mot · FU02446 · 1971-01-26 00:00:00 — Väsentliga delar av turistnäringen, främst hotelloch pensionatsverksamheten, är beroende av tätortsservice. Detta är en av orsakerna till att turistnäringen har större utvecklande effekt inom ett område, där det finns tillgång till tätortsservice. Turistanläggningarna i den rena glesbygden synes ha mindre effekt på den lokala ekonomiska utvecklingen både vad gäller efterfrågan på lokala varor och tjänster och sysselsättning av lokal arbetskraft. Turismens betydelse för en bygd inskränker sig dock inte enbart till de direkta ekonomiska effekterna. Genom den ökade efterfrågan, som turismen medför, möj liggöres ofta att servicen i området i form av kommunikationer, butiker, tjänster etc. kan upprätthållas eller förbättras. Detta har givetvis stor betydelse för befolkningen vare sig den i övrigt har beröring med turistnäringen eller inte. Ett av de viktigaste hindren för en snabbare ökning av turismen är att det är dyrt att turista i jämfört med i många andra länder. Detta sammanhänger med det höga löneläget i och att turistnäringen till stora delar är personalkrävande. Kan priserna i pressas genom rationaliseringar finns stora möjligheter till en snabbare ökning av turismen. En undersökning 1967 visade, att av de svenskar, som turistade i utlandet, uppgav att det var mycket troligt, att de skulle ha tagit in på ett svenskt hotell i stället om de kunnat få resa samt kost och logi för . Utsikterna för den typ av turism som skogslänen kan erbjuda synes goda. Allt fler bor i tätorter och det är då rimligt att intresset ökar för friluftsliv och relativ avskildhet . En av svårigheterna, när det gäller att skapa ekonomiska förutsättningar för en expansion av turismen, är att turistsäsongerna är korta. Delvis gäller att problemet redan nu mindre är att öka efterfrågan under högsäsong, då det redan är fullbelagt, än att söka sprida ut efterfrågan . En förlängd turistsäsong skulle också öka möjligheterna till helårssysselsättning inom turistnäringen. Staten bör stödja ansträngningarna att förlänga turistsäsongerna, bl. a. i samband med informationskampanjer inom och utom landet. För en utbyggnad av turistnäringen krävs inte bara ett indirekt samhälleligt stöd i form av förbättrade kommunikationer, vägar etc. Lokaliseringsstöd bör i vidgad omfattning kunna utgå även till turistanläggningar. Statliga insatser för turism i motiveras också av valutaskäl. Svenska turister betalar ut väsentligt större summor i utlandet än vad får in från utländska turister. Den svenska valutareserven skulle få en välbehövlig förstärkning om fler utländska turister kunde lockas till och en ökad andel av den svenska turismen stannade inom landet. Ett län eller en region som består av enbart ett antal industriorter omgivna av en fullständigt död landsbygd är varken ett realistiskt eller tilltalande alternativ för framtiden. För att också de mera glest befolkade delarna av vårt land skall kunna utvecklas i takt med tiden fordras inte bara en levande industri utan också en levande omgivning till denna en levande bygd. Genom den snabba rationaliseringen i skogen har många skogsarbetare friställts. Enligt vår mening är kombinationen av jord- och skogsbruk en mycket bra lösning i stora delar av vårt land. Förslag bör föreläggas på grundval av betänkande från utredningen jordbruket i norra och ingå som ett naturligt moment i aktiv och framgångsrik regionalpolitik. I stora delar av vårt land är jordbruket till mycket stor del uppbyggt på små enheter. Som en följd av detta blir också andelen deltidsjordbrukare i dessa bygder mycket stor. Från sida har krävts stöd också till deltidsjordbruket. Detta krav har bl. a. motiverats från miljösynpunkter men också från lokaliseringssynpunkter. Vi har hävdat att det är värdefullt att ha kvar en del människor också i glesbygderna. Vi vidhåller vårt krav om stöd till deltidsjordbruket och yrkande om detta framställes i särskild