mot · FU021367 · 1971-04-13 00:00:00 — Ej heller anges rättens civilrättsliga karaktär. Genom Höyesteretts dom i Altevatnmålet har de svenska samerna förklarats äga civilrättslig privaträttslig rätt till sina områden i . Denna rätt grundas på urminnes hävd m. m. Det synes därför nödvändigt och naturligt att denna grund för de svenska samernas rätt till land och vatten i anges i renbeteslagen. I det norska förslaget till renbeteslag har grunden, urminnes hävd eller »tids bruk», angivits. Betänkandet saknar en samepolitisk målsättning. Betänkandet håller sig till näringspolitiken och vill vara »neutralt» i samepolitiken. Det torde vara principiellt omöjligt att stifta en enbart näringspolitisk renbeteslag, fri från samepolitiska bedömningar. Under sådana förhållanden vore det att föredraga, att klara uttalanden gjordes i samepolitiska frågor. (Jämför nedan under 5.) Beträffande lappfonden har uttalat, att den bör få en samisk styrelse. är det visserligen länsstyrelserna, som upprättar de s. k. »lappstaterna», men i själva verket är det samernas önskemål, som vidarebefordras av länsstyrelserna. får »lappstatema» på remiss, men har regelmässigt aldrig något att anmärka, eftersom »lappstatema» uttrycker samernas önskemål i de olika länen. Enligt betänkandet skall emellertid lappfondsmedlen användas för dirigering av samerna och detta skall, trots uttalande, icke ske genom en samisk styrelse utan genom lantbruksnämnderna och lantbruksstyrelsen. I lantbruksnämnderna torde enligt betänkandets linje hela den gamla tjänstemannakåren från rendriftsväsendet komma att återfinnas. De gamla traditionerna från äldre tid torde alltså komma att släpa med in i det nya systemet. Utredningen anser samarbetet med en samisk styrelse för lappfonden Staten kan emellertid samarbeta med enskilt kapital i industriella sammanhang. Det är därför uppseendeväckande, att utredningen icke anser samarbete med samiskt kapital möjligt. Samerna har enligt betänkandet intet institutionellt lagfäst organ ovan samebyplanet. Trots parallellen med Paliskuntain Yhdistys i , d.v.s. renbeteslagens förening, som i har mycket stora och väsentliga uppgifter på renskötselns område, vill betänkandet splittra ut samerna och deras inflytande till att i gälla endast på byplanet. Givetvis blir det lättare för staten att på det sättet behärska samerna och i motsvarande mån svårare för samerna att samfällt värja sig mot den mångfaldigt hotande kronoexploateringen. Avgångsvederlag skall utgå med och utflyttningsbidrag med , summa . i har felaktigt uppgivit summan till i en utskickad promemoria. Avgångsvederlag och utflyttningsbidrag utgörs av engångsbelopp, icke som trott årliga belopp. Emellertid skall beloppet endast kunna erhållas av dem, som flyttar ut efter lagens ikraftträdande. Därefter skall en snabb nedtrappning av till buds stående engångsbelopp ske. Man beräknar antalet yrkesverksamma renskötare till 700 . Av dessa vill man stampa ut 200, d.v.s. . Bakom ligger hos utredningen den politiska tanken på en snabb utstampning av renskötarfamiljer. Samebyarna skulle få makt att besluta, vilka samer som skall tvingas bort. Samisk makt, vänd mot samerna själva under myndigheternas tryck att förverkliga statens utstampningspolitik. Detta föreslås utan någon som helst utredning om konsekvenserna för samekulturen. Kammarkollegiet är kvar som företrädare för samernas rätt. Utredningens åsikt synes vara, att kammarkollegiet i betydande utsträckning skall föra talan för samerna även i forsättningen. Samerna avböjer bestämt en sådan ordning. Altevatnmålet utgör ett utomordentligt bevis för behovet av rättslig bevakning genom samernas egna organ. Utredningen synes mena, att kammarkollegiet skulle vara särskilt ägnat att tillvarataga framtida samegenerationers rätt. Hela denna konstruktion torde vara verklighetsfrämmande och oriktig. Kammarkollegiet är ett kronoorgan. Exploateringen inom samernas områden är till helt övervägande del en angelägenhet för kronan. Det är denna exploatering, som utgör det största hotet mot kommande samegenerationer. Samerna har därför svårt att förstå, att ett kronoorgan skulle vara det för bevakande av framtida samegenerationers rätt mest ägnade organet. Ett färskt exempel på, hur kronoorgan med plikt att tillvarataga samernas intressen ser på samernas rätt, utgör i skrivelse till med förslag om jaktsafari på ren inom Gran och Rån samebyars områden. Ett förslag, som lagts fram utan några rådplägningar med vare sig de berörda samerna eller deras riksorganisation. Därest kammarkollegiet även i fortsättningen skall tilllåtas föra talan för samernas rättsliga intressen, kommer kollegiet