mot · FU021226 · 1971-03-16 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 med förslag till lag om ändring i lagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkring, m. m. Maj :ts proposition nr 1971 föreslås bl. a. nya regler för yrkesskadeförsäkringens finansiering. Förslagen kan enligt vår mening accepteras, då de innebär framsteg jämfört med nuvarande regler och kan utgöra ett steg på vägen mot en enhetlig socialförsäkring. En brist i förslaget är att premiema för den frivilliga yrkesskadeförsäkringen riskerar att bli betydligt högre än . Vid utskottsbehandlingen bör utvägar prövas i syfte att garantera att den frivilliga yrkesskadeförsäkringen skall kunna tecknas på förmånliga villkor. En stor brist anser vi vara att varken utredningen eller propositionen löst vad vi anser borde ha varit en viktig uppgift, nämligen yrkesskadestatistikens utformning och vilken myndighet som skall svara härför. I en under fria motionstiden väckt vpk-motion, 1971: 750, förordas bl. a. att redovisningstiden för yrkesskadestatistiken nedbringas , vilket är fallet utomlands. Statistiken kan därvid få en verklig mening vid prioriteringen av resurserna. Ett tillgodoseende av detta förslag är enligt vår mening av stor betydelse. Frågan om översyn av yrkesskadeförsäkringens förmåner hänvisas i propositionen till en särskild utredning. Frågan om yrkesskadebegreppet tas däremot över huvud taget inte upp i propositionen. Yrkesskadeförsäkringen blir härigenom i många avseenden illusorisk, då en rad yrkesskador inte hänförs dit, exempelvis stressfaktorer såsom magsår, nervösa besvär, bullerskador och ryggskador. Dessa frågor borde brytas ut ur arbetsmiljöutredningens arbete och delförslag rörande en utvidgning av yrkesskadebegrepet skyndsamt framläggas. Det principiellt nya i propositionens förslag är inrättandet av en särskild arbetarskyddsfond, finansierad genom arbetsgivaravgifter. I åberopade motion, 1971: 750, som tar upp en rad förslag angående skapandet av en god arbetsmiljö, ka rakteriseras det i statsverkspropositionen aviserade förslaget om inrättandet av en arbetarskyddsfond som ett positivt men otillräckligt bidrag till en förbättrad arbetsmiljö. Motionen förordar att fonden bör benämnas arbetsmiljöfonden och avgiften till densamma arbetsmiljöavgift. Det i nu framlagda lagförslag föreslagna uttaget på fem hundradels procent kan accepteras till den del det avser den föreslagna fonden och dess angivna ändamål. Tre hundradels procent, vilket ger ett årligt belopp av ca , föreslås skola anvisas till fonden och två hundradels procent för upprustning av arbetarskyddsstyrelsen, yrkesinspektionen och arbetsmedicinska institutet. I motion 1971: 750 föreslås inrättande av ett fackligt institut i arbetsmiljöfrågor. Förslaget bör enligt vår mening tillmätas stor vikt, då strävandena att skapa en bättre arbetsmiljö försvårats av bristande vetenskapliga och personella resurser. Detta fackliga institut bör bedriva självständig forskning och utbildning och bl. a. svara för utbildning av skyddsombud och fackliga skyddsingenjörer. Regler och instruktioner för dess verksamhet bör givetvis ankomma på den fackliga rörelsen att själv utforma. Väsentligt är dock att institutet blir jämställt med andra organ för arbetsmiljöfrågor där statsmakterna och arbetsköparparten har stort inflytande. Vad beträffar de finansiella förutsättningarna för ett förordat fackligt institut anser vi att denna fråga kan lösas genom att avgiftsuttaget till arbetsmiljöfonden fastställes till en tiondels procent, varav hälften anvisas till här föreslagna fackliga instituts räkning. En ökning av denna avgift med fem hundradels procent utgör ingen kännbar belastning för arbetsköpama men skulle vara av betydelse för den fackliga rörelsens möjligheter att hävda sig på detta område. Tre hundradels procent av den arbetarskyddsavgift som föreslås i propositionen skall förvaltas av en särskild styrelse. Denna skall enligt förslaget bestå av sju ledamöter, varav ordföranden skall utses av Kungl. , som också utser fyra ledamöter, två ledamöter på förslag av SAF och två av LO. Självskrivna ledamöter i styrelsen föreslås vara cheferna för arbetsmedicinska institutet och arbetarskyddsstyrelsen. Häremot har flera remissinstanser riktat stark kritik samt i stället förordat att arbetarskyddsstyrelsen skall vara huvudman för fonden. Departementschefen har i propositionen anslutit sig till utredningens förslag och föreslår att Kungl. Maj:t skall besluta om fondstyrelsens sammansättning. Departementschefen framhåller att han fäster stor vikt vid att arbetsmarknadens parter blir representerade i styrelsen. Enligt vår mening talar starka skäl för att arbetarskyddsstyrelsen bör vara huvudman för fonden. Utvecklingen av en bättre arbetsmiljö bör säkerställas genom att arbetarskyddsstyrelsen utvecklas till en samordnande instans. Det bör ankomma på denna att utse fondstyrelsen med beaktande av att en stark löntagarrepresentation säkerställes. Partsrepresentationen bör utgå från andra utgångspunkter än de utredningen och propositionen har. Riktpunkt bör vara att säkerställa ett dominerande löntagarinflytande i de organ som skall styra utvecklingen mot en bättre arbetsmiljö. Med stöd av det anförda föreslås 1. att i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 måtte besluta a. att med bifall till syftet i propositionen 1971:22 om inrättandet av en arbetarskyddsfond besluta dels att denna benämnes arbetsmiljöfond samt att i propositionen föreslagen avgift skall benämnas arbetsmiljöavgift, dels att huvudman för fonden skall vara arbetarskyddsstyrelsen, som äger att enligt i motionen anförda riktlinjer avseende sammansättning tillsätta styrelse för fonden, dels att avgiftens storlek fastställes till en tiondels procent enligt i 3 § Förslag till Lag om arbetarskyddslag angivna regler; b. att fem hundradels procent av avgiften avsättes till ett i motion 1971: 750 föreslaget fackligt institut i arbetsmiljöfrågor; samt 2. att vederbörande utskott utarbetar på grund härav erforderliga förslag till lagtext. (vpk) C. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i