ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021416 · 1971-04-27 00:00:00 — av m. fl. I anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 52 angående utbildning av bibliotekspersonal m. m. Majrts proposition 1971: 52 framlägges förslag om utbildning av bibliotekarier genom en tvåårig bibliotekshögskola som bygger direkt på genomgången gymnasieskola. Detta förslag till utbildning innebär en betydande sänkning av utbildningsnivån jämfört med den nuvarande utbildningen. En dylik sänkning synes icke motiverad mot bakgrund av den kraftiga utvecklingen av hela vårt utbildningsväsende. Vuxenutbildningen expanderar, universitetsfilialer inrättas och även utanför universitetsorterna ökas möjligheterna att bedriva högre studier. Detta ställer ökade krav på biblioteken och därmed på bibliotekariernas kunskaper och utbildningsstandard. Departementschefen framhåller nödvändigheten av att i utbildningen ta hänsyn till de utvecklingstendenser på biblioteksområdet som finns. Förutom sina traditionella uppgifter när det gäller urval, anskaffning och vård av medier, systematisering, informations- och låneverksamhet, allmänkulturell verksamhet och administration får biblioteken en allt större betydelse som servieinstitution, där man kan finna material för olika sektorer av samhällsverksamheten. Bibliotekens resurser måste användas rationellt Detta ställer stora krav på bibliotekarierna både när det gäller grundläggande kvalificerad utbildning och när det gäller att överblicka, värdera och kritiskt granska information. Utredningen angående utbildning av bibliotekspersonal anser i sitt betänkande att endast sökande med någon form av eftergymnasial utbildning bör vinna inträde vid och förordar akademiska studier. Vi ansluter oss till denna uppfattning, som torde fylla de krav på fördjupad allmänutbildning som vi anser nödvändiga. Vi anser sålunda att eftergymnasial utbildning motsvarande 80 poäng vid filosofisk fakultet eller likvärdiga teoretiska studier skall fordras för inträde vid . ser dock att sökande med kvalificerad yrkeserfarenhet bör beredas tillträde till . Även ur nordisk synpunkt torde det vara angeläget att de svenska bibliotekariernas utbildning ligger i paritet med exempelvis de danska bibliotekariernas utbildning . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av proposition nr 52 måtte uttala att till grund för inträde vid bibliotekshögskola skall ligga eftergymnasial utbildning motsvarande 80 poäng vid filosofisk fakultet eller likvärdiga teoretiska studier eller kvalificerad yrkeserfarenhet. () ()
mot · FU021421 · 1971-04-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 54 angående godkännande av avtal mellan , , , och om kulturellt samarbete. Enligt det avtal mellan de nordiska länderna rörande kulturellt samarbete som i proposition 54 föreläggs för godkännande skall samarbetet på utbildningsområdet bl. a. syfta till att avtalsparterna skall åstadkomma ömsesidigt erkännande av examina, delexamina och andra prestationsbeskrivningar och att söka samordna den offentligt anordnade utbildning som syftar till att ge behörighet för viss yrkesutövning på så sätt att den ger samma behörighet i alla de avtalsslutande staterna. På flera områden råder redan det förhållandet att utbildning i ett land för ett visst yrke ger behörighet till motsvarande tjänst i ett annat land. Detta förhållande som står helt i överensstämmelse med principen om en gemensam nordisk arbetsmarknad är emellertid i vissa fall förenat med vissa hinder, vilka med lätthet skulle kunna undanröjas. Sålunda gäller exempelvis att en i examinerad folkskollärare är behörig att inneha folkskollärartjänst i . Han får däremot inte åberopa sin lärartjänstgöring i i fråga om inplacering i reglerad befordringsgång. Utöver de rent principiella invändningar man kan anföra mot ett sådant förhållande kan man i just detta fall påpeka att gällande regler försvårar våra möjligheter att täcka det behov som finns av finskspråkig personal i offentlig tjänst. Med hänvisning till ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om initiativ till sådan komplettering av avtalet mellan , , , och om kulturellt samarbete, att det blir möjligt för personal av olika kategorier att som merit och i samband med lönesättning tillgodoräkna sig tjänstgöring i annat nordiskt land.