motion. Företagarföreningarna bedriver en betydelsefull verksamhet. De bör erhålla resurser så att de kan utöka den service de ger företagen. Vi föreslog i motion (I: 47) till riksdag högre anslag till företagarföreningarnas verksamhet. Marknadsföring av företagens produkter är en uppgift där företagarföreningarna ger, särskilt de mindre företagen, värdefullt stöd. Företagarföreningarnas rådgivnings- och konsultverksamhet för främst mindre och medelstora företag är betydelsefull för näringslivets utveckling inte minst inom stödområdet. Denna verksamhet har i vissa fall på grund av bristande resurser fått inriktas på främst företag som drabbats av svårigheter. Det är väsentligt att stödet till företagarföreningarna vidgas, så att de inte tvingas inskränka rådgivningsverksamheten för de företag som har en gynnsam utveckling. Den industriella utvecklingen kräver ett alltmer avancerat tekniskt kunnande för att företag skall kunna hävda sig i konkurrensen. Företagarföreningarna kan spela en mycket betydelsefull roll, när det gäller att ge företagen möjligheter till en snabbare utveckling. har anfört, att den nuvarande storleken av administrationsbidraget inte gör det möjligt att fullgöra de arbetsuppgifter, som statsmakterna ålagt dem. Förbundet anser att anslaget bör höjas till . Mot bakgrund av vad vi ovan anfört anser vi det vara angeläget att företagarföreningarna får ökat stöd. Yrkande härom framställs i särskild motion. S. k industricentra uppförda av eller i samarbete med stat och kommun skulle för vissa regioner medföra nya utvecklingsmöjligheter. Industricentra innebär, att ett antal företag koncentreras till samma område och får tillgång till den service, som tillhandahålles av det företag som förvaltar och utvecklar ifrågavarande industricentrum. Industriföretagen kan genom industricentra få tillgång till lämpliga lokaler i industriell miljö utan att behöva binda resurser i anläggning av byggnader. Industricentrum tillhandahåller lokaler på hyresbasis. Det företag, som förvaltar industricentrum, kan tillhandahålla driftsservice i fråga om t. ex. elkraft, gas, kommunikationer, bevakning m. m. men även exempelvis kopieringscentral, telefonväxel, verktygscentral m. m. Genom samverkan i sådana avseenden kan stordriftsfördelar uppnås. Försök bör inledas genom etablerande av ett antal industricentra. Verksamheten torde förutsätta statlig medverkan. Tänkbara former synes vara ett statligt bolag för ändamålet, som kan etablera industricentra i samverkan med såväl landsting, kommuner som enskilda. Försöksverksamheten får visa vilken eller vilka former av industricentra, som medför de för regionen mest utvecklingsfrämjande effekterna. Även om den ökade tonvikten på generella metoder, som förordar, kommer till stånd, kommer vid sidan av dessa även i fortsättningen direkta stödåtgärder att vara nödvändiga. Det stöd, inriktat direkt på ökningar av antalet sysselsatta, som införts för det inre stödområdet, ligger i linje med krav som framförde i motioner till förra årets riksdag. Erfarenheterna av denna verksamhet får bedömas som goda. Det är glädjande att kunna konstatera, att efterfrågan på utbildningsstöd blivit högre än tidigare beräkningar tytt på. Vi uttrycker den förhoppningen att detta är en följd av att den generösa anda, vi framhöll böra gälla vid tillämpningen av bestämmelserna, främst om utbildningstidens längd, kommit att slå igenom. De förslag till vidgade insatser på olika områden som vi framför i denna motion torde inrymmas i de medelsanvisningar departementschefen förordar för /72. Om ramarna skulle visa sig vara otillräckliga, förutsätter vi att regeringen under kommande budgetår begär de ytterligare medel, som kan komma att behövas. En rationaliseringsåtgärd kan vara nödvändig för att på garantera företagets fortbestånd. Det nödvändiggör ibland stöd till rationaliseringar, trots att de medför oförändrad eller till och med minskad sysselsättning. Sysselsättningseffekten