mot · FW021253 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om vård och rekonstruktion av Eketorps borg. påbörjades en omfattande arkeologisk undersökning av Eketorps borg, den sydligaste av s. k. fornborgar Utgrävningarna har blottat en utomordentligt intressant bebyggelse som härrör från tre skilda tidsperioder, den äldsta från folkvandringstiden, den yngsta från sen medeltid. Fynden, såväl i fråga om föremål som murar och husgrunder är mycket omfattande och ger tillsammans ett unikt vittnesbörd om bondekultur i äldsta tätsamhälle i en avlägsen forntid. Vi hänvisar till bifogade kortfattade sammanställning över undersökningens resultat . Grävningarna och undersökningar, som i huvudsak finansierats med bidrag från enskilda fonder oclfmed viss hjälp från sida, kommer att avslutas innevarande år. Sammanlagt har jord och sten avlägsnats. Det har visat sig att de frilagda murverken, som främst består av kalksten, är mycket känsliga för vittring och tjälskjutningar. Om de får ligga blottade kommer de att förstöras under loppet av . tillsatte riksantikvarien en arbetsgrupp med uppgift att överväga lämpliga åtgärder för framtiden. Man har haft att ta ställning till två huvudalternativ. Det ena innebär att den frilagda bebyggelsen åter helt täcks med grusoch jordmassor. Enligt vår mening vore detta en från kulturhistorisk synpunkt oförsvarlig åtgärd. Det andra alternativet, som förordas av arbetsgruppen, innebär att större delen av borgen täcks av fyllnadsmassor men att en viss del av byggnaderna bevaras genom att bl. a. väggar och tak rekonstrueras och de känsliga stenmurarna på så sätt skyddas mot förvittring. har länge regelmässigt ställt sig avvisande mot förslag om rekonstruktioner av fornminnen. I detta fall intar ämbetet en annan attityd. På grund av den noggranna utgrävningstekniken vid Eketorp och på grund av att så mycket av bebyggelsen är bevarad finns här möjligheter att på ett från antikvarisk synpunkt godtagbart sätt i detalj kunna rekonstruera detta forntida samhälle. Detta är enligt vår bestämda mening den enda riktiga vägen att bevara Eketorps borg åt framtida generationer. Trots att det är fråga om att rekonstruera blott en del av det nu utgrävda samhället skulle anläggningen ändå bli i den storleksordning att den skulle bli i sin art enastående inte bara i utan hela norra . Man törs förmoda att den skulle få publikattraktivitet som i kan jämföras endast med Wasavarvet. Det är icke orealistiskt att räkna med att den framtida driften blir självbärande. Enligt arbetsgruppens mening bör den rekonstruerade törnbyn kompletteras med en museibyggnad för de ca 25 000 tillvaratagna föremålen, som på olika sätt belyser den historiska utvecklingen och det dagliga livet under en avlägsen tidsålder. Det tar avsevärd tid att genomföra dessa planer och arbetet måste ske i etapper. Kostnaderna beräknas för restaureringen och återfyllnaden till ca 3 milj. kr. ; museet kan beräknas dra ungefär samma kostnader i detta sammanhang små belopp. Det är ytterst angeläget att återfyllnads- och rekonstruktionsarbetena kan påbörjas . kulturutskott har tidigare i olika sammanhang förklarat sig icke vilja ta ställning i prioriteringsfrågor vad angår vård och underhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Eketorps borgs framtid är emellertid en fråga av så stor kulturhistorisk betydelse att den kräver ett ställningstagande från sida. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att snara åtgärder är nödvändiga för Eketorps borgs vård och rekonstruktion. P.O. () () i Ulfsbyn öiflcnfo5fo 460 ^ bt0 7Ao 560 yio iodo udo 1260 1360 u6u ryio ibdo 171)0 indo 1960 Under järnålder och äldre medeltid, från ca Kr f till ca 1300, var en till skillnad från rik bygd med jordbruk som huvudnäring och handel som viktig binäring. Givetvis tilldrog sig öns rikedomar, kött, hudar, spannmål m fl handelsvaror, grannfolkens intresse. Plundringståg var säkert ingen ovanlighet. ger få möjligheter till naturligt skydd varför man tvingades bygga befästningar. Den lättbrutna kalkstenen blev ett lämpligt byggnadsmaterial. 19 "fornborgar" finns på . Bara få är daterade ge.nom fynd men det förefaller som de flesta anlagts under folkvandringstid, ca . Flera har använts senare, särskilt under äldre medeltid, ca . Eketorps borg i Gräsgårds sn är den sydligaste borgen. Ca N om Eketorp ligger Treby borg, bestående av tre sammanbyggda ringmurar. Triberga borg, längre mot N, är mycket lik Eketorp. borg ligger på Ö kusten nere vid stranden. På V landborgskanten ligger Bårby borg, den enda som inte har ringmur. En halvcirkellagd mur skyddar mot Ö, ländborgsstupet mot V. I mittlandets skogar finns flera av vilka Ismantorps borg med hög mur och fler än 80 husgrunder och den väldiga Gråborg med är verkliga sevärdheter. Även på N finns några , bl a borg med intilliggande husgrunder, undersökta . Om fornborgar i allmänhet kan man läsa i arbeten "Det forntida ", 2:a uppl 1971, s 537-551} "brons järn", Aldus nr 264, s 254-258; om i"forntida ", Svenska fornminnesplatser 21, 1966 av samme författare. I Fornvännen 1971 har några av arkeologerna från Eketorp skrivit om undersökningen med bl a bilder av funna föremål, s 