mot · FU0221 · 1971-01-12 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot amatörboxning. I den proposition nr 1969 vari förslag till lag om förbud mot professionell boxning framlades och som med stor majoritet antog uppställdes ett antal föreskrifter som villkor för att amatörboxningen alltjämt skulle få utövas. antog propositionen i oförändrat skick och har därmed ställt sig bakom kraven på att de uppställda villkoren för amatörboxningens fortbestånd respekteras. Departementschefen uttalade i propositionen bl. a. följande beträffande frågan om amatörboxningens fortsatta bedrivande: Jag är för egen del benägen att under förutsättning att de föreslagna säkerhetsföreskrifterna kommer att genomföras utan något väsentligt undantag inta ståndpunkten att förbud mot amatörboxning inte bör införas f. n. Denna ståndpunkt bör dock omprövas om den nämnda förutsättningen inte uppfylls eller om det visar sig att berörda föreskrifter inte i tillräcklig grad undanröjer hälsoriskerna. Den förutsättning departementschefen angivit som villkor för att amatörboxningen skulle få fortsätta att utövas har inte uppfyllts. Många av de föreskrifter som uppställdes och som formulerats av den nordiska medicinska expertkommitté som verkställde utredningen om boxningens skadeverkningar har inte iakttagits av . Det grövsta åsidosättandet av de av antagna punkterna avser följande stadganden: Den nedre åldersgränsen för tävlande bör höjas till för amatörer. Från medicinsk synpunkt bör det vara minst en veckas uppehåll mellan varje match. I allt fall bör en boxare inte delta i mer än en match . Tävlingsläkare bör tillerkännas rätt att ingripa i och avbryta en match. Boxare som har deltagit i ett stort antal hårda matcher (även under träning) bör avstängas från att vidare delta i tävlingsboxning. Samtliga dessa föreskrifter har helt nonchalerats, varpå många exempel skulle kunna anföras. Åldersgränsen har helt åsidosatt. En sextonåring har t. o. m. tillåtits att boxas i landslaget med det mera kvalificerade motstånd detta rimligen bör innebära. har öppet saboterat bestämmelsen om åldersgränsens justering uppåt genom att anordna tävlingsboxning för s. k. knattar, dvs. pojkar fr. o. m. ålder. Detta är ingenting annat än ett cyniskt förakt för statsmakternas ställningstagande i boxningsfrågan. Redan härigenom måste det villkorade tillståndet enligt beslut vara förverkat. Anledning att inte nu utvidga boxningsförbudet att avse även amatörboxning saknas. Samtliga tunga remissinstanser uttalade sig för ett sådant förbud redan i samband med att den professionella boxningen förbjöds. En åtgärd i denna riktning skulle vara en välkommen eftergift åt logik och konsekvens. Proffsboxningen förbjöds huvudsakligen på grund av sina medicinska skadeverkningar. Det är och torde förbli oförklarligt att hjärncellerna hos den boxare som får mottaga slag mot huvudet och det får amatörer lika frekvent som professionella utövare skulle reagera skiljaktigt beroende på om den som utdelar slagen är öppet ekonomiskt honorerad eller icke. försöker vilseleda opinionen genom att orda mycket om att knock-outen skall tas bort som vinstgivande moment. Därigenom skulle boxningen humaniseras. Det är en ren bluff. För det första kan den överlägsne alltjämt, även om systemet infördes, vinna på knockout. I en match där ena kontrahenten visat överlägsenhet och leder på poäng vågar den underlägsne inte uppbjuda hela sin förmåga; lyckas han för väl löper han risken att den överlägsne slås ned och räknas ut och denne har därmed vunnit matchen. Detta sätt att vinna kommer naturligtvis att bli populärt för den boxare som leder men fruktar att förlora sitt poängförsprång. Ytterligare: eftersom en boxare som blivit uträknad inte får boxas inom en månad, kommer vinnaren i dessa fall att bli avstängd och all mästerskaps- och turneringsboxning blir praktiskt omöjliggjord. måste här laborera med ett medvetet vilseledande, eftersom man naturligtvis inom förbundet är införstådd med den praktiska omöjligheten att eliminera knockouten som vinstfaktor. Tidpunkten för ett förbud mot amatörboxningen synes kunna vara väl vald, eftersom den efter många tecken att döma rekryteringen av nya boxare har avstannat och publiken uteblir från tävlingar är nära sitt sammanbrott. Ett förbud skulle därför inte innebära något som skulle beklagas av andra än ett litet fåtal boxningsledare med en i många fall dess värre cynisk inntällning till de risker för livslånga skador som boxningen i sin regelrätta utövning och i rak konsekvens med sin natur ofrånkomligen medför. Med åberopande av det ovan anförda hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära sådan ändring i lagen om förbud mot professionell boxning att även amatörboxningen inbegripes däri. () () () ()