särskild tid. Prövning av sådan eftertaxeringskall ske efter utgången av det kalenderår, då bouppteckningingetts för registrering. Mot bakgrunden härav har i 50 § 2 mom. intagils enföreskrift som innebär, att deklarationerna skall förstöras sedan sex årförflutit efter taxeringsårets utgång, om Kungl. Maj :l inte föreskrivit annat. Genomden föreslagna skärpningen av straffen för skattebrott kommer preskriptionstidenför grövre brott alt vara mot f. n. . Utredningen har ansett atteftertaxering bör kunna ske även i de fall då skattskyldig blir dömd förskattebedrägeri efter utgången av femårsliden. Med hänsyn till alt det kan talång tid innan en dom vinner laga kraft, har utredningen föreslagit atttaxeringsprocessen skall kunna inledas i och med att åtal väcks. Om åtaletogillas skall åsätt eftertaxering undanröjas av pröv-ningsnämnden. Fråga omeftertaxering i dessa fall måste ha prövats före utgången av året efter detunder vilket den skattskyldige åtalats. Eftertaxeringen får endast omfatta vadsom enligt åtalet undgått taxering. Maj:ts proposition nr 1971 Utredningensförslag har föranlett kritiska uttalanden från remissinstansernas sida.Kammarrätten har ansett sig inte kunna tillstyrka att en åklagarmyndighetsbeslut skall utgöra formell förutsättning för eftertaxering och inte heller attåtalets innehåll skall vara avgörande för det belopp som kan taxeras.Taxeringsfrågan bör enligt kammarrättens mening således inte prövas förränlagakraftvunnen dom föreligger i brottmålet. i län har vänt sig mot den föreslagna begränsningen aveftertaxeringsmöjligheten genom att framställt yrkande skall ha prövats föreutgången av året då åtalet väckts. Det har också ifrågasatts engenerell förlängning av tiden för eftertaxering. Bestämmelsernaom eftertaxering är resultatet av en avvägning mellan det allmännasskatteanspråk å ena sidan och de skattskyldigas intresse alt inom rimlig tid fåett slutligt avgörande av inkomst- och förmögenhetsbeskattningen för ett visstbeskattningsår å andra sidan. Någon generell omprövning av dessa reglerförefaller inte påkallad. Däremot synes den ändring av preskriptionstiden förde grövre skattebrotten, som blir en konsekvens av straffskärpningen enUgtförslaget till skattebrottslag, böra medföra att tiden för eftertaxeringförlängs, I motsatt fall kan konsekvensen nämligen bli att en skattskyldig som gjortsig skyldig lill grovt skattebrolt kommer i ett fördelaktigare läge ekonomisktsett efter femårstidens utgång än den som fälls för exempelvis vårdslösskatteuppgift och gärningen upptäcks i sådan tid att eftertaxering kan ske. Denförordade lösningen medför alt den förlängda tiden för eftertaxering kommer altfå sin huvudsakliga betydelse vid fall av grovt skattebedrägeri och grovskattesvindel enligt förslaget till skattebrottslag. Ettvillkor för att eftertaxering i förevarande fall skall bestå är att denskattskyldige dömts för skattebrott. Om den skattskyldige avlider underrättegången nedläggs åtalet och påförd eftertaxering skall då undanröjas.Däremot skall eftertaxeringen inte undanröjas om dödsfallet inträffar sedan domfallit och domen inte ändras. Iandra stycket har reglerats bl. a. tiden för eftertaxering i den speciellasituationen att skattskyldig, som har dömts för skattebrott, har avlidit innaneftertaxering med stöd av andra stycket skett. I dessa fall föreslås föreftertaxering av dödsboet en kortare tidsgräns, nämligen efterdödsfallet. Itredje stycket har intagits en bestämmelse som reglerar det utvidgadeefterlaxeringsinslitulets tillämpning i fråga om juridisk person. Med uttrycket"företrätt juridisk person" avses faktiskt ställföreträdarskapoberoende av formell behörighet. I denna fråga hänvisas vidare till vad somsägs i kommentaren till 116 a § fjärde stycket. föreslagit bör eftertaxering kunna ske så snart åtal har väckts.Underlaget för skatteprocessen torde i det läget som regel vara fullständigt.Emellertid