mot · FU02285 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till invandrarkyrkorna för kurativa insatser bland invandrare. Under och efter kriget har invandrarna ständigt ökat i antal i vårt land, och så har också hjälpinsatserna. Statens, kyrkornas och de enskildas arbete har därunder fått allt fastare organisation. Inte minst förtjänar att nämnas de anonyma storverk som personal vid invandrarbyråer, arbetsförmedlingar, sjukkassor och andra institutioner utfört. Samvetsgrant och grundligt söker man i skapa ett smidigt arbetande verktyg för arbetet med invandrarnas anpassning till vårt land. Självklara initialsvårigheter för en ny verksamhet och ett gryende främlingshat bland vissa svenska grupper gör inte arbetet lättare. Detta sammanhänger givetvis med de attityder invandrarna själva intar och som förefaller obegripliga, bl. a. därför att vi i vårt land är okunniga om invandrarnas förhistoria: vad de lärt sig, erfarit eller inte lärt sig, innan de stiger i land i . En hög barriär bildas av de annorlunda språken, värderingarna och uppfostringssystemen. En adekvat hjälp måste sättas in på invandrarnas hela situation problemet är psykologiskt hårdbearbetat. Detta har samtliga i landet arbetande invandrarvårdande grupper insett, och mycken ambition har lagts ned på att möta detta krav. I det kurativa arbetet för invandrarna existerar i redan en institution, som gjort och gör en oerört viktig arbetsinsats men som icke på något sätt ekonomiskt understöds av stat eller kommun. Det är invandrarkyrkorna. Med dessa menar vi i första hand den romersk-katolska och den . I vidare mening inkluderas däri även den mosaiska församlingen. Andra religioner (islam, buddhism) fungerar såvitt känt är inte genom några egna organisationer som också har kurativ verksamhet, men intet borde givetvis behöva hindra dem från det. I verkligheten får t. ex. jugoslaviska medborgare, som tillhör islam eller är ateistiska kommunister, också hjälp från den katolska kyrkans präster, om de begär den. Av de nämnda samfunden är den katolska kyrkan störst med sina 100 000 döpta katoliker i landet, av vilka många är, respektive har blivit, svenska medborgare. Antalet katoliker i har fördubblats. Katolska kyrkans inställning till sina invandrade trosfränder är entydigt den att man satsar på att integrera de olika etniska grupperna i de svenska katolska församlingarna med så stor enhet som möjligt. Prästernas arbete är till stor del av rent kurativ art. De arbetar i praktiken som oavlönade tolkar och medhjälpare åt den svenska socialvården, när invandrarna själva har svårt att hitta rätt i dess labyrinter och inte fattar vad som krävs av dem och vad som erbjuds. De ger invandrarna hjälp mot hyresocker, bistånd vid arbetsförmedling, bilägger nationella och andra motsättningar inom invandrargrupperna själva, fungerar kort sagt som en mångspråkig sluss in till det svenska samhället. Därtill kommer den vanliga kyrkliga servicen, som ju även invandrarna har rätt att göra anspråk på, med vigslar, barndop, begravning osv. Vigslarna betyder ofta ett stort arbete med att skaffa alla papper som behövs, där prästernas språkkunskaper och internationella erfarenhet är både invandrarna och de svenska myndigheterna till stor nytta. Man bör slutligen också nämna den personliga själavård som ges åt dessa människor, vilkas situation ofta även rent personligt är mycket pressad och som på grund av språkbarriären inte skulle kunna få mycket hjälp av en svensk psykiater eller familjerådgivare, även om de hittade en sådan. I och driver kyrkan egna skolor för att lära barnen svenska och bättre integrera dem i det svenska samhället. På vissa håll finns även katolska lekskolor, där barn från skilda nationaliteter och kulturer lär sig tolerans och samlevnad på ett mycket konkret sätt vilket inte minst de svenska barnen har glädje av. Utan katolska kyrkans hjälp skulle invandrarnas situation i ha varit ännu svårare och invandrarna mera utlämnade än de är. Den har färre medlemmar i och arbetar under ännu svårare yttre förhållanden men i princip på samma sätt. Denna kyrka har en särskilt svår uppgift, då den måste arbeta bland människor som rent politiskt står i skarpa inbördes konflikter, ännu mer än vad som är fallet bland katolikerna. De mosaiska församlingarna har ställts inför nya och vidgade arbetsuppgifter på grund av inflyttningen av polska judar. Den judiska befolkningen i (= den som på ett eller annat sätt anser sig höra till den mosaiska församlingen) har ökat tack vare denna invandring. Varje ny flykting av denna art är bärare av en personlig tragedi och svåra problem som fordrar mycken hjälp. Hur orkar dessa trossamfund med dessa arbetsuppgifter, med ingen eller minimal hjälp av det svenska samhället? Vi kan bidraga till att besvara denna fråga dels genom att peka på under vilka villkor präster och nunnor får arbeta i , dels genom att ange varifrån deras inkomster kommit. En katolsk präst har en årlig inkomst av . jämte ett enkelrum som bostad (vanligen beläget i anslutning till kyrkan). plus rummet betalar han i skatt till stat och kommun . terna och nunnorna i katolska kyrkan har ingen begränsad arbetstid