mot · FU021626 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Maj:ts proposition 1971:173 föreslås vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. Till grund för förslaget ligger ett betänkande av polisutredning (SOU 1970:32). förslag innebär skapandet av större enheter när det gäller såväl den lokala som den regionala polisorganisationen. Departementschefen ansluter sig i princip till utredningens förslag. ges dock inte tillfälle att ta ställning till de förändringar i organisationen som enligt departementschefens uppfattning bör komma till stånd. anmodas att godkänna de allmänna riktlinjer för en omorganisation av polisväsendet och för åklagardistriktsindelningen som departementschefen har angett i propositionen. På grundval härav kommer sedan Kungl. Maj:t att själv vidta ifrågavarande organisatoriska förändringar. Såsom framhålles i partimotion från är en sådan ordning inte tillfredsställande. Så omfattande förändringar i organisationen som det här är fråga om bör kräva beslut av . Vi hoppas givetvis att bifaller förenämnda motion. Skulle så inte bli fallet utan Kungl. Maj:t erhåller den i propositionen begärda fullmakten kan man nu inte veta i detalj vilka indelningsändringar som kommer att göras. Man torde dock kunna räkna med att arbetet kommer att grundas på polisutredningens förslag till indelning. Detta skulle för innebära att antalet polisdistrikt skulle minskas från sex till fyra genom att och distrikt sammanslås liksom och Hudikvalls. Vi delar uppfattning såsom den framlades i skrivelse 29.11.1968 till polisutredning. betonade inledningsvis att departementschefen i yttrande till statsrådsprotokollet framhållit att det icke var möjligt bedöma frågan om ändrad polisdistriktsindelning uteslutande med utgångspunkt i behovet av att rationellt utnyttja polispersonalen. Det blev, som departementschefen påpekade, ofta fråga om att väga rationaliseringsintresset mot allmänna intressen av annan art. ville instämma i detta principuttalande av departementschefen och för sin del särskilt understryka betydelsen av att de lokaliseringspolitiska synpunkterna beaktades. visade här dels till en inom länsplanerarenheten vid upprättad promemoria, i vilken sammanförts en del av de synpunkter som kommit till uttryck i Länsplanering , dels till uttalande av planeringsrådet i länet av innehåll att rådet enhälligt avstyrkt det framlagda förslaget. förklarade sig vidare vilja instämma i planeringsrådets uttalande och anförde att de fördelar från rationaliseringssynpunkt som utredningen antydde knappast kunde anses så betydande att de borde tillåtas bli utslagsgivande. En sammanslagning av distrikt kunde befaras medföra kostnader och tidsförluster för den polissökande allmänheten. De kostnadsökningar och olägenheter eljest för allmänheten som härigenom uppkom kunde förväntas uppväga de rationaliseringsvinster som utföll för polisväsendet, och från samhällsekonomisk synpunkt var därmed icke mycket vunnet med reformen. Förslaget innefattade enligt mening en förändring av det samhälleliga tjänsteerbjudandet som klart stred mot lokaliseringspolitiska bedömanden. fann den föreslagna reformen stå i strid mot den lokaliseringspolitik som statsmakterna från sysselsättnings- och andra synpunkter sökt främja och som för länets del kommit till uttryck i Länsplanering , och avstyrkte av dessa skäl den föreslagna ändringen av polisdistrikten i länet. Vi instämmer helt i uppfattning. Rationaliseringsvinst inom en samhällsgren måste vägas mot andra samhälleliga intressen bl. a. av ekonomisk natur. Som grund för den regionalpolitiska utvecklingen ligger Länsplanering 1967 enligt vars riktlinjer länsstyrelserna nu utarbetar konkreta regionalpolitiska program, varvid man också tar upp vilka behov och åtgärder i fråga om offentliga investeringar som erfordras för att uppnå regionalpolitiska mål. Varje förändring inom samhällsaktiviteter av olika slag på länsplanen måste bedömas och övervägas mot denna bakgrund, om länsplaneringen skall vara meningsfylld. Ovan anförda skäl gäller också åklagardistriktsindelningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition 1971:173 måtte för den händelse motioner med krav på avslag på propositionen, i vad avser fullmakt för Kungl. Maj:t att besluta angående indelningsändringar, inte vinner bifall i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att indelningen av den lokala polisdistrikts- och åklagardistriktsindelningen i måtte bibehållas oförändrad. () ()