ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021487 · 1971-05-17 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 116 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. I proposition nr 116 framhålles att jordbruksnämnden har befriat från skyldigheten att erlägga införselavgift vid företagen import av fodermjölkspulver. De vinster som föreningen härigenom har gjort har i stort motsvarat de extra transportoch hanteringskostnader som förflyttningar av skummjölken mellan olika områden har medfört. Då en viss import av fodertorrmjölk kommer att bli nödvändig även bör även i fortsättningen kunna importera sådant mjölkpulver, som ersätter återtåg av flytande skummjölk till mjölkproducenterna, utan att erlägga införselavgift, framhåller jordbruksnämnden. Härutöver kan en viss kompletteringsimport för andra foderändamål behövas, framhåller nämnden, och den importen anses inte kunna ske om inte införselavgiften helt eller delvis bortfaller. Likvärdiga foderprodukter med dem som avses i dessa fall kan emellertid framställas med i huvudsak fodervassle som råvara. Inom landet finns överskott på vassle som det råder brist på skummjölk. Det kan därför ifrågasättas om det inte är samhällsekonomiskt fördelaktigt att i större utsträckning basera de s. k. mjölknäringarna på råvaran vassle. Årsproduktionen av vassle kan beräknas till ca , därav används ca till framställning av messmör och liknande produkter. Av resterande beräknas att omkring inte kan nyttiggöras. En ökad produktion av mjölknäring med vassle som råvara skulle följaktligen minska ett besvärande vassleöverskott som behovet av en import av fodertorrmjölk skulle minska. Genom jordbruksnämndens överväganden att dels befria importen av fodertorrmjölk från skyldigheten att erlägga införselavgift, dels belägga s. k. vassleavsving och liknande som hänförs till tulltaxenr 23.03 med samma införselavgift som vasslepulver, som hänförs till tulltaxenr 04.02, medverkar man både till att en icke konkurrensneutral situation mellan två likvärdiga produkter uppkommer och till en ogynnsam utveckling från samhällsekonomisk synpunkt. Enligt min mening bör strävande till konkurrensneutralitet innebära att antingen fodertorrmjölken beläggs med införselavgift eller att s. k. vassleavsving och liknande inte påföres införselavgifter. Av hänsyn till vikten av att i största möjliga utsträckning medverka till avsättning av vassle inom landet finner jag i detta fall det lämpligast att föreslå att fodertorrmjölken beläggs med införselavgift. Med stöd av vad här anförts hemställes att vid behandling av proposition nr 116 måtte besluta att införselavgift skall utgå vid import av s. k. fodermjölkspulver.
mot · FU021494 · 1971-10-14 00:00:00 — av m. fl. om sänkning av mervärdeskatten på livsmedel. Arbetsmarknads- och konjunkturläget inger stark oro. En stagnerande produktion och handel medför att allt flera mister sitt arbete. Utsikterna till en snar förbättring av läget har också försämrats. Om inte generella produktions- och efterfrågestimulerande åtgärder vidtas måste man därför räkna med ett fortsatt, kanske förvärrat, sysselsättningsläge. Mot den bakgrunden anser vi det nödvändigt att beslutar om sådana generella åtgärder. Med hänvisning till en utförligare motion, som väckts av m. fl., begränsar vi oss dock till ett yrkande om sänkning av momsen på livsmedel att gälla från . Enligt vår mening kan en sänkning av momsen på livsmedel motiveras av flera skäl. Momsbeskattningen är i princip inte i första hand att betrakta som enbart fiskalisk. Den är också konjunkturbetingad i så motto att den skall verka konsumtionsbegränsande. Något motiv för att genom en beskattning söka begränsa konsumtionen av nödvändiga livsmedel finns emellertid enligt vår mening inte. Särskilt besvärande blir verkningarna på moms på livsmedel när den når upp till den höjd den har i som de årliga prisstegringarna, genom inflation och andra orsaker, automatiskt medför en