utan arbetar från kl. 7 till kl. 2324. De har icke ekonomiska möjligheter till en hel vilodag , inte heller till en utlandsresa, om de genom att arbeta för varandra skulle lyckas erhålla semester. Inte för någon arbetskategori i accepteras numera den standard som dessa människor arbetar och lever under. Antalet romersk-katolska präster i är 99, av vilka nio svenskfödda. Nunnorna är 220, varav ett tiotal svenskfödda, och elva lekbröder, övervägande antalet av dessa har alltså fått hela sin utbildning utanför och utan att det kostat svenska staten ett öre. De fortsätter att inte kosta oss någonting. Vill man se hur kyrkan löser sina ekonomiska problem kan man ta den katolska församlingen i som ett exempel. Dess årliga driftbudget är . av detta täckes av den frivilliga s. k. kyrkoavgiften, av kollekter, av den årliga inkomsten från julbasaren. De återstående består av medel, insamlade genom vädjan till katoliker i andra länder, samtliga med lägre allmän levnadsstandard än . Då en kyrka byggdes av katolikerna i , insamlades . av kostnaderna i katolska stift. Den svenska staten lämnar några mycket blygsamma bidrag till katolska kyrkans barndagsverksamhet och till studiearbetet. Den har ett anslag på . till en prästtjänst inom kyrkan i . Det är en mycket liten summa i förhållande till det arbete man får ut genom den. Denna tjänst tillkom för övrigt på initiativ av KFUM-KFUK som med egna medel tillsatte en kurator för de ortodoxa i . Tjänsten övertogs sedan av arbetsgruppen för invandrarfrågor. Fler sådana tjänster skulle dock behövas. har, trots god ekonomisk samarbetsvilja på många håll, inga eller små legala möjligheter att avsätta medel till den katolska kyrkans verksamhet. Den katolska kyrkan har varken som den ärvd egendom och statligt underhåll eller som frikyrkorna ett solitt, kollekttränat medlemsunderlag. Dess medlemmar är i stor utsträckning fattiga sydeuropéer, som måste skicka så mycket de kan hem till egna familjer, vilkas enda försörjare de ofta är. Bland protestanter härskar en vanlig missuppfattning om »det rika », som borde kunna sörja för alla sina barn. Verkligheten är den att en enskild katolik inte har mer ekonomiskt utbyte av påvens tiaror än en svensk pensionär av riksregalierna. Härtill kommer en praktisk eller rättare sagt opraktisk detalj det är omöjligt för den katolske eller ortodoxe själasörjaren att genom folkbokföringen få reda på var det bor folk ur hans kyrka. Av skäl som inte har något som helst med den nuvarande situationen att göra registreras inte längre de i bosattas religionstillhörighet. En sådan registrering skulle avsevärt hjälpa de s. k. »främmande trosbekännamas» själasörjare i deras uppsökande och kurativa arbete, särskilt när det gäller sådana som är bosatta på mindre orter. i har ett årligt anslag på 2,6 milj. kr. till anpassningsfrågor och föreslås nu få 3,7 milj. kr. Denna summa är emellertid redan förhrukad, till stor del på den mångspråkiga invandrartidningen (där notiser och uppgifter om invandrarkyrkornas verksamhet tyvärr sällan förekommer) och på annan upplysning. Då den katolska kyrkan, den ortodoxa kyrkan och de mosaiska församlingarna redan, vid sidan av kyrklig service och själavård, utför kurativt arbete bland invandrarna av väsentligt omfång och av i princip samma art som invandrarverket, anser vi det rimligt att de får ekonomiskt stöd i detta arbete genom invandrarverket. Sådant stöd bör också gälla centrala samarbetsorgan inom dessa kyrkor för deras samordning av de kurativa insatserna. motionerade vi om ett utgående stöd till de religiösa invandrargrupperna. Detta förslag understöddes på ledarplats av bl. a. i och . kommenterade motionen med följande ord: »Vi vill i övrigt gärna hålla med om att tar dåligt hand om sina invandrare. Vi stöder den folkpartimotion och den s-motion som båda syftar till ekonomiskt stöd åt de fattiga invandrarkyrkoma, som gör en betydelsefull social insats. Med protestanter, vänsterkritiker o. a. har vi givetvis delat tron på det rika , som borde kunna sörja för alla sina barn. Dessvärre är den teorin också speciellt utbredd på , vilket knappast talar för dess trovärdighet. Själva sträckte vi vapen inför fp-motionens formulering: 'Verkligheten är den, att en enskild katolik inte har mer ekonomiskt utbyte av påvens tiaror än en svensk pensionär av riksregalierna. Visserligen utmärks riksdagsprosan av mörklagda språktunnlar och destruktiva irrgångar, men inte kan väl ens ledamöter förkasta en motion med en så lysande retorik?» Jo, kunde förkasta denna motion, trots synpunkter. fann nämligen inte skäl för en särskild medelsanvisning enligt motionsförslaget utan ansåg att motionernas allmänna syfte finge tillgodoses inom ramen för tillgängliga medel, bl. a. i samband med pågående försöksverksamhet. Enligt vår mening är de skäl som förelåg om möjligt ännu starkare . Vi vill därför med hänvisning till ovanstående föreslå att ett anslag på måtte ställas till statens invandrarverks förfogande att fördelas mellan de romersk-katolska, grekiskortodoxa och mosaiska församlingarna liksom andra religiösa invandrargrupper för deras kurativa insatser bland invandrarna. () () () ()