av en ifrågasatt rationalisering bör alltså bedömas med hänsyn till såväl lång- som korttidsperspektiven. Hänsyn bör också tas till vilka sekundära effekter i sysselsättnings- och andra avseenden, som kan uppstå vid olika alternativ. Självfallet bör stöd inte medges till rationaliseringsåtgärder, där investeringskostnaderna är sådana att rationaliseringen blir mer fördelaktig än fortsatt mer personalkrävande drift endast genom de ifrågasatta stödåtgärderna. Lokaliseringsstöd bör även kunna utgå till serviceanläggningar och serviceföretag i de fall service av berört slag saknas i området eller i fråga om utbyggnad av befintlig anläggning i de fall andra anläggningar inte riskerar att genom stödåtgärder få ett försämrat konkurrensläge. Den fortgående avfolkningen i glesbygdsområdena innebär att samhällets service för de kvarboende i stor utsträckning försvinner. Förändringar inträffar inom de mest olika sektorer. I första hand kommer olika former av vård, kommunikationer, varudistribution, skolor, post och tele i blickpunkten. Men också andra mycket väsentliga områden berörs, t. ex. kultur- och fritidsaktiviteter av olika slag, uppsamlingsoch distributionsnät för jordbrukets produkter, hotell och restauranger, bankverksamhet, apotek och offentlig service. Genomgående för dessa aktiviteter är att förändringarna innebär en mer eller mindre långt gående centralisering till allt större tätorter. därmed problem både i fråga om de praktiska möjligheterna att nå servicen och i fråga om kostnaderna för att utnyttja den. Kommunerna har i allt större utsträckning kommit att spela den centrala rollen när det gäller att komma till rätta med följderna av utvecklingen i glesbygderna. Frågan är hur mycket dessa i regel skattesvaga kommuner orkar med av alla de ökade utgifter för social och övrig serviceverksamhet som läggs på dem. Skatteutjämningssystemet är det främsta statliga medlet för att skapa förutsättningar för någorlunda likvärdig service i olika delar av landet. I stödområdet spelar utjämningsbidragen en mycket viktig roll i kommunernas ekonomi. Det är naturligtvis bra att skatteutjämningsbidragen garanterar kommunerna ett visst skatteunderlag. Men det är inte tillräckligt. Samhället som helhet måste ta på sig en ökad del av ansvaret för att samhällsservicen bibehålies på en rimlig nivå även för glesbygdsområdenas befolkning. Samhällets industriella satsningar i måste med nödvändighet koncentreras om de skall få avsedd effekt. lokaliseringsutredning föreslog 15 s. k. prioriteringsorter i inland och Norrbottens kustland. Dessa orter skulle bli föremål för särskilda lokaliseringspolitiska stödåtgärder. Regeringen har skjutit de nödvändiga prioriteringarna . Vi vill framhålla att beslut i denna fråga är av stor betydelse för att undvika fortsatt ovisshet och osäkerhet om utvecklingen. ställde regeringen i utsikt ett speciellt servicestöd till glesbygderna inom stödområdet. Trots upprepade påstötningar bl. a. från oss, har inte åtgärder vidtagits för att infria löftet. Det är uppenbart att det behövs ett nät av stödjepunkter för att upprätthålla servicenivån i stora delar av skogslänen. Denna service kommer inte att kunna upprätthållas med mindre än att staten garanterar servicestandarden . En sådan garanti skulle med säkerhet ha en positiv effekt på viljan att investera i en ort. Garanterade serviceorter innebär vidare att de kommuner som har förutsättningar för ett livskraftigt näringsliv också får möjlighet att visa det. Samhällets garanti för serviceorterna bör i princip omfatta minst nuvarande standard i fråga om allmän service, såsom skolor, post, kommunikationer, social service, lokaler för fritid och kultur m. m. En väg att skapa möjligheter för den kommersiella servicen att bestå är att upprätta en lånefond med fördelaktiga lån för butiks- och hantverkslokaler. För att alla skall ha tillgång till rimlig service torde krävas att i princip alla