mot · FU021419 · 1971-04-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 52 angående utbildning av bibliotekspersonal m. m. I svenskt utbildningsväsen, forskning och kulturliv framstår biblioteken som alltmer centrala. Folkbiblioteken får vidgade uppgifter som informations- och dokumentationscentra, som mediatek och artotek, som läsesalonger och kulturmiljö. I högre undervisning och forskning spelar de vetenskapliga biblioteken en nyckelroll. Inför det ständigt stegrade informationsflödet ökar betydelsen av en noggrann och bred dokumentation liksom av aktivt deltagande i forskningsprojektens genomförande. I den nya skolan både den obligatoriska och den gymnasiala skall biblioteken vara ett centrum mindre för bokutlåning än för ett aktivt och kreativt läromedelsutnyttjande. På bibliotekarierna ställs därför allt större krav när det gäller allmänna kunskaper liksom när det gäller speciella insikter i dokumentation och informationsteknik, bokkunskap och aktiv marknadsföring. Kraven på en reform av bibliotekarieutbildningen har länge gjort sig gällande. tillsatte därför dåvarande ecklesiastikministern en utredning rörande utbildning av bibliotekspersonal. Dess betänkande avlämnades och blev föremål för en bred remissbehandling. Utredningen föreslog tillskapandet av en bibliotekshögskola, till vilken personer med minst två års akademiska studier 80 poäng skulle kunna vinna inträde. Utbildningen i skulle omfatta . Utredningen pekade på att en rent yrkesinriktad utbildning inte är till fyllest för bibliotekarierna. För det analys- och urvalsarbete som deras tjänstgöring till stor del består i är det angeläget att de har dels den vana att inhämta litteratur som akademiska studier ger, dels mer djupgående kunskaper inom något eller några ämnesområden. Samtliga remissorgan instämde i den allmänna bedömning som biblioteksutredningen gjort. En avvikande bedömning gjordes enbart av någon facklig organisation och en tämligen apart bibliotekariesammanslutning. Maj:ts proposition nr 52 föreslås emellertid en bibliotekarieutbildning som väsentligen avviker från utredningens modell. Departementschefen har icke tillräckligt beaktat utredningens bedömningar och remissinstansernas välgrundade synpunkter. det formella kompetenskravet för inträde vara vad som gäller för allmän behörighet för tillträde till universiteten, dvs. genomgången treårig gymnasieskola. Departementschefens uttalande att akademisk utbildning upp till 80 poäng skall tillmätas meritvärde i viss utsträckning ger inte rimliga garantier för att de flesta bibliotekarier skulle få jämväl annan akademisk utbildning än . För vår del vill vi i stället förorda att utbildningen baseras på biblioteksutredningens förslag, tillstyrkt av de flesta och de avgörande remissinstanserna. Departementschefen synes icke i tillräcklig utsträckning ha tagit hänsyn till de rekommendationer som antagits av , dels rekommendation 2/1964 angående gemensam nordisk arbetsmarknad för bibliotekarier, dels rekommendation 9/1971 om åtgärder för att samordna utbildningen för bibliotek, arkiv och informatik och produktionen av läromedel på dessa områden. Utbildningstiden för bibliotekarier är i och i . Den i propositionen föreslagna utbildningen i torde försvåra eller omöjliggöra en gemensam nordisk arbetsmarknad inom biblioteksväsendet. Även i jämförelse med de flesta andra länders biblioteksutbildning skulle , om propositionen bifölles, ställas i torftig dager. Utöver detta tycks det oss anmärkningsvärt att Kungl. Maj:t föreslår en så kraftig inskränkning av bibliotekarieutbildningen i en situation då ett stort och växande överskott råder på humanister och samhällsvetare. För stora grupper av akademiker inom de mest skilda ämnesområden har biblioteken utgjort en lockande och intellektuellt stimulerande arbetsmarknad. Att i det läge som råder väsentligt försämra möjligheterna för de akademiskt utbildade att få en yrkesverksamhet där deras tidigare utbildning kommer väl till pass och arbetstillfredsställelsen kan bli hög kan knappast vara rimligt. Sedan biblioteksutredningen tillsatts har det högre utbildningsväsendet raskt förändrats. Tillkomsten av Pukas-systemet, de s. k. DYRKkursema och kombinationsutbildningen erbjuder här underlag som bör beaktas vid den definitiva utformningen av studieordning. Vi