mot · FU0277 · 1971-01-15 00:00:00 — Den tekniska och ekonomiska utvecklingen har skapat förutsättningar för en fortgående ökning av den materiella standarden i vårt land. Stora skillnader i standard föreligger dock mellan olika grupper i samhället, och det är en viktig uppgift att åstadkomma en utjämning så att alla får del av förbättringarna. måste ansträngningarna på det internationella planet att göra u-ländema delaktiga i välståndsökningen intensifieras. har i vårt land allt fler kommit till insikt om att den ekonomiska välfärden ofta uppnåtts till priset av en försämrad miljö. var först i vårt land att föra upp frågan på det politiska planet, varigenom den blivit alltmer uppmärksammad. En grundsats i partiprogrammet är att all verksamhet måste underordnas de biologiska lagar som bl. a. tar sig uttryck i naturens kretslopp. Människornas ekonomiska och sociala villkor hela samhällsutvecklingen formas till stor del genom politiska beslut. Statsmakterna har därigenom ett stort ansvar för den miljö som omger människorna. har krävt att samhället skall anta ett miljöpolitiskt handlingsprogram grundat på en helhetssyn på miljöproblemen och syftande till att åstadkomma en mer människovänlig miljö än den dagens samhälle erbjuder. Det viktigaste ledet i denna miljöpolitik är att forma vardagsmiljön arbetsmiljön så att största möjliga trivsel och harmoni uppnås. Människovärdet måste sättas högst av alla värden. En aktiv miljöpolitik måste också syfta till att göra fritiden meningsfylld för varje människa. Från städer och tätorter söker sig allt fler ut i naturen för rekreation och fritidsfirande. Moderna kommunikationsmedel möjliggör ganska långa resor för familjerna till fritidshus och fritidsanläggningar. Dessa människor blir därmed beroende av miljön, inte bara i hemorten och på arbetsplatsen utan även i fritidsbygden. Våra attraktivaste fritidsbygder är vad vi brukar kalla skogs- och mellanbygder. Utmärkande för dessa är att skog, åkrar och vatten omväxlar i ett mosaiklandskap men också att avflyttningen är stark och att jordbruket hotas av nedläggning. Därmed rycks underlaget undan för kulturlandskapets fortbestånd landskapet förbuskas och förslummas. Dess attraktivitet som fritidsmiljö försämras. Här måste en aktiv miljöpolitik och naturvård sättas in och förhindra att orcparerbara skador uppkommer. En arbetsgrupp inom med representanter för lantbruksstyrelsen, , och har konstaterat att insatser från samhällets sida är nödvändiga för att bevara ett öppet landskap. Vid ordinarie riksstämma med antogs följande program angående samspelet mellan jordbruk, natur och miljö. Odlingslandskapet en omistlig tillgång Kulturlandskapet omfattar alla områden som berörs av mänsklig verksamhet, dvs. praktiskt taget hela vårt land. Under århundradenas lopp har landskapet förändrats, bl. a. genom nyodling, men också genom bebyggelsens utformning och lokalisering, vägar, broar, industrianläggningar, vattenregleringar, torrläggningsföretag, industriutsläpp i vattendragen etc. Det öppna landskapet odlingslandskapet eller odlingsbygden utgör en omistlig del av kulturlandskapet och representerar stora skönhetsvärden. All jordbruksproduktion är förbunden med odlingslandskapet. Odlingslandskapet har inte något enhetligt utseende utan varierar från det starkt jordbruksdominerade slättlandskapet till mosaiklandskapet med omväxlande skog, hagmark, äng och . Ett levande jordbruk innebär ett konserverande av en viss landskapsbild ny teknik skapar nya förutsättningar och brukningsmetoder, som kan påverka landskapet och naturen i både positiv och negativ riktning. Åkernedläggning leder till förbuskning Enligt den av socialdemokraterna genomdrivna jordbrukspolitiska målsättningen skall åkerarealen krympas med en tredjedel från ca 3 milj. ha till drygt 2 milj. eller mindre än hälften av vad som fanns ännu . Enligt prognoserna kommer åkerarealen i vissa län att under 1970talet reduceras till mindre än hälften av den som finns , vilket medför en sådan utglesning av produktionen i stora områden att möjligheter knappast föreligger att upprätthålla ett livskraftigt jordbruk. Åkernedläggningen sker i stor utsträckning genom en fortgående förbuskning och förslumning av odlingsbygden, varigenom dess