mot · FU0234 · 1971-01-13 00:00:00 — av m. fl. angående lättnader i beskattningen för de fria trossamfunden och invandrarkyrkorna. De fria trossamfundens och invandrarkyrkomas ekonomiska förhållanden har vid upprepade tillfällen uppmärksammats i riksdagsmotioner. Utgångspunkten har därvid varit bedömningen att dessa samfund och kyrkor gör en från samhällets synpunkt betydelsefull insats och att det därför är naturligt att deras möjligheter att bedriva sin verksamhet inte försvåras. Situationen är emellertid den att samfunden i likhet med andra organisationer som i huvudsak finansierar sin verksamhet med hjälp av frivilliga gåvor har att kämpa med växande ekonomiska svårigheter. Särskild uppmärksamhet bör i detta sammanhang ägnas genomförd lagstiftning på det ekonomiska området, som inte avsett att reglera de fria trossamfundens ekonomiska förhållanden men som ändå fått betydande konsekvenser också för dessa. Som exempel kan nämnas den successiva övergången från direkt till indirekt beskattning och införandet av den särskilda arbetsgivaravgiften. Huvudintrycket efter en genomgång av dels de uppgifter som åvilar de frikyrkliga samfunden och invandrarkyrkorna, dels de ekonomiska villkor under vilka de har att utföra sitt arbete är att åtgärder från samhällets sida bör vidtagas för att göra det möjligt för samfunden att fortsättningsvis bedriva sin verksamhet under ekonomiska villkor som med hänsyn till betydelsen av deras verksamhet kan bedömas som rimliga. Samfundens ekonomiska förhållanden torde komma att behandlas ingående i anslutning till att beredning om stat och kyrka framlägger resultatet av sitt arbete. Riktpunkten kan därvid förutses bli att åstadkomma en ökad jämställdhet mellan och övriga trossamfund. Det är inte vår avsikt att här gå närmare in på en jämförelse mellan olika trossamfunds arbetsvillkor eller föregripa de överväganden och ställningstaganden som beredningens arbete kan komma att leda till. Redan innan beredningens betänkande föreligger synes det emellertid både möjligt och motiverat att vidta vissa åtgärder för att förbättra samfundens arbetsvillkor. I debatten om åtgärder från samhällets sida för att ekonomiskt underlätta de fria trossamfundens arbete har förslag väckts om dels avdrag vid beskattning för gåvor till bl. a. religiösa ändamål, dels direkta statliga bidrag. Från sida har upprepade gånger motioner väckts om rätt till avdrag vid inkomstbeskattning för gåvor till bl. a. religiösa ändamål. I dessa motioner har redovisats att man i flera andra länder infört sådan avdragsrätt och att erfarenheterna därav är goda också så till vida att man inte stött på några oöverkomliga administrativa problem. Enligt vår uppfattning är ett sådant system att föredra framför direkta bidrag, bl. a. därför att man därigenom undviker problem som kan uppkomma i samband med de kontrollåtgärder som måste förknippas med direkta bidrag. Det ger också, inom av samhället uppdragna ramar, stimulans till de frivilliga ekonomiska insatser från enskildas sida som är den ekonomiska grundvalen för de fria samfunden i vårt land och vilka måste sägas vara en tillgång också ur samhällets synpunkt. Förslag om införande av sådan avdragsrätt framförs i en särskild motion till årets riksdag. Den allmänna ekonomiska utvecklingen synes nu emellertid vara sådan, att på något också frågan om direkta statliga bidrag till trossamfunden måste tas upp till ingående prövning. Särskilt torde kravet härpå komma att aktualiseras i samband med de överväganden i fråga om relationerna mellan staten och trossamfunden som statkyrka-beredningens betänkande kommer att föranleda. Inom några av de frikyrkliga samfunden finns en principiellt grundad tveksamhet när det gäller att för den religiösa verksamheten mottaga statliga bidrag, även om tveksamheten minskat som följd av erfarenheterna av statligt stöd till studiearbetet och statsstödet till de politiska partierna. Enligt vår uppfattning bör det vara möjligt att vid en prövning av relationerna mellan staten och trossamfunden finna ett system för statliga bidrag till samfundens arbete som tillgodoser också dessas berättigade krav på oberoende och självständighet i utformningen av sina inre angelägenheter. Enligt vår uppfattning