mot · FU021355 · 1971-04-13 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 36 angående social utbildning och forskning m. m. tillsattes inom en organisationskommitté, socionomutbildningsberedning (SUB 70), med uppgift att förbereda den utbyggnad av socionomutbildningen för vilken riktlinjerna sedermera fastställdes av riksdag. Kommittén föreslog i sitt betänkande, att antalet intagningsplatser vid socialhögskolorna skulle fördubblas , vilket med gällande studieordning skulle medföra ett kraftigt ökat behov av praktikplatser. Mot denna bakgrund ansågs det inte möjligt att behålla studieordningen med två i utbildningen helt integrerade handledda praktikperioder. Kommittén föreslog därför, att en av dessa praktikperioder skulle ersättas av sju månaders praktikarbete, som skulle fullgöras i anslutning till utbildningen. Den handledda i utbildningen helt integrerade praktiken skulle därmed endast omfatta en period . I proposition nr 36 föreslås en i förhållande till socionomutbildningsberedningens förslag mycket begränsad utbyggnad. Trots de ändrade förutsättningarna aviseras emellertid förslag om ändring av studieordningen en ändring som var helt betingad av den snabba ökningen av antalet intagningsplatser. har och Kungl. Maj:t vidtagit en rad åtgärder för att stimulera tillskapandet av fler praktikplatser. riksdag medgav för innevarande budgetår en utbyggnad av konsulentorganisationen vid med 50#/o eller tio nya konsulenttjänster. Den gångna höstens erfarenheter pekar klart på att denna åtgärd medfört betydande lättnader i tidigare svårigheter att anskaffa lämpliga praktikplatser. tillsattes inom en expertgrupp, praktikcentrumkommittén (PCK), med uppgift att utreda möjligheterna att tillskapa särskilda praktikcentra, där flera studerande utnyttjar samma handledare. PCK och socialhögskolorna har noterat ett starkt ökat intresse från statliga och kommunala institutioner att inrätta praktikplatser inom nya områden. Fr. o. m. pågår försöksverksamhet med praktikcentra på flera orter och institutioner. sig därför inte tillnärmelsevis lika mörk som . Maj:t beslöt att personer som fyllt och förvärvsarbetat försöksvis skall vara behöriga att antagas till socionomutbildning. Sökande som genomgått fullständig gymnasieutbildning skall ha rätt att vid meritvärderingen tillgodoräkna sig yrkeserfarenhet omfattande . Huvuddelen av kapacitetsökningen vid socialhögskolorna skall enligt Kungl. Maj:ts beslut avse personer, som berörs av denna försöksverksamhet. Detta kan förväntas få betydelse för det framtida behovet av praktikplatser. Den pågående utvärderingen av försöksverksamheten tyder på att minst av den totala ökningen av intagningen till socialhögskolorna kan komma att avse personer, som före tillträde till studierna har sådan yrkeserfarenhet att de kommer att få tillgodoräkna sig en praktikperiod och därmed inte kommer att belasta praktikorganisationen för mer än en placering inom den nuvarande studieordningen. Remissvaren på organisationskommitténs förslag ger inte en entydig bild av hur remissinstanserna ser på socionomutbildningens uppläggning i vad avser den praktiska delen av utbildningen. Att många ändå tillstyrkte kommitténs förslag måste ses mot bakgrund av den av kommittén föreslagna snabba kapacitetsökningen. Även inom kommittén ansåg dock en stor minoritet, hälften av ledamöterna, att en ny typ av praktisk utbildning, s. k. orienteringspraktik, var att föredra som alternativ till den existerande ordningen. Två av socialhögskolorna, och , har också i sina remissvar skisserat alternativa lösningar till praktikens utformning och anknytning till utbildningen i övrigt. Inget av dessa alternativ kan dock sägas vara tillfredsställande utrett. Detta gäller även kommitténs majoritetsförslag. Det är t. ex. uppenbart, att personer från stora tätorter har tillgång till ett avsevärt större utbud av praktikarbetsmöjligheter än personer från mindre tätorter och landsbygd. är arbetsförmedlingens service betydligt bättre i de stora tätorterna. Hur dessa orter kan påverka rekryteringen till socialhögskolorna ger inte kommittén något svar på. Om den föreslagna nyordningen leder till en snedrekrytering för personer bosatta utanför de stora tätortsområdena är detta ett förhållande som inte kan accepteras. Då frågan om riktlinjer för utbyggnaden av socionomutbildningen behandlades av riksdag uttalade statsutskottet, att det förelåg ett klart behov av en kraftig utökning av socionomutbildningens kapacitet. Den självklara utgångspunkten var dock att man borde undvika varje åtgärd som innebär en försämring av utbildningen. Beträffande praktiken underströk utskottet det nödvändiga i att den tillkallade organisationskommittén ingående övervägde möjligheterna att lösa praktikfrågan utan någon försämring av utbildningens kvalitet. rande bör före eller inhämta erforderlig praktisk erfarenhet inom för socionomutbildningen betydelsefulla områden av i huvudsak samma omfattning som . Inom den ramen bör man fasthålla kravet att praktik till en omfattning motsvarande minst en av