kan också instämma i departementschefens uttalande att biblioteksutbildningen bör kännetecknas av flexibilitet. Denna får dock inte tillskapas genom att bibliotekariernas kompetens och utbildningsnivå genomgående sänks. En helt annan fråga är om inte för en annan kategori än bibliotekarierna en målinriktad utbildningslinje borde tillskapas direkt ovanpå gymnasieskolan. Vi tänker därvid på den s. k. mellankategorin av bibliotekspersonal. En sådan förslagsvis ettårig utbildning kombinerad med bibliotekspraktik bör sedan på lämpligt sätt kunna föra vidare till en fullständig bibliotekarieutbildning. Därvid bör också fortbildningsmöjlighetema för äldre bibliotekspersonal uppmärksammas på ett annat sätt än som skett i propositionen. Lika viktigt som det är att bereda yngre studerande med gymnasieskola och akademiska studier en attraktiv och kvalificerad bibliotekarieutbildning, lika självklart är att människor som under arbetat i biblioteksmiljö och har starkt intresse av fortbildning för att meritera sig för mera kvalificerade tjänster bör beredas sådana möjligheter. Som vi inledningsvis antydde har biblioteken mer och mer kommit att framstå som centrala kulturinstitutioner. Utgivningen av böcker och tidskrifter okar. Ämnesområdena blir mer och mer specialiserade. Vuxenutbildningen och den decentraliserade akademiska utbildningen medför att allt större krav ställs på bibliotekarierna vid urval och förmedling av litteratur och vid information till allmänheten. Efter skolans slut eller parallellt med skolan skall bibliotekarien rimligtvis behärska en studieteknik som i varje fall ligger i nivå med universitetsstudier och andra postgymnasiala utbildningsvägar. En av avsikterna med akademiska studier är för övrigt att utveckla förmågan att överblicka och värdera information. Den kraftiga ökningen av informationsflödet ställer på den punkten allt större krav på bibliotekarierna. En kritisk granskning av informationsmaterialet och litteraturutbudet torde vara en förutsättning för bl. a. ett rationellt användande av bibliotekens ekonomiska resurser. Till detta kommer det behov som den expanderande kultursektorn inom kommunalförvaltningen skapat, framför allt genom tillkomsten av centrala kulturnämnder, där bibliotekarierna ofta är sekreterare. har i sitt remissyttrande över biblioteksutredningens förslag fäst stor vikt vid detta: syns komma att medföra en betydande fortsatt expansion på det kulturella området. Utvecklingsarbete och debatt i kulturfrågorna pågår inom de statliga, landstingskommunal och primärkommunala förvaltningsområdena samt inom olika slag av organisationer med anknytning till kulturområdet. Självfallet är och förblir folkbiblioteken en av de viktigaste resurserna för kulturspridningen. Den utbildningsreform som utredningen nu föreslagit är därför en väsentlig byggsten i det reformarbete som pågår. De kommunala biblioteken synes också kunna få funktionen av en kommunens upplysningscentral med uppgift att i likhet med bistå såväl de förtroendevalda lekmännen som tjänstemännen i den kommunala förvaltningen med sakuppgifter och mindre utredningar. En sådan uppgift kräver självfallet en högt kvalificerad bibliotekspersonal. Sammanfattningsvis anser vi att propositionen innebär så anmärkningsvärda avsteg från biblioteksutredningens förslag, att den inte rimligen kan ligga till grund för en reform av biblioteksutbildningen. Vi ansluter oss därför till biblioteksutredningens förslag att en postgymnasial utbildning motsvarande 80 poäng vid filosofisk fakultet eller lik värdiga teoretiska studier skall fordras för inträde till den tvååriga . Personer med långvarig yrkeserfarenhet inom biblioteksområdet bör dock genom generösa dispensbestämmelser eller klart angivna utbildningsvägar kunna beredas tillträde till denna utbildning. Likaså synes en speciell utbildningsgång böra anordnas för en mellankategori av bibliotekspersonal. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställer vi att måtte vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 52 uttala att vid de kommande övervägandena angående grunderna för antagning till bibliotekarieutbildningen förutsättningen enligt i motionen anförda grunder skall vara behörighetskrav motsvarande akademiska studier eller långvarig, kvalificerande yrkeserfarenhet. P. O. ()