ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02154 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om lagstadgad rätt till tjänstledighet för deltagande i vuxenutbildning. Vuxenutbildningen har ökat i omfattning och torde komma att utvecklas i ännu snabbare takt. Därmed anmäler sig också en rad problem, vilkas lösning också är en förutsättning för att vuxenutbildningen skall framstå som en reell möjlighet för de stora kategorier i vårt land som har en bristfällig utbildning. Behovet av en samlad plan rörande vuxenutbildningens alla aspekter får ökad aktualitet. En särskild proposition med vissa förslag på vuxenutbildningens område har aviserats. Den betydelsefulla frågan om det studiesociala stödet har varit föremål för särskild utredning. Utredningens förslag remissbehandlas just . I avvaktan på de förslag som sålunda är att vänta vill vi i denna motion begränsa frågan till ett område, som föga beaktats, nämligen de vuxenstuderandes rätt till tjänstledighet för studier liksom frågan om att bibehålla de sociala förmånerna under tjänstledigheten. Frågan om lagfäst rätt till tjänstledighet för deltagande i vuxenutbildning har av kommunisterna aktualiserats i motion II: 251/ 68 och II: 162/69. I andra lagutskottets yttrande till motion hävdades att frågan borde lösas i första hand genom avtal mellan berörda organisationer på arbetsmarknaden. Det förtjänar dock att påpekas att i sitt remissyttrande ansåg frågan om tjänstledighet för vuxenstudier som mycket väsentlig och anförde att om större svårigheter att erhålla tjänstledighet skulle uppstå vid utbyggnaden av vuxenutbildningen, bör lagstiftning övervägas, medan TCO förordade utredning om lagstadgad rätt till tjänstledighet för deltagande i vuxenutbildning. LO har också i ett program anfört att utöver frågan om ledighet för vuxenutbildning bör också frågan om de sociala förmånerna under denna tjänsdedighet uppmärksammas. Att framhäva vuxenutbildningen som ett jämlikhetsproblem utan att skapa garantier för att den som utnyttjar utbildningsmöjligheterna också kan erhålla ledighet från anställningen och efter genomgången utbildning återfå sin anställning är inkonsekvent. De ekonomiska villkoren är sådana att studier innebär en uppoffring för den studerande. Det kan inte vara rimligt att också anställningen och de sociala förmåner som är förenade härmed offras. Vi finner det sålunda angeläget att dessa problem får en tillfredsställande lösning. därför yrkandet motion, som vi vidgar det till att omfatta även frågan om de sociala förmånerna vid tjänstledighet. Med hänvisning till vad som ovan anförts föreslås att i skrivelse till Kungl. hemställer om att frågan om lagstadgad rätt till tjänstledighet, med bibehållande av de sociala förmånerna, för deltagande i vuxenutbildning blir föremål för snabb utredning och att förslag härom förelägges . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) I ESIELTE TRYCK.
mot · FU021541 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunktur Maj:ts proposition 1971:40 föreslås införande av ett statligt stöd till lageruppbyggnad för vissa företag. I propositionen föreslår departementschefen vissa riktlinjer för att detta stöd skall kunna utnyttjas av företagen. Stödet skall ha en klar arbetsmarknadspolitisk inriktning och således utgå endast till företag som med hänsyn till avsättningsmöjligheterna har svårigheter att upprätthålla sysselsättningen . Vidare anges i propositionen att stödet i första hand bör utgå till industriföretag med som regel minst 20 anställda. Ryggraden i det svenska näringslivet utgöres av små och medelstora företag. Icke minst av den anledningen bör naturligtvis stödet därför även omfatta små företag, och begränsningen i fråga om antalet anställda bör därför anges till 5 personer då det gäller företag som har relativt få anställda men som ändå, på grund av rationalisering och automatisering, har en hög produktion och därför ekonomiskt har det besvärligast i en konjunktursvacka. För att belysa förhållandet mellan större och mindre företag enbart inom industrin (därtill kommer företag inom handeln som också bör komma i fråga för detta stöd) har vi tagit fram en tabell över . Industriföretagens storleksstruktur i (Industriföretag med mindre än 3 sysselsatta redovisas ej) I det redovisade länet har av företagen under 20 anställda och hamnar således utanför möjligheterna att få del av det statliga stödet, vilket måste anses som felaktigt. Denna bild gäller icke bara utan visar