mot · FU021422 · 1971-04-27 00:00:00 — av herrar Nordstrandh och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 59 angående högre teknisk utbildning och forskning i . I proposition nr 59 framförs den uppfattningen att man bör koncentrera uppbyggnaden av den högre tekniska utbildningen i till tekniska ämnen och undvika att sprida forskningsresurserna i matematik, fysik m. fl. grundläggande ämnen till ytterligare en ort. De förslag som framförts om att professurer bör inrättas i i några av dessa ämnen avvisas därför. Det synes rimligt att koncentrera uppbyggnaden på det sätt som den föredragande förordar. Det bör emellertid framhållas att det inte alltför avlägsna målet bör vara att skapa en solid enhet för teknisk utbildning och forskning i ; teknisk högskola är en lämplig benämning på en sådan enhet. Vid denna enhet bör, liksom vid andra tekniska högskolor, självfallet finnas väl utbyggda institutioner för de grundläggande teoretiska ämnena. Den av den föredragande föreslagna lärarorganisationen inom ämnena teknikens matematiska hjälpmedel och teknikens naturvetenskapliga grunder (matematik och fysik) bör därför endast ses som ett steg på vägen mot ett senare skede, när även dessa ämnen kan utrustas med högre tjänster. Detta bör klart utsägas. Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin mening ge till känna att professurer i ämnena teknikens matematiska grunder och teknikens naturvetenskapliga grunder bör inrättas vid enheten för högre teknisk utbildning och forskning i .
mot · FU021423 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 59 angående högre teknisk utbildning och forskning i . Maj:ts proposition nr 59 föreslås att starten av en högre teknisk utbildning i sker genom uppbyggnaden av en maskinteknisk utbildnings- och forskningsorganisation i / 72. I propositionen föreslås att den maskintekniska utbildnings- och forskningsorganisationen i skall inriktas på maskinkonstruktion samt material- och bearbetningsteknik. Till grund för proposition nr 59 ligger statsmakternas principbeslut (prop. 1970:88) med en första satsning i samt en efterföljande del lokaliserad till . I proposition 1970: 88 uttalas att det fortsatta utredningsarbetet skall inriktas på att senare delen av en högre teknisk utbildning skall anordnas i . Den under universitetskanslersämbetet lydande organisationskommittén för högre teknisk utbildning och forskning i övre har tagit fasta på dessa direktiv och i sitt första delbetänkande framlagt förslag till utbildnings- och studieplaner för en maskinteknisk utbildningslinje i samt presenterat planer på en till lokaliserad utbildnings- och forskningsorganisation i finmekanik. I en särskild bilaga skisserar organisationskommittén hur studieinriktningen för finmekanik bör utformas. Enligt denna föreslås att de studerande som väljer studieinriktningen finmekanik efter de första två årens grundläggande studier i flyttar över till , där en institution skall byggas upp. Det sorn främst motiverat lokaliseringen till är denna regions rikt differentierade näringsliv, som ger en lämplig industriell bas, samt att till lokaliserats landets första industriella utvecklingscentrum (IUC). Studiernas uppdelning på två orter, och , kräver ett omfattande organisationsarbete dels med tanke på anknytningen till IUC:s verksamhet inom forskningen, dels genom kravet på särskilda studiesociala anordningar i . Dessa är främst betingade av att de studerande under tredje och fjärde studieåret permanent kommer att bli förflyttade till . För att planeringsarbetet skall få gynnsamma förutsättningar och inte onödig tidsknapphet skall uppstå är det viktigt att redan nu gör ett konkret uttalande i enlighet med organisationskommitténs förslag, så att beslutet om uppbyg gandet av en maskinteknisk utbildnings- och forskningsorganisation i kompletteras med lokaliseringen av en i . att , i anslutning till beslutet om uppbyggandet av en maskinteknisk utbildnings- och forskningsorganisation i , fattar principbeslut att till lokalisera en .