de nuvarande praktikperioderna skall utgöras av handledd praktik. Det är enligt vår mening tveksamt, om utskottets uttalande till fullo beaktats. Flera remissinstanser har uttalat att den föreslagna ändringen av praktikens utformning kommer att sänka utbildningens kvalitet, medan andra uttryckt farhågor för detsamma. statsverksproposition förutsätts, att U 68 skall företaga en grundlig översyn av socionomutbildningen. U 68 har aviserat ett betänkande rörande den högre utbildningens yttre organisation till 1972. Socionomutbildningen kommer att beröras i detta betänkande. Mot bakgrund av ovan framförda synpunkter, och då den i propositionen föreslagna ökningen av antalet intagningsplatser inte kan förväntas medföra några större svårigheter i vad gäller anskaffningen av praktikplatser till studerande inom nuvarande studieordning, bör man avvakta U 68:s förslag och i samband därmed närmare utreda olika alternativ till utformningen av den praktiska utbildningens uppläggning. Därmed skulle det vara möjligt att försöksvis pröva ett system med orienteringspraktik enligt den modell som föreslagits av reservanterna i SUB. I propositionen föreslås att en professur i socialpolitik inrättas fr. o. m. och att denna knyts till ett särskilt forskningsinstitut. Det är ett angeläget behov som äntligen tillgodoses. Den sociala forskningen är ett eftersatt område, och behovet av forskning och utveckling är framträdande. Utgifterna för socialvård och socialförsäkring m. m. stiger snabbt. Utvecklingen ställer ökade krav på långsiktig planering, vilket i sin tur medför behov av större kunskaper om tänkbara sociala effekter vid olika alternativ. Felsatsningar blir kostsamma och svåra att reparera. Det är därför viktigt med en målinriktad socialpolitisk forskning på flera plan. Då det gäller forskningens organisation har regeringen stannat för att förorda inrättande av ett särskilt forskningsinstitut, samordnat med det nuvarande . Det sägs i propositionen att det är väsentligt att innehavaren av professorstjänsten har nära kontakt med annan samhällsvetenskaplig forskning och med utbildningen inom det sociala området. Tjänsteinnehavaren skall vara ledamot av samhällsvetenskapliga fakulteten vid i och av . I den offentliga debatten och i en rad konkreta förslag rörande utbyggd social forskning har framhållits att socialhög skolorna borde få resurser för social forskning. Statsrådet berör emellertid inte detta spörsmål. Vi anser att det finns goda skäl för att förlägga den sociala forskningen i direkt anknytning till den sociala utbildningen, till socialhögskolorna. Som exempel på skäl härför kan följande nämnas: Forskningsresurser är nödvändiga för att socialutbildningen skall bli verkligt kvalificerad. Dels är forskningskontakt allmänt av värde för all högre utbildning, dels finns den sociala utbildningens kärnämnen exempelvis socialrätt och social metodik representerade endast vid socialhögskolorna. Närheten till forskning är stimulerande för de studerande. Den innebär kontakt med aktuell utveckling och snabb förmedling av forskningsresultat. Den nära kontakten mellan forskning och arbetsfältet är till nytta både för de studerande som praktiserar och för socialarbetare som genomgår fortbildning. Med tanke på det utredningsarbete som bedrivs inom 1968 års utbildningsberedning och som berör såväl socionomutbildningen som annan samhällsvetenskaplig utbildning och på de begränsade resurser som regeringen nu föreslår för social forskning är vi emellertid beredda att acceptera att den nu aktuella professuren knyts till ett forskningsinstitut. Vi vill emellertid betona nödvändigheten av nära samordning mellan detta institut och socialhögskolorna. Professorn bör sålunda vara ledamot inte bara av också av lärarrådet vid i , och han bör fullgöra en väsentlig del av sin tjänstgöringsskyldighet vid . Det nu aktuella förslaget berör /72. Statsrådet berör inte den fortsatta utbyggnaden, mål och uppgifter för den socialpolitiska forskningen. Vi beklagar detta. Det är angeläget att den fortsatta utbyggnaden sker efter en bestämd plan. Det nu framlagda förslaget är en blygsam start en synnerligen blygsam start med tanke på de många behoven och en fortsatt utbyggnad måste ske . För att arbetsplanering och personalrekrytering skall kunna ske måste ett program för denna utbyggnad finnas. Det finns underlag för att utarbeta ett sådant program, dels i de många konkreta förslag rörande social forskning som framlagts , dels i det material som sammanställts av samarbetskommittén för social forskning. Vi anser att regeringen riksdag bör redovisa ett program för en intensifierad och planmässig social forskning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att uttalar att den nuvarande studieordningen för socionomutbildningen bibehålies i avvaktan på resultatet av den på gående översynen av utbildningen som äger rum inom U 68 samt att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att riksdag föreläggs ett program rörande en intensifierad och planmässig social forskning. () () () () () ()