bör dock under alla förhållanden ges ekonomiska bidrag, som svarar mot de ökade kostnader för samfunden som föranletts i första hand av övergången från direkt till indirekt beskattning och av införandet av arbetsgivaravgiften. I det följande tas upp till belysning några områden där aktuell lagstiftning vållar ekonomiska problem för samfunden, varefter motionen utmynnar i yrkanden om beslut om omedelbara åtgärder i syfte att nu förbättra samfundens ekonomiska villkor. Den allmänna arbetsgivaravgiften infördes för att kompensera en skatteavlastning för det svenska näringslivet i samband med övergången från allmän varuskatt till mervärdeskatt. Skattebortfallet avsåg näringslivets investeringar. Genom sin konstruktion belastar den allmänna arbetsgivaravgiften emellertid även olika slag av ideella organisationer som ekonomiserar sin verksamhet genom frivilliga gåvor. De fria trossamfunden har fått vidkännas speciella påfrestningar till följd av att de med hänsyn till verksamhetens totala ekonomiska omfattning har ett stort antal anställda. I motsats till affärsföretag samt borgerliga och kyrkliga kommuner saknar dessa organisationer möjlighet att kompensera sig för de ökade utgifterna genom t. ex. prishöjningar eller höjda skatteuttag. Enligt beräkningar som gjorts av frikyrkoråd kommer den ekonomiska belastningen till följd av den tvåprocentiga arbetsgivaravgiften att för de frikyrkliga samfunden uppgå till ca . Enligt vår bedömning finns det i den särskilda arbetsgivaravgiftens syfte när den infördes och i arten av samfundens verksamhet mycket starka skäl för en befrielse från den extra arbetsgivaravgiften för bl. a. de frikyrkliga samfunden och invandrarkyrkoma. De invändningar som ovan anförts mot att den särskilda arbetsgivaravgiften skall drabba även trossamfunden har giltighet även i fråga om mervärdeskatten. Enligt beräkningar som gjorts av frikyrkoråd kommer de frikyrkliga samfundens extrakostnader till följd av mervärdeskatten att för uppgå till ca . Övergången från direkt till indirekt beskattning har för samfunden medfört att verksamheten successivt kommit att belastas med kostnader som det före den indirekta beskattningens införande inte fanns någon motsvarighet till. Dessa extra kostnader måste helt täckas av frivilligt insamlade medel. Med hänsyn till att skattesystemets konstruktion alltså medför en skattebelastning som samfunden tidigare inte behövt vidkännas framstår det som naturligt att dessa på lämpligt sätt kompenseras för denna extrakostnad. Även om det finns skäl som kan anföras för direkt befrielse från mervärdeskatten, anser vi att fördelarna bl. a. från administrativa synpunkter med att skattesystemet tillämpas utan undantag är så betydande att ekonomiska bidrag, svarande mot de kostnader som genom mervärdeskatten belastar samfunden, är att föredra. 1* 1971. har haft att ta ställning till förslag om att arvsbeskattningen för testamente till förmån för religiösa och ideella ändamål skulle upphöra. Enligt vår uppfattning finns det nu särskilda skäl att på nytt aktualisera dessa förslag. Finansministern framhöll i propositionen 1970 att en uppdelning med hänsyn till sammanslutnings eller stiftelses högre eller lägre grad av allmännyttig verksamhet gjorts i ett jämförelsevis tidigt skede. frikyrkoråd har i skrivelse till bevillningsutskott framhållit att en utveckling av betydelse för bedömningen av om denna uppdelning är motiverad ägt rum . Rådet anför bl. I dagens samhälle utför de fria samfunden en verksamhet, som allmänt anses tillhöra de i högsta grad allmännyttiga. Utvecklingen har inneburit en breddning av verksamheten till att utöver den rent religiösa verksamheten omfatta ungdomsarbete, folkbildningsarbete, social och diakonal verksamhet i olika former, insatser för andlig vård vid fängelser och sjukhus och u-landsbistånd. All denna verksamhet utföres i samverkan med samhällets olika organ och ofta med samhällets ekonomiska stöd. Att klassificera de fria trossamfundens arbete som »lägre grad av allmännyttig verksamhet» stämmer dåligt med den höga uppskattning som eljest kommer de fria trossamfunden till del från samhällets sida. Enligt vår uppfattning har frikyrkorådet i sin skrivelse riktigt beskrivit den utveckling som ägt