mot · FU02260 · 1971-01-22 00:00:00 — Motioner nr 1971 Mot. av herrar och Romanäs om försöksverksamhet med ett informationssystem angående väglaget på vissa vägsträckor. redovisar i ett pressmeddelande av den . 1971 att 1 081 människor dödades i trafiken . I jämförelse med 1969 utgör det en ökning . Sammanlagt dödades och skadades 21 748 personer . Enligt en annan statistisk beräkning riskerar var tredje svensk att under sin livstid råka ut för en trafikolycka. Efter varje större helg med ökad trafik redovisas speciella olyckstoppar. De myndigheter och organisationer som ansvarar för trafiksäkerheten i landet har vidtagit ett flertal åtgärder i olycksförebyggande syfte. Trots detta har alltså inte utvecklingen kunnat vändas. I det läget måste alla krafter samarbeta och alla uppslag som verkar nedbringande på olycksantalet prövas. Förutom de rent mänskliga tragedier som utspelas i och omkring en trafikolycka medför den stora kostnader för samhället. uppskattas dessa till 2,5 miljarder. Forskningen kring trafikolyckorna visar på klara orsakssamband mellan förare, bilen, väglag sikt trafikintensitet och trafikmiljö. Analyser från olycksstatistiken i förhållande visar större antal olyckor , än under årets övriga delar. Detta beror säkerligen på väglaget och på en allmän ovana vid vinterkörning, då den första halkan och den första snön uppträder. Många bilister som är osäkra vid vinterköming hade kanske föredragit att lämna bilen hemma om de hade kunnat förutse det väglag som de helt oförberett råkat in i. Det skulle i sin tur verka i hög grad olycksförebyggande. För den som planerar en resa och är osäker om väglaget för resrouten finns inga upplysningar av detta slag att tillgå. Genom radio/TV lämnas visserligen allmänna informationer av typ halkvarningar, men de kan inte tjäna som underlag för den som vill ha exakta uppgifter om väglaget på en speciell sträcka. Lokala snöfall, isregn etc. kan uppträda och åstadkomma ett väglag som inte alls stämmer med de allmänna väderleksutsikterna och halkvarningarna för området. På liknande sätt kan vägförvaltningarna ha bekämpat halkan på vägar som ligger inom områden där halkvarningar utfärdats. Vi anser därför att det bör skapas en informationscentral dit bilister kan vända sig för att erhålla upplysningar om väglaget på en speciell vägsträcka. Ett system av denna art tillämpas redan i ett flertal länder, t. ex. i och i . Organisatoriskt bör det inte innebära speciella svårigheter att samla in fortlöpande information om väglaget från polispatruller, vägförvaltningar, bensinstationer etc. till en central vägupplysning. Rapporterna kan sedan talas in på automatiska telefonsvarare och kopplas till ett speciellt nummer enligt samma idé som gäller för fröken och fröken . Den som planerar en resa och är osäker om väglaget på den sträcka där han ämnar köra kan då slå numret till vägupplysningen och där få de informationer han behöver. Innan en anordning av detta slag permanentas bör en försöksverksamhet inledas. Den kan lämpligen omfatta ett speciellt högtrafikerat och olycksdrabbat vägnät. Målet för försöksverksamheten blir då att mäta dels frekvensen av förfrågningarna, dels deras innehåll och kostnaderna för vägupplysningen. Om resultatet slår väl ut, bör verksamheten utvecklas till att omfatta hela landet. Med hänvisning till ovanstående får vi därför hemställa att uppdrager åt Kungl. Maj:t att vidtaga åtgärder för att anordna en försöksverksamhet med vägupplysning, till vilken vägtrafikanter kan vända sig för att få upplysningar om väglaget på bestämda vägsträckor.