även i forsättningen att kunna avge för samerna menliga underbud inför domstolarna när det gäller ersättning för samernas rättigheter. Så har skett i det av vattenöverdomstolen avgjorda Aitikmålet samt det nu i samma domstol pågående Nukutusmålet. I Aitikmålet förklarade vattenöverdomstolen, att den icke på talan blott av samerna själva kunde utdöma högre ersättning för renbetesrtiark. Vattenöverdomstoleri ansåg, att kammarkollegiet i denna del av målet hade exklusiv talerätt. En höjning av ersättningen för renbetesmark, som 'vattenöverdomstolén ansåg befogad, kunde domstolen därför icke ålägga Bolidenbolaget att utge. Utredningen torde göra en parallell mellan kammarkollegiets bevakning av »det allmänna fiskeintresset» i vattenmål och samernas rättsliga intressen. Beträffande »det allmänna fiskeintresset» finnes emellertid intet organ, som skulle kunna ersätta kollegiet. Beträffande samernas rättsliga intressen finnes däremot landsmötet, som i alla avseenden är representativt för samerna och ägnat att omhänderha uppgiften. Beträffande upplåtelser av samisk rätt till jakt, fiske, grustäkt, slåtter m. m. föreslår betänkandet, att samerna skall kunna förbjudas fiska på visst vatten ävensom förbjudas att jaga inom visst område. Utredningens förslag på denna punkt är endast i lagtexten begränsat av, att särskilda skäl skall föreligga. För de i samernas förhållanden insatta är det väl känt, att förhållandena beträffande jakt och fiske i Kirunaområdet är mycket svåra för samerna på grund av trycket från befolkningen i C. i har ända sedan sin tillkomst haft en för samerna mindre förmånlig inställning än den jämnåriga i . I har med rätta hävdat, att skattefjällen avsatts för samerna, varför samernas intresse är primärt, när det gäller dessa marker, så att andra intressen endast kan släppas fram i den mån samernas intressen så medger. I har länsmyndigheterna velat hävda en fri intresseavvägning. Vid en sådan intresseavvägning framstår gärna de intressen, som med kraft hävdas av en politiskt medveten och mäktig industribefolkning såsom den i C, mera beaktansvärda än de intressen, som bärs av de politiskt svaga samerna. Samernas eliminering från Kirunaområdet, närmast drabbande Kaalasvuoma och Rautasvuoma samebyar, synes i hög grad kunna underlättas genom den här åsyftade bestämmelsen, vilken bestämmelse samerna givetvis måste bestämt avvisa. Även annorstädes finns liknande förhållanden. Samerna kan här åberopa vad JO anfört beträffande jakt- och fiskeupplåtelser. Jämförelse kan också göras med det av i framlagda förslaget om jaktsafari på ren, vilket förslag ovan berörts. Sameby kan emellertid redan nu avstå från att utöva sin fiskerätt i en viss sjö, där exempelvis en fiskeförening verkställt inplanteringar av ädelfisk. Frågan blir då en förhandlingsfråga mellan föreningen och samebyn. Denna väg att lösa frågan synes vara den, som får anlitas . På samernas gamla områden har kronan lagt beslag på malmtillgångar, timmerskog och värdet av vattenkraft m. m. utan ersättning till samerna. När det gäller malmfälten i och samt , har samerna icke ens fått ersättning för de stora direkta skador, som de tillskyndats genom företagen ifråga. börjar jakt, fiske och andra turistvärden att få stor ekonomisk betydelse i vårt land. Kronan synes uppenbarligen vara ute efter att ta hand om dessa nyttigheter för egen del, på samma sätt som man tidigare gjort med malmtillgångarna m. m. Samerna bör givetvis värna om sin rätt till dessa sista nyttigheter, till vilka de fortfarande har en stark juridisk rätt. Jakt och fiske är samernas ursprungliga rättigheter, vilka härrör från mycket gammal tid och vilka bekräftades redan genom riksdrotsens brev på latin . :.» .»« !> i&. ; ?vrv *»-' : ' ;:! ; stin.V xuiUJfc: .(! ;, .v* -ir .v nr . ' -natsr» X?r>i:-.i.vriwn ' . r. rr; lif:;** ,.TJ.3)X .ii. I motioner från sameföreningarna i , och Tärna har dessa sameföreningar var för sig i något olika form yrkat, att riksförbundet måtte ännu mera taga sig an de icke renskötande samernas problem, inbegripande deras rätt till land och vatten. Detta bör tillgodoses genom rätt för sådana samer att ha renar, oberoende av bostadsort, därest de ingår som stödjande medlemmar i samebyn. Vidare skulle sådana stödjande medlemmar få rätt till krokfiske och småviltjakt, dock ej till avsalu. I övrigt torde dessa motioner böra hänvisas till den utredning, som samema tillsammans med de övriga s. k. »gamla minoriteterna» i , nämligen judarna, finnarna och esterna, begärt vid en uppvaktning hos statsrådet . Denna utredning skulle gälla de »gamla minoriteternas» möjligheter att bevara sin språkliga och kulturella särart.