skärpning av momsbeskattningen. En full momsbeskattning drabbar också barnfamiljerna speciellt hårt eftersom livsmedelskostnaderna i dessa fall tar en större andel av den totala inkomsten. Momsbeskattning på livsmedel kan därför när det gäller barnfamiljerna sägas vara starkt regressiv. Särskilt svårt utsatta för dessa verkningar blir barnfamiljerna i en inflations- och konjunktursituation som den vi har . Den efterfrågestimulans som skulle bli följden av en sänkt moms på livsmedel har den fördelen framför en generell momssänkning att den blir styrd till de grupper som är i störst behov av hjälp. kan hävdas att den »friställda köpkraften» får samma verkningar för efterfrågan som en generell momssänkning. Det främsta argumentet mot en sänkning av momsen på livsmedel är att ett system med skilda momsnivåer skulle vara administrativt krång Dessa argument bör dock inte övervärderas. De är i varje fall inte av den storleksordningen att de bör få förhindra en reformering av momsbeskattningen, som är både socialt och konjunkturmässigt betingad. Flera länder i har för övrigt en lägre moms på livsmedel. I är sålunda den »normala» momsen fastställd till och på livsmedel till 7,52, i är normalprocenten 18 och för livsmedel 6 och i är respektive procenttal 11 och 5,5. Flera skäl kan anföras som stöd för en både rättvis och angelägen reformering av momsbeskattningen. Vi nöjer oss dock med här anförda motiv som vi beträffande den allmänna motiveringen för en produktions- och efterfrågestimulerande ekonomisk politik hänvisar till den motion angående det ekonomiska läget och stabiliseringspolitiken som väckts av moderata samlingspartiet. Med hänsyn till det förändrade ekonomiska läget och med anledning av vad här anförts hemställes att måtte besluta att momsen på livsmedel från skall sänkas till samt att vederbörande utskott måtte utarbeta härför erforderliga författningsändringar. () () () . NISSER (m)
mot · FU021495 · 1971-10-14 00:00:00 — av herrar och om höjning av de allmänna barnbidragen. Sedan vårriksdagen avslutades har konjunkturen allvarligt försämrats och arbetslösheten ökat kraftigt. Läget är nu sådant att selektiva åtgärder inte är tillräckliga. Även generellt verkande metoder för att stimulera efterfrågan måste tillgripas. a. framförts förslag om en tidsbegränsad sänkning av mervärdeskatten och en förbättring av det ekonomiska stödet till barnfamiljerna. Vi ansluter oss till tanken att en kraftig, tidsbegränsad sänkning av mervärdeskatten bör vidtagas. Därutöver vill vi föreslå särskilda åtgärder för barnfamiljerna i form av en dubblering av det allmänna barnbidraget och . Levnadskostnadernas höjning, i kombination med skattesystemets verkningar, har gjort att många barnfamiljer även i mellangrupperna nu kämpar med ekonomiska svårigheter. Den länge utlovade upprustningen av det familjepolitiska stödet blir därför alltmer angelägen. Den av oss föreslagna dubbleringen av barnbidraget, och , är konjunkturpolitiskt motiverad. Den bör emellertid följas av en permanent förstärkning av det ekonomiska stödet till barnfamiljerna. Vi förutsätter att familjepolitiska kommitténs arbete kommer att bedrivas så, att en familjepolitisk reform kan träda i kraft från och med nästa budgetår, dvs. Flera olika åtgärder är nu motiverade för att stimulera sysselsättningen. Bland dessa bör även finnas en som direkt stärker köpkraften hos en grupp som på ett särskilt sätt kommit i kläm genom de senaste årens utveckling av priser och skatter: barnfamiljerna. Vårt förslag skulle försvaga statsbudgeten för innevarande budgetår med , vilket tillsammans med andra befogade åtgärder väl torde rymmas inom ramen för vad som är konjunkturmässigt motiverat. Vi föreslår därför, med anledning av vad som inträffat på arbetsmarknaden sedan vårriksdagen avslutades, att beslutar om en dubblering av utgående allmänna barnbidrag och , vilket innebär ett tillskott till barnfamiljernas köpkraft med sammanlagt per barn.
