mot · FU02274 · 1971-01-22 00:00:00 — av m. fl. om skydd mot oljeutsläpp i samband med oljeborming, m. m. Borrning efter olja och naturgas pågår i vattenområden som gränsar till , främst i . Även från svensk sida förbereds oljeborming i den svenska delen av kontinentalsockeln. Det är ett bekant faktum, att riskerna för oljeutsläpp i samband med oljeborming är betydande. Förorening uppkommer främst genom att uppborrat material som är genomdränkt av olja dumpas på havsbotten och genom okontrollerad utströmning (blow-out) av olja från borrhålet. Normalt är föroreningen i det första fallet förhållandevis blygsam men kan bli ett problem när många hål borras och oljeslammet dumpas i havet. I södra borras många hål nära kusten, och där är det numera förbjudet att dumpa oljeslam i havet, såvida inte slammet är renat från olja. Om borren tränger ned i en oljereservoar där oljan har onormalt högt tryck kan blow-out förorsakas, vilket leder till oljeförorening av vida större omfattning än genom dumpning av oljeslam, vilket i och för sig är en icke önskvärd form av deponering. Räknar man med att oljekällan producerar t. ex. olja kommer detta för medeltung olja (spec. vikt 0,9) att motsvara ca olja . Det tar tid innan en blow-out hejdas. Det sker vanligen genom borrning av ett nytt hål (relief-well), som tränger in i hålet där blowout skedde. Det kan exempelvis ta tiden varierar starkt innan det nya hålet borrats, och har inte mindre än olja strömmat ut enligt detta räkneexempel. Men det finns oljefält med brunnar, som kan åstadkomma tjugo gånger så stor utströmning. Enligt uppgift har i borrats ca 8 000 hål 19541969, varvid 25 "blow-outs inträffat. Två har fått svåra följder. Som exempel på omfattningen kan nämnas katastrofen utanför i med oljeutströmningar, som tog mycket att hejda. Följderna för turismen, djurlivet, sjöfarten m. m. blev ödesdigra. Enligt tidningsuppgifter ämnar myndigheterna i kräva oljebolaget och regeringen i på mångmiljardbelopp, som ersättning för vållade skador. Oljeutsläpp i våra kalla hav kan få ännu värre konsekvenser. I en skrivelse fäste Vattenvämet den uppmärksamhet på föroreningsriskema i samband med oljeborrning. Föreningen framhåller i en förnyad skrivelse 1969: Det har från oljeindustrin uppgivits att förekomsten av gas skulle vara en sannolik anledning till att olja kan tränga ut vid borrning i havsbotten. Inom FN och dess specialorgan studeras problemen som ett led i den allmänna behandlingen av de tekniska och juridiska frågor, som uppstått i samband med utforskning och exploatering av havsbotten. Inget avgörande beslut har fattats. Däremot har () utfärdat rekommendationer i avsikt att bl. a. minska risken för förorening på haven i samband med oljeborrning. Rekommendationerna berör bl. a. säkerheten vid navigering i områden där borrning pågår. För svenskt vidkommande har kungl, kommerskollegium meddelat föreskrifter för undersökningsarbeten, som det till hälften statsägda fått tillstånd att bedriva enligt lagen om kontinentalsockeln. Föreskrifterna är emellertid ytterst allmänna. Sålunda skall oljebekämpningsmateriel i form av bl. a. länsar finnas tillgängliga för bruk dels på borrplattformen, dels på lämplig plats inom angränsande kustområde. Och när det gäller säkerhetsföreskrifter skall i samband med djupborrning vidtas erforderliga åtgärder för att förebygga explosion, utblåsning, förorening eller annan skada. Det sägs vidare att eventuellt uppkommet utsläpp skall via radio rapporteras till närmaste sambandscentral. Som i ett remissyttrande före fastställandet av dessa föreskrifter framhåller gäller dessa endast prospektering, och verket förutsätter att föreskrifterna kompletteras med särskilda bestämmelser rörande motverkande av förorening m. m. Borrningarna innebär stora risker för skador och ställer ökade krav på oljeskyddet. Bormingsföretagen bör medverka till att bygga upp detta och ges ett ekonomiskt ansvar för de skador, som kan uppstå vid läckage. Dessa skyldigheter måste regleras. ter bör därför utvidgas till att gälla även borrning efter olja och ange de skyldigheter som bör krävas av borrningsföretagen såväl vad gäller medhjälp till uppbyggnaden av oljeskyddet i berörda områden som att reglera kostnadsansvaret vid utsläpp i samband med borrning. Vad som gjorts eller föreskrivs angående skadebegränsning vid oljeutsläpp oavsett om det är från fartyg eller från borrhål i havsbottnen synes enligt vår uppfattning vara helt otillräckligt. Oljetrafiken ökar i intensitet och allt fler borrhål tas upp i hav, som gränsar till våra kuster. Ol jetransportema över haven fortsätter att spilla ungefär lika stor procent av sin last i vattnet, generellt sett. Enligt vissa beräkningar kommer den olja som transporteras över haven att öka till det tredubbla . Om inte nationell och internationell lagstiftning lyckas tvinga ner procenten utspilld olja, kommer alltså stränderna, vikarna och tidvattensberoende flodmynningar att bli så nedsmutsade som . Denna globala siffra antyder något om problemets storleksgrad. Det finns ingen anledning för oss vid och kuster att vara mer optimistiska snarare mindre, eftersom innanhav är ännu mer sårbara för oljeutsläpp än de stora haven, där och funnit en så förskräckande oljenedsmutsning. Därför är det av största vikt att oljeskyddsberedskapen utrustas snabbare än vad som sker. Oljeutsläppet i sommaren 19.70 kan tas som aktuellt exempel på hur illa man är t. o. m. i närheten av en så stor oljehamn som . måste ges ökade resurser så att oljeskyddet kan ges en tillfredsställande effektivitet. Vidare är det angeläget att regeringen tar kontakt med regeringar i de länder som berörs av oljebormingar i och med omnejd för att söka åstadkomma en så god enhetlig beredskap mot oljeförorening som möjligt. Det är också nödvändigt att större kunskap uppnås i vad gäller skadeverkningarna i samband med oljesanering. Olika forskare hävdar att en del av de medel som används vid bekämpningen kan förorsaka t. o. m. större skada än vad oljan gör. Det är givetvis nödvändigt att forskning i större skala bedrivs i samband med uppbyggnaden av oljeberedskapen för att verkligen få fram bekämpningsmetoder som innebär minsta tänkbara skada. Det är därför viktigt att inom ramen för sin målinriktade forskning satsar på forskning kring sanering av oljeskador och de ekologiska problem som uppstår då dessa nya ämnen tillförs vattnet. Det bör slutligen generellt framhållas att hithörande problem inte är en sjöfartsfråga utan en naturvårdsfråga. Därför bör i förhandlingar rörande oljebekämpningen främst inkopplas de organ som handlägger naturvården, dvs. för svenskt vidkommande och kustbevakning. Med hänsvisning till vad som ovan anförts föreslår vi att i skrivelse till Kungl. A. att föreskrifterna för prospektering och undersökningsarbete vid borrning efter olja kompletteras till att omfatta även regler för hur borrning får utföras och de krav som bör ställas på oljebormingsföretagens medverkan vid upprustning av oljeskydd och deras ekonomiska förpliktelser vid oljesanering i samband med borrning enligt vad i motionen anförs, B. att ytterligare forskning måtte bedrivas i regi kring skadeverkningarna i samband med oljesanering.