ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02918 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. angående vägbyggandet i . För en framgångsrik lokaliserings- och regionalpolitik är ett för hela landet väl utbyggt vägnät av allra största betydelse. Möjligheterna att trygga en tillfredsställande trafikförsörjning och därmed förutsättningen för utkomst för näringsliv och befolkning sammanhänger med hur väl utbyggda vägarna är och vilken standard de har. I när förändringar och förskjutningar sker till nya transportmedel har vägfrågorna kommit att få en ännu mer dominerande betydelse. har en ökad satsning i fråga om vägbyggnationer och vägupprustningar inriktats mot storstadsregionerna. Även om vi är medvetna om att stora behov av förbättrade vägar finns inom dessa områden får ändock denna utbyggnad inte ske på bekostnad av angelägna behov ute i länen. För innebär denna nya inriktning att anslagen till vägbyggande minskas kraftigt, något som påtalades vid riksdag genom motionerna 1:709 och 11:819. De skäl som då anfördes för att vägbyggandet inte får minska i har blivit ännu mera markerade genom utvecklingen i länet. En fortsatt utflyttning som endast kan dämpas genom förstärkta lokaliseringspolitiska insatser visar vad som sker. Redovisade planer för och nedläggning av vissa järnvägslinjer ställer ökade krav på förbättrade vägar. Flottningens upphörande i har ökat belastningen och trafikintensiteten på länets olika vägar. För skogsbrukets framtid liksom för den tunga industrin är det ett livsvillkor att goda kommunikationer finns. För turismen är också goda vägar av utomordentlig betydelse. Skall den inhemska turismen kunna hävda sig mot en ökad utlandsturism måste vägfrågorna tillmätas ökad betydelse. har med sin särpräglade natur, där också landets sydligaste fjällvärld ingår, varit eftersökta turistmål. Här har också väl utbyggda länsvägar för att nå dessa områden stor betydelse. Från samhällsekonomisk synpunkt torde det sålunda vara både lönande och nödvändigt att upprustning och utbyggnad av länsvägar hålls på en hög nivå. I skilda sammanhang har påpekats den kraftiga nedgång som planeras i vägbyggandet . en reducering från 9,2 milj. kr. , 7,6 milj. kr. , 3,1 milj. kr. , 2,1 milj. kr. , 2,4 milj. kr. samt slutligen för 3,1 milj. kr. Enligt vår mening är dessa planer för omfattningen av vägbyggandet för helt otillfredsställande. När man genom lokaliseringsoch regionalpolitiska insatser söker stödja länet är det angeläget att övriga myndigheter inte försvårar den verksamheten. Här spelar som redan framhållits vägbyggande och upprustning en framträdande roll. Från alla synpunkter är det angeläget att en positiv utveckling eftersträvas för . Med stöd av det anförda hemställer vi att , vid behandlingen av anslaget till byggande och upprustning av länsvägar, beslutar att tilldelningen av anslag för blir av samma storlek som , samt att vägplaneringen därefter skall inriktas på en omfattning som erfordras för en positiv befolknings- och näringsutveckling. H. ()
mot · FU02919 · 1971-01-21 00:00:00 — om en utredning angående allmänflygets vidareutveckling. Frågan om allmänflygets utveckling har blivit allt angelägnare. I vårt land med-dess stora avstånd torde utvecklingsmöjligheterna för allmänflyget vara mycket goda. Allmänflygets utveckling är säkert av stor betydelse även för lösandet av de problem, som uppstått på grund av avflyttningen från vissa regioner i landet. För industrilokaliseringsfrågan är det väsentligt att man vid lösande av densamma tar nödig hänsyn till den betydelse som kommunikationer med allmänflyg har. Allmänflyget kommer att bli ett viktigt transportmedel för industrinäringen. Allmänflyget bör inordnas på rätt sätt i den totala trafikplaneringen och erkännas som en betydelsefull näringsgren. Dess utvecklingstakt kommer att bli snabb och hänsyn måste därför tagas härtill vid planering av flygfält och andra för flygtrafiken nödvändiga investeringar. Det är också angeläget att allmänflygets anpassning för att möjliggöra personoch godsbefordran får bli föremål för närmare analys, varvid de framtida koncessionsprinciperna får övervägas. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla om utredning angående allmänflygets vidare utveckling.