mot · FU021498 · 1971-10-26 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 118 med förslag till lag om ändring i byggnadslagen (1947:385), m. m. Maj:ts proposition nr 118 föreslås bland annat en skärpning av byggnadslagen beträffande tätbebyggelsedefinitionen. Oreglerad bebyggelse skapar olägenhet i områden med stor efterfrågan på tomter, oftast i storstadsregioner. Förhållandena är emellertid mycket olika i vårt land. En reglering som kan upplevas som ett nödvändigt skydd för miljön i en del av landet kan hämma önskvärd utveckling i andra områden där problemet är för få människor. Svårigheten och krånglet när man i sådana områden försöker få tillstånd att sälja en tomtbit till släktingar och vänner eller att få uppföra ett hus på sin egen mark upplevs ofta obegripligt betungande och strider ibland mot rättskänslan. Det är svårt att få människor att förstå varför man inte skulle få bygga sig ett hus när ingen skadas eller hindras av det. Beträffande behovet av gemensamma anläggningar tycks vi styras av ett WC-tänkande som börjar verka gammalmodigt. Det finns nu fullt acceptabla individuella lösningar av den sanitära frågan. Kommunerna planerar ofta utkanterna av sina områden först i sista hand. En sådan planering upplevs också ofta som en ganska onödig belastning på kommunens hårt ansträngda budget. blir inte ens bebyggelsen miljömässigt bättre av byggnadsplanen än om bygden fått växa vidare organiskt. Svårigheter brukar också uppstå då man skall försöka arbeta efter planen, därför att ägoförhållandena inte sammanfaller med skissad tomtindelning etc. Utvecklingen lamslås. Det faktum att storstadsregioner och andra hårt pressade områden i vårt land behöver regleringar borde inte belasta andra delar av landet där problemen snarare är de motsatta. Med stöd av ovanstående hemställes att i anledning av Kungl. Maj :ts proposition nr 118 måtte uttala att kommunerna skall ha rätt att lämna dispens från tätbebyggelseförbudet, så ofta bebyggelse inte skapar olägenhet.
mot · FU021500 · 1971-10-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 118 med förslag till lag om ändring i byggnadslagen (1947:385), m. m. tillkommer en mängd nya författningar. I mycket hög grad ändras också gällande författningar. Det är viktigt att både myndigheter och enskilda personer, som berörs därav, väl känner till när nya författningar träder i kraft liksom när gällande författningar ändras. Ikraftträdande bör därför icke ske vid alltför många tidpunkter . I regel iakttas också detta genom att de flesta författningar träder i kraft eller . De författningsändringar som upptas i Kungl. Maj :ts proposition nr 118 föreslås emellertid träda i kraft . Något skäl varför departementschefen valt denna ovanliga tidpunkt för ikraftträdandet har icke angetts i propositionen. Därest propositionen skulle komma att antas av anser vi med hänsyn till vad ovan anförts att den icke bör träda i kraft förrän . Vi får sålunda hemställa att måtte besluta att i proposition nr 118 upptagna författningsändringar skall träda i kraft . () H. ()
mot · FU021501 · 1971-10-26 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts skrivelse nr 120 med överlämnande av årsredovisning för . I anledning av Kungl. Maj:ts skrivelse till 1971: 120 angående årsredovisning för för får jag härmed hemställa att måtte i skrivelse till Kungl. Maj :t anhålla om en parlamentarisk utredning rörande förhållandena beträffande vissa av under lydande företag, vilka närmare behandlats vid RRV:s granskning av Förenade fabriksverken.
