mot · FU021099 · 1971-01-26 00:00:00 — av herrar Åsling och angående marknadsföringen av turistnäringen. 1 finansplan erinras om att har betalningsbalansen fått sin prägel av en fortgående reducering av det positiva tjänstenettot till följd av den ökande turismen. I finansplanen bedöms möjligheterna att vända utvecklingen på detta område som små och att det negativa saldot även fortsättningsvis skall komma att gälla för denna del av bytesbalansen. Den nödvändiga förbättringen återstår alltså att uppnå på varusidan. För att återställa utrikesbalansen skisseras två ofrånkomliga vägar som berör resursfördelningen i samhällsekonomin. Resurserna måste följaktligen disponeras så att de främjar avsättning av en större andel varor och tjänster utomlands och en lägre tillväxttakt i förbrukningen inom landet. Jämsides därmed måste en hög investeringsverksamhet upprätthållas, och takten i pris- och kostnadsstegringarna måste bemästras. Enligt vår uppfattning har turistnäringens roll i samhällsekonomin i detta sammanhang alltför litet beaktats. I allmänhet nöjer man sig med att liksom i finansplanen 1971 konstatera det relativa turistnettot medan expansionsmöjligheterna inom landets egen turistnäring endast undantagsvis tagits upp till behandling. Ändå är det otvivelaktigt så att en ökad expansion inom vår egen turistnäring i hög grad skulle få en gynnsam effekt i bytesbalansen och dessutom med hänsyn till turistnäringens lokalisering medverka till en bättre regional balans, vilket nu anges som en central politisk målsättning. Självfallet finns det en rad begränsande faktorer för turistnäringens utveckling. Vårt lands geografiska belägenhet och klimatologiska förutsättningar har ofta åberopats som en av dessa begränsande faktorer. Utvecklingen inom kommunikationsområdet, och främst då i vad gäller charterflyget, håller i grunden på att förändra denna situation. De klimatologiska förutsättningarna betraktas heller inte längre som någon begränsande faktor. Inte minst torde efterfrågan på den europeiska kontinenten av resor till nya och annorlunda resmål och av jungfruliga eller i varje fa" icke överexploaterade miljöer växa snabbt. En begränsande faktor av allvarligare karaktär är självfallet vårt allmänt höga kostnadsläge, men detta har turistnäringen själv genom egna insatser, genom rationaliseringar och genom övergång till nya serviceformer sökt bemästra. Det torde vara tre områden där turistnäringens expansionsmöjligheter begränsas och där samhället borde kunna öka sina insatser för att främja en önskvärd utveckling. Dessa tre områden är: Den översiktliga planeringen av investeringarna och tillhandahållandet av kapital för dessa. Utbildningen av i turistnäringen sysselsatt arbetskraft på skilda nivåer. Marknadsförandet av vårt lands turistnäring utanför landets gränser. Bristen på riskvilligt kapital har ofta angetts som en begränsande faktor för utvecklingen inom t. ex. det norrländska inlandet. Otvivelaktigt gäller detta alltjämt och så till vida även turistnäringen eftersom turistnäringen just inom det inre stödområdet är en särskilt betydelsefull näringsgren. Detta har för övrigt också i investeringssammanhang beaktats av . Enligt vår uppfattning bör turistnäringen jämställas med industriell verksamhet i alla avseenden när det gäller lokaliseringsstöd och av samhället i övrigt tillhandahållna finansieringsmöjligheter. Självfallet måste dock gälla att investeringsverksamheten i den mån den sker med samhällets medverkan blir föremål för en noggrann planering med hänsyn till de marknad smässiga förutsättningarna. Utvecklingen inom turistnäringen t. ex. i och , där denna näring spelar en särskilt betydelsefull roll, går mot en fortsatt förändring av strukturen. En rad anläggningar ändrar karaktär från mindre familjeanläggningar till anläggningar som för sin skötsel kräver anställd personal. Utbudet av främst utomhusaktiviteter har ökat kraftigt, och detta skapar ett stort behov av sådan personal som skidlärare, färdledare, ledare för motion, personal för skötsel av utomhus och inomhus motionsanläggningar, skidnedfarter, pistmaskiner, liftar, linbanor, snöskotrar m. m. Ovannämnda utveckling av turistorterna samt de ökande investeringarna från samhällets och enskildas sida i fasta anläggningar och marknadsföringsåtgärder måste byggas på en god service i vid bemärkelse. Detta kräver väl utbildad arbetskraft på olika nivåer och för olika specialiteter. Redan nu är det stor brist på personal, och underskottet kommer raskt att öka. Några exempel på yrken och sysselsättningar inom näringen är: Företagsledande personal, t. ex. hotellchefsassistent Kökspersonal och arbetsledare i kök Fritidstekniker med uppgift att ansvara för liftar, linbanor, pistmaskiner, skidnedfarter och motionsanläggningar utomhus och inomhus Personal kunnig i sjukvård. Denna uppräkning är givetvis ej fullständig. En kombination av olika utbildningar är eftersträvansvärd, bl. a. för att möjliggöra helårssysselsättning och för att tillmötesgå kraven från olika typer av anläggningar. Utbildningen synes kunna ske 1. dels p& gymnasial nivå, kanske främst genom specialkurser, 2. dels genom postgymnasial utbildning med både rent teoretiskt och tekniskt-praktiskt innehåll, 3. dels genom kombinationsutbildning med yrkeskurser av gymnasial karaktär och postgymnasiala kurser. Utbildning för turistnäringens del borde få ett centrum för samlad utbildning, där man både finge goda förutsättningar för den skolmässiga utbildningen och goda praktikmöjligheter. En lokalisering till synes naturlig med tanke på den styrka näringen där har. Det ovan aktualiserade utbildningsbehovet för turistnäringens del är så stort och intresserar så många att en speciell utredning av problemet synes erforderlig, men vissa åtgärder bör vidtas omgående och samordnas dels med den planering som sker genom skolmyndigheterna, dels med de särskilda åtgärder som vidtas och som planeras för turistnäringen. Av avgörande betydelse för turistnäringens utveckling är självfallet marknadsföringen. Där har framför allt en betydande aktivitet utvecklats av regionala organ. Trots stöd från t. ex. landsting och primärkommuner är det uppenbart att resurserna på detta område är alltför bristfälliga för en tillräckligt aktiv försäljning, t. ex. på den europeiska kontinenten. Om vårt lands möjligheter här skulle kunna tillvaratagas, fordras insatser på marknadssidan av en helt annan omfattning än som äi möjlig. Det kan här ifrågasättas om inte landets turistorganisationer, företagarna inom branschen och staten i samverkan skulle skapa ett särskilt marknadsföringsföretag som med samhällets stöd kunde aktivera utlandsförsäljningen av vårt lands turistservice. I detta sammanhang borde också beaktas de betydande expansionsmöjligheter som turistnäringen borde ha med ett ökat utnyttjande av näringens anläggningar för rehabilitering. Det stora behov av rehabilitering, som föreligger inom vårdsektorn, har i turistnäringen stora outnyttjade resurser till sitt förfogande. Även om detta inte i första hand är en marknadsföringsfråga utan en fråga om turistnäringens relationer till sjukvårdshuvudmännen, i första hand då landstingen, kräver den en översiktlig planering som borde vara ett klart samhällsintresse. Med stöd av det ovan anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj 1 anhåller om utredning av förutsättningarna att genom skilda åtgärder aktivera turistnäringens marknadsinsatser i enlighet med vad i motionen anförts. . ÅSLING (c)