mot · FU02730 · 1971-01-27 00:00:00 — förmåner utan reduktion. Givetvis skall förmånerna bibehållas utan reduktion även sedan makarna - eller en av dem - uppnått 67-årsåldern. Med tanke på att deras handikapp i regel fördyrar deras levnadsomkostnader kan det knappast uppfattas som orättvist av andra icke handikappade ålderspensionärer. Tvärtom vore det ett steg på vägen mot förmåner från den allmänna försäkringen oavsett civilstånd. Under åberopande av det anförda hemställes att hos Kungl. måtte hemställa om utredning och förslag syftande till att förtidspensionärer som gifter sig med varandra skall slippa få sina förmåner reducerade i enlighet med vad i motionen anförs. av m. fl. angående sjuk- och hälsovården m. m. för studerande. har det studiesociala stödet byggts ut kraftigt. utgår särskilda statsbidrag för anordnande av sjuk- och hälsovård samt motionsverksamhet för studerande vid universitet och högskolor. För att statsbidrag skall utgå krävs att studerandeorganisationema på respektive kårort tillskapar en s. k. kårortsnämnd, som har det omedelbara ansvaret för verksamheten. Dylika nämnder finns på samtliga universitets- och filialorter. Den av kårortsnämnderna administrerade hälsovården avser att tillgodose de studerandes behov av psykosomatisk, psykiatrisk och kurativ vård. Den är därför närmast att betrakta som en specialistvård jämförbar med företagshälsovården och motiverad av bl. a. följande skäl. Övergången från gymnasiala till postgymnasiala studier innebär för de flesta studerande en förändrad social situation. Merparten studerande lämnar föräldrahemmet och möter en ny miljö som kräver anpassning. Studiesituationen förändras och ställer andra krav på självständigt arbete. Även om flertalet befinner sig i en ålder då sjukdomsfrekvensen i allmänhet är låg, medför den nya situationen krav som kan leda till psykosomatiska och psykiska svårigheter. En effektiv studerandehälsovård är därför ett viktigt led i arbetet på att skapa en studiebefrämjande miljö. Anpassningsproblemet individ-miljö kan dock inte ensidigt ses som en fråga om att anpassa individerna till miljön. En viktig del av studerandehälsovården måste vara att verka för korrigeringar av studiemiljön med hänsyn till individernas krav. En särskild hälsovård för studerande kan också motiveras utifrån möjligheten till likartad behandling i sjuk vårdsavseende. För att den hjälp, som den studerande erbjuds, skall bli så effektiv som möjligt, är det nödvändigt, att de personer - läkare, sköterskor, kuratorer osv. som anlitas är så väl insatta i de studerandes speciella arbetssituation som möjligt. Detta torde med tanke på de postgymnasiala utbildningsanstaltemas nuvarande koncentration till några få orter och trycket på den allmänna sjukvården endast kunna uppnås genom att en särskild organisation för studerandehälsovården byggs upp. Studerandehälsovården är i likhet med företagshälsovården ett komplement till samhällets allmänna sjukvård och får inte betraktas som cn ersättning för denna. Då det inte finns någon anledning att särbehandla de studerande i hälsovårdsavseende, är det önskvärt, att principerna för studerandehälsovårdens avgränsning och inriktning är desamma som de, som gäller för företagshälsovården. På samma sätt som företagshälsovården bör studerandehälsovården tillgodose behovet av snabb hjälp främst vid åkommor, som kan antas ha orsakats av arbetssituationen. Den snabba hjälpen är lika viktig för den studerande som för arbetstagaren. Även av arbetsoförmåga kan få allvarliga konsekvenser för studierna, om denna inträffar som t. ex. eller med obligatoriska moment i undervisningen. Även motionsverksamheten för studerande kan ses som ett led i en förebyggande hälsovård och därmed i arbetet på att skapa en bättre arbetsmiljö. Den nuvarande målsättningen för verksamheten är att bereda hälften av de studerande på berörda orter ett motionstillfälle . På vissa orter har verksamheten också nått denna omfattning. Huvudmannaskapet för studerandehälsovården och motionsverksamheten åvilar de studerandes egna organisationer genom den tidigare omnämnda kårortsnämnden, som består av företrädare för berörda studerandegrupper samt - i vissa fall - för läroanstalterna och kommunala organ. Som motiv för att göra studerandeorganisationerna till huvudmän anfördes i prop. 1967: 48 främst praktiska skäl - dels den stora anhopningen ungdomar på några få orter, dels det faktum att de studerande själva redan byggt upp en särskild hälsovårds- och motions En förutsättning