rum inom de fria trossamfunden. En naturlig konsekvens av denna utveckling bör vara att de fria trossamfunden i arvsskattehänseende jämställs med sammanslutningar som till följd av att de bedriver en i hög grad allmännyttig verksamhet befriats från skyldighet att erlägga arvsskatt. Arvsskattefrihet tillämpas numera för testamentslotter till förmån för sammanslutningar med internationell hjälpverksamhet som ändamål. De testamentslotter som tillfaller de fria trossamfunden avser till betydande del verksamhet i utvecklingsländer. Det framstår som inkonsekvent och omotiverat att arvslotter som tillfaller något av dessa samfund ofta beskattas, som arvslotter som tillfaller Rädda barnen, mission eller mission för liknande verksamhet regelmässigt är befriade från arvsskatt. Den praktiska innebörden av de beslut som riksdag fattade i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 71 angående kapitalbeskattning är bl. a. att de samfund varom i denna motion närmast är fråga inte har att erlägga skatt på gåvor. En naturlig konsekvens härav borde vara att inte heller de gåvor som tillfaller samfunden i form av arvslotter beskattas. Ytterligare ett skäl som talar för en ändring av nu gällande regler på ifrågavarande område är den ringa statsfinansiella betydelsen av de in komster som härrör från arvsskatt på testamentslotter inom arvsskatteklass III, till vilken testamentslotter till de fria trossamfunden hänförs. Dessa skatteinkomster uppgick t. ex. enligt uppgift i SOU 1969: 54 till . Det finns numera en allmän strävan att åstadkomma större jämlikhet mellan och övriga trossamfund. De frågeställningar som ovan berörts har samband med denna strävan. De praktiska konsekvenserna av införandet av den allmänna arbetsgivaravgiften har blivit större skillnader än tidigare mellan och övriga trossamfunds ekonomiska villkor, eftersom de senare i motsats till saknar möjlighet att genom höjd uttaxering kompensera sig för ökade lönekostnader. Effekten av övergången från direkt till indirekt skatt har blivit densamma: , men inte de övriga trossamfunden, kan klara kostnadsökningarna genom höjd uttaxering. Skillnaderna i ekonomiska förutsättningar ökar. De skilda villkor som gäller för och för övriga trossamfund framträder tydligt i de olika regler som gäller vid arvsbeskattning. Där avgörs i princip beskattningen med hänsyn till arten av den verksamhet arvslottmottagande sammanslutning bedriver. Fastän verksamhetens art inom och de övriga trossamfunden i allt väsentligt är identisk, behandlas trossamfunden olika när det gäller att betala arvsskatt. års beredning om stat och kyrka lagt fram sina betänkanden bör åtgärder vidtagas för att på de områden som här berörts åstadkomma bättre jämställdhet mellan och övriga trossamfund. De s. k. invandrarkyrkorna har i stort sett tappats bort när det gäller att från samhällets sida skapa rimliga ekonomiska villkor för ifrågavarande typ av sammanslutningar. Det har emellertid kommit att stå allt klarare att invandrarkyrkorna bedriver ett omfattande och mycket betydelsefullt både religiöst och allmänt socialt arbete oftast under mycket ogynnsamma ekonomiska förhållanden. Av särskild betydelse är denna verksamhet för de grupper av nya invandrare som ofta har stora svårigheter att få kontakt med svenska myndigheter. Invandrarkyrkorna bör enligt vår uppfattning i de avseenden som avhandlats i det föregående jämställas med de inhemska fria trossamfunden. De föreslagna reformerna bör således jämväl omfatta invandrarkyrkoma. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om förslag till 1. åtgärder i syfte att befria de fria trossamfunden och invandrarkyrkoma från den ekonomiska belastning som den allmänna arbetsgivaravgiften innebär antingen genom direkt befrielse från denna avgift eller genom motsvarande statliga bidrag, 2. åtgärder i syfte att på lämpligt sätt ge de fria samfunden och invandrarkyrkoma ekonomiska bidrag som svarar mot den ogynnsammare behandling i skattehänseende som för dem blivit effekten av övergången till indirekt beskattning, 3. ändrade bestämmelser angående uttagande av arvsskatt i syfte att införa skattefrihet för stiftelse och sammanslutning med huvudsakligt syfte att främja religiösa ändamål. () () () () ()