mot · FU021417 · 1971-04-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 52 angående utbildning av bibliotekspersonal m. m. Till grund för Kungl. Majrts proposition nr 52 ligger ett omfattande utredningsarbete inom utredningen rörande utbildning av bibliotekspersonal m. m. (BU). Denna utrednings förslag innebar i korthet att en särskild biblioteksskola skulle inrättas. Vid denna skulle erbjudas en tvåårig sammanhållen yrkesutbildning för såväl folk- som forskningsbibliotekarier. Utredningen gav en ingående beskrivning av hur man tänkte sig antagning till utbildning, studieplaner och lärarbehov. För tillträde till bibliotekarieutbildning vid den särskilda högskolan skulle enligt utredningen krävas en eftergymnasial utbildning som till omfånget svarade mot minst 80 poäng vid filosofisk fakultet. Detta skulle innebära en minskning av den totala studietiden för folkbibliotekarier med genomsnittligt en termin och för bibliotekarier vid vetenskapliga bibliotek avsevärt mer. I propositionen lämnar departementschefen BU:s detaljerade förslag på många punkter helt utan kommentar. För att planera utbildningen vid avser han att sammankalla en organisationskommitté, om vars sammansättning, uppdrag och befogenheter nämns ytterst litet eller intet. På vissa punkter ges emellertid bestämda besked, och dessa är i flera fall av den arten att de enligt vår mening förtjänar gensagor. Departementschefen föreslår en tvåårig bibliotekshögskola, som bygger på genomgången gymnasieskola. Detta kommer enligt vår mening att få förödande effekter för bibliotekens framtida möjligheter att svara mot de krav som ställs på dem. Såsom också påpekas i proposition nr 52 har biblioteken fått alltmera omfattande och kvalificerade uppgifter. Folkbiblioteken har fått en central betydelse i kommunernas kulturliv, och bibliotekarierna får påtaga sig många krävande uppgifter som tidigare knappast ansetts höra till bibliotekspersonals ordinarie göromål. Men också i den mer traditio nella delen av folkbibliotekariens åligganden blir kraven på kunskaper och allmänorientering allt större. Vuxenutbildningens expansion, det ökade antalet universitetsfilialier och högskolor samt den decentraliserade universitetsundervisningen medför ett starkt behov av bibliotekspersonal med egna erfarenheter från akademiska studier inom breda fält. Stoffets tilltagande internationalisering ställer höga krav på goda språkkunskaper. Ett av huvudsyftena med akademiska studier är att utveckla förmågan att överblicka och värdesätta information, en färdighet som är nödvändig för ett kvalificerat biblioteksarbete. Rent generellt gäller för bibliotekariens uppgifter, vare sig dessa utförs vid ett folkbibliotek eller annorstädes, att orienteringen om informationens innehåll är väl så viktig som kunskaperna om dess tekniska handhavande. Tillgången på akademisk arbetskraft är god. En av lösningarna på de växande problemen med överskottet av akademiskt utbildad arbetskraft har ansetts ligga i att man eftersträvar att göra universitetsutbildningen mer yrkesinriktad. Det är därför ägnat att förvåna att departementschefen funnit det lämpligt att göra avståndet större mellan universitetsutbildning och ett yrkesområde som i så hög grad har nytta av en bred humanistisk, samhällsvetenskaplig eller naturvetenskaplig orientering. Det torde bli ofrånkomligt att avnämarna inom biblioteksområdet kommer att uppställa behörighetskrav som går utöver enbart en tvåårig biblioteksutbildning. I flertalet fall torde akademiska studier upplevas som ett minimikrav. Enligt den syn på hur utbildning lämpligen bör organiseras som varit tämligen allmänt omfattad bör mer specialiserad fackutbildning ligga som påbyggnad på en mer allmängiltig grundutbildning. Denna syn bör också sätta sin prägel på bibliotekarieutbildningens uppläggning. Det frångående av denna princip som föreslås av departementschefen kommer otvivelaktigt att medföra att examen från får ett begränsat kompetensvärde. a. torde den nordiska