ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021578 · 1971-11-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 141 angående ett forskning. Starka skäl talar enligt vår mening för att det nya förläggs till annan ort än , vilken förläggningsplats tydligen förutsätts i proposition 1971: 141. Allmänna lokaliseringspolitiska argument liksom angelägenheten av att stärka forskningsmiljöerna utanför huvudstaden kan anföras. Lämpligt synes vara att institutet förläggs till en ort där det finns socialhögskola. a. , och är tänkbara lokaliseringsorter. Institutet kommer att bli beroende av att kunna knyta till sig mera tillfälligt forskare på olika nivåer och inom olika områden. Möjligheterna härför blir störst på en ort med utbyggt universitet. De starkaste skälen synes oss därför tala för att det nya förläggs till eller . I propositionen förutsätts att företrädare för arbetsmarknadens parter och för berörda myndigheter m. fl. inom den offentliga sektorn skall ha det dominerande inflytandet i institutets styrelse. Detta kan enligt vår mening inte vara riktigt. Dessa grupper och myndigheter bör vara företrädda, men de bör inte ha det dominerande inflytandet. För att institutet skall få en fri ställning gentemot myndigheter och centrala organisationer, vilka själva skall bli föremål för institutets forskning, är det angeläget att styrelsens majoritet består av oberoende »lekmannarepresentanter». Till dessa räknar vi då en representant t. ex. för R-förbunden. Att de som arbetar på institutet bör ha en styrelserepresentant anser vi självklart. Vi utgår också från att den till institutet knutna professuren i socialpolitik tillsätts genom normalt ansökningsförfarande. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att det föreslagna bör förläggas till annan ort än , att som sin mening uttalar att institutets styrelse bör ha majoritet av oberoende »lekmannarepresentanter». (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · FU021579 · 1971-11-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 142 med förslag till lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Lagberedningen föreslog i sitt förslag Utsökningsrätt IX att skatteprivilegiet skulle utgå ur den nya förmånsrättslagen. Samtliga ickestatliga remissinstanser tillstyrkte lagberedningens förslag. I proposition 142 till riksdag anförde departementschefen att vägande skäl talade för att behålla det nuvarande skatteprivilegiet. Mot denna bakgrund är det anmärkningsvärt att förmånsrättslagen utsträcks ytterligare i proposition 142 till riksdag. En bärande princip är för oss i detta sammanhang att förmånsrätt bör föreligga för skatter och avgifter där det allmänna inte på samma sätt som leverantörer av varor och tjänster kan bevaka sina fordringar. Borgenärer, som har likartade möjligheter att bevaka sina intressen, bör också åtnjuta samma prioritet. Om en skattefordran privilegieras har detta givetvis bl. a. till följd att oprioriterade borgenärer i övervägande antalet fall kommer att få betala den skatt som konkursgäldenären annars borde ha betalat. Man förbättrar med andra ord rättsläget för det allmänna, inte på bekostnad av gäldenären utan på bekostnad av övriga borgenärer. Det kan starkt ifrågasättas om ett sådant resultat är rimligt eller ens önskvärt mot bakgrund av de konsekvenser för den allmänna omsättningen som ovillkorligen skulle bli följden av en utvidgad förmånsrätt. I och med att förmånsrätten begränsas, ges leverantörerna en praktiskt taget begränsad rättighet att tillgodose sina krav. I det nuvarande läget med stark ökning av antalet konkurser tvingas leverantörer att gardera sig med säkerheter och borgensåtaganden. Vi är av den uppfattningen att skatter som avses i 1 § första stycket uppbördsförordningen må vara förmånsberättigade. Likaså bör konsumtionsskatterna, i likhet med vad som gäller i 17 kap. 12 § handelsbalken, bibehålla sin förmånsrätt. Övriga skatter och avgifter samt tullar bör icke erhålla förmånsrätt, då dessa i huvudsak erlägges direkt i samband med att varan/tjänsten tagits i bruk eller då vissa planer realiseras (investeringsavgifter och liknande). Anstånd med erläggande av skatter och avgifter av denna senare typ är att jämföra med leverantörskrediter och bör i förmånsrättshänseende jämställas. I flera avseenden är det allmänna bättre rustat att bevaka sina intressen vid ett företags konkurs. Inför en förestående nedläggning är ofta de första signalerna obetalda skatter, vilka registreras av länsstyrelsernas uppbördssektioner. Den enskilde borgenären är i allmänhet ovetande om sin kunds ekonomiska läge innan en konkurs är offentliggjord. a. av detta skäl kan inte den utsträckta förmånsrätten från två till accepteras. Med stöd av vad ovan anförts hemställes 1. att måtte besluta avslå prop. 1971: 142, 2. att , därest yrkandet ovan inte skulle bifallas, måtte besluta att förmånsrätten ej utsträcks att avse skatter och avgifter som är äldre än . () () () . ()