mot · FU021504 · 1971-10-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 123 med förslag till väglag m. m. Maj:ts proposition nr 123 framlägges förslag till ny väglag, vilken skall ersätta den nuvarande lagen om allmänna vägar av . Förslaget grundas på ett betänkande av vägsakkunniga. I 56 § i lagförslaget stadgas om inlösen av del av fastighet som inte tas i anspråk för vägändamål. Enligt första stycket i paragrafen kan inlösen ske på begäran av fastighetsägaren. Vi har inte några invändningar mot detta. Enligt andra stycket i nämnda paragraf skall inlösen i vissa fall också kunna komma till stånd på väghållarens initiativ. Vi bestrider det berättigade i en sådan bestämmelse. Såsom dåvarande () framhöll i sitt yttrande över vägsakkunnigas betänkande är förslaget i vad gäller rätt för väghållare att begära inlösen ägnat att inge allvarliga invändningar från principiell synpunkt. Liksom de sakkunniga hänvisar departementschefen till att motsvarande bestämmelse finns i expropriationslagen. Det finns emellertid anledning att erinra om att den inte förekommer i t. ex. vattenlagen. RLF påpekar att det är ett relativt litet antal fastigheter utanför planlagda områden som blir utsatta för expropriationsförfarandet och att de allmänna vägarna berör ett mycket stort antal fastigheter. Förbundet framhåller vidare: Den föreslagna bestämmelsen skulle innebära en avsevärd utvidgning av möjligheterna för det allmänna att mot en markägares bestridande tillägna sig mark som inte erfordras för det med expropriationen avsedda ändamålet. Fastighetsägaren kan ha ett fullt legitimt intresse av att behålla den del av fastigheten som enligt förslaget skulle kunna inlösas. Vi instämmer i de synpunkter som RLF framfört. Väghållaren bör sålunda inte kunna ställa krav på annan mark än som behövs för vägändamål. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 123 måtte besluta avslå förslaget till väglag i vad gäller 56 § andra stycket. () () () i Arrie
mot · FU021505 · 1971-10-25 00:00:00 — av i Arrie m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 123 med förslag till väglag m. m. Maj:ts proposition nr 123 framlägges förslag till väglag m. m. Där föreslås en ny lag om allmänna vägar som skall ersätta den nuvarande lagen om allmänna vägar av . Därjämte framlägges förslag angående viss följdlagstiftning. Denna gäller bl. a. regleringen av länsvägnämnderna. Enligt förslaget skall länsvägnämnderna ha rådgivande funktion. Vi har i och för sig inte några invändningar mot detta, men vi anser att nämnderna bör ges en starkare ställning än de får enligt det föreliggande förslaget. Det bör klart uttalas i lagen om allmänna vägar att deras yttrande skall inhämtas i väsentliga frågor. Detta bör i första hand gälla frågor om arbetsplan för byggande av allmän väg, om förändring av enskild väg till allmän, om indragning av allmän väg, om inrättande av särskild vinterväg. Vårt förslag innebär att frågan om byggande av väg skall prövas av statens vägverk efter samråd med , vilken skall inhämta länsvägnämndens yttrande. Detta skall sålunda inskrivas i 11 § väglagen. Vidare skall det i 18 § väglagen krävas att arbetsplan skall fastställas av statens vägverk efter samråd med , vilken har att inhämta länsvägnämndens yttrande. Fråga om förändring av enskild väg till allmän, prövas av statens vägverk efter samråd med , vilken skall inhämta länsvägnämndens yttrande. Detta skall inskrivas i 22 § väglagen. Genom nämnda ändring av sistnämnda paragraf och genom de i propositionen föreslagna formuleringarna av paragraferna 24 och 25, följer att länsvägnämnd också skall avge yttrande i anledning av ärenden om dels inrättande av särskild vinterväg, dels om indragning av väg. Antalet ledamöter i länsvägnämnd föreslås i propositionen bli sju. De skall utses av . Enligt vår uppfattning bör länsvägnämnderna ges en parlamentarisk förankring och dess ledamöter bör därför i stället väljas av efter hörande av länsavdelningen av . Till ledamöter bör givetvis utses personer i länet med intresse för och insikt i väg- och trafikfrågor. Med hänvisning till det anförda hemställes I. att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 123 måtte 1. besluta att i väglagen skall föreskrivas att länsvägnämnds yttrande skall inhämtas i de fall som anges i motionen och 2. uttala att ledamöterna i vägnämnd skall väljas av efter hörande av länsavdelningen av , samt att utskottet måtte utarbeta förslag till lagändringar till följd av yrkandet under 1:1. () i Arrie () i Bäckmora
