mot · FU02267 · 1971-01-22 00:00:00 — av m. fl. angående användandet av hjälpljus på motorfordon. Enligt bestämmelse i 3 § vägtrafikförordningen skall bil framtill vara försedd med minst två på samma höjd, en på vardera sidan av bilen, anbragta lyktor (strålkastare), som kan visa vitt eller gult sken av sådan sammanlagd ljusstyrka att bilen under mörker kan föras på betryggande sätt. Lyktor med bländande sken skall snabbt kunna avbländas på tillfredsställande sätt. har utfärdat närmare bestämmelser om strålkastarnas placering och belysningsegenskaper. För att minska risken för bländning vid möte har man föreskrivit att strålkastare som avger halvljus ej får placeras över en viss höjd. På samma sätt har man för att säkerställa en viss räckvidd hos halvljuset fastställt en viss minimihöjd för placeringen. För att objektivt kunna avgöra om ett ljus är bländande har man fastställt en metod som innebär att man uppmäter belysningsstyrkan framför strålkastaren och över horisontalplanet genom strålkastarens centrum. Om belysningsstyrkan i någon punkt överstiger anses ljuset vara bländande. Detta gäller ej vid mätning i den asymmetriska sektorn. Strålkastare som skall avge halvljus skall vara inrättad för asymmetriskt ljus för högertrafik. Såväl strålkastare som glödlampa skall vara av typ som provats och godkänts enligt gällande ECE-reglementen (1,5 eller 8 för strålkastare, 2 eller 8 för glödlampor). Typgodkännandet ger bl. a. garantier för att man får en lämplig ljusfördelning på vägbanan samt att en rätt inställd strålkastare ej avger bländande ljus. Det finns följaktligen relativt noggranna bestämmelser om halvljuset som alla syftar till att åstadkomma ett lämpligt mötesljus. Den ökade trafiken medför att en allt större del av mörkerkömingen måste ske på halvljus. Många bilägare utrustar därför sina fordon med hjälpljus som de avser att använda tillsammans med halvljuset. Därvid användes strålkastare som ej undergått någon form av typprovning och där betydande variationer beträffande ljusbild och ljusfördelning kan förekomma. I många fall är ljus-mörkergränsen ej så skarp som hos de ordinarie strålkastarna, vilket medför att de måste ges en kraftigare nedåtvinkling för att ej vara bländande. Enligt bestämmelserna får hjälpljus som skall användas tillsammans med halvljus ej vara högre monterade än vad som är medgivet för ordinarie strålkastare för halvljus. I de flesta fall monteras emellertid hjälpstrålkastarna betydligt lägre, på eller under främre stötfångaren. Detta förhållande, liksom den tidigare nämnda mindre skarpa Ijusmörkergränsen hos många hjälpljus, medför att de ej kan ge någon förlängning av siktsträckan från halvljuset om de inställes så att ljuset ej är bländande vilket är ett krav för att de skall få vara tända tillsammans med halvljuset. Ej sällan torde den kraftiga närbelysning som rätt inställda hjälpljus ger verka irriterande och bländande för föraren speciellt vid körning på våt, mörk asfaltväg, vilket i vissa fall kan ge en kortare siktsträcka än den som erhålls med enbart halvljuset. Många bilägare inställer hjälpljusen så att en viss förlängning av siktsträckan uppnås. Detta är emellertid av skäl som tidigare nämnts ej möjligt utan att få ett bländande ljus. Även i de fall hjälpljusen blivit korrekt inställda kan de ge bländande ljus dels på grund av att de har en ostadig fastsättning och vibrerar under körning och dels på grund av att den gjorda inställningen lätt rubbas vid kontakter med andra bilar, snövallar eller liknande i samband med t. ex. parkering. Av vad som ovan anförts framgår att hjälpljus som användes tillsammans med halvljus i de flesta fall ej ger någon förbättrad siktsträcka men ofta ett bländande mötesljus. Det finns därför starka skäl att överväga ett förbud mot användandet av hjälpljus tillsammans med halvljus. Om man vill förbättra sitt mötesljus bör det i första hand ske genom att förbättra det ordinarie halvljuset. Byte av insatser, glödlampor och kontroll av att tillräcklig spänning finns vid glödlampan är åtgärder som i de flesta fall ger betydligt bättre resultat än montering av hjälpljus. Under åberopande av det anförda hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om skyndsam utredning av frågan om förbud mot användandet av hjälpljus tillsammans med fordonets ordinarie halvljus. (s) ()