mot · FU021425 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 65 angående körkort och körkort sregistrering. Genom proposition 1971:65 aktualiseras frågor rörande utlänningars rätt att utbyta i utlandet förvärvat körkort mot svenskt. har den stora strömmen invandrare till medfört vissa problem för körkortsutbildningen, inte minst ur språkliga synpunkter. Inom trafikskolorna har därför framtagits utbildningsmaterial på ett flertal språk: engelska, finska, franska, grekiska, italienska, serbokroatiska, slovakiska, spanska, turkiska, tyska och ungerska. Många invandrare kommer från trafikglesa länder och har svårigheter att anpassa sig till den svenska trafikens villkor. Detta oaktat kan invandrare som i sitt hemland förvärvat körkort i få detta utbytt mot ett svenskt körkort om de formellt kan styrka att de har kört bil i . Något prov om deras kunnighet behöver inte anordnas. Den fara för sig själva och andra som dessa utgör i trafiken kan inte verifieras, eftersom undersökningar om invandrarnas trafikolycksfrekvens saknas. Den torde dock inte vara låg. Vissa bestämmelser, t. ex. de svenska kraven på nykterhet i trafiken, är ofta strängare än i invandrarnas hemländer och kan, om de inte är förtrogna med de svenska reglerna, skapa extra risker för trafiksäkerheten. Den här upptagna frågan bör bli föremål för skärpt uppmärksamhet och åtgärder. att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om snabba åtgärder för att förbättra invandrarnas anpassning till den svenska trafikens villkor. () ()
mot · FU021426 · 1971-04-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 65 angående körkort och körkortsregistrering. Maj:ts proposition 1971:65 redovisas riktlinjer för utformning av ny körkortsregisterorganisation. Registreringen skall ske centralt och med tillämpning av ADB-teknik. Den för det beslutade centrala bilregistret avsedda datamaskinanläggningen skall utnyttjas också för körkortsregistreringen, varigenom samordning mellan dessa register uppnås. Vidare förutses viss samordning även med andra ADB-register. Länsstyrelserna skall även i fortsättningen vara körkortsmyndigheter. 1 propositionen har departementschefen inte tagit ställning till lokaliseringsort för det centrala bilregistret. Däremot har bilregisterutredningen framhållit att en samordning mellan bil- och körkortsregistret placerad på samma datamaskinanläggning inte ger anledning till annan bedömning beträffande lokalisering av anläggningen än den som redan förutsatts för bilregistret dvs. Med anledning härav vill vi föreslå att uttalar sig för att vid lokalisering av det föreslagna bil- och körkortsregistret en allvarlig prövning sker av förutsättningarna för en lokalisering av anläggningen till . I första hand bör inland bli föremål för prövning, förslagsvis eller . Svårigheterna att finna lämpliga lokaliseringsobjekt till i synnerhet dess inland är allför väl kända för att vi närmare skall behöva motivera vårt förslag. I övrigt ber vi att få hänvisa till den utförliga motivering som återfinnes i motion 1971:1292 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Med hänvisning till vad ovan anförts får vi föreslå att i skrivelse till Kungl. Maj:t ger till känna vad som i motionen föreslås beträffande lokalisering av centrala bil- och körkortsregistret. () () () ()
mot · FU021427 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 65 angående körkort och körkortsregistrering. I proposition 1971:65 erinras bl. a. om att genom riksdagsbeslut slogs fast att reformen med differentierade körkort skall förenas med en allmän höjning av förarutbildningen. Så länge nuvarande former för denna utbildning består kommer kostnaderna att bestridas av körkortsaspiranterna själva. Av detta skäl är det angeläget att inga onödiga kostnader uppstår för den enskilde. Jämlikt VTF § 31 1 mom. b) skall den som önskar erhålla körkort förete läkarintyg samt jämlikt § 32 1 mom. c) jämväl s. k. lämplighetsintyg. Giltighetstiden för intygen är 3 månader. Då det ofta är svårt att förutse på förhand hur körkortsutbildningen kommer att ta inträffar det inte sällan att ettdera eller båda av de nämnda intygen blir för gamla innan ansökan om körkort kan inges. Nya intyg får då anskaffas, vilket kan innebära dels fördröjning med körkortsprovet, dels nya kostnader. Eftersom körkortets giltighetstid kommer att vara kan det inte spela någon roll om hälsointygets giltighetstid förlängs. Det finns inte heller skäl att räkna med olämplig livsföring för körkort, om inga anmärkningar före körkortsutbildningens början kan riktas mot aspiranten. Såväl läkar- som lämplighetsintyg borde därför avlämnas vid anmälan till körkortsutbildning oavsett om denna sker vid trafikskola eller privat. I sistnämnda fall bör man räkna med någon sorts registrering vid t. ex. polismyndighet vid utbildningens början. Ytterligare ett väsentligt skäl till att de nämnda intygen bör avlämnas vid anmälan till körkortsutbildning är att nuvarande förhållanden medger, att fullständig körkortsutbildning kan genomgås av personer som vid senare ingiven ansökan om körkort inte kan förete lämplighetsintyg eller godtagbart läkarintyg. Dessa körkortsaspiranter har således lagt ner stora pengar på en utbildning som inte kan leda till uppsatt mål. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att måtte besluta att läkar- och lämplighetsintyg skall avlämnas vid anmälan till körkortsutbildning, 2. att beslutar om ändring av VTF så att läkarintygets giltighetstid omfattar tiden mellan anmälan till körkortsutbildning och tiden för ingivande av ansökan om körkort, dock längst .