mot · FU021506 · 1971-10-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 123 med förslag till väglag m. m. 1971:123 som föreslår ny lag om allmänna vägar kommer vägnämndernas funktioner att övertagas av kommunen. Huruvida detta ger allmänheten större möjlighet till insyn och ökar den enskildes möjligheter att påverka de lokala vägfrågorna kan anses osäkert. Länsvägnämnderna kommer enligt departementschefen att bibehållas trots det starka lekmannainflytande i som länsförvaltningsreformen har skapat. Länsvägnämnderna skall också enligt departementschefen bibehålla sin rådgivande funktion. För att länsvägnämnderna verkligen skall upprätthålla denna rådgivande funktion inte endast på papperet utan också i praktiken fordras att nämnderna så långt möjligt består av representanter utanför lekmannavägstyrelsen i den nya . Nämndens ledamöter bör verka fristående från representanter för länets intressen på trafik-, väg- och därmed sammanhängande miljöfrågor. Länsvägnämnderna är icke upptagna i förslaget till väglag. Mot den bakgrunden måste det anses oroande att länsvägnämndemas besvärsrätt i det nya lagförslaget fråntages dem. Endast genom att få behålla besvärsrätten kan länsvägnämnderna mera fristående från länsstyrelserna uppträda i de viktiga frågor som berör nämnden. Länsvägnämnderna kommer att få en ytterst begränsad möjlighet att göra sig gällande, vilket starkt begränsar allmänhetens krav på att få sina intressen tillgodosedda. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte besluta att länsvägnämnderna får behålla sin nuvarande besvärsrätt. () () () i Heden
mot · FU021507 · 1971-10-27 00:00:00 — av herrar i Holmgården m. fl i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 124 angående organisation m. m. av . I direktiven till försvarets materielanskaffningsutredning ingick också att allvarligt pröva lokaliseringen av materielverkets olika aktiviteter. Vid remissbehandlingen av utredningens förslag () tog upp frågan angående lokaliseringen av provningscentralen i , om vilket de anförde att det bör övervägas om inte bl. a. från miljövårdssynpunkt trycket mot provningscentralen i bör flyttas till och sammanslås med provningscentralen i . Möjligen skulle också genom en sådan samlokalisering vissa rationaliseringsvinster kunna uppnås. Provningscentralen i har på grund av sin belägenhet praktiskt taget obegränsade tillgångar av luft och markrum, varför några miljövårdsproblem icke behöver befaras vid en utökning av verksamheten därstädes. Därtill kommer att är i utomordentligt starkt behov av ytterligare verksamhet för att kunna behålla och utveckla den service som måste finnas för de människor som redan finns där. Här bör också erinras om samhällets ansvar för att också till , som ligger sämst till när det gäller tillgång till nya arbetstillfälllen, lokalisera nya verksamhetsgrenar. Försvarets rationaliseringsinstituts påpekande att detta också bör kunna leda till vissa rationaliseringsvinster bör också tillmätas viss betydelse. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att vid behandling av propositionen 1971:124 måtte besluta att försöksverksamheten i och samordnas till en försöksplats och att denna förlägges till . () i Holmgården PER () i Gäddvik
mot · FU021508 · 1971-11-02 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 122 med förslag till lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation, m. m. har anfört (prop. 1971:122, s. 82) att expropriaten inte kan ha anspråk på att få ett objekt som exakt motsvarar vad han förlorar. Som exempel anges att en hyresgäst som mister sin lägenhet genom expropriation inte kan begära att få en likadan lägenhet i exakt samma bostadsläge utan får underkasta sig de modifikationer som är nödvändiga med hänsyn till läget på hyresmarknaden. har i remissyttrande (prop. s. 133) påpekat att vad utredningen anfört kan ge intryck av att hyresgäst inte skulle kunna få ersättning för hyresmerkostnad (lägenhet av samma storlek och