mot · FU02524 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om omprövning av den gemensamma valdagen. I den partiella författningsreform, som trätt i tillämpning genom att den första enkammarriksdagen upptagit sitt arbete, utgjorde den gemensamma valdagen och de endast treåriga mandatperioderna som blev en ofrånkomlig konsekvens ett led som knappast på något håll mottogs med tillfredsställelse. Inom alla politiska läger uttalade man kritik mot denna lösning och varnade för de olyckliga följder den kunde få främst för den kommunala demokratin. Den gemensamma valdagen var en nödlösning som man fick ta för att vinna en enkammarreform. Den kritiserades redan av länsdemokratiutredningen, då denna i sitt betänkande Författningsfrågan och det kommunala sambandet 1965 analyserade olika möjligheter att åstadkomma ett valtekniskt samband mellan riksdagsvalen och kommunalvalen. Även direktiven för grundlagberedningen 1966 intog en kritisk hållning och pekade på gemensam valdag närmast som en lösning i sista hand. Departementschefen uttalade: Om hela väljs med kommunalvalen, finns sålunda grundad anledning anta, att de rikspolitiska frågorna på bekostnad av de kommunalpolitiska kommer att dominera valrörelsen så att den kommunala demokratin kan tillfogas kännbart men. Med detta alternativ är av allt att döma också den olägenheten förbunden, att intervallerna mellan allmänna val, som är , måste bli längre med de ogynnsamma återverkningar på den politiska aktiviteten som därav följer. Dessa invändningar har onekligen en avsevärd tyngd. En lösning, som i görligaste mån eliminerar dessa olägenheter, bör därför eftersträvas. Då 1968 godtog den träffade kompromissen skedde det med så stora betänkligheter, att en framställning avläts till regeringen om en översyn av den kommunala demokratins problem. Ett enhälligt konstitutionsutskott föreslog detta initiativ mot bakgrunden av de farhågor som uttalats från skilda håll för den gemensamma valdagens negativa konsekvenser. Det kan knappast råda delade meningar om att betänkligheterna mot den gemensamma valdagen inte undanröjts utan tvärtom förstärkts av valrörelse. Knappast på något håll förmådde de kommunala frågorna göra sig gällande. Den gemensamma valdagen ingick som ett led i en bred partipolitisk kompromiss. Den kan därför inte överges utan vidare. Den bör emellertid inte heller vara fridlyst i den politiska debatten. Då missnöje förekommer inom alla partier och alla dessutom är ense om det angelägna i att slå vakt om den kommunala demokratin, måste det i stället vara naturligt att ta upp frågan till ny diskussion och söka en ny och bättre lösning. Vägen dit kan självfallet visa sig lång, men detta är naturligtvis bara ett skäl för att börja övervägandena . Läget är nu att även val måste förrättas på gemensam valdag, eftersom en reform förutsätter grundlagsändring. Om inte antar en alternativ lösning som vilande 1973, måste även val förrättas på gemensam valdag. Först vid ingången skulle man kunna få till stånd en bättre ordning. Härvid bortses från möjligheten av extra nyval. Mot den angivna bakgrunden synes det önskvärt att redan nu uppta arbete på en ny lösning som kan antas av års val. Även om slutlig enighet inte uppnås kan man tänka sig att få till stånd en bred anslutning kring ett vilande alternativ, så att på grundval av erfarenheterna års val har möjlighet att behålla eller förkasta den gemensamma valdagen. Enligt uppgifter inriktar sig grundlagberedningen på att vara färdig med ett förslag till total författningsreform före detta års utgång, så att proposition skall kunna föreläggas 1973. Detta gör det både möjligt och önskvärt att uppta den gemensamma valdagen till ny prövning . kan regeringen förbereda detta genom att föranstalta om sådana analyser av valrörelse och valresultat och sådana enkäter inom kommunerna etc. som är nödvändiga som grundval för nya diskussioner. I enlighet med det anförda hemställes att begär att Kungl. Maj :t vidtar åtgärder för att förbereda en omprövning av den gemensamma valdagen enligt vad som anförts i motionen. () PER (c.) () ()