för att huvudmannaskapet skulle kunna anförtros studerandeorganisationerna var självfallet det obligatoriska medlemskapet i studentkår och den därmed förenade uttaxeringsrätten. har det obligatoriska kårmedlemskapet kommit i blickpunkten. På åtskilliga håll har röster höjts för dess avskaffande, och på flera kårorter pågår en avveckling av studentkårernas verksamhet. Vidare har Kungl. Maj:t låtit tillkalla en särskild utredning angående de obligatoriska studentsammanslutningamas verksamhet. Syftet med denna utrednings arbete är dock endast att få fram ett underlag för de fortsatta diskussionerna av frågan. Denna utveckling aktualiserar behovet av en förnyad prövning av huvudmannaskapet för studerandehälsovåren och motionsverksamheten. Ett ställningstagande till kårobligatoriet måste föregås av utredning angående möjligheterna att på annat sätt än genom studerandeorganisationerna lösa de studiesociala servicefrågorna. Beträffande sjuk- och hälsovården synes det vara möjligt att överföra huvudmannaskapet antingen till läroanstalterna eller till landstingen. För den förstnämnda lösningen talar flera skäl. Verksamhetens karaktär av företagshälsovård gör det naturligt att knyta an till det organ som har det övergripande ansvaret för utbildningen. Denna lösning skulle också underlätta samarbetet med studierådgivare, yrkesvägledare m. fl. Det problem som uppdelningen av de studerande på flera utbildningsanstalter skapar kan överbryggas t. ex. genom att huvudmannaskapet läggs på universiteten resp. universitetsfilialerna som verksamheten som sådan står öppen även för studerande vid andra utbildningsinstitutioner på orten. Den främsta fördelen med ett landstingskommunalt huvudmannaskap skulle vara möjligheten till en integration mellan studerandehälsovården och övrig sjuk- och hälsovård. Härigenom skulle eventuellt vissa kostnadsbesparingar kunna uppnås. Med tanke på den nuvarande koncentrationen av de studerande till några få orter är det emellertid inte rimligt att tänka sig att verksamheten bekostas av berörda landsting. Ett överförande av huvudmannaskapet till landstingen förutsätter därför att statsbidrag till verksamheten utgår även . Beträffande huvudmannaskapet för motionsverksamheten synes det ligga närmast till hands att överföra detta till universiteten. Oavsett studerandehälsovårdens framtida öden är det angeläget att denna verksamhet ges erforderliga resurser. I statsverkspropositionen har Kungl. föreslagit ett statsbidrag av per studerande för de första 10 000 studerande och per studerande därutöver. Kårortsnämndema äskade /72 23 respektive . Om kårortsnämnderna skall kunna bedriva studerandehälsovården i enlighet med den målsättning som föreskrivs i propositionen 1967:48, är de anslag som kårortsnämnderna äskade i underkant. De medel som före slagits /72 är otillräckliga för att tillgodose den basorganisation sora skisseras i ovannämnda proposition. Denna basorganisation har dock visat sig vara otillräcklig för att tillgodose behovet av psykisk och psykosomatisk vård. Enligt propositionen skulle staten och de studerande dela på kostnaderna för studerandehälsovården, men de studerande betalar nu i realiteten mer. De flesta kårer har en kollektiv avgift på per studerande och år. Med hänsyn härtill bör statsbidraget höjas till per studerande för de första 10 000 studerande och till per studerande därutöver. Genom den aviserade avvecklingen av verksamheten vid vissa studentkårer synes det vara nödvändigt att öppna möjligheterna för även annat organ än kårortsnämnd, t. ex. landsting, att erhålla statsbidrag till hälsooch sjukvård för studerande. Det bör ankomma på Kungl. Maj:t att avgöra om bidrag bör utgå till annan huvudman. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar att statsbidrag till sjuk- och hälsovård för studerande skall utgå med per studerande intill ett antal av 10 000 och med för varje ytterligare studerande; att under åttonde huvudtiteln . Bidrag till hälsooch sjukvård för studerande anvisar ett förslagsanslag om , ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med förhöjt bidrag; att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att frågan om det framtida huvudmannaskapet för studerandehälsovården och för motionsverksamheten för studerande blir föremål för utredning; att i avvaktan på utredningen bemyndigar Kungl. Maj:t att efter särskild prövning utbetala statsbidrag till sjuk- och hälsovård för studerande även till annan huvudman för denna än kårortsnämnd. () i Lane-Herrestad (c)