mot · FU021586 · 1971-11-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 153 angående införande av kilometerskatt, m. m. Maj:ts proposition 1971:153 föreslås att principbeslut fattas om införande av beskattning efter körd våglängd beträffande brännoljedrivna motorfordon. I princip har jag inget att erinra mot att skatt utgår efter antalet kilometer, dock får hänsyn tagas till att garantin för en tillfredsställande trafikservice för landets olika delar inte äventyras. Beskattningen bör stå helt i överensstämmelse med den regionalpolitiska målsättningen. Hänsyn till de långa avstånden exempelvis i bör därför tagas genom att differentierade zontaxor tillämpas. Ett sådant hänsynstagande bör inte strida mot målsättningen att vägtrafikbeskattningen skall stå i överensstämmelse med trafikpolitiska beslut. I propositionen föreslås att särskilda kilometerräknare installeras i de av beskattningen berörda fordonen. Den utgift som detta innebär bör enligt min mening helt bekostas av statsverket. Det kan inte vara principiellt riktigt att kostnaderna för installering av en dylik apparat skall åvila den enskilde fordonsägaren, emedan det är frågan om en avgiftsbeläggning som det allmänna ålägger den enskilde. En apparat som det här är frågan om för fastställande av skattens storlek skall helt betalas av den som utkräver avgiften, det vill säga statsverket. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 153 besluta att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala dels att ur regionalpolitisk synpunkt hänsyn till långa avstånd bör tas vid utformningen av kilometerbeskattningen på i motionen anförda grunder, dels att kostnaderna för installerande av kilometerräknarapparat bör bestridas av statsmedel.
mot · FU021589 · 1971-11-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 154 angående transportstöd vid viss linjesjöfart från . 1 propositionen 1971:154 föreslås ett fraktstöd avseende de utgående godstransporterna i Gotlandsbolagets färjtrafik med fastlandet. Godstaxan (längdmetertaxan för godsfordon) avses reduceras . För att gynna turismen och förbilliga den gotländska allmänhetens fastlandsresor föreslås vidare en statlig insats som i förening med visst företagsekonomiskt utrymme inom Gotlandsbolaget medger en reducering av bolagets personbilstaxa . Kostnaderna härför har beräknats till 2,1 milj. kronor. Detta trafikstöd föreslås för att skapa gynnsammare betingelser för näringslivet och befolkning i allmänhet. Sjötrafiken på har dominerats av Gotlandsbolaget, som fått en monopolställning speciellt vad det gäller persontrafiken. Bolaget har gjort stora vinster . Fraktpriserna har kunnat hållas höga genom denna monopolställning, Gotlandsbolaget har nära nog varit helt utan konkurrens. De höga vinster som gjorts har skett på bekostnad av befolkningen på ön och turisterna. Det stöd som staten har för avsikt att ge kommer ytterligare att stärka Gotlandsbolagets monopolställning. Som förutsättning för statligt trafikstöd borde trafiken på helt förstatligas och drivas utan vinst som riktmärke. Om så är nödvändigt bör staten även ta nödvändig förlust på sjötrafiken på för att ge öbefolkningen en jämbördig ställning med övriga medborgare i landet. Med stöd av vad som här anförts föreslår vi att i skrivelse till regeringen begär förslag om förstatligande av Gotlandsbolaget och AB Sjölinjer. (vpk) (vpk)
mot · FU021591 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar i Heden och Polstam i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 154 angående transportstöd vid viss linjesjöfart från . Maj:ts proposition 1971:154 föreslås att transportstöd skall utgå till viss linjesjöfart från . Stödet avses börja tillämpas och föreslås gälla som försöksverksamhet . Vi hälsar detta förslag med tillfredsställelse. har genom sin geografiska belägenhet särskilda problem i fråga om förbindelserna med andra delar av landet. Detta medför både för de enskilda människorna och för näringslivet betydligt högre transportkostnader än på fastlandet. Det är givetvis angeläget att en utjämning av kostnaderna kommer till stånd. Befolkningen på har minskat på ett oroväckande sätt. Omkring 1945 var invånarantalet nära 60 000. är det knappt 54 000, och enligt prognos upprättad inom kan det minska till 47 