mot · FU02773 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar i och angående det statliga stödet till vård av alkohol- och narkotikamissbrukare. Många narkotikamissbrukare placeras på ungdomsvårdsskolor. Mer än 2/3 av dem som vårdas på ungdomsvårdsskolorna återfaller. På åtskilliga av dess skolor förekommer det narkotika i stora mängder. Sålunda har av de orala missbrukarna respektive av de intravenösa debuterat efter intagningen på skolan. Samma undersökning av visar att ju längre vistelsen på ungdomsvårdsskolan varade, desto mer negativa och mer asocialt färgade blev ungdomarnas värderingar och normer. På många sjukhus finns också specialkliniker för narkotikamissbrukare. Också där återfaller mer än 2/3 av de intagna, och även där förekommer det narkotika i stor omfattning. Kostnaderna för sjukhusplatserna är i regel högre än ungdomsvårdsskolornas. De nuvarande vårdformerna erbjuder i första hand vård av institutionskaraktär eller poliklinisk typ. Medan den konventionella institutionsvården således under nuvarande förhållanden inte har motsvarat de förväntningar som ställts på den, har man genom den polikliniska arbetsmetodiken erhållit vissa positiva resultat. Respekt, kontakt, gemenskap och känslomässigt samförstånd är grundläggande förutsättningar i vårdarbetet för att påverka vårdtagama i positiv riktning. kräver det personligt engagemang . I många fall försvåras eller tillintetgörs den polikliniska behandlingen av närmiljöns negativa påverkan, exempelvis i form av tidigare asociala gruppkontakter eller besvärliga familjeförhållanden. Mot denna bakgrund ter det sig naturligt att missbrukaren under längre eller skiljs från sin närmiljö och bereds möjlighet till återhämtning samt mera positiv utveckling. Genom att utnyttja ungdomens naturliga benägenhet att bilda och fungera i grupper kan man minska missbrukarnas passivitet och skapa positiva identifieringsmöjligheter. Det väsentliga kan vara att erbjuda en enkel vardagsmiljö utan direkt inblandning av professionella vårdare. En metodik av detta slag är dessutom avsevärt billigare, och de praktiska förutsättningarna för ett genomförande är stora. Självfallet bör dock vården ske i intim samverkan mellan grupper av ovan skisserat slag och medicinsk och social expertis. har verksamheter av denna karaktär bedrivits av enskilda organisationer. Sålunda har SSUH bedrivit en försöksverksamhet med öl- och narkotikamissbrukare . Verksamheten har varit förlagd till . Målsättningen för projektet var att det praktiska arbetet skulle ske utan direkt inblandning av experter. Dessa skulle finnas i bakgrunden som rådgivare och hjälpare i svårare fall. Miljön skulle vara fri från alkohol och narkotika, och den låga sociala aktivitetsnivån hos de unga missbrukarna skulle höjas. En av de viktigaste målsättningarna var att förändra attityden till det egna missbruket och livsmiljön, som ofta är mycket oklar och skiftande hos denna ungdomsgrupp. Därigenom skulle en grund skapas för fortsatt fruktbart vårdarbete. Verksamheten har skett i samarbete med Mariapolikliniken i , som också har ansvaret för uttagningen av ungdomarna till försöksprojektet. Genom detta arrangemang garanterades tillgång på expertis och kontinuitet i behandlingen. I det praktiska arbetet deltog medlemmar ur SSUH på frivillig basis. Naturligtvis är det för tidigt att dra långtgående slutsatser efter endast verksamhet. De resultat som framkommit visar dock klart att experimentet varit lyckat. Ungdomarna trivdes bra och har efter vistelsen i klarat sig bättre än vad som är normalt för t. ex. dem som kommer ut från ungdomsvårdsskolor. Framför allt har det varit påtagligt att ungdomarna har fått en egen vilja att aktivt verka för att komma ur sitt missbruk, något som fattades tidigare. Ett överhängande problem har dock varit ekonomin. De bestämmelser som reglerar statliga bidrag till verksamheter för alkohol- och narkotikamissbrukare medger ingen hjälp till kortare verksamheter av detta slag. Vi anser därför att de statliga bestämmelser som reglerar möjligheten till statsbidrag för enskilda organisationer vilka engagerar sig i vården av alkohol- och narkotikaskadade skall få en så flexibel och generös utformning, att även verksamheter av ovan angivet slag kan inrymmas. Detta är så mycket mera viktigt som erfarenheterna klart pekar på behovet av ett samarbete mellan mänsklig idealitet och medmänskligt ansvarstagande samt statligt ekonomiskt stöd för att resultatet skall bli effektivt. Med hänvisning till ovanstående får vi hemställa att beslutar att uppdraga åt Kungl. Maj:t att utfärda nya bestämmelser för statligt stöd till vård av alkohol- och narkotikamissbrukare, så att även verksamhetsformer som tillkommit på initiativ av frivilliga och ideella organisationer och inte har traditionell institutionskaraktär kan erhålla ett generösare statligt stöd. () ()