mot · FU02358 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om höjning av anslaget till Bidrag till driften av barnstugor. har ett nytt familjemönster vuxit fram. är det vanligaste förhållandet att båda makarna svarar för försörjningen, tidigare var det vanligaste mönstret att hustrun tillbringade sin arbetsdag i hemmet under kanske större delen av sin arbetsföra ålder. Ännu så länge är både familjen och samhället i alltför hög grad anpassade till det senare förhållandet. Den bristande anpassningen mellan det nuvarande familjemönstret och samhället har påtalats i åtskilliga sammanhang, då också de praktiska svårigheter och svårbemästrade konflikter som detta leder till har framhållits. Ett typiskt exempel på sådana svårigheter är barnfamiljen där båda makarna vill utöva sina yrken men inte kan finna en tillfredsställande lösning på bamtillsynsfrågan. Eftersom all erfarenhet visar att det i de flesta fall är kvinnan som måste stanna hemma i en sådan situation så kan det konstateras att kvinnan blir handikappad ur yrkessynpunkt. Detta inte bara därigenom att hon är borta från sitt yrke, utan också därigenom att ett sådant avbrott ofta varaktigt påverkar hennes möjligheter att få en fast förankring och utveckling inom sitt arbetsområde. Därför behandlas kvinnorna alltjämt som reservarbetskraft med allt vad detta medför i form av diskriminering, dåliga arbetsuppgifter, osäkerhet i anställningen osv. Det beslutade systemet med individuell beskattning är ett steg mot ökad jämställdhet mellan män och kvinnor på arbetsmarknaden. Viktigare ändå vore att skapa förutsättningar för sysselsättning åt alla. Den regionala obalansen i detta avseende är väl känd. Men också i områden där kvinnor har svårt att få sysselsättning är bamtillsynsfrågan viktig att uppmärksamma. Detta med tanke på de starka sociala motiveringarna för barns vistelse i barnstuga. Allt detta talar för ett ökat samhällsåtagande när det gäller kostnaderna för bamstugeverksamheten, så att inte boende i inkomstsvaga kommuner blir diskriminerade också i detta avseende. Enligt vissa beräkningar skulle ytterligare 500 000 kvinnor komma ut i förvärvsarbete . Mot den bakgrunden ter sig samhällets åtgärder för barntillsyn och service åt familjerna som helt otillräckliga. Den uppfattningen stärks av uppgifter i långtidsutredningen att det i fanns 122 700 barn i åldern 0 med heltidsarbetande mödrar och 92 500 barn i samma åldrar till mödrar med deltidsarbete i mer än . fanns emellertid endast 33 800 statsbidragsberättigade platser i daghem. I finansplanen redovisas att kommunerna planerar påbörja inrättandet av 25 000 nya platser i dag- och fritidshem under innevarande och nästa budgetår. Otillräckligheten i dessa planer framgår klart av det faktum att 50 000 kvinnor gick ut i förvärvsarbete enbart . Hälften av dessa hade barn i förskoleåldern. Den i årets budget upptagna ökningen av anslaget för driften av barnstugor med till totalt kan synas avsevärd. Men de redovisade siffrorna anger klart att det fortfarande inte är möjligt för alla kommuner att hålla den takt i utbyggnaden av bamstugeverksamheten som är nödvändig. Detta konstaterande leder fram till slutsatsen att staten måste ta en ännu större del av kostnaderna. Eftersom en så stor del som av kommunernas kostnader för bamstugeverksamheten upptas av löner till personalen, så menar vi att det vore en möjlig lösning att staten helt övertog dessa kostnader. Detta har vi också motiverat i motionen om en annan kostnadsfördelning mellan stat och kommun. Med stöd av det anförda hemställes att måtte besluta om en höjning av förslagsanslaget till Bidrag till driften av barnstugor till , för att komma upp till det belopp som täcker lönekostnaderna. H. (vpk) i (vpk) i (vpk) i