arbetsmarknaden på området stängas för svenska bibliotekarier utan ämnesutbildning.) Negativa erfarenheter från ensidigt inriktade kortare eftergymnasiala utbildningslinjer saknas inte. Man kan här peka på de problem som mött många av dem som utexaminerats från joumalistskola. Många skäl talar för att kräva en bibliotekarieutbildning av god kvalitet ock att således avvisa de förslag som framförs i proposition nr 52 i vad avser utbildning av bibliotekarier. Utgångspunkt för planeringen bör i stället vara de förslag som framlagts av BU. BU:s förslag rörande utbildning av bibliotekarier vid de vetenskapliga biblioteken har mött kritik från flera håll. Enligt vår mening bör inte det också i propositionen upprepade påståendet att arbetsuppgifterna för folkbiblioteken och forskningsbiblioteken blivit alltmer likartade lämnas utan kommentar. Samarbetet mellan de olika bibliotekstypema har visserligen utvidgats, och dessa använder i stor utsräckning samma tekniska utrustning, men i målsättningen råder en markant skillnad. Forskningsbiblioteken skall betjäna och främja vetenskaplig forskning och undervisning samt högre studier; folkbiblioteken skall tillgodose allmänhetens behov av litteratur, information och underhållning. För vissa bibliotekariebefattningar vid forskningsbiblioteken kan möjligen en fyraårig utbildning i enlighet med BU:s förslag vara till fyllest. BU :s förslag på denna punkt bör därför enligt vår mening inte kategoriskt avvisas, utan ett mindre antal studerande bör kunna intas vid en särskild forskningsbibliotekarielinje vid slutet av den fyraåriga utbildningen. För det stora flertalet bibliotekariebefattningar vid forskningsbiblioteken kommer emellertid att krävas personal med en avsevärt mer fördjupad utbildning än den som inryms i utredningens förslag. På den typ av tjänster för vilken nu krävs licentiatexamen eller motsvarande kommer även framgent att behövas personal med djupgående kunskaper och egen forskarerfarenhet. Med hänsyn till att många av de kunskaper som förmedlas genom den egentliga bibliotekarieutbildningen mer eller mindre självklart inhämtas även av en person som genomgår forskarutbildning, bör man överväga att inrätta en för denna kategori särskild ettårig linje vid , som inriktas på arbetsuppgifterna vid kvalificerade befattningar vid de vetenskapliga biblioteken. Därmed skulle också skapas en ytterligare möjlighet till yrkesinriktning inom forskarutbildningen. Enligt vår mening bör även frågan om lokalisering av tas upp till förnyad prövning. Vi delar i stort utredningens uppfattning beträffande de krav som bör ställas på den ort till vilken lokaliseringen bör ske. Det är angeläget att i studieorten och dess närhet finns olika typer av bibliotek, som kan utnyttjas för praktiktjänstgöring och studiebesök. Det ligger också i sakens natur, bl. a. med hän syn till behovet av god tillgång på kvalificerad lärarpersonal, att förläggning till en plats med universitet eller universitetsfilial bör eftersträvas. En förläggning av högskolan som förutsätter ofta förekommande långa resor för de studerande och även gör det omöjligt för många av dem att utnyttja sin bostod på studieorten bör därför undvikas. Vi delar departementschefens uppfattning att även regionpolitiska skäl bör vara vägledande vid valet av ort för , men detta kan utan tvivel ske även med hänsynstagande till ovan angivna krav. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte med avslag på Kungl. Maj :ts proposition nr 52, i vad avser utbildning av bibliotekarier, i skrivelse till Kungl. 1. förslag till organisation av bibliotekarieutbildning i huvudsaklig överensstämmelse med det förslag som framlagts av utredningen rörande utbildning av bibliotekspersonal m. m.; 2. förslag om en särskild ettårig forskningsbibliotekarielinje, till vilken för tillträde skall krävas doktorsexamen eller motsvarande; 3. förslag om lokalisering av i enlighet med de riktlinjer som angivits i motionen. () () H. () () () () () () () ()