de nuvarande kommunernas eller kommunblockens centralorter blir statsgaranterade serviceorter. Även med ett garanterat nät av stödjepunkter för social och annan service som bestämmer kvaliteten på serviceutbudet kommer för många avståndsproblemet dvs. servicens tillgänglighet att utgöra ett problem. Ett viktigt medel att förbättra glesbygdsbefolkningens servicestandard är därför att i görligaste mån reducera avståndsproblemet genom att underlätta befolkningens, varornas och tjänsternas rörlighet. Ett primärt mål för glesbygdspolitiken bör sålunda vara att tillskapa transportsystem, som gör det möjligt för alla att till låga kostnader och tillräckligt ofta resa till viktigare serviceinrättningar respektive få varor hemsända. Av allt att döma måste en sådan transportapparat kompletteras med särskild ambulerande service utgående från serviceorterna. En utbyggd service av ovan skisserade slag förekommer knappast i något glesbygdsområde. bör få i uppdrag att framlägga ett förslag till minimistandard beträffande service i glesbygdsområdena liksom förslag till organisation av transportservicen. En förutsättning för att denna jämlikhetsskapande verksamhet skall kunna bedrivas är att generösa statsbidrag utgår för att i rimlig utsträckning täcka kostnaderna. I många glesbygdsområden är en stor del av befolkningen pensionärer. Det är av vikt att detta uppmärksammas vid utformandet av regionalpolitiken. Den försöksverksamhet som bedrivits av de s. k. glesbygdskonsulentema har i stor utsträckning varit inriktad på social service åt äldre och handikappade i glesbygdsområdena. Uppsökande verksamhet, bostadsförbättringsverksamhet, organisation av den sociala hemhjälpen, färdtjänst, servicebussar och matdistribution är exempel på några verksamheter av speciellt stor betydelse för de äldre i glesbygdsområdena. Det rör sig här om delar av den sociala omvårdnaden som måste få ett vidgat utrymme inom ramen för samhällets regionalpolitiska verksamhet. Glesbygdskonsuleritemas försöksverksamhet bör snabbt utvärderas inom glesbygdsutredningens ram för att ge möjlighet till en vidare tillämpning av de nya grepp som de lanserat beträffande omvårdnaden av de äldre i glesbygden. Totalt sett är naturligtvis behovet av socialt stöd större där arbetstillfällena är få, där t. ex. partiell pension inte kan drygas ut med arbetsinkomst, där en ensamstående förälder har svårt att få jobb och där en pensionär behöver tillskott i väntan på att hustrun skall bli och få hustrutillägg. Trots sjunkande befolkningssiffror rasar de sociala utgifterna i höjden i glesbygdskommunerna. Många människor lever under knappa omständigheter enbart därför att de råkat bo i en bygd som drabbats av strukturrationaliseringens negativa biverkningar. Deras rätt till med andra medborgare likvärdig standard är en av de stora jämlikhetsfrågorna . Med hänvisning till ovanstående hemställes I. att måtte uttala att staten i enlighet med vad som i motionen anförs bör garantera att samhällsservicen kommer att upprätthållas i vissa s. k. prioriteringsorter samt därutöver i ett större antal serviceorter i inland och andra glesbygdsområden; att i skrivelse till Kungl. 1.att en näringspolitisk plan utarbetas med klart formulerade regionalpolitiska mål och angivande av vilka särskilda insatser från samhällets sida som krävs i de olika orterna, 2. att glesbygdsutredningen får i uppdrag att framlägga förslag till riktlinjer beträffande service i glesbygdsregionerna liksom förslag till organisation av transportservicen, 3. att glesbygdsutredningen får i uppdrag att snabbt utvärdera glesbygdskonsulentemas verksamhet beträffande den sociala servicen för de äldre i glesbygden, som underlag för riksdagsbeslut om mer generella riktlinjer beträffande denna service, samt 4. att en lånefond för butiks- och hantverks- m. fl. lokaler i statsgaranterade serviceorter inrättas; att i övrigt beaktar vad i motionen anförts. () () . () () () i () ()