bör, som också kammarrätten påpekat, eflertaxe- Kungl.Ma}:ts proposition nr 1971 265 ringeninte vara begränsad till vad som omfattas av åtalet. Denna lösning kommer atlha den innebörden alt särskild tid gäller för eftertaxeringen i de fall då åtalför skattebrott väcks och detta sedermera åtminstone till någon del gillas. Enligt utredningsförslagetbör prövningsnämnden åläggas skyldighet att undanröja åsätt eftertaxering i nu avseddafall om åtalet ej bifalles, dvs. ogillas eller inle tas upp till prövning.Taxeringsintendenten, som anmält den skallskyldige för åtal, får underrättelseom åklagarens och domstolens beslut. Del ligger därför nära till hands att hanunderrättar prövningsnämnden i de fall skattskyldig inte fälls till ansvar.Beslut om undanröjande kan på så sätt ske snabbt och debiteringsmyndighelenomedelbart erhålla underrättelse. Skulle taxeringsfråganvara föremål för skattedomstols prövning, vet man detta på prövningsnämndenskansli och kan därför snabbt lämna domstolen meddelande. Förstetaxeringsintendenten bör ex officio bevaka den skattskyldiges rätt att fåeftertaxering undanröjd i de fall åtalet ej bifalls. härom kanmeddelas av Kungl, Maj :t. De nya bestämmelserna iparagrafen har utformats enligt de nu angivna riktlinjerna. Paragrafeninnehåller de centrala bestämmelserna om administrativ avgift vid oriktiguppgift. Bestämmelserna motsvarar i utredningens förslag 116 a § punkterna 13och bUaga till TF under AC, I 116 c § har intagits bestämmelser som rör deåterstående båda formerna av avgiftsfall, som i utredningens förslag motsvarar116 a § punkterna 4 och 5 samt i bilagan under D och E, Första stycket.Förutsättningarna för påföring av skattetillägg enligt första stycket är, attden skattskyldige avlämnat deklaration eller annat skriftligt meddelande tillledning vid sin taxering, attdet skriftliga meddelandet innehåller oriktig uppgift, attavvikelse skett från meddelandet på så sätt att den oriktiga uppgiften integodtagits och attskatteuttaget skulle ha blivit för lågt om avvikelse inte skett. Deklaration eller annatskriftligt meddelande skall ha avlämnats av den skattskyldige själv tillledning vid hans taxering. Sanktionsformen är således tillämplig endast på denskattskyldiges egna meddelanden och tillägget påförs endast honom, I dettasammanhang uppkommer frågan när en skattskyldig som är juridisk person skallanses ha lämnat oriktig uppgift. Detta regleras i fjärde stycket ochkommenteras i det följande. Meddelandetskall vidare ha avlämnats till ledning för den skattskjldiges 9t 1971.1 saml. 266 KungL Maj:ts proposition nr 1971 taxering.Det skall ha ett direkt samband med den taxering varom är fråga. Meddelandensom läranas till myndighet för annat ändamål än taxering omfattas inte av denaktuella bestämmelsen. Beträffandeförutsättningen alt meddelandet skall innehålla oriklig uppgift hänvisas till31 § 1 mom., enligt vilken skattskyldig är pliktig att utöver vaddeklaralionsformulärel föranleder lämna alla de upplysningar som kan vara avbetydelse för åsättande av riktig taxering. För att en riktig taxering skallkunna ske krävs att beskattningsmyndigheten får kännedom om alla förhållandensom är av betydelse för taxeringen. I viss utsträckning kan sådanaförhållanden döljas, t. ex. i bokföringen. Den skattskyldige har som nysspåpekats skyldighet att öppet redovisa sådana tveksamma frågor som kan habetydelse för en riktig taxering. Sker inte detta får deklarationen i regelanses innefatta oriktig uppgift som kan föranleda skattetillägg, liksom denäven kan föranleda eftertaxering. Även förtigande skall sålunda medföraskattetillägg. Detta har en väsentlig betydelse, särskilt i de fall där redovisningeni deklarationsformuläret är summarisk, såsom för rörelseidkare. Enfråga som vid tillämpningen kan medföra vissa problem är gränsdragningenmellan oriktig uppgift och yrkande. Denna fråga behandlas i kommentaren