000. Vi finner det nödvändigt att denna negativa befolkningsutveckling bryts. Detta förutsätter olika slag av lokaliserings- och regionalpolitiska åtgärder. Därvid spelar trafikfrågorna en grundläggande roll. Det i föreliggande proposition föreslagna transportstödet bör enligt vår mening betraktas som ett första steg i strävandena att finna en mera slutgiltig lösning på de gotländska trafikproblemen. Målsättningen skall vara att förbindelserna med fastlandet i kostnadshänseende blir jämställda med vad som gäller på allmän väg. Statsstödet till Gotlandstrafiken bör bygga på vad som skulle kunna kallas vägprincipen. Gotlänningarna bör i princip ha samma transportkostnader som fastlandsbefolkningen. De merkostnader som för del uppkommer genom att transporterna företas över vatten bör sålunda bestridas med statsmedel. Det bör gälla såväl för personbefordran som för godstransporter. De utredningar som krävs för den långsiktiga lösning på trafikproblem som vi förordar bör påbörjas med skyndsamhet och utföras med den snabbhet som behövs för att den nya principen skall kunna börja tillämpas efter den i propositionen föreslagna treåriga försöksperioden. Utredningsarbetet bör ske i nära samråd med . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att måtte vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition 1971:154 besluta att i skrivelse till Kungl. dels som sin mening uttala att det statliga stödet till Gotlandstrafiken efter den treåriga försöksperioden skall grundas på den s. k. vägprincipen, innebärande att staten svarar för merkostna der förorsakade av transport över vattnet jämfört med transportkostnaderna på allmän väg. dels anhålla om utredning och förslag till före försöksperiodens utgång angående stödsystem grundat på nämnda princip. () i Heden
mot · FU021594 · 1971-11-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 164 med förslag till lag om bestämning av volym och vikt, m. m. Maj:ts proposition 1971:164 föreslås, att lagen om mått och vikt skall upphöra och ersättas med en ny lag om bestämning av volym och vikt. Den nya lagen får betydligt större räckvidd än den gamla. Utöver regler för offentlig kontroll av vågar och andra mätredskap innehåller den nämligen också bestämmelser om kontroll av färdigförpackade varor. Motivet för att utvidga lagstiftningen i denna riktning är givetvis att de färdigförpackade varorna numera dominerar i detaljhandelns varusortiment. av alla livsmedel säljs färdigförpackade, och förhållandet är likartat när det gäller andra dagligvaror. Kravet på direkt upplysning om varans volym och vikt har därmed blivit betydligt större . Vikt- och volymkontrollen av färdigförpackade varor skall enligt det framlagda lagförslaget ske i form av en offentlig stickprovskontroll. Den skall i princip omfatta alla varuförpackningar som saluförs i detaljhandeln och som är försedda med uppgift om vikt eller volym. Kontroll skall kunna ske både i detaljhandeln och hos tillverkare, importörer, packare och grossister. Däremot har varken departementschefen eller utredningen om meteorologiska enheter, vars betänkande Mått och vikt (SOU 1971:18) ligger till grund för propositionen, gått in på frågan vilken omfattning denna kontroll skall ha eller hur undersökningarna närmare skall bedrivas. Detta får betraktas som en väsentlig svaghet i propositionen, särskilt som det vid remissbehandlingen på sina håll ifrågasatts, om det resultat som kan uppnås genom en kontroll av detta slag står i rimlig proportion till kostnaderna för den organisation som måste byggas upp. Det är enligt vår mening angeläget att kostnaderna för det föreslagna systemet med stickprovskontroller blir belysta så fort som möjligt. En sådan undersökning bör inte bara gälla kostnaderna för den statliga kontrollorganisationen utan också de kostnader som de berörda företagen kommer att åsamkas. Det bör vidare övervägas att införa ett system, som gör det möjligt att ersätta företagen med statsmedel för kostnader i samband med kontrollen. Stora kostnader kan uppkomma bl. a. genom brytning av förpackningar och störningar i den löpande affärsverksamheten. Ett sätt att nedbringa kostnaderna torde vara att sätta in kontrollen i ett så tidigt led av distributionskedjan som möjligt. Om kontrollen huvudsakligen kan ske hos tillverkare, importörer och förpackare och inte i detaljhandeln, blir det också lättare att uppnå rättelse vid eventuella fel. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1971:164 beslutar 1. att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om skyndsam utredning beträffande kostnaderna för den föreslagna stickprovskontrollen av färdigförpackade varor; samt 2. att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredning beträffande ersättning av statsmedel till berörda företag för kostnader i samband med den föreslagna stickprovskontrollen av färdigförpackade varor. H. () AXEL () i