förutsättningar som levande bygd och fritidsbygd snabbt reduceras. Välståndsav fallet är ett hot mot naturen Det händelseförlopp som kan sammanfattas under begreppet urbaniseringen har skapat nya typer av kulturlandskap men har särskilt inneburit en stark förslitning av naturresurserna. Mest påtaglig är naturförslitningen eller -förstöringen då det gäller vattendragen, som av utsläpp från de större tätorterna och industrianläggningarna förvandlas till döda kloaker som kräver mycket målmedvetna, dyrbara och långsiktiga åtgärder för att åter bli friska. De alltmer utbredda luftföroreningarna utgör ett allvarligt hot mot människornas hälsa och förorsakar dessutom bl. a. korrosion, allmän nedsmutsning och skador på växtligheten. Den allmänna nedskräpningen av naturen genom välståndsavfall i form av glas, plåtburkar, plast av skilda slag, papper, metallskrot etc. i förening med ett koncentrerat utnyttjande av marken för olika fritidsverksamheter medför en mycket snabb förslitning av naturen. Såväl vatten som luft och mark har stor förmåga att genom nedbrytning och utspädning absorbera stora mängder avfall från mänsklig verksamhet. Den odlade jorden har under århundradenas lopp tagit emot stora mängder avfall men har, bl. a. genom sin rika mikroflora, stor förmåga att inte blott bryta ner utan även nyttiggöra avfallets innehåll. Tekniken har framskapat många nya material bl. a. för förpackningsindustrin samt giftiga ämnen producerade i mycket stor skala, vilka inte kan brytas ner i naturen utan i stället successivt ansamlas och koncentreras. Kraven på effektivitet har ökat användningen av kemiska preparat i jordbruket för ogräs-, insekts- och sjukdomsbekämpning, varvid dock är att märka att användningen i vårt land är mindre än på andra håll där riskerna är större. Tätortsbornas behov av och möjligheter till fritidsaktiviteter (fritidskonsumtion) ökar oavbrutet, och därmed stiger efterfrågan på bl. a. fritidsstugor allt fler får både hembygd och fritidsbygd. Genom nedskräpningen och den allmänna förslitningen av naturen förlorar särskilt tätorternas omgivningar i värde som rekreationsområde för människorna. Från rekreationssynpunkt som fritidsbygd är mosaiklandskapet det mest attraktiva, men också det som är utsatt för de största förändringarna genom nedläggningen av jordbruk med åtföljande förbuskning. Ett levande jordbruk är en nödvändig förutsättning för skogs- och mellanbygdernas mosaiklandskapets fortbestånd, eftersom det inte är realistiskt att på lång sikt med konstlade medel bibehålla en viss landskapstyp annat än i mycket begränsad skala. En människovänlig miljö ett viktigt mål Miljöpolitiken skall syfta till att förbättra de enskilda människornas livsvillkor och ge den ekonomiska välfärden ett fördjupat och mänskligare innehåll. En människovänlig miljö är ett mål som måste jämställas med den materiella välfärden. Samhällsplanering, bebyggelseplanering, bostadsplanering, arbetsplatser, kommunikationer, naturvården etc. måste inriktas så att en i alla avseenden människovänlig miljö tillskapas. Vägar och andra större anläggningar måste inplaceras i landskapet på sådant sätt att befintliga skönhetsvärden inte raseras. En aktiv naturvård är ett viktigt led i miljöpolitiken och måste samordnas med samhällets insatser på alla områden som berör våra naturresurser. Såsom komplementmiljö till tätbebyggelse måste finnas ett öppet och tillgängligt landskap som har en permanent bosättning som bakgrund för fritidsaktiviteterna. Fritidsbebyggelse bör i första hand anslutas till den permanenta bosättning som finns i bygderna. Aktivt jordbruk är effektiv naturvård Åkerjorden är vår viktigaste naturtillgång, som bör vårdas och utnyttjas på från samhällsekonomisk synpunkt bästa möjliga sätt. Tillgången på god åkerjord är globalt sett begränsad, vilket gör det särskilt angeläget att onödig ödeläggelse och exploatering av sådan åkerjord förhindras i vårt land. Även den marginella åkerjorden i vårt land dvs. den del som hotas av nedläggning är internationellt sett av god beskaffenhet och utgör därmed en värdefull tillgång för livsmedelsförsörjningen i världen, som så långt möjligt bör underhållas och bevaras. Vinderosion på marker som är utsatta härför bör förhindras genom plantering av