standard men till högre hyra). Enligt hovrätten har dock sådan ersättning dömts ut i praxis. Det i propositionen framförda förslaget om ett särskilt skydd för vissa ägare av småhus har grundats på överväganden som direkt kan överföras på såväl bostadsrättshavare som hyresgäster. Även om en ersättningsregel för dessa icke nu kan skrivas in i lagtexten, bör dock för sin del godkänna motivuttalanden, som befäster den av angivna tillämpningen och slå fast principen om full ersättning för bostadsrättshavare och hyresgäster som inte kunnat beredas helt likvärdiga lägenheter i fråga om standard, läge och kostnader. Det fortsatta beredningsarbetet inom departementet förutsättes därvid rikta in sig på att även ge uttryck för denna princip i en kommande, helt överarbetad expropriationslag. Med hänvisning till det anförda får vi föreslå att vid behandlingen av prop. 1971:122 uttalar sig för de värderingsprinciper i fråga om bostads- och hyresrätt som förordats i motionen. () () () ()
mot · FU021514 · 1971-11-02 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 122 med förslag till lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation, m. m. I propositionen 1971: 122 föreslås att 44 a § i byggnadslagen, den s. k. , skall upphävas. föreslås en mindre ändring i 1 § expropriationslagen, punkten 12, som behandlar kulturhistoriskt märklig bebyggelse. Frågan om hur kulturhistoriskt märklig bebyggelse skall kunna bevaras och utnyttjas i det moderna stadsbyggandet är en mycket diskuterad fråga. Den har varit föremål för riksdagsbehandling ett flertal gånger då fick sin nuvarande lydelse. Tvångsinlösen är bara ett medel att åstadkomma en lösning. Här måste säkert till insatser från stat och kommun såväl som från fastighetsägarna själva. Som mönster har bl. a. anförts fransk lagstiftning och metod. kan vid sitt utredningsarbete inte komma ifrån att föreslå åtgärder i dessa avseenden, och saneringsutredningen har i sitt betänkande erinrat om att det för utredningen återstår att behandla saneringsproblemen för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. På grund av det anförda kan det ifrågasättas om det är nödvändigt att upphäva 44 a § byggnadslagen innan ett utarbetat system med lagstiftning och andra åtgärder utarbetats för att bevara kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Med stöd av den anförda motiveringen får jag hemställa att måtte avslå proposition nr 122 i den del den innebär upphävande av 44 a § byggnadslagen.
mot · FU021516 · 1971-11-02 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 124 angående organisation m. m. av . I proposition 1971:124 behandlas bl. a. frågan om utlokalisering till orter utanför av delar av . Liksom chefen för gjort i proposition 1971: 29 avstår chefen för försvarsdepartementet nu från att närmare beröra lokaliseringen av enheter inom eller ens att definiera detta område. Som påpekades i motion 1971: 1342 är denna brist anmärkningsvärd, eftersom den innebär att man avstår från att påverka utvecklingen inom i positiv riktning genom en utflyttning av arbetsplatser från till förortscentra och perifert belägna tätorter inom länet. En sådan omlokalisering skall ses som ett komplement och inte som ett alternativ till utlokalisering till storstäder och andra orter utanför . En utförligare redovisning av de vägledande motiveringarna för en omlokalisering av statlig verksamhet inom finns i motionen 1971: 1342. Även organisationsenheter inom med betydande behov av kontakter med andra centrala myndigheter kan lokaliseras inom ca 1 timmes restid från , dvs. även orter som och kan och bör komma i fråga. förekommer en betydande geografisk spridning inom det inre av FMV-enheter utan att väsentliga olägenheter kan påvisas. Med hänsyn till den stora betydelse som en spridning av arbetsplatserna inom har för regionens positiva utveckling bör nu uttala att den fortsatta omorganisationen av FMV skall innefatta prövning av omlokalisering inom Stockholmregionen av sådana enheter inom verket, vilka ej kan lokaliseras utanför regionen. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av proposition 1971: 124 måtte uttala att den fortsatta omorganisationen av skall innefatta omlokalisering inom i enlighet med vad i motionen anförts.