till116 b § första stycket. Dentredje förutsättningen för skattetillägg är att beskattningsmyndighetenfrångått meddelande som lämnats vid taxeringen, Elt taxeringsbeslut måstesåledes alllid föreligga innan fråga om tillägg kan bli aktuell, Elt beslut omskattetillägg grundas på själva det faktum att avvikelse skett. Däremot skallvid prövningen av avgiflsfrågan principiellt inte ske någon materiell prövningav avvikelsebeslutet. Slutligenär förutsättningen att den oriktiga uppgiften har betydelse för skatteuttaget.Det skall föreligga ett direkt samband mellan den oriktiga uppgiften ochskatteuttaget på så sätt att skatten blivit för låg om den oriktiga uppgiftenföljts. Enkonsekvens av kravet på sådant orsakssamraanhang blir, att i vissa fall endasten del av det undanhållna beloppet skall ligga till grund för beräkning avtillägget. I vissa lägen, såsom exempelvis då det föreligger underskott ideklarationen som endast delvis beror på den orikliga uppgiften, påverkasbeskattningen bara till en del av det oriktiga beloppet. Vidare kan denskallskyldige såsom bestämmelsen har utformats helt undgå tillägg för oriktiguppgift, nämligen om han, trots att oriktig uppgift har konstaterats, inteåsätts beskattningsbar inkomst. Felaktigheten har inte påverkat beskattningsresultatetoch tillägg skall därför inte utgå. Närdet gäller makar skall hänsyn tas till bådas skatt för inkomst och förmögenhet.Förhållandet kan vara det att den ena maken redovisar underskott, som denandra författningsenligt skall tillgodoräknas. Beräkningen av skattetilläggetskall därför grundas på förändringen sammanlagt av makar- KungLMaj:ts proposition nr 1971 267 Motsvarande gäller beräkning av skattetillägg vid förmögenhetstaxeringen,där även omjndiga barns taxering för omyndigs föräldrar skall beaktas. Omden ena maken i sin deklaration redovisar underskott som har betydelse för denandras beskattning, utgår skattetillägg även om rättelse av den oriktigauppgiften inte medför beskattningsbar inkomst för uppgiftslämnaren. Den somlämnat den orikliga uppgiften skall påföras skattetillägget även om han inledebiteras någon skatt. Det kan därför förekomma det fallet, att skattskyldigsom redovisat underskott i sin deklaration likväl påförs skattetillägg. Andra stycket behandlar frågor om skattetillägg vid skönstaxering idet fall att deklaration avlämnats. I styckels första punkt föreskrivs altskattetillägg skall utgå då avvikelse skett från självdeklaration med slöd av21 §. Av föreskrifterna i kombination med 116 b § första stycket, framgår alttillägg i skönstaxeringsfall skall beräknas endast på summan av beloppsmässigavvikelse från oriktig uppgift och skönsmässigt påslag. Tilllägget beräknas påsätt framgår av första stycket. Iandra punkten föreskrivs att vid beräkningen av tillägget hänsyn skall tas tillvad den skattskyldige uppgelt i deklarationen. Uppgifterna i den deklaration,som inte ansetts kunna ligga till grund för taxeringen, skall således dockbeaktas vid beräkning av det belopp som skall ligga till grund för avgiften. Tredje stycket behandlar frågan om skattetillägg vid skönstaxering idel fall att deklaration inle avlämnats. Har den skaltskyldige trots anmaninginle lämnat någon deklaration eller något annat skriftligt meddelande skallskattetillägg påföras av hela den debiterade skatten. Har hanskriftligen uppgelt atl hans inlcomsl har uppgått till visst belopp och godtartaxeringsnämnden denna uppgift, utgår inte något tillägg. Har däremot inkomstenmed frångående av det lämnade skriftliga meddelandet ansetts böra uppskattastill högre belopp, påförs tillägg av den skatt som tillkommer på grundav uppskattningen. Hänsyn skall dock tas till skriftliga uppgifter som denskattskyldige har lämnat till taxeringsnämnden. Uppgifter om denskattskyldiges inkomstförhållanden, som beskattningsmyndigheten erhållit påannat sätt, exempelvis genom kontrolluppgift, skall