mot · FU02539 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Nennesholm ni. angående den regionala samhällsförvaltningens organisation. En vidgad och fördjupad länsdemokrati, innebärande att ombildas till en verklig länskommun med uppgifter över hela det politiska fälet, bör öppna nya möjbgheter för samverkan och samarbete inom den kommunala självstyrelsen, dvs. mellan primärkommuner och landsting. De två kommuntyperna arbetar på olika nivåer som delar av samma kommunala självstyrelse och demokrati. Inför väljarna framstår den kommunala självstyrelsen, ehuru fördelad på två nivåer, som en enhet. De aktiva kommunalpolitikerna kommer i det stora hela att vara desamma på de två planen, med beaktande naturligtvis av att lokalplanet har större antal uppgifter än länsplanet. Som delar av samma kommunala självstyrelse ger de båda kommunplanen en känsla av gemenskap och därmed vilja till samarbete. Man kan t. ex. i sammanhanget framhålla att primärkommunerna lättare bör kunna hävda sin ställning gentemot landstingen, som sammansätts ur samma lekmannakretsar som kommunernas fullmäktige, än gentemot den statliga . Det är sålunda väsentligt att man i en vidgad och fördjupad länsdemokrati inriktar sig på att skapa bästa möjliga instrument för samarbete mellan landsting och primärkommuner. Ytterligare skäl härför är att man måste räkna med att den kommunala självstyrelsens andel av samhällsuppgifterna kommer att ökas ytterligare. Härmed avser vi inte endast den uppgiftsökning som följer med en vidgad och fördjupad länsdemokrati, dvs. överflyttningen från statlig länsförvaltning till . Även för primärkommunerna räknar vi med ökade uppgifter och befogenheter i takt med samhällsutvecklingen. har i sitt betänkande »Förvaltning och folkstyre» ägnat stor uppmärksamhet åt dessa frågor. Beträffande kompetensfördelningen har utredningen hävdat att landstingen bör ha de regionalt planerande och samordnande funktionerna. har utredningen sagt att landstingen i vidgad utsträckning bör ges möjlighet att komplettera primärkommunala åtgärder på olika områden. Detta torde i stort sett överensstämma med den samarbetslinje vi ovan skisserat. Vi vill i sammanhanget erinra om att givit uttryck åt sin önskan att bygga ut och stärka samarbetet mellan landstingen och primärkommunerna. Förbundet har bl. deråt landstingens förvaltningsutskott att ta initiativ till organ för information och samråd mellan landsting och primärkommuner. Mellan primärkommuner och landsting är kontakterna och samarbetsformerna i allmänhet relativt obestämda och endast i begränsad omfattning utvecklade. En viss och icke oväsentlig kontakt upprätthålls genom att många landstingsmän även är primärkommunalt engagerade. Utvecklingen torde emellertid, anser , resa krav på ett mera utbyggt och formaliserat samarbete mellan landsting och primärkommuner, bl. a. för att undvika ett motsatsförhållande och åstadkomma större planmässighet i resursernas användning i första hand på det sociala fältet. Därför bör, betonar förbundet, övervägas i vilka former större öppenhet och vidgad samverkan kan skapas utan att detta behöver minska olika kommunala myndigheters ansvar och insatser för att stimulera den kommunala utvecklingen. En intimare och mer målinriktad samordning och samplanering på samma eller gemensamma arbetsfält bör eftersträvas för att förhandlingslinjerna skall stämma överens och konfliktsituationer förebyggas. Frågan om samarbetet mellan landsting och primärkommuner har inte ägnats uppmärksamhet i de direktiv som regeringen gett åt länsberedningen, som skall svara för den fortsatta utredningen av den regionala samhällsförvaltningens uppgifter och organisation. Länsberedningen skall enligt direktiven pröva uppgiftsfördelningen mellan kommuner och landsting och söka uppnå samordning av primär- och sekundärkommunal verksamhet. En verklig samarbetstanke kan knappast sägas vara omnämnd i direktiven. Redan nuvarande kommunallagar medger samarbete mellan primärkommuner och landsting utan att vara särskilt inriktade på det. En vidgad och fördjupad länsdemokrati måste därutöver innebära att länskommunen får organ som lämpar sig för samarbete med primärkommunerna. Men det är enligt vår mening ändå väsentligt att man i utrednings- och reformarbete inriktar sig på att i så stor utsträckning som möjligt främja samarbete och samverkan mellan landsting och primärkommuner. Vi vill säga att möjligheterna härtill bör vara flexibla, dvs. att de skall kunna anpassas så långt möjligt efter de lokala förhållandena. Utrednings- och reformarbetet bör inriktas på att möjliggöra detta. Men är det givetvis väsentligt att utarbeta förslag till lämpliga samarbetsformer och samarbetsinstrument. Utredningsarbetet bör sålunda inriktas i första hand inte på en stel och fast samordning utan mera på flexibla möjligheter till samarbete och samverkan mellan primärkommuner och landsting. Med stöd av det som ovan anförts får vi hemställa att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla att vid den fortsatta beredningen av den regionala samhällsförvaltningens uppgifter och organisation särskilt må övervägas möjligheterna till samarbete och samverkan mellan landsting och primärkommuner i enlighet med motionens syfte. () () i Nennesholm i Heden PRITZ () () () i Öskevik