mot · FU021596 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar Hyltander och i anledning av Kungl. Maj ds proposition nr 164 med förslag till lag om bestämning av volym och vikt, m. m. 1 proposition 1971:164 föreslås att justerade redskap skall användas i detaljhandeln vid uppmätning och kontroll beträffande volym och vikt men att obligatorisk justering inte tillämpas för bakom detaljhandeln varande led i distributionen. Som anföres av departementschefen kommer säkerligen de färdigförpackade varorna att öka i antal och omfattning, och detaljisten får i motsvarande mån mindre möjlighet att påverka förpackningarna och den förpackade varans vikt och volym. Ett rimligt krav är att den som förpackar varan anger dess nettovikt alternativt nettovolym samt utom priset på förpackningen anger priset på den gängse enheten, i de flesta fall kilogram resp. liter, detta även för att nå likformighet med livsmedelslagen 1971:511 beträffande färdigförpackade livsmedel. Det synes följdriktigt att man vid förpackningstillfället för färdigförpackade varor, i likhet med propositionens förslag beträffande detaljhandeln, använder sig av justerade redskap för bestämning av vikt och volym och att detta sker oavsett om varan importeras eller är inhemsk. Ytterligare en angelägen sak vid förpackningen av varor är att förpackningens storlek överensstämmer så nära som möjligt med varans storlek och innehållets mängd, samt att det ev. påtryck som sker på förpackningen är så lika innehållet och varans utseende till alla delar som det är möjligt. I anledning av propositionen 1971:164 och i enlighet med vad som ovan anfört hemställes att obligatorisk justering skall gälla för redskap för bestämmande av vikt och volym vid förpackningen av färdigförpackade varor, vilka avses att i obrutet skick distribueras till konsumenten, att de förpackningar, som användes, beträffande storlek och utseende skall nära ansluta till utseendet och storleken resp. mänden av den förpackade varan, samt att vederbörande utskott författar erforderlig lagtext. K. A. ()
mot · FU021598 · 1971-11-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 164 med förslag till lag om bestämning av volym och vikt, m. m. Propositionens förslag innebär ett förbättrat konsumentskydd i och med att stickprovskontroll kommer att företas av färdigförpackade varor. Det föreslås också att vågar och mätredskap som används i detaljhandeln obligatoriskt skall justeras. I propositionen avvisas tanken att även vågar och mätredskap som används vid förpackning i tidigare led än detaljhandeln skulle vara underkastade offentlig kontroll. I flera remissvar framhålls emellertid att det är ett konsumentintresse att även dessa redskap är justerade. Detta skulle ge ett mer heltäckande skydd för konsumenten än enbart stickprovskontroll och möjlighet för konsumenten att själv kontrollväga. Man kan utgå från att de flesta företag kommer att frivilligt vilja ha sina vågar och andra instrument justerade. Det merarbete som följer av en obligatorisk kontroll behöver därför inte bli alltför betydande. Även vid handel mellan näringsidkare kan motsvarande resonemang föras. Det är ett allmänt intresse att angivna vikter och volymer är korrekta. Ofta kan man räkna med att jämnställdhet mellan de båda parterna inte föreligger. Merarbetet vid en obligatorisk kontroll torde inte behöva bli alltför stort. Jag föreslår därför att obligatorisk justering av vågar och andra mätredskap införes även i förpackningsledet samt vid handel mellan näringsidkare, och hemställer att vederbörande utskott skriver erforderlig lagtext. Jag vill också understryka angelägenheten av att vissa andra mätare, t. ex. gas-, vatten- och elmätare, taxametrar och telemätare, blir föremål för offentlig kontroll. I samband med behandling av propositionen 1971-.164 bör uttala att förslag till sådan kontroll bör framläggas för för att ytterligare förbättra konsumentskyddet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag 1. att beslutar att obligatorisk justering av vågar och volymmätningsinstrument skall införas i förpackningsledet och vid handel mellan näringsidkare, 2. att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext, 3. att uttalar att förslag bör framläggas angående offentlig kontroll av vissa andra mätare, såsom gas-, vattenoch elmätare, taxametrar och telemätare.
