mot · FU0240 · 1971-01-14 00:00:00 — av herrar och i om skattelättnad för fiskare sorn utövar sin verksamhet på avlägsna fiskeplatser. I denna motion föreslås utredning om åtgärder för att bereda svenska fiskare som bedriver fiske på avlägsna fiskeplatser en skattelättnad motsvarande den som tillkommer ombordanställda på svenska handelsfartyg. Sjömän som är anställda i redarens tjänst ombord på svenska handelsfartyg med en bruttodräktighet av 100 registerton eller däröver är i skattehänseende underkastade särskilda bestämmelser. I stället för skatter och avgifter som påföres andra skattskyldiga på grund av den årliga inkomsttaxeringen har de att erlägga sjömansskatt, som utgör en definitiv källskatt. I sjömansskatteförordningen skiljes mellan närfart och fjärrfart. Med närfart förstås linjefart mellan svenska hamnar utanför öppen kust eller utomskärs vid kusterna samt linjefart mellan svensk och utländsk hamn, som ej sträcker sig bortom linjen Hanstholm Lindesnäs eller bortom . Med fjärrfart förstås annan fart än inre fart och närfart. Sjömansskatt uttages enligt särskilda skattetabeller. Tabellerna grundar sig på de vanliga källskattetabellema vid en utdebitering av . Tabellerna har sedan omräknats med hänsynstagande till dels naturaförmåner, dels vissa schablonmässigt beräknade avdrag, bland annat ett årligt omkostnadsbidrag om vid fjärrfart och vid närfart. Från den skatt som framkommer vid denna omräkning görs därefter avdrag med vid fjärrfart och med vid närfart. innebär detta en reducering av skatten med 1 800 respektive . Sjömansskatten tillfaller staten, men staten betalar ersättning till landsting, kommuner och allmänna försäkringskassor för de skatteoch avgiftsintäkter som dessa går miste om genom sjömansskatten. För den särskilda sjömansskatten åberopades vid dess införande flera skäl. Ett av dessa var att flertalet sjömän på grund av sina arbetsförhållanden inte kunde fullgöra sin deklarationsplikt som andra skattskyldiga. Sjömansskatten gavs därför karaktär av definitiv källskatt. Det anfördes också skäl för att sjömän borde beskattas lindrigare än personer anställda i land. Svenskt sjöfolk tog i allt större utsträckning anställning ombord på utländska fartyg, därför att de där inte behövde erlägga så hög skatt som på svenska fartyg. Det förelåg också bl. a. av skatteskäl en ökande tendens bland sjöfolket att ta arbete i land, vilket medverkade till brist på arbetskraft inom rederinäringen. Slutligen ansågs sjömännen inte ha samma möjligheter som andra medborgare att utnyttja sociala och andra Skälen att medge skattelättnad ansågs göra sig gällande med särskild styrka i fråga om fjärrfart. Bestämmelserna om sjömansskatt är tillämpliga endast på personer som är anställda i redarens tjänst ombord på svenska handelsfartyg. Personer verksamma ombord på svenska fiskefartyg har däremot att erlägga skatt på sina inkomster i vanlig ordning. Emellertid lever och arbetar sådana personer i många fall under förhållanden som är jämförliga med dem som gäller för handelsflottans folk. Med ett stort antal svenska fiskefartyg bedrivs regelmässigt fiske på avlägsna fiskeplatser med jämförelsevis lång bortovaro från hemorten. Västkustfiskare driver t. o. m i stor omfattning sitt fiske bortom den linje som i sjömansskattehänseende för fartyg i linjefart bildar gräns mellan fjärrfart och närfart. För havsfiskare som är verksamma på från hemorten mera avlägsna fiskeplatser föreligger väsentligen samma skäl till skattelättnader som för anställda ombord på handelsfartyg. Vi anser det vara ett rättvisekrav, att dessa fiskare kommer i åtnjutande av motsvarande lättnader. Sjömansskattebestämmelserna kan inte utan vidare göras tillämpliga på fiskare, enär dessas anställnings- och inkomstförhållanden är annorlunda än de ombordanställdas i handelsflottan. Personer som tillhör besättningen på ett fiskefartyg är nämligen, även om de ej äger del i fartyget eller fiskeutrustningen, inte löneanställda utan erhåller ersättning för sitt arbete genom andel i avkastningen, s. k. manslott. På grund därav är de skattemässigt att betrakta som rörelseidkare. För att bereda fiskare som bedriver fiske i avlägsna fiskevatten en skattelättnad jämförlig med den som tillkommer ombordanställda på handelsfartyg i fjärrfart är det därför nödvändigt att införa särskilda avdragsregler för sådana fiskare vid den vanliga inkomstbeskattningen. Hur dessa regler som givetvis bör gälla även för de fiskare som är delägare i fartyg och redskap lämpligen bör utformas är vi inte beredda att nu ange utan anser att frågan därom bör göras till föremål för en särskild utredning. Det ligger emellertid nära till hands att tänka sig en skattelättnad genom ett direkt avdrag på skatten. I har frågan lösts på ett annat sätt. Där har varje skattskyldig som av beskattningsåret personligen bedrivit eller deltagit i havs- eller kustfiske rätt att vid inkomsttaxeringen åtnjuta särskilt avdrag av nettointäkten av fisket, dock maximalt . I gäller likartade bestämmelser. Det förtjänar nämnas, att den finska sjömansskattelagen är tillämplig också på inkomst av fiske. Med åberopande av det anförda hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Majrt begär utredning i syfte att uppnå skattelättnad för fiskare som utövar sin verksamhet på avlägsna fiskeplatser. HANS () i