däremot inle påverkaberäkningen av tillägget. Skattetillägg,som beslutals med stöd av detta stycke skall undanröjas, om den skattskyldigefullgör deklarationsskyldigheten efter det han fått del avbeslutet om tillägg. Denna regel gäller dock inte om besvär i avgiftsfråganeller över taxeringen har avgjorts av prövningsnämnden. I dettafall föreligger nämligen inte något skäl att medge undanröjande, eftersom denskattskyldige i den process som ägt rum har fått vetskap om ifrågasattskattetillägg på grund av deklaralionsförsummelsen och därför haft anledningatt lämna deklaration. Maj:ts proposition nr 1971 Skattetillägg skall utgå även vid oriktig uppgift i deklaration ellerannat meddelande avlämnat för juridisk person. Såsom tidigare berörtsförutsätts för tillägg att den oriktiga uppgiften lämnats av den skaltskyldige.I delta stycke regleras frågan när meddelande skall anses ha avlämnats avjuridisk person. Bestämmelsen har utformats på så sätt att juridisk person inteskall kunna gå fri från skattetillägg för oriktig uppgift som medvetet lämnatsav formellt obehörig person. Presumtionen skall vara att den som lämnar enuppgift för juridisk persons räkning också skall anses ha haft behörighet attgöra detta. Undantag har gjorts för sådana fall där det är uppenbart att densom läranal meddelandet har saknat behörighet därtill. Deolika skattetilläggens inbördes förhållande m. m. Skattetillägg kan, somframgår av det föregående, utgå på olika grunder. De olika slagen avskattetillägg kan utgå jämsides vid en och samma laxering. Vid skönstaxeringutgår skalletillägg på det skönsmässigt tillagda beloppet men detta hindrarinle att tillägg utgår också för konstaterad oriktig uppgift av specifikt slagi den deklaration som avser samma taxering. Detkan teoretiskt sett uppkomma fall då skattetillägg utgår såväl enUgt 116 a §första stycket som enligt paragrafens andra eller tredje stycke. Situationenföreligger om en skattskyldig trots anmaning inle lämnar deklaration ochskönstaxeras. Han påförs då skattetillägg enligt 116 a § tredje stycket pågrund av skönstaxeringen. Om han därefter lämnar deklaration först efter dentid som gäller för anförande av besvär över lokal skattemyndighets beslut omskattetillägg, kan tillägget inte undanröjas. Det skall däremot nedsättas omlaxeringen sänks. Det kan emellertid inträffa att den avlämnade deklarationeninte godtas ulan högre taxering fastställs. På grund av detta kan skattetilläggutgå för oriktig uppgift enligt 116 a § första stycket eller, om deklarationeninte kan läggas till grund för taxeringen, enligt paragrafens andra styckeeller enligt såväl första som andra stycket i paragrafen. Del anförda exempletvisar konsekvensen av att tilläggen avser alt tiUgodose olika syften. Fråganhuruvida grund för tillägg föreligger kan givetvis korama under prövning ivilken instans som helst i instansordningen. Om prövningsnämnden befriatskatlskyldig från avgift kan sålunda kammarrätten på talan avtaxeringsintendenl dock besluta att avgift skall utgå. Dessutom är frågan omavgift knuten till laxeringens storlek, vilket på grund av progressionen ibeskattningen medför att sänkning eller höjning av taxeringen kan medföra atlavgiften sänks eller höjs trots att det belopp för vilket avgift skall utgå äroförändrat. 116b §, Första stycket. Bestämmelserna i 116 a § första stycket ger vid handen attskattetillägg skall utgå då oriktig uppgift föreUgger i deklaration eller annanskriftlig handling. Till ledning vid tillämpningen av denna bestämmelse har Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 269 iförevarande stycke intagits föreskrifter som närmare reglerar vad som inteskall anses vara oriklig uppgift. Först anges attskattetillägg ej skall utgå i den mån avvikelsen från den skallskyldigesskriftliga meddelande innebär rättelse av uppenbar felräkning ellermisskrivning. Med uttrycket "uppenbar" förstås sådan felräkning