mot · FU021429 · 1971-04-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 6S angående körkort och körkortsregistrering. I proposition 1971:65 har inte beaktats av olika remissinstanser (, och motororganisationerna) i yttranden över körkortsutredningens betänkande SOU 1970:26 framförda synpunkter på särskilt prov för behörighet att föra motorcykel. Förandet av motordrivet tvåhjuligt fordon är så olikt förande av bil, att särskilt behörighetsbevis och prov bör gälla inte bara för lätt och tung motorcykel utan också för moped. Mopeden har sedan den tid, då den likställdes med cykel med hjälpmotor, undergått väsentlig förändring, som medfört att skillnaden mellan en moped och lätt motorcykel/scooter numera är tämligen ringa. Det system för trafikutbildningen, som kommer att införas i , bör enligt min mening inriktas på att ge kompetens att föra moped och lätt motorcykel. Behörighetsprov för rätt att föra moped bör kunna ordnas inom skolans ram i samråd med polis eller trafikskolor. För äldre mopedförare bör folkbildningsförbunden och trafikskolorna arrangera kurser, som kan leda till behörighetsbevis för förande av moped. Härutöver vill jag beröra det slutliga förslaget till fullföljande av beslut om differentierade körkort. Enligt detta förslag skall innehavare av' körkort i körkortsklass A++++ vara behörig att föra motorcykel samt i AB+++ behörig att föra motorcykel, personbil, lätt lastbil och lätt släpvagn. På grund av de särskilda krav, som måste ställas på förare av motorcykel, bör för vinnande av behörighet enligt körkortsklass AB+++ körkortsaspiranten genomgå särskilt prov för motorcykel. att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om 1. förslag om införande av särskild behörighetshandling för förare av moped samt 2. förslag om att särskilt prov på motorcykel skall krävas för behörighet att föra sådant fordon.
mot · FU021430 · 1971-04-27 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 65 angående körkort och körkortsregistrering. I proposition 1971:65 föreslagen begränsning av körkortens giltighetstid har viss anknytning till körkortets giltighetstid över huvud taget och frågan om provisoriska körkort. Tankar om provisoriska körkort har framförts från olika håll vid många tillfällen. Samtliga framförda argument har emellertid grundat sig på förutsättningen att förardebutanterna , oftast , efter körkortsprovet skulle vara olycksfria för att körkortets giltighet skulle bli permanent. Detta skulle innebära att de som inte alls eller endast obetydligt utnyttjar rätten att föra motorfordon skulle få ett permanent behörighetsbevis, medan de som skaffade sig körerfarenheter och därmed utsatte sig för trafikrisker skulle kunna komma i en sämre situation. Frågan kommer i ett helt annat läge, om krav ställs på fortbildning för att behörighetsbeviset skall bli permanent. Undersökningar tyder på ökade risker och olycksbelastning som bilförare. Detta kan bero på att med tilltagande körerfarenhet benägenheten att ta risker tilltar. Vidare kan nu antydda förhållande sammanhänga med att vissa moment f. n. inte kan övas . Detta gäller på- och avfart liksom färd på motorväg. kan därtill övning i mörkerkörning eller körning på halkig väg inte förekomma. En fortbildning före utfärdandet av permanent körkort skulle inte bara kunna fylla teoretiska och praktiska kunskapsluckor utan också möjliggöra korrigering av tillägnade felaktiga vanor och manövrer. Med hänvisning till det anförda får jag föreslå att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att frågan om förutsättningarna för utfärdande av provisoriskt körkort för bilförardebutanter såsom förberedelse till utfärdande av permanent körkort på lämpligt sätt och med ledning av i motionen anförda synpunkter snabbt utredes samt att förslag efter det frågan sålunda blivit föremål för utredning framlägges för .