186-201. "under äldre järnålder", 19331 behandlar gravar, gårdar och med bilder och kartor. har arkeologerna arhetat var sommar med undersökningen av Eketorps horg. Ledare för grävningen är professor . har arkeologer från , ängland, , , , , , och deltagit i arbetet. iTketorps borg, som egentligen är en befäst bybebyggelse, ligger på gränsen mellan alvar- och åkerbruksmark. Man har lagt befästningen strategiskt på en udde i V kanten av en mycket grund sjö, som är utdikad. När undersökningen började såg man endast den av rasmassor dolda ringmuren och den låga yttermuren medan borgens inre var gräsbevuxet. Arkeologerna har grävt sig 0,3-1 m ned under dåvarande markyta och påträffat lämningar efter tre byggnadsfaser, alla koncentriskt lagda ovanpå varandra. På första sidan ses planer av de tre faserna bredvid varandra med den äldsta/understa I till vänster, den yngsta/översta III till höger. Den mellersta byggnadsfasen II är den som bäst ses i verkligheten då den ligger kvar medan don översta III helt borttagits. Fas I skymtar under kvarliggande II. Brunnen, livsviktig vid belägring, ligger i Ö och har använts i alla tre faser. 1 0 5 10 20 30 Den äldsta befästningen ligger på alvarmark. Den är inte färdig undersökt och därför vet man inte hur gammal den är och inte säkert vad den använts till. utgjordes av en vall av skärvig kalksten, på insidan kantad av gråstensblock. Dess diameter är 55-60 m. Av återstår endast obetydliga rester utom i 30 där gråstensblock finns kvar. Från går radiellt lagda murar av kalkstensblock vilka är väl synliga. Troligen är det enkla husgrunder som ligger kring en öppen rund plats. Någon port har ännu inte upptäckts, möjligen ligger den i SV innanför den stora ringmurens port. Här har troligen inte varit en fast bosättning utan snarare en tillflykt vid fientligt hot och kanske också ett religiöst centrum. Efter att ha stått oanvänd var befästning I förfallen. På ökade så behovet av skydd och man beslöt bygga Eketorp II, en utökad och förstärkt befästning. Ca 10 m utanför byggdes en kalkstensmur, först , sedan utbyggd till en bredd . Färdig har muren säkert varit . Den omsluter en plats med 80 m i diameter. I muren finns två breda körportär med fundament till torn på insidan och en smal gångport till sjön i Ö. Problemen med bebyggelsens planering har lösts elegants mellan portarna längor av radiellt lagda radhus, i mitten ett kvarter med två radhuslängor. Planen har inte fullföljts i NO där byggnaderna ligger oregelbundet, varför denna del troligen är den sist byggda medan de regelbundna husen i V bör vara de äldsta. På planen har bostadshus markerats med en härd, fähus med båshällar medan förråd och mer obestämnda hus är tomma. Husen och fynden visar att det är en bondby. Mängder av djurben och sädeskorn vittnar därom. Fynden tyder på att man varit välbärgad: smycken och spännen av brons och järn, ringar och prydnader av guld, mängder av glas- och bronspärlor, ornerade benkammar m m. Skärvor av glasbägare visar att man importerat lyxvaror. Allt detta är småsaker. Av redskap har man tagit det mesta med sig vid utflyttningen; skäror, knivar, saxar, en mejsel, betsel, pil- och spjutspetsar har dock kvarglömts. Undersökningen av fas II har visat hur en bondebefolkning under hot om fientliga härjningar tvingats flytta från sina spridda gårdar in i ett kollektiv för gemensamt skydd. Drygt 10 gårdar bör ha verkat här ett par århundraden innan man i en lugnare tid under ordnade former flyttade ut igen. Vart vet man inte. Efter att ha s*tått oanvänd var befästning I förfallen. På ökade så behovet av skydd och man beslöt bygga Eketorp II, en utökad och förstärkt befästning. Ca 10 m utanför byggdes en kalkstensmur, först , sedan utbyggd till en bredd . Färdig har muren säkert varit . Den omsluter en plats nied 80 m i diameter. I muren finns två breda körportär med fundament till torn på insidan och en smal gångport till sjön i Ö. Problemen med bebyggelsens planering har lösts elegant: mellan portarna längor av radiellt lagda radhus, i mitten ett kvarter med två radhuslängor. Planen har inte fullföljts i NO där byggnaderna ligger oregelbunden varför denna del troligen är den sist byggda medan de regelbundna husen i V bör vara de äldsta. På planen har bostadshus markerats med en härd, fähus med båshällar medan förråd och mhr obestämnda hus är tomma. Husen och fynden visar att det är en bondby. Mängder av djurben och sädeskorn vittnar därom. Fyndmaterialet är mycket stort. Vapen och hästmunderingar visar att man vetat att försvara sina rikedomar. Silvermynt, vikter och vågar visar att handel varit en viktig näring, kanske med metallhantverksprodukter som vara. Även jordbruk, kreatursskötsel, jakt och fiske har spelat sin roll. Ett inslag av slaviska förmål tyder på kontakter med S , kanske rentav på krigiska förvecklingar på . Eketorp III levde som kristnades och ön införlivades med . Att platsen slutgiltigt övergavs på kan bero på handelns koncentration till färre, större orter, här främst . Den grunda, farliga kusten försvårade en utveckling av handeln. blev hänvisat till jordbruk som enda näring . Först vår tid har i industrier och turism gett alternativ av betydelse.