ellermisskrivning som direkt framgår av deklarationen eller annat skriftligtmeddelande. Till oriktig uppgift skall däremot i princip hänföras felsummeringaroch liknande som skett i det material på vilket meddelandet grundas. Avgörandeför om felaktigheten skall anses som uppenbar är att den är så iögonfallandeatt den som granskar uppgiften med normal noggrannhet inte kan undgå attupptäcka felaktigheten. Från oriktig uppgift i häravsedd bemärkelse måste skiljas ej godtagna yrkanden i deklaration eller annatskriftligt meddelande. I andra punkten föreskrivs att skattetillägg inte skallutgå vid avvikelser som avser bedömning av yrkande, såvitt avvikelsen integäller uppgift i sak. I bestämmelsen regleras enbart i deklaration"öppet" framställt yrkande. Frågor om yrkanden som finns dolda i enbokföring får däremot bedömas på grundval av befrielseregeln i 116 d §. Frågaom skäligheten av yrkade avdrag eller värde av naturaförmän skall, med den nyssangivna reservationen, anses utgöra bedömning av yrkande. Som oriktigauppgifter anses alltså inte oriktiga yrkanden och värderingar, som grundas påden skattskyldiges subjektiva uppfattning. Oriktig uppgift föreligger däremotom den skattskyldige lämnar felaktig sakuppgift som skall ligga lill grund förbedömningen. Har den skaltskyldige upptagit värde av förmån att för privat brukutnyttja tjänstebil till , men detta rätteligen bort upptas till 2 000kr., skall han inte anses ha lämnat oriktig uppgift. Skillnaden mellan detuppgivna värdet och det riktiga kan emellertid vara så stor att han kan sägasha orikligt karakteriserat förmånen i fråga, naturligtvis under förutsättningatt han inte genom noggranna uppgifter om bilens märke och körsträcka gettmyndigheterna fullgott underlag för att bedöma frågan. Anger han som grund fördet låga värdet alt han privat huvudsakligen använt annat fordon och är dennauppgift felaktig, föreligger givetvis en oriktig uppgift. Frivillig rättelse kan förekomma endast när det gäller oriktig uppgifti deklaration eller annat skriftUgt meddelande (116 a § första och andrastyckena). Skattetilläggetskall vara ett medel för att tvinga fram riktiga uppgifter för taxeringen. Detligger i linje härmed atl frivillig rättelse av felaktigheter bör medförafrihet från tillägg. Någon generell regel kan inte anges för vad som ärfrivilligt eller inte frivilligt, ulan frågan måste avgöras från fall till fallmed hänsynstagande till de särskilda omständigheterna. Följande synpunkter kanvara vägledande. Enomständighet som oftast talar mot att en rättelse kan anses vara frivillig äratt beskattningsmyndigheten särskilt agerat med anledning av den Maj:ts proposition nr 1971 Så länge den skattskyldige har anledning tro att denoriktiga uppgiften inte är upptäckt eller koramer att upptäckas avbeskattningsmyndigheten, bör han ännu ha möjlighet alt tillbaka-träda. däremot kommit så långt i kontrollen alt man begärt upplysningarav den skaltskyldige torde möjlighet att göra frivillig rättelse inte längreföreligga. Skulle del emellertid förhålla sig så att den begärda upplysningenär av rutinmässig art och inte har något samband med den orikliga uppgiften böräven därefter företagen rättelse ofta kunna anses som frivillig. Enrättelse, som sker efter det atl den uppgiftsskyldige fått kännedom om altbeskattningsmyndigheten avser atl göra en taxeringsrevision hos honom, kandäreraot inle anses ha skett frivilligt. Sådana rättelser som skett exempelvisefter det alt man offentliggjort all bankkonlroll skall äga rum beträffandevissa personer kan inle heller anses ha gjorts frivilligt. Enfri\illig rättelse behöver inle göras av den skaltskyldige personligen. Den kanäven ske genom befullmäktigat ombud. Man bör kräva åtminstone någon aktivitetav den skattskyldige själv för att han skall bli fri från skattetillägg. Detfinns inte något författningsmässigt hinder att göra frivillig rättelsemuntligen. Med