mot · FU02747 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående bestridandet av kostnaderna för vissa hjälpmedel till handikappade. I propositionen nr 1968 angående vissa frågor om hjälpmedel till handikappade framhöll departementschefen att statsbidrag för särskilt kostsamma hjälpmedel borde utgå först efter prövning av Kungl. Maj: t. I motioner med anledning av propositionen redovisade motionärerna vissa farhågor, som i en av motionerna formulerades på följande sätt: Med kännedom om att administrationen av ansökningsärenden gällande kostsamma hjälpmedel , med som bestämmande prövningsinstans, är mycket tidskrävande, anser vi att syftet med propositionen, som annars innebär betydande framsteg, i viss mån motverkas i ett väsentligt stycke om med denna prövning avses ställningstagande till varje individuell ansökan. Om den här antydda tolkningen är korrekt, innebär förslaget ingalunda en lättnad för särskilt de svårast handikappade, som är i behov av avancerade och därmed dyrbara hjälpmedel i syfte att bli oberoende av sina respektive handikapp. De svårast handikappade är också sådana, som är i behov av kombinationshjälpmedel. Vi förutsätter att häri inrymmes bl. a. respiratorer och sug- och biåsskrivmaskiner. Vi hälsar med tillfredsställelse att departementschefen beaktat kombinationshjälpmedel i förslaget men är angelägna att framhålla, att den framtida administrationen vid ansökan om bidrag till dessa och andra särskilt kostsamma hjälpmedel inte får vara så omständlig, att omsättningen av dessa hjälpmedel blir symbolisk. Som följd av en sådan administration blir dessutom produktionsekonomin starkt lidande, då tillverkningen av enstaka exemplar måste bli hantverksmässig. Detta driver kostnaderna i höjden, vilket av många skäl inte är önskvärt och kommer att resultera i ett direkt hot mot vidareutvecklingen och produktionen av avancerade, tekniska hjälpmedel. Vi anser emellertid lämpligt att Kungl. Maj:t bör utfärda typgodkännande av särskilt kostsamma hjälpmedel. Det bör sedan åligga att i enlighet med av Kungl. Maj:t utfärdade föreskrifter slutgiltigt avgöra huruvida individuellt behov skall anses föreligga av särskilt kostsamma hjälpmedel eller ej. Man yrkade slutligen, att i anledning av proposition nr 41 måtte besluta att ansökan om statsbidrag till särskilt kostsamma hjälpmedel, för vilka sådan efterfrågan föreligger att rationell produktion möjliggöres, skall prövas av Kungl. Maj:t i vad avser ansökan om typgodkännande samt av i vad avser sökande handikappades behov. Avsikten med detta yrkande var att garantier skulle skapas för att tiden mellan ansökan om och erhållande av dyrbara tekniska hjälpmedel till handikappade skulle bli så kort som möjligt betydligt kortare än dittills. (nr 1968) menade i sitt utlåtande i anledning av såväl den här citerade som andra motioner att farhågorna för att propositionsförslaget skulle innebära en försämring för de handikappade, som behöver komma i åtnjutande av dyrbara tekniska hjälpmedel, var ogrundade. Maj:ts prövning skulle bli helt formell och inte i någon större utsträckning avse enskilt bidragsärende, utan i första hand beslut, huruvida ett kostsamt hjälpmedel bör föras upp på hjälpmedelsförteckningen. Utskottet ansåg slutligen att den kompetensfördelning, som avsågs i den citerade motionen, var given och tillstyrkte därför motionen. Utskottets hemställan bifölls av . Självfallet motiverades beslutet inte bara av att bidragsmedel skall kunna ställas till förfogande, utan också av behovet att utan onödiga väntetider kunna ge den enskilde patienten angelägen hjälp och omvårdnad. Den gällande författningen är också lika självklart utformad i detta syfte. Emellertid visade det sig att administrationen av hjäipmedelsärendena blev så tungrodd, att väntetiderna kom att överträffa även pessimistiska förväntningar. Således har 1213 månader varit vanliga för en patient, som ansökt om en eldriven rullstol. Det finns andra dyrbara tekniska hjälpmedel som uppvisat ännu längre väntetider. Dessa förhållanden bedömde vi som omänskliga och att de stred mot syftet med ovannämnda beslut, varför vi till riksdag väckte motioner (I: 679 och II: 762) med förslag till betydande rationalisering av bidragsärendena då det gäller de dyrbara hjälpmedlen. Vi ville med vårt förslag uppnå snabbare hjälp till de behövande, vilket dessutom skulle medföra att betydligt fler av dem fick hjälp per tidsenhet räknat. Med andra ord skulle en av konsekvenserna bli en avsevärt ökad omsättning på dyrbara tekniska hjälpmedel. Vi föreslog att en viss del av anslaget till hjälpmedel i socialhuvudtiteln skulle reserveras för ändamålet och att eventuellt nödvändig anslagsökning skulle anvisas på tillläggsstat. Utskottsmajoriteten avstyrkte förslaget med hänvisning till en arbetsgrupp inom . En stor del av utskottets ledamöter reserverade sig till förmån för motionen. I andra kammaren vann reser vationen omröstningen och motionen bifölls, medan utskottsmajoritetens skrivning vann i första kammaren och motionen avslogs där med knapp röstöversikt. Därmed föll tyvärr motionen. Det föreligger således starka motiv att upprepa fjolårets jakande in extenso. Emellertid förväntas den arbetsgrupp inom , som tillkallades för att utreda bl. a. rationalisering av bidragsärenden, lägga fram vissa förslag i ärendet under innevarande år. Därför utelämnar vi ett mera detaljerat rationaliseringsförslag, emedan vi förutsätter att gruppen tagit del av vår ovan nämnda motion . Vi anser dock att ordinationsberättigade läkare i avvaktan på gruppens förslag bör tillerkännas rätten att skriva ut dyrbara tekniska hjälpmedel för klinisk prövning. Den prövningen bör få ske under så pass att läkaren i fråga får möjlighet att bedöma utfallet. Om utfallet är gott kan alltså patienten behålla hjälpmedlet fram till dess ärendet i vedertagen ordning avgjorts. Förutsatt att även det slutgiltiga beslutet går i samma riktning som läkarordinationen, slipper patienten att någonsin lämna ifrån sig hjälpmedlet, sedan hon eller han erhållit det i samband med den kliniska prövningen. Av de för /72 anslagna 90 milj. kr. till vissa hjälpmedel för handikappade torde för ändamålet lämpligtvis reserveras. Om det med anledning härav skulle visa sig nödvändigt med en höjning av anslaget, bör medel anvisas på tilläggsstat. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte besluta reservera av det för /72 föreslagna anslaget under K 4, Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade, bil. 7 till statsverkspropositionen, till täckande av kostnader för dyrbara tekniska hjälpmedel för att därigenom möjliggöra rätt för ordinationsberättigade läkare att skriva ut dyrbara tekniska hjälpmedel för klinisk prövning i enlighet med vad i motionen anförts. () () () ()