mot · FU021599 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar i och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 165 med förslag till lag om handel med ädelmetallarbeten. Maj:ts proposition 1971:165 framläggs förslag till lag om handel med ädelmetallarbeten. Med anledning härav vill vi framföra följande synpunkter: När det gäller 8 §, som rör s. k. sammansatta varor, föreligger viss risk för missbruk, nämligen att ansvarsstämpeln anbringas så att den ger arbetet sken av att vara värdefullare än det i verkligheten är. Därför bör det i § 19 inrymmas straffpåföljd för den som uppsåtligen anbringar stämpeln på så sätt, avsett att vilseleda allmänheten. Det är av många skäl tveksamt att, såsom sker i 17 §, sätta bidragen för tillsynsverksamheten i relation till mervärdeskatten. Den föreslagna lagtexten skulle bland annat innebära att de detaljister som regelmässigt själva importerar vissa varor skulle få ett betydande bokföringsarbete, då i affärerna säljes även icke stämplingspliktiga varor å vilka mervärdeskatt utgår. En annan och bättre lösning vore att samtliga enligt 15 § registrerade ålägges erlägga bidrag för tillsynsverksamheten och att Konungen meddelar närmare bestämmelser inom de beloppsramar som angivits i lagtexten. Vidare bör Kungl. Maj:t bemyndigas att utfärda tillämpningsföreskrifter, som ger möjlighet att reglera vad som är praktiskt genomförbart och att i fråga om 17 § sättet att beräkna och fastställa bidraget för tillsynsverksamheten betraktas som en praktisk tillämpningsföreskrift. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att måtte anta den i propositionen 1971:16 5 föreslagna lagen med i motionen begärda ändringar, att bemyndigar Kungl. Maj:t att utfärda tillämpningsföreskrifter. . () i
mot · FU021604 · 1971-11-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj :ts proposition nr 166 med förslag till lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, m. m. I propositionen 1971:166 föreslås vissa ändringar i lagen om bankrörelse för att bl. a. ge Kungl. Maj:t rätt att utse högst fem offentliga ledamöter i affärsbanks styrelse mot högst tre. Vidare föreslås bemyndiga Kungl. Maj:t att medge befrielse från skyldighet att erlägga statlig och inkomstskatt samt utskiftningsskatt i fall, då ett bankaktiebolag överlåter hela sin rörelse till ett annat bankaktiebolag och i samband därmed upplöses. Dessa frågor har aktualiserats genom det avtal om samgående mellan Skandinaviska banken och enskilda bank, som offentliggjordes . I propositionen framhåller departementschefen att en utveckling mot ökad koncentration inom näringslivet pågått i vårt land. Han erinrar vidare om vissa uttalanden i propositionen 1970:141 om motiven för ökad direkt insyn och medverkan från samhällets sida i de privatägda bankernas beslut och politik: affärsbankernas roll i den näringspolitiska utvecklingen har successivt ökat . Företagens sjunkande självfinansieringsnivå har också ökat företagens behov av kapitaltillskott utifrån och gjort dem mera bankberoende. (SOU 1968:3) har klart dokumenterat koncentrationen av ägandet inom det privata näringslivet samt visat att den ekonomiska makten är koncentrerad till ett litet antal ägargrupper. Utredningen har dessutom påvisat det stora antalet personer som är ledamöter i en bankstyrelse och i ett eller flera företags styrelser. Denna personalunion liksom kreditgivningens direkta betydelse ger affärsbankerna ett betydande inflytande i det privata näringslivet. Genom den nu aktuella sammanslagningen av Skandinaviska banken och enskilda bank med dess karaktär av familjeföretag accentueras koncentrationen av inflytandet över det privata näringslivet. Den nya banken kommer att bli landets största. Tillsammans med Svenska kommer den att svara för ca 3/4 av de privata affärsbankernas sammanlagda aktiekapital och fondmedel. Den nu förestående bankfusionen kommer att innebära en ökad maktkoncentration inom det privata näringslivet. Det är därför än mer angeläget att samhället garanteras fullgod insyn och ett omfattande inflytande inom de privata affärsbankerna. Det finns skäl att ifrågasätta om de offentliga ledamöterna i affärsbankernas styrelser ger ett tillräckligt inflytande, särskilt som utvecklingen i oförminskad takt går mot en fortsatt koncentration inom näringslivet med åtföljande ökat inflytande för affärsban Tiden synes nu vara mogen att genom en offentlig utredning kartlägga bankernas roll inom näringslivet och att överväga formerna för samhällets inflytande i dessa. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1971:166 beslu tar att i skrivelse till Kungl. anhålla om att en parlamentarisk utredning tillsätts för att kartlägga bankernas roll inom näringslivet och överväga formerna för samhällets inflytande i dessa.