hänsyn till taxeringsförfarandets skriftliga karaktär bör dockden som vill rätta oriktighet göra detta skriftligen. Elt ytterligare skälhärtill är svårigheterna att i efterhand utreda vad som förekommit vid muntligasamtal. Skaltelilläggsprocessen är en skriftlig process och det kan med hänsyntill kostnader och andra skäl inle vara rimligt all lägga bevisbördan för attfrivillig rättelse inte skett på beskattningsmyndigheterna. Föravarandebestämmelse bör kunna tillämpas generöst. Beslutande myndighet och detallmännas representant bör kunna tillämpa den på eget initiativ. Uttrycket"skattetillägg" har reserverats för avgift som utgår enligt 116 a §.Avgiften vid deklarationsförsummelse, som behandlas i denna paragraf, kallas"förseningsavgift". Utredningensförslag till bestämmelser om avgift i nu förevarande hänseende redovisas idess författningsförslag under 116 a § första stycket punkterna 4 och 5 samtbilaga till förordningen under punkterna D och E. Punkterna 4 och D motsvarar iprincip första stycket samt punkterna 5 och E tredje stycket ideparlementsförslaget. Enligt första stycket skall förseningsavgift påföras den som varitskyldig att utan anmaning avlämna deklaration före viss föreskriven tid menförsummat delta. Den tid som här avses är dels den som Kungl.Maj:ts proposition nr 1971 271 direktframgår av bestämmelserna i 34 § 1 mom., dels den som föreskrivs ianståndsbeslul enUgl 34 § 2 mom. Regeln innebär med hänsyntill bestämmelserna i 116 h § bl. a. att förseningsavgift i fall då anmaninginte utfärdats kommer att utgå först vid en beskattningsbar inkomst av 10 000kr. under förutsättning att grund för skattetillägg inte föreligger. Förseningsavgift kan utgåi varje kommun där den skattskyldige haft att lämna deklaration raen försummatdetta. Avgiften i varje kommun skall beräknas på den högsta beskattningsbarainkomsten vid taxeringen. Delta innebär dels att underlaget förförseningsavften skall vara den högsta av de beskattningsbara inkomster somligger till grund för den statliga resp. den kommunala inkomstbeskattningen,dels också att om någon av dessa inkomster sedermera höjs eller sänks, enförnyad sådan jämförelse skall göras. I förevarandesammanhang upptas en särskild sanktion för försummelsen att inte inomföreskriven tid efterkomma en anmaning alt avge deklaration. Härigenom erhållsell extra tryck på de skattskyldiga, sora redan försummat den gällandetidpunkten för lämnande av deklaration. Bestämmelsen avser även den som ärskyldig avge deklaration endast efter anmaning (22 § 2 mom.).Förseningsavgiften skall i här avsedda fall bestämmas till två gånger detbelopp som utgår enligt första stycket. Avgiften skall inte utgå jämsides medavgift enligt första stycket. Den högsta avgift somkan utgå vid försenad deklaration är således . vid en och sammataxering. En ej undertecknad deklaration skall i fråga om avgift bedömas påsamma sätt som en undertecknad, såvida inte den skattskyldige underlåtit attfölja anmaning att fullständiga handlingen. Efterkommer han inte anmaningenskall handlingen såvitt nu är i fråga anses som för sent avgiven ochförseningsavgift utgå enligt andra stycket. Underskrivs en för sent avgivenhandling efter anmaning, skall avgift utgå enbart för alt handlingen avlämnatsför sent enligt första stycket. Underskrivs en i rätt tid avgiven handlingefter anmaning, skall ingen avgift utgå för försummelsen. Utredningenhar i sitt författningsförslag under 116 c § en allmän föreskrift om altavgift får efterges då särskilda omständigheter föreligger. Motivmässigtredovisas sedan närmare vad som avses med särskilda omständigheter. 1 dennaparagraf har införts mera preciserade bestämmelser om när befrielse frånavgifterna bör kunna komma i fråga. Avsikten är att med stödav förordnande enligt 116 j § andra stycket skall meddela närmare föreskrifterom paragrafens tillämpning. 272 KungL Maj:ts proposition nr 1971