mot · FU02308 · 1971-01-25 00:00:00 — Mot 1971: 308 om en översyn av skattereglerna för vissa låginkomsttagare, m. m. Den skattereform som fattade beslut om syftade bl. a. till att få till stånd en omfördelning av den totala skattebördan till de lägre inkomsttagarnas förmån. En sådan effekt uppnåddes också genom de vidtagna förändringarna i skatteskalan, höjningen av grundavdraget, införandet av ett särskilt avdrag på skatten för hemmavarande make och införandet av ett särskilt avdrag för pensionärer med små inkomster. Genom dessa åtgärder får flertalet inkomsttagare med en årsinkomst fr. o. m. lägre skatt än vad de skulle erhållit, om de tidigare gällande skattereglerna hade bibehållits. De genomförda förändringarna i skattesystemet ligger i linje med vad och tidigare förordat. I vissa avseenden gick dock åtgärderna enligt vår uppfattning inte tillräckligt långt. Detta gäller särskilt beträffande skattereglerna för de allra lägsta inkomsttagarna, dvs. inkomsttagare med årsinkomster på och därunder. Avdrag för nedsatt skatteförmåga Skattelagstiftning innehåller regler om extra avdrag vid taxeringen i vissa fall vid nedsatt skatteförmåga. Syftet med dessa bestämmelser är att trygga ett skattefritt existensminimum och att lätta skattebördan för grupper med särskilt låg skattekraft. Enligt vår uppfattning bör de speciella avdragsregler, som införts för folkpensionärer, utvidgas till att omfatta även andra grupper av låginkomsttagare. Avdraget för nedsatt skatteförmåga bör sålunda inte exklusivt knytas till grupper, som på grund av sjukdom, arbetslöshet, särskilt stor försörjningsbörda och liknande omständigheter har nedsatt skattekraft, utan också i vissa fall kunna utnyttjas av andra fulltidsarbetande med särskilt låga inkomster, vilka har att dra försorg om sin familjs huvudsakliga försörjning. De preciserade formerna för en sådan utvidgning får avgöras efter närmare utredning. Även om den tillgängliga inkomststatistiken måste tolkas med stor försiktighet, är det ställt utom allt tvivel att betydande grupper, som måste försörja sig själva och sin familj huvudsaktligen genom egna Mot 1971: 308 arbetsinkomster, inte uppnår större inkomster vid fulltidsarbete än som svarar mot den inkomst huvudparten av folkpensionärerna kommer upp till. Inkomsttagare av detta slag återfinns i stor utsträckning bland dem som vårdar gamla och sjuka i hemmet, inom det mindre jordbruket men också inom industri och handel. De utgörs i betydande utsträckning av inkomsttagare i relativt hög ålder. Det är enligt vår mening angeläget att söka åstadkomma en standardökning för just dessa grupper. Speciellt anmärkningsvärda är de skatte- och avgiftsuttag, som förekommer för personer med vårdnadsuppgifter, vilkas inkomster till övervägande del består av fritt vivre. Särskild hänsyn måste självfallet också tas till de personer som på grund av handikapp och därav följande ökade kostnader har nedsatt skatteförmåga. Bidrag till hemarbetande make Övergången till individuell beskattning har bl. a. gjort det nödvändigt att införa särskilda bestämmelser för familjer, där kvinnan av olika skäl har svårigheter att gå ut på arbetsmarknaden. Möjligheterna för båda makarna att få arbete på en ort med ensidig näringslivsstruktur är ofta begränsade. Ålder eller utbildningsbakgrund kan utgöra allvarliga hinder. Uppenbart är att övergången ställer ökade krav på samhällets arbetsmarknads- och utbildningspolitik och att en allmän sysselsättningsförsäkring måste förverkligas. Att man nu valt att konstruera dessa bestämmelser som ett avdrag på skatten i stället för avdrag på inkomsten anser vi vara en åtgärd i rätt riktning. Därigenom får avdraget för hemmamaken lika värde oavsett inkomst. Trots detta kan invändningar resas mot den införda ordningen. Sålunda lämnas hustruarna (hemmamakama) utan stöd eller med begränsat stöd i sådana fall, då makens inkomst ej är tillräcklig för att avdraget skall kunna helt utnyttjas. Man måste förutsätta att den som är gift med exempelvis en arbetslös, en långvarigt sjuk eller någon som av annan anledning har mycket blygsamma inkomster tillhör dem som bäst behöver stödet. För att komma till rätta med brister av detta slag föreslår vi att ett hemmamakebidrag om införs i stället för avdraget. Bidraget skall utbetalas till hemmamaken. Motsvarande bidrag bör också utgå till ensamstående med hemmavarande barn . Ett bidragssystem av detta slag skulle innebära en betydande förbättring för stora grupper bland de ekonomiskt sämst ställda. Bidragsmetoden har utöver vad som redan nämnts den fördelen, att den hemmavarande maken får ett belopp med egen dispositionsrätt. Vidare får man genom ett bidragssystem en mer konsekvent genomförd individuell beskattning. Det är också en fördel att makens skatt inte påverkas, då en hemmamake går ut i förvärvsarbete. I fråga om avtrappning och övriga rent tekniska detaljer bör samma regel gälla som gäller för avdraget, dvs. bidraget bör avtrappas efter hand om den hemmavarande maken får inkomst för att helt upphöra vid en årsinkomst av . För ensamstående med barn som i regel befinner sig i en mycket besvärlig situation bör ingen avtrappning ske. De skatteregler som har varit i kraft t o. m. har ofta medfört mycket stora avbränningar på folkpensionäremas extrainkomster, när dessa höjts över en viss nivå. Effekten har uppkommit vid relativt små extrainkomster. I vissa lägen har avbränningarna t. o. m. varit större än de extrainkomster, som pensionären åstadkommit med sin arbetsinsats. Genom att avtrappningen av det kommunala bostadstillägget och reduktionen av avdraget för nedsatt skatteförmåga har satt in vid ungefär samma inkomstläge, har det ofta inträffat att en folkpensionär fått mycket litet utbyte av en inkomstökning. Genom den nu genomförda skattereformen har en del av de negativa effekterna eliminerats, men ändringarna är ändock inte tillräckliga. Även fortsättningsvis kan folkpensionärer med mindre arbetsinkomster komma att få avstå en mycket stor del av en inkomstökning till det allmänna genom ökade skatter och minskade bidrag. Att folkpensionärer med blygsamma extrainkomster i mycket stor utsträckning får en marginalbelastning på måste anses som otillfredsställande. En översyn bör därför göras av gällande skatte- och bidragsregler i syfte att minska de starka marginaleffekterna vid inkomstökningar. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredning och förslag till beträffande 1. en översyn av skattereglerna för inkomsttagare med särskilt låga inkomster i syfte att skapa möjligheter för fulltidsarbetande med särskilt låga inkomster att erhålla avdrag vid beskattningen enligt i motionen angivna grunder och att införa ett hemmamakebidrag i stället för nuvarande avdrag på slutskatten för hemmavarande make; samt 2. en samordning av skatteregler och bidragsregler för folkpensionärer i syfte att undvika en alltför hög marginalbelastning vid stigande inkomst i enlighet med vad som har anförts i motionen. () () 11 BtcfcmMttTryctoffwAB» Stockholn