skyddsvegetation, lämplig uppläggning av växtodling och jordbearbetning samt anpassning av skiftesindelningen. Stor försiktighet bör iakttas vid matjordstäkt så att miljöskador ej uppkommer. Ett aktivt jordbruk är ett effektivt instrument för naturvården. Jordbrukspolitiken, naturvårds- och miljöpolitiken måste samordnas med utgångspunkt i en helhetssyn. Vid översiktlig planering måste jordbrukets behov av mark tillgodoses i samma mån som andra intressen får sina behov tillgodosedda. Jordbruksnäringen måste liksom andra intressen erhålla ett aktivt planskydd jordbruket kan inte nöja sig med vad som blir över när andra fått sitt. I områden där jordbruket hotas av nedläggning, varigenom odlingslandskapet förslummas, måste naturvårdssynpunkterna tillmätas avgörande betydelse. Jordbruksmark avsedd för exploatering måste i avvaktan härpå hållas i hävd för att förhindra förbuskning och förökning och spridning av ogräs, skadeinsekter, sorkar och möss. Forskning och försöksverksamhet måste inriktas på att finna produktionsformer inom jordbruket som gör det möjligt att hålla odlingslandskapet öppet i områden som är hotade av nedläggning. Genom inventeringar bör klargöras vilka arealer som av naturvårdsskäl bör hållas öppna i olika bygder. Odlingslandskapet bör i första hand hållas öppet genom olika former av jordbruksproduktion, i sista hand bör speciell buskröjning eller kemisk bekämpning tillgripas. Reglerna för rationaliseringsstöd bör kompletteras med särskilda naturvårdslån och bidrag för att möjliggöra fortsatt jordbruksdrift och rimlig försörjning för brukarna i områden som av naturvårdsskäl bör hållas öppna. Kommunernas skyldigheter att bedriva en aktiv naturvård bör kunna fullgöras genom stöd åt jordbruksproduktion i bygder som av naturvårdsskäl bör hållas öppna. Allemansrätten är en värdefull tillgång men förutsätter att alla är aktsamma och visar naturvett. Informationsverksamheten i skolorna och till allmänheten i naturvårdsfrågor bör intensifieras bl. a. via olika ideella organisationer. I informationsverksamheten bör framhållas nödvändigheten av att vi handskas varsamt med naturen så att onödiga skador undviks. Markägare måste erhålla skälig ersättning för skador som uppkommer på gröda, djur, skog, vatten och mark i samband med att allmänheten vistas där samt vid inskränkningar i dispositionsrätten exempelvis vid tillämpning av naturvårdslagen. Användningen av gifter måste begränsas Användningen av kemiska bekämpningsmedel mot skadeinsekter, växtsjukdomar, ogräs och annan växtlighet bör i största möjliga utsträckning begränsas, och vårt land bör ta initiativ till internationella överenskommelser härom. Användningen av blytillsats i bensin bör med hänsyn till förgiftningsriskerna via grönsaker begränsas och efter viss övergångstid förbjudas. Svavelhalten i eldningsoljorna okar åkerjordens surhetsgrad och bör efter hand reduceras. Buskbekämpningen med kemiska preparat utefter vägarna och den alltmer utbredda användningen av salt för vinterrenhållningen av vägarna måste ersättas med metoder som är mer naturvänliga. Fortsatt uppbyggnad av stora enheter för mjölk-, fläsk- och ägg produktion utan tillräckligt arealunderlag för gödsel och annat avfall bör förhindras. Forskning och försöksverksamhet bör inriktas på att begränsa de luktolägenheter sorn är förenade med animalieproduktion i stor skala, särskilt i samband med gödselspridning. Välståndsavfallet måste tas om hand och så långt möjligt inlemmas i en ny näringskedja. Forskning och försöksverksamhet bör inriktas på att underlätta en rationell användning som gödselmedel av rötslam och annat avfall, varvid särskild hänsyn måste tas till innehållet av olja, tungmetaller, klorerade kolväten etc. Ökade resurser bör anvisas för forskning och försöksverksamhet på vattenvårdsområdet. Lantbruket bör beredas möjligheter att på samma sätt som industrin erhålla bidrag av statsmedel till kostnader för åtgärder som minskar vatten- och luftföroreningar. Med stöd av det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om att riktlinjer utarbetas för samhällets åtgärder i fråga om samspelet mellan jordbruk, natur och miljö grundade på det i motionen presenterade programmet. () i Luttra () i Bäckmora . () i Skegrie () i Glömminge