mot · FU021432 · 1971-04-27 00:00:00 — av herrar och Wirmark i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 77 med förslag till lag om vissa internationella sanktioner, m. m. I proposition nr 77 föreslås att lagen om vissa internationella sanktioner skall kunna tillämpas efter såväl beslut som rekommendation av . Enligt vår mening föreligger anledning anta, att väsentligt olika situationer kan råda i FN beroende på om säkerhetsrådet fattat ett beslut om sanktioner eller endast rekommenderat sådana. Vid säkerhetsrådets beslut om sanktioner kan man som regel förutsätta, att de flesta stater och i varje fall de fem permanenta rådsmedlemmarna är överens om åtgärden. En säker grund för bedömningen av nödvändigheten av att tillgripa sanktioner kan därför anses föreligga. Om säkerhetsrådet endast stannat för att rekommendera sanktioner kan man förmoda, att en av anledningarna härtill är delade meningar om åtgärdens nödvändighet och/eller lämplighet. I vissa fall kan det till och med tänkas vara så, att en eller flera av de permanenta rådsmedlemmarna är emot beslutet men inte inlagt sitt veto. I sällsynta undantagsfall skulle till och med följandet av en rekommendation sålunda kunna komma att beröra grundvalen för svensk neutralitetspolitik. I väsentliga frågor är förutsättningen för svenskt deltagande i FN att de permanenta rådsmedlemmarna är överens. Vi har ingenting att erinra mot att sanktionslagen får träda i kraft utan att hörs, då det föreligger beslut i säkerhetsrådet. Däremot anser vi, att det är olämpligt att lagen kan träda i kraft utan hörande då enbart en rekommendation från säkerhetsrådet föreligger. Vi föreslår att denna bestämmelse i § 1 i lagförslaget utgår. Den försening av sanktionernas genomförande som detta kan medföra bör utan större svårigheter kunna accepteras. I har ledamoten avgivit en reservation, där han uttryckt önskemålet att i samband med sanktionslagens införande bör frågan om förluster lösas. Reservanten har fått stöd från flera remissinstanser. Ingen har förnekat att betydande förluster vid sanktionernas införande kan komma att drabba enskilda. Självfallet bör förluster som uppkommer i den mån vederbörande t. ex. träffat avtal i god tro eller inte på annat sätt har kunnat undgå dem ersättas av statsmedel. Man kan inte begära att enskilda skall betala för den utrikespolitik statsmakterna beslutar sig för att följa. I anslutning till vad kommerskollegium och anfört förordar vi, att det i lagen införs en uttrycklig föreskrift om möjlighet till ersättning i sådana fall. Med stöd av det ovan anförda hemställes att vid behandlingen av proposition nr 77 angående vissa internationella sanktioner beslutar dels att sanktioner utan hörande får tillgripas efter beslut av och inte enbart på grund av rekommendation från rådet, dels att i lagen införes uttrycklig föreskrift om möjligheten till ersättning för enskilda vid förlust på grund av lagens tillämpning samt att utskottet utarbetar härför nödvändiga lagtexter. () ()
mot · FU021435 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 86 med förslag till lag om hemförsäljning m. m. Maj:ts proposition nr 86 med förslag till lag om hemförsäljning innehåller en bestämmelse (§ 5, moment 1) innebärande att ej avhämtat gods tillfaller köparen utan vederlag. Därmed skulle en ny princip, som ej torde ha stöd i det allmänna rättsmedvetandet, introduceras i svensk lagstiftning. Den reella innebörden av stadgandet måste anses vara att köparen erbjudes en faktisk möjlighet att icke blott befria sig från gjorda åtaganden utan dessutom, på säljarens bekostnad, göra en lika omotiverad som obillig vinst. Propositionens huvudmålsättning att vid s. k. hemförsäljning i vissa fall ge köparen möjlighet att lösgöra sig från förpliktelser som måhända ingåtts utan tillräckligt övervägande är i och för sig lovvärd. Däremot finner jag det stötande att en person, som dock frivilligt ingått ett avtal, dessutom skulle kunna skaffa sig personlig allenast därigenom att säljaren ej avhämtat godset. Den olägenhet som säljarens försummelse att avhämta godset kan medföra för köparen bör kunna avhjälpas på annat sätt. I lagen om rätt för hantverkare att sälja gods som ej avhämtats meddelas bestämmelser om godsets bortskaffande i vissa fall samt om godsets försäljning på offentlig auktion. I nämnda lags § 6 stadgas, att inflytande köpeskilling, i den mån den överstiger hantverkarens fordran och sedan försäljningskostnaden avdragits, ofördröjligen skall tillställas beställaren. Jag anser att samma regler i princip bör gälla för motsvarande fall i lagen om hemförsäljning och hemställer därför att , i analogi med ovan nämnda lag , måtte besluta ge § 5, moment 1, följande lydelse: Frånträder köparen sitt anbud eller svar enligt 4 §, åligger det säljaren att inom tid som skäligen åtgår för godsets avhämtande återställa vad han kan ha mottagit av vederlaget. Köparen har rätt att hålla godset inne till dess säljaren har fullgjort sin betalningsskyldighet. Avhämtas ej godset efter sammanträffandet, äger köparen rätt att på offentlig auktion sälja godset och uttaga sin eventuella fordran och uppkomna kostnader ur köpeskillingen. Överskott skall ofördröjligen tillställas säljaren. Om godset uppenbarligen saknar saluvärde, äger köparen bortskaffa detsamma. K. A. ()