mot · FU021077 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om lokaler för utställning-försäljning m. m. i glesbygder. Den fortgående avfolkningen i glesbygdsområdena innebär att samhällets service för de kvarboende i stor utsträckning försvinner. Förändringar inträffar inom de mest olika sektorer. I första hand kommer olika former av vård, kommunikationer, varudistribution, skolor, post och tele i blickpunkten. Men också andra mycket väsentliga områden berörs. Genomgående tendens är centralisering till allt större tätorter. I glesbygdsområdena uppstår därmed problem både i fråga om de praktiska möjligheterna att nå servicen och i fråga om kostnaderna för att utnyttja den. Ett av glesbygdsområdenas serviceproblem gäller svårigheterna att upprätthålla enskild service och handel. I många glesbygdssamhällen är det inte ekonomiskt möjligt att driva affärsrörelse inom specialbranscher. Befolkningen har på sådana orter därför inte tillgång till det varierande varusortiment som större orter erbjuder och inte, utan att resa långa vägar, de valmöjligheter som andra människor har. Många för människornas trivsel och arbetsförmåga viktiga förnödenheter och tjänster tillhandahålles av affärer, som för en lönsam verksamhet kräver ett befolkningsunderlag som i de nya storkommunema endast centralorten har. Detta kan t. ex. gälla glasögon, radio och TV, urmakeri, guldsmedsvaror, konfektion m. fl. varu- och serviceområden. Problemet är hur glesbygdsbefolkningen skall få en tillfredsställande service. Ett samarbete mellan ifrågavarande kommun och företagare inom närmast liggande centralort med väl utbyggd handel och enskild service vore ett sätt att överbrygga nackdelarna för glesbygdsbefolkningen. I glesbygdsortema tillhandahålles en centralt belägen utställnings-, försäljnings- och servicelokal, där centralortens företagare i handel, hantverks- och serviceyrken kan efter fastställd tidsplan utställa och sälja sina varor och erbjuda sina tjänster. Utställningslokalen kan endera utnyttjas permanent eller tillfälligt. Till försäljningslokalen kan knytas en fast anställd föreståndare som handhar kontakten med kunderna och organiserar verksamheten, t. ex. upprättar tidsplan för företagens användning av lokalen. Föreståndarens uppgift skall även vara att ta emot och vidarebefordra reparationer samt återlämna det färdiga arbetet till kunden och i övrigt förmedla kontakten mellan beställare Han skall dessutom handha reklamen för verksamheten i servicelokalen. Organisationsfrågor beträffande utställnings- och försäljningslokalen och frågor beträffande kostnadsfördelningen t. ex. mellan kommun och företagare bör handhas av ett samarbetsorgan med representanter för kommunen och ortens hantverks- och köpmannaföreningar. För att inte äventyra möjligheterna för de företag som är verksamma på orten och försvåra konkurrensen för dessa bör endast företag i sådana branscher som inte finns på orten få använda servicelokalen. Det rikare utbud av varor och tjänster, som servicelokalen kommer att erbjuda, bör i stället medföra att befolkningen gör sina inköp på orten till nytta också för där befintliga företag. Riktlinjer för försöksverksamhet enligt ovanstående modell bör utarbetas i samarbete mellan myndigheterna och de båda huvudorganisationerna för handel, hantverk och serviceyrken, och hantverks- och industriorganisation. En väg att skapa ekonomiska möjligheter för försöksverksamhet enligt ovanstående modell vore den av i dess regionalpolitiska motion till årets riksdag föreslagna lånefonden för butiks-, hantverksm. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär förslag till nästa års riksdag om en försöksverksamhet med utställnings-, försäljnings- och servicelokaler i samarbete mellan myndigheter och företagarorganisationer enligt i motionen angivna riktlinjer. ENSKOG (fp)