mot · FU02508 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om att statligt stöd till hembygdsföreningar för miljövårdsinsatser. Hembygdsrörelsen är en av våra stora folkrörelser. Vid en företagen utredning i län har man kommit fram till att i de olika lokala hembygdsföreningarna finns sammanlagt cirka 10 000 medlemmar. Många andra län har sannolikt ännu flera medlemmar. Man kan på goda grunder uppskatta antalet till hembygdsrörelsen anslutna medlemmar till storleksordningen 200 000 300 000 personer. Hembygdsföreningarna är av varierande storlek och styrka. Deras arbetsinriktning är också ganska olika. Många har hembygdsgårdar, andra museer av större omfattning. Man samlas till fester av olika slag, och studieaktiviteten är rätt omfattande. Av naturliga skäl inriktas ofta arbetet på att bevara byggnader, föremål och minnen från gången tid och därmed till våra efterkommande bevara forna tiders kulturarv. Allt flera aktiva hembygdsvänner inriktar sig på att dokumentera i ord och bild vad som är aktuellt i bygden och naturen just . Sådan verksamhet kan måhända öka intresset för ungdomar att också delta i hembygdsarbetet. Samfundet för hembygdsvård arbetar just nu med att få i gång en ungdomsverksamhet just kallad dokumentalistema som skall syssla med att på olika sätt och med hjälp av den moderna tekniken fastlägga vad som just nu sker i bygden antingen det är landsbygden eller stadsbygden. Slutligen har hembygdsrörelsen i allt större omfattning kommit att syssla med miljöfrågor. Detta förhållande är inte endast betingat av hembygdsrörelsens intresse av att höras och synas i den aktuella debatten utan får också anses som ett uttryck för den djupa oro hembygdsvårdama känner inför hotet mot vår livsmiljö. Här förtjänar väl också framhållas att Samfundet för hembygdsvård, hembygdsrörelsens riksförbund, redan från starten tog upp bl. a. landskapsvården på sitt arbetsprogram. är landskapsvården alltjämt lika aktuell, och hotet mot odlingslandskapet tilltar till följd av strukturomvandlingen inom jordbruket, den tilltagande igenbuskningen och igenplantningen med skog. Slutligen förtjänar det framhållas att hembygdsrörelsen av naturliga skäl ägnat och ägnar stort intresse åt bevarandet av kulturlandskapet och kulturmiljön. Fornminnesföreningarna och de flesta hembygdsföreningarna arbetar målmedvetet för att skydda kulturhistoriskt värdefulla miljöer som t. ex. stadskvarter, gravfält, lövängar, naturminnesmärken osv. Landsantikvarierna är ju här ansvariga för att gällande lagar och förordningar efterlevs och bör självklart kunna ge direktiv för aktiva miljövårdsinsatser såsom buskröjning och slåtter omkring fornminnen, vård av blomster- och lövängar, anläggande av stigar i strövområden, uppsättande av orienteringsskyltar och sakkunnigt angivande av data. De lokala hembygdsföreningarna har säkert lätt att mobilisera intresserade frivilliga krafter, men självfallet medför ändå den sist skissade verksamheten kostnader för hembygdsföreningarna. Om särskilt statsbidrag på ett eller annat sätt kunde tillföras sådana föreningar, som t. ex. vore villiga att genom avtal förbinda sig att svara för vård och underhåll av kulturmiljöer i samråd med länets landsantikvarie, så skulle detta med betydande säkerhet öka intresset för här ifrågavarande miljövårdsinsatser. I samband med remissyttrande över en vid fjolårets riksdag väckt motion om utredning och förslag till statligt stöd för hembygdsföreningar till miljövårdsinsatser anförde riksantikvarien som angeläget med ett intensifierat samarbete mellan å ena sidan och Samfundet för hembygdsvård och å andra sidan mellan landsantikvarierna och hembygdsföreningarna. Därjämte erfordras, skriver riksantikvarien i fjolårets remissvar, för att ökade resultat skall kunna nås, att större bidrag kan fördelas av de centrala myndigheterna till hembygdsföreningarnas verksamhet inom ovan berörda områden. Vi delar riksantikvariens uppfattning sådan den här har återgetts men anser därtill att formerna för tilldelning, distribution och kontroll av statligt bidrag i de här sammanhangen bör utredas. Därvid kunde man även överväga att låta Samfundet för hembygdsvård vara den institution som efter samråd med landsantikvarierna skulle svara för fördelningen av bidragen ut till hembygdsföreningarna. Detta för att avlasta de centrala och regionala statliga organen en del arbete. Utredningen borde även överväga, huruvida kunniga och betrodda enskilda personer kunde tilldelas samma funktion som hembygdsföreningar i det här sammanhanget på orter där hembygdsförening saknas. och borde jämte representanter för hembygdsrörelsen lämpligen ingå i utredningen, vilken i övrigt bör vara parlamentariskt sammansatt. Med hänvisning till det anförda hemställes att i i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att frågan om statligt stöd till hembygdsföreningar för aktiva miljövårdsinsatser blir föremål för utredning och förslag. () () H. ()