mot · FU021555 · 1971-11-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 155 med förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1954:193), m. m. Maj:ts proposition nr 1971 avges förslag om vissa förändringar i den lagstiftning som reglerar utländska medborgares ställning och förhållanden. Av särskilt intresse är de ändringar som föreslås när det gäller förfarandet i utvisningsärenden. Under åtskilliga år har skarp kritik riktats mot såväl lagstiftning som praxis i denna och närstående delar av utlänningspolitiken. Kritiken har drabbat såväl de talrika exemplen på administrativt godtycke och inhuman behandling av enskilda människor som den politiska diskriminering, vilken klart kunnat spåras speciellt i utvisnings- och asylärenden. Det är en välkänd iakttagelse - lätt bekräftad bland flyktingarna själva att högeroppositionella, speciellt från de östeuropeiska staterna, utan närmare undersökning tämligen undantagslöst beviljas politisk asyl, medan däremot vänsteroppositionella blivit föremål för vida hårdare behandling, även i de fall där de flytt undan gamla och etablerade fascistregimer. Sålunda lever i i kraft av denna tillämpning av asylrätten ett betydande antal flyktingar, vilka varit ämbetsmän eller aktiva militärer under exempelvis de baltiska högerdiktaturerna. Extrema högeroppositionella från har i stort antal fått politisk i . har myndigheterna vägrat att ens godta möjligheten av politisk förföljelse när det gäller medborgare som flytt från andra länder, så exempelvis , , och . Först under starkt opinionstryck har t. ex. desertörer från det fått stanna i . Också i den administrativa tillämpningen har i en rad fall djupt otillfredsställande rättsförhållanden blottats. Fall av eller försök till utvisning eller förvisning har förekommit på basis av ensidiga och partiska uppgifter om den drabbade, bristande information till de berörda om deras legala rättigheter, hårdhänt och drastisk tillämpning av gällande bestämmelser. Utvisningsbeslut har i vissa fall verkställts, trots att den drabbade redan överklagat i högsta instans. Möjligheter att ställa ekonomiska garantier har av allt att döma spelat en roll för bedömningen av enskilda fall. Uppenbart politiska fall har över huvud aldrig blivit föremål för politisk bedömning. De i propositionen föreslagna förändringarna är knappast ägnade att rätta till de grundläggande bristerna i rådande lagstiftning och praxis. Vi föreslår därför följande ändringar och tillägg till propositionen: § 44 innehåller inte heller i sin nya utformning någon trygghet mot verkställighet, i de fall där utlänning överklagat ett beslut. föreslås förändring av § 58 i detta hänseende. En dylik garanti bör emellertid skrivas in i lagtexten med innebörden att beslut från lägre instans i intet fall får verkställas och medan överklagandet behandlas. Vidare bör klagotiden i utvisningsärenden lämpligen utsträckas , kan vara en alltför kort tidsrymd för en med svenska förhållanden föga förtrogen person att sakligt och formellt hinna effektivt föra sin talan. § 46 bör utformas så att utlänning bereds möjlighet att klaga över ett beslut även i de fall där är enig. Utlännings nöjdförklaring med myndighets beslut behandlas utförligt i § 48. Den generositet som visas, när det gäller möjlighet att avge sådan nöjdförklaring, innebär en otvivelaktig risk för missbruk. En med svenska rättsförhållanden obekant person kan eventuellt vilseledas att avstå från sina rättigheter att överklaga beslut om nöjdförklaring alltför lättvindigt kan avges. Myndighet kan frestas till missbruk eller rent av till osann uppgift för att bli kvitt ett ärende om nöjdförklaring kan avges i alla de fall som anges i lagtexten. Ej heller bör redan avgiven nöjdförklaring få medföra att senare ingivet överklagande anses ogiltigt. Redan ingivet överklagande bör ej heller få återkallas genom nöjdförklaring till annan myndighet än den till vilken överklagandet är riktat. Slutligen bör regeringen till ledning för myndigheterna precisera från vilka länder man anser politiskt flyktingskap principiellt kunna föreligga. 1 propositionen föreslås även vissa ändringar i lagen om svenskt medborgarskap. Däremot tas inte frågan om avskaffande av expeditionsavgifterna i medborgarskapsärenden upp. I utlåtande över en motion till vårriksdagen uttalade skatteutskottet att dessa avgifter bör kunna nedsättas. Utskottet förutsatte också att Kungl. skulle beakta rekommendation i saken. I den föreliggande propositionen har emellertid denna sak icke beaktats. Det torde därför vara på sin plats att bestämt uttalar att expeditionsavgiften i medborgarskapsärenden bör avskaffas. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås att beslutar att följande tillägg och ändringar göres i propositionens förslag: § 44 i utlänningslagen, stycke 2 och 3, inom utgår och ersätts av . Samma paragraf förses med tillägg så lydande: Beslut om avvisning, utvisning eller förpassning må ej verkställas förrän klagotiden utgått eller, om klagan förts, förrän densamma slutbehandlats. § 46, satsen om etc. utgår. § 48, stycket Sådan förklaring avgives etc. strykes. I stället införes Sådan förklaring avges skriftligen till den myndighet som meddelat beslutet och delges för kännedom närmast överordnade instans. § 58, meningen Avvisning skall så snart det kan ske verkställas av polismyndighet utgår., att uppdrar åt Kungl. Maj:t att i instruktion till berörda myndigheter fastslår vilka länder som kan komma i fråga då det gäller att ge utländsk medborgare politisk asyl, samt att beslutar uttala att expeditionsavgiften för medborgarskapsbevis bör avskaffas. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)