mot · FU02111 · 1971-01-19 00:00:00 — om arbetslivsorientering för invandrare. har utbildningen av invandrare tilldragit sig ökad uppmärksamhet såväl från olika samhällsorgan och organisationer sorn från enskilda. En av anledningarna till denna ökade och berättigade uppmärksamhet är insikten om det orimliga i att invandrarna ofta sätts in i produktion och samhällsliv utan tillräckliga insikter om arbetslivets villkor och elementära samhällsfunktioner. Härtill kommer att det funnits en viss tendens att skjuta över en del av ansvaret för oron på arbetsmarknaden på invandrarna. De uppges sakna insikt om svenska fackföreningsrörelsens struktur, arbetssätt och de svenska avtalsbundna ordningarna. Det synes finnas anledning att sätta tilltro till uppgiften om att oron på arbetsmarknaden till en viss del kan ha sin orsak i bristande utbildning i arbetslivsorientering hos invandrarna. Tillskottet av utländsk arbetskraft uppgår till ca 12 000 personer . Dessa människor bör givetvis så snabbt som möjligt anpassas i svenskt samhälle och arbetsliv. Uppenbarligen bör invandrarnas samhällsanpassning förutom språkträning omfatta arbetslivsorientering, samhällskunskap, yrkesträning med iakttagande av svenska standardiserade arbetsmetoder. Vidare bör invandrarna beredas möjlighet till fördjupad yrkesvägledning som deras yrkeskunskaper bör testas. I det följande vill jag peka på befintliga resurser i samhället som kan och bör tas i anspråk för detta angelägna ändamål. Gymnasieskolan införs fr. o. m. detta år. Denna skolreform innebär att gymnasiala yrkesutbildningen successivt centraliseras till gymnasieortema. Utanför gymnasieorterna finns f. n. betydande utbildningsresurser, bl. a. i form av centrala yrkesskolor. Dessa yrkesskolor är ofta utrustade med elevhem av förhållandevis hög standard. Landstingskommunerna som är huvudmän för de flesta av nämnda skolor torde stå inför uppgiften att avveckla dessa. På några orter torde det vara svårt att finna en adekvat användning av dessa avvecklingshotade skolor. Dessa förnämliga utbildningsresurser bör kunna användas som obligatoriska utbildningscentra för invandrare. För att undvika att det här skulle uppstå kategoriskolor kan skolorna fortsättningsvis även användas för olika slags specialkurser inom den reguljära yrkesundervisningen. Fördelarna med ett sådant arrangemang kan sammanfattningsvis anges i följande punkter: Skolornas elevhem erbjuder ofta en god bostadsmiljö. Elevhemmen torde kunna användas av både ensamstående och av familjer. Skolorna förfogar över storkök, matsal och personal för dessa funktioner. Dessa resurser kan även användas för hushållsteknisk utbildning av invandrare. Tjänster för elevkonsulenter (kuratorer), som ofta är väl förtrogna med elevhemsproblematiken, finns inrättade vid skolorna. Skolornas utbildningsverkstäder förfogar ofta över en förnämlig maskinpark för många olika yrkesutbildningsområden. Denna utrustning kan användas för invandrarnas yrkesanpassning och för inlärning av arbetsmetoder och svenska arbetarskyddsbestämmelser. Skolorna förfogar över övriga utbildningsteknologiska resurser som erfordras för såväl yrkesteknisk utbildning som samhällsorienterande undervisning. Invandrarnas anpassningsperiod som bör ges individuell längd kan erbjuda språkutbildning med direkt yrkesanknytning genom att utbildningsverkstädernas utrustning används för såväl språk- som yrkesutbildning. Arbetslivsorientering, ett huvudämne för invandrare, måste i huvudsak innehålla de huvudmoment som yrkesutbildningsberedningen ansett bör ingå i gymnasieskolans yrkesutbildande linjer. Resurser för sådan undervisning torde utan större svårigheter kunna skapas. Dessa utbildningscentra kan och bör användas för vuxenutbildning av svenskar. Skolornas resurser kan också användas för testning och bedömning av invandrarnas yrkestekniska kunskaper. Samhället erbjuder även vid sidan om de centrala yrkesskolorna andra förnämliga yrkesutbildningsresurser som delvis skulle kunna användas för detta ändamål, nämligen de kommunala yrkesskolor som är belägna utanför gymnasieorterna. Vidare torde lediga elevplatser inom den reguljära arbetsmarknadsutbildningen kunna användas för ovan angivet ändamål. Därest samhällets ekonomiska resurser f. n. inte skulle medge att samtliga invandrare obligatoriskt får anpassning till det svenska arbetslivet under några månaders utbildning vid skolor av ovan angiven typ borde i varje fall den invandrande ungdomen obligatoriskt beredas möjlighet till yrkesutbildning och anpassning till det svenska arbetslivet på antytt sätt. Införandet av en utbildningsgång enligt antydd modell torde med säkerhet minska de anpassningsproblem som är att hänföra till bristande kunskaper om svenskt arbetsliv och samhällsliv. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa att frågan om arbetslivsorientering för invandrare utredes och förslag framlägges enligt ovanstående riktlinjer.