mot · FU0292 · 1971-01-18 00:00:00 — angående föredragningen av personundersökning och rättspsykiatriskt utlåtande vid huvudförhandling i brottmål. Enligt vad som framkommit från många håll bl. a. genom upplysningar av nämndemän finns inslag i brottmålsprocessen som ibland kan vålla den åtalade onödigt lidande. Man har bl. pekat på den pinsamma erfarenhet uppläsningen inför rätten av personundersökning och handling med rättspsykiatriska bedömningar, som kan ha införskaffats, i en del fall kan innebära för denne. Självfallet skall den åtalade och hans advokat ha del av även ovannämnda slag av handlingar. Åtalad som inte önskar närvara under själva uppläsningen av dessa borde dock av humanitära skäl beredas denna möjlighet, särskilt som i dessa dokument omständigheter från den åtalades tidigare liv, som han själv naturligen velat glömma och som han hoppats andra har glömt, ofta sammanställts, varigenom dokumenten får karaktären av tunga anklagelseakter. Med stöd av vad sålunda anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t påkallar åtgärder som skapar klar möjlighet för åtalad att på egen begäran slippa närvara, då personundersökning och rättspsykiatrisk! utlåtande föredras inför rätten.
mot · FU02920 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående banbelysningen vid flygplatserna. Flygsäkerheten kan höjas om befintliga lågintensiva banbelysningar vid landets flygfält hålles tända mellan solnedgång och soluppgång. Tänd flygplatsberysning underlättar navigeringen under mörker. Även om andra navigeringshjälpmedel används primärt utgör sådan belysning en säkerhetshöjande kontrollmöjlighet för alla som flyger under mörker. Tekniska fel är mycket sällsynta inom flyget, men i samband med väntad ökning av trafikvolymen kan risken för sådana tekniska fel inte uteslutas. Tänd banbelysning vid flygfälten gör att landningsmöjligheterna starkt ökas för flygplan som under mörkerflygning får instrument- eller motorfel. Risken att fortsätta flygningen med tekniska fel måste bedömas vara betydligt större än den risk som finns vid landning på en eventuellt obemannad men belyst flygplats under mörker. Kostnadsskäl kan med tyngd inte anföras såsom ett argument mot vårt förslag om tänd banbelysning under mörker. Merkostnaden är obetydlig för luftfartsverket. Vidare kan betydande kostnader sparas för luftfartsinspektionens haveriutredningsverksamhet om ett enda flyghaveri undvikes genom att flygplatsbelysningen varit tänd. Att räddningsmanskap och trafikledning saknas vid statens flygplatser under icke-öppethållningstid är ett annat skäl, som skulle kunna anföras mot vårt förslag. Skaderiskerna vid nödlandningar i terrängen under mörker måste anses vara betydligt större än de risker som skulle finnas vid landning på obemannad men belyst flygplats. Intressenter för flygplatser med i övrigt godkända banljusinstallationer bör enligt vår mening åläggas att hålla lågintensiv banbelysning, tröskelljus, hinderbelysning samt belyst vindriktningsvisare tänd mellan solnedgång och soluppgång. Åberopande det ovan anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om sådana åtgärder från luftfartsverkets sida att banbelysningen vid flygplatser lydande under detsamma hålles tänd mellan solens nedgång och uppgång. () ()
mot · FU02921 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om fria resor till fastlandet för skärgårdsbefolkningen. Kommunikationsmöjligheterna står människor och befolkningsgrupper till buds mycket olika. Detta exemplifieras påtagligt genom förhållandena i skärgården. Till vissa öar med bofast befolkning ombesörjes överfarten till fastlandet eller till annan ö med statliga färjor, varvid överfarten är avgiftsfri för såväl dem som är bofasta på öarna som för tillfälligt tillresande. Sådan trafik med statliga färjor ombesörjes huvudsakligen i de fall det finns allmän väg på ön. Till vissa andra öar med bofast befolkning ombesörjes färjetrafik i eller enskild regi. Även samfälligheter, ofta kommunalt understödda, utövar färjetrafik. Kommunalt stöd utgår i vissa fall till färjetrafik i enskild regi. Kommun eller samfällighet kan erhålla statsbidrag till anläggning av färjelägen och anskaffning av färja, vilket medför en betydande kostnad. Bidraget utgår i normalfallet av kostnaden och i undantagsfall . Till driften kan också utgå statsbidrag med nyssnämnda procenttal. Knappheten i fråga om anslaget till enskilda vägar i årets statsverksproposition gör det emellertid inte möjligt att ge bidrag till nya färjeleder. fastställer taxa (och turtäthet), och statsbidraget beräknas sedan på det underskott som uppstår. Härav framgår att avgifter utgår för överresa med färja i samtliga fall där inte färjetrafiken ombesörjes genom försorg. Avgifter utgår likaså vid motsvarande överfart med båt. De som bor på öarna betalar samma skatt som andra medborgare trots att de i många fall har stora inskränkningar i sina resemöjligheter. Färjan/båten kan för öbefolkningen anses ha samma ställning som en bro eller en väg. Vidare beskattas bilinnehav hos den som är bosatt på en ö efter samma grunder som gäller för bilägare på fastlandet detta trots att öborna inte (i det fall statlig färja saknas) har mer än ett begränsat vägnät till förfogande. Deras resor är förenade med extra och ofta betydande kostnader, varför fria resor även borde innebära fri överfart med bil (där så kan ske). Det är ett framträdande rättvisekrav att de som är fast boende på öar får helt fria resor för överfart till fastlandet, oavsett i vems regi färje- eller båttrafiken drivs. Eftersom staten har ansvaret för vägväsendet och sådan fri överfart kan jämställas med fritt begagnande av väg är det en statlig uppgift att finansiera dessa fria resor. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om skyndsam utredning och förslag beträffande frågan om fria resor vid överfart till fastlandet för på skärgårdsöar bosatt befolkning. () () () i Stenkyrka
mot · FU02923 · 1971-01-27 00:00:00 — Motioner nr 1971 l Mot. angående förtidspensionärernas rätt att utnyttja 67-kortet på . SJ:s 67-kort kan numera utnyttjas inte bara av ålderspensionärer inom den allmänna försäkringen utan även av personer som har förtidspension, förtida uttagen ålderspension, sjukbidrag, invaliditetsersättning och hustrutillägg från den allmänna försäkringen. Efter det bestämmelsen om rabatträtten för förtidspensionärer införts uppstod viss osäkerhet om det gällde alla förtidspensionärer eller endast sådana inom den allmänna försäkringen. I flera fall fick förtidspensionärer utanför denna försäkring använda rabattkortet. Emellertid har sådana pensionärer avstängts från möjligheten. Enligt mitt förmenande föreligger inga bärande argument för en sådan avgränsning, utan alla som på läkarintyg förtidspensioneras från sin tjänst, borde vara berättigade till 67-kort mot uppvisande av intyget och efter eventuell kontroll av SJ. Att detta är en SJ:s angelägenhet är jag helt medveten om, men jag anser att det finns skäl för SJ att utreda merkostnaden, som den här antydda utvidgningen av 67-kortets giltighet skulle medföra. Sannolikt är den så liten att den utan betänkligheter skulle kunna bestridas av statsmedel. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa att Kungl. Maj:t måtte anmoda SJ att utreda hur stor kostnaden skulle bli om alla förtidspensionärer finge möjlighet att utnyttja 67-kortet, i syfte att låta ta ställning till en eventuell subventionering via statskassan.
mot · FU02925 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Bäckmora m. fl. om avgiftsfri installation av samtalsmätare. Sedan telefonautomatiseringen genomfördes har många tekniska fördelar vunnits. En nackdel från abonnenternas synpunkt är dock att kontrollmöjligheter beträffande telefonräkningarna har omöjliggjorts. kunde abonnenterna via kontrollremsor som bifogades teleräkningen avstämma gjorda debiteringar och vid felaktigheter begära och få rättelse. är teleräkningen baserad på en samtalsmätare placerad i telefonstationen och utom möjlighet för abonnentens kontroll. Vid förmenta felaktiga telefonräkningar saknar abonnenten varje bevismöjlighet att styrka detta och få rättelse. I åtskilliga fall har abonnenter anmält misstanke på felaktiga telefonräkningar utan att vinna rättelse. Då man icke kan bortse från att tekniska felaktigheter som reläfel o. d. kan uppstå, som ger felaktiga utslag i samtalsmätaren utan att har den omedelbara kontrollen däröver, är avsaknaden av abonnentkontroll helt otillfredsställande. har i några fall nödgats konstatera sådana tekniska felaktigheter som lett till orimligt höga telefonavgifter för abonnenten. Efterkontroll har visat att felaktiga telefonapparater varit installerade och reläfel uppstått inom hela telefonstationsområden. Då bevisbördan alltid ligger hos abonnenten och möjligheter att framlägga bevis saknas är det mycket vanligt att avvisar klagomålen med hot om att avstänga telefonen. Från den enskilde abonnentens synpunkt kan detta förhållande icke vara tillfredsställande; rättsäkerheten bjuder väl ändå att abonnenten måste beredas någon form av kontrollmöjlighet. Den lösning som i så fall kan förordas är att samtalsmätare installeras hos den enskilde abonnenten under hans omedelbara kontroll och som därmed ger honom möjlighet att larma vid misstänkta felaktigheter. tillhandahåller redan nu sådana samtalsmätare men mot en inträdesavgift av . plus en kvartalsavgift på . Det måste anses som obilligt att telefonabonnenterna för att skydda sig mot felaktiga telefonräkningar skall belastas med en extra kostnad härför av . Analogt med vad som sker i fråga om vatten, gas och elmätare som gratis tillhandahålls abonnenten borde samma regler gälla även i fråga om samtalsmätare för telefon. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att måtte besluta att telefonabonnent, som så önskar, utan särskild kostnad får samtalsmätare installerad i anslutning till befintlig telefonapparat. () () () () 1* 1971.
mot · FU02926 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om postutdelning alla vardagar. I de flesta delar av vårt land förekommer postutdelning alla vardagar. Detta är en service som de flesta människor torde betrakta som oumbärlig. På vissa håll begränsar postverket emellertid sin service så att utdelning av post förekommer under mindre antal dagar. Det gäller t. ex. vissa skärgårdsområden. Därvid kan sexdagarsutbäming förekomma , när frekvensen av sommargäster är stor, medan postutdelning under övriga delar av året inskränks till fyra eller . Det kan inte vara rimligt att den bofasta befolkningen skall åtnjuta en sämre service under den del av året när sommargästerna inte bor där ute. Enligt vår mening skall alla behandlas lika och sålunda ha postutbärning alla vardagar. Det måste erinras om att de människor, vilka myndigheterna anser kunna klara sig utan fullständig postservice, i många andra avseenden tvingas avstå från olika slags nyttigheter som människor boende i andra delar av landet åtnjuter. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. uttala att där postutdelning sker den skall ske alla vardagar. () () () ()
mot · FU02928 · 1971-01-01 00:00:00 — av i om charterflyg för utländska turister till . I vårt lands bytesbalans med utlandet har det uppstått ett allt större underskott. En av orsakerna härtill är att turisttrafikens utveckling ger oss ett underskott på . Detta borde ge anledning till åtgärder för att öka turistströmmen till vårt land. De flesta svenska utlandsturisterna reser numera med chartrat flyg härifrån. För utländska turister som vill resa till finns inte den möjligheten, eftersom luftfartsverket inte tillåter att utländska charterbolag opererar med som resmål. Härigenom går vårt land miste om ett stort antal utländska turister, och det är ju ändå så att charterflyget spelar en alltmer dominerande roll inom den internationella turisttrafiken. Det lär vara så att både amerikanska och europeiska företag försökt att få tillstånd för sitt charterflyg att få landa här i , men det har inte medgivits av de svenska myndigheterna. Vid en interpellationsdebatt under föregående år i denna fråga framhölls att skälet bl. a. är att det skandinaviska linjeföretaget skall kunna i tillfredsställande omfattning och på försvarlig ekonomisk grundval fullgöra sina uppgifter enligt gällande koncession. Jag kan instämma i dessa synpunkter men anser dock att frågan är av så stor vikt att man bör pröva ändamålsenligheten i detta. En möjlig lösning skulle kunna vara att man hänvisade utländskt charterflyg till en enda svensk flygplats och att turisterna sedan vid resor inom landet får anlita reguljära svenska trafikmöjligheter. Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en prövning av ändamålsenligheten i de bestämmelser som gäller charterflyg till enligt vad i motionen anförts.
mot · FU0293 · 1971-01-19 00:00:00 — angående SlDA:s information om svenskt humanitärt bistånd och utbildningsbistånd till befrielserörelser m. ni. Svenskt humanitärt bistånd och utbildningsbistånd till vissa befrielserörelser har utgått med brett stöd från sida. Beslut om dessa biståndsformer har anknutit till olika FN-resolutioner. I årets budget beräknas medel för nämnda ändamål till . I den offentliga debatten synes emellertid förekomma betydande oklarhet om innebörden av detta bistånd. På sina håll hyser man helt verklighetsfrämmande föreställningar om möjligheterna att kanalisera en mera avsevärd del av det totala svenska u-landsbiståndet till dessa speciella ändamål. Själva begreppet befrielserörelser ges ibland en otydlig och missvisande innebörd. De folkrättsliga problem, som kan uppstå i samband med bistånd av denna art, ägnas ofta ringa uppmärksamhet. På andra håll förekommer insinuanta framställningar om den reella innebörden av det bistånd som utgår. Det har exempelvis inträffat att en känd dagstidning publicerat vilseledande uppgifter om det svenska biståndet till befrielserörelsen under rubriken får hemlig hjälp från SIDA. En journalistik av detta slag är ägnad att skapa missförstånd om innebörden av svensk utrikes- och biståndspolitik. Det centrala biståndsorganet, som erhåller betydande statsmedel för informationsändamål, måste anses ha ett särskilt ansvar för spridning av korrekt information om även denna del av det svenska u-landsbiståndet. De vanföreställningar som vunnit spridning genom olika massmedia motiverar särskild omsorg vid informationens utformning. Med hänvisning till det anförda hemställes sålunda att måtte anhålla att SIDA inom ramen för sitt informationsanslag sprider sakkunnig och korrekt information om svenskt humanitärt bistånd och utbildningsbistånd till befrielserörelser jämte därmed sammanhängande problem.
mot · FU02931 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om en plan för ökade väganslag. har i avlämnade partimotioner framlagt förslag om trafikpolitiken, trafiksäkerheten m. m. I detta sammanhang vill vi ta upp frågan om eftersläpningen av väganslagen och behovet av framtida ökade investeringar på detta område. Vågplan 1970 visar klart den dominerande betydelse som vägarna kommer att ha för den framtida transportförsörjningen. Departementschefen anmäler att han senare kommer att ta ställning till denna plan. Redan nu är det emellertid klart att anslagen för nästkommande budgetår avsevärt understiger vägplanens minimialternativ. De senaste årens eftersläpning inhämtas inte. Även om äskanden i rådande ekonomiska läge skärs ner, får detta inte innebära en permanent underförsörjning av vägväsendet. Det är därför angeläget att den framtida resurstilldelningen sker med hänsyn till att väginvesteringarna under en följd av år fått stå tillbaka. Vid fördelningen av anslagen mellan riksvägar och länsvägar bör stor vikt läggas vid att investeringarna står i samklang med övriga investeringar i samhället. Vägarnas roll för en utbyggd regionalpolitik måste därvid särskilt beaktas. För att motverka en fortsatt koncentration av befolkning och arbetstillfällen krävs inte endast väl fungerande riksvägar för transporten mellan regionerna utan också ett väl utbyggt länsvägnät för den inomregionala trafiken. Den inventering av standarden inom vägväsendet som utfört visar att eller av länsvägarna har en standard som betecknas som ej godtagbar. Det är allvarligt att nästan hälften av länsvägarnas totala längd inte är av godtagbar kvalitet. Även de enskilda vägarna måste uppmärksammas. De har stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla drägliga villkor för den bofasta befolkningen i glesbygd, och dessutom har de en växande betydelse för fritidsbebyggelsen. Vissa enskilda vägar belastas mycket hårt med bl. a. virkestransporter. Fördelningen av de för vägändamål avsatta resurserna mellan riksvägar, länsvägar och enskilda vägar måste sålunda vara sådan att en positiv befolknings- och näringslivsutveckling i landets olika delar främjas. Behovet av ett väl fungerande vägnät är stort för en gynnsam ekonomisk utveckling i vårt land. De tidsförluster och den materielförslitning som dåliga vägar ger upphov till måste beaktas i den långsiktiga bedömningen. Vi anser det därför vara nödvändigt att när departementschefen för redovisar sitt ställningstagande till Vågplan 70 han också framlägger ett program för ökning av väganslagen under de närmaste Med stöd av vad vi ovan anfört får vi hemställa att i skrivelse till Kungl Maj:t måtte 1) uttala att vid avvägningen mellan riks- och länsvägar hänsyn tages till behovet av ett från närings- och regionalpolitiska synpunkter väl fungerande länsvägnät, 2) anhålla om ett program för en ökning av väganslagen .
mot · FU02934 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående tidpunkten för anläggande av . Trafikutvecklingen vid har varit utomordentligt snabb. Antalet passagerare har fördubblats . För fraktflygets del har ökningen varit lika snabb trots att inte har tekniska förutsättningar att taga emot vissa nya typer av fraktflygplan såsom . Trots den genomförda partiella utbyggnaden av kan inflygningsvinklarna inte ges de värden som man internationellt rekommenderar. Värdet för är 1:28 och rekommenderade värden 1:40 å 1:50. Endast plan av mellandistanstyp kan operera på , och för dessa gäller vissa restriktioner beträffande relationerna mellan full last och full bränsletank. Fraktflyget är under kraftig utbyggnad i exempelvis och . För del är det av väsentlig betydelse att den viktiga västsvenska regionen med dess produktion har tillgång till ett effektivt fraktflygfält. Trafikutvecklingen för beräknas enligt utredningar som luftfartsverket låtit göra ha ökat så att en fördubbling på nytt av passagerarantalet har skett: 1965 355 000, 1970 ca 700 000 och 1977 ca 1 300 000. Det måste konstateras att med den utveckling som såväl passagerarantal, och flygfrakt som flygplanstyper beräknas få kommer icke att kunna klara trafik längre än till ungefär 1975. Dyrbara kortsiktiga investeringar torde bli nödvändiga för att kunna uppehålla erforderlig trafik på . Planerna för byggandet av siktar till ett färdigställande av huvudbanan 1977 och först . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att luftfartsverket får i uppdrag att utreda möjligheterna för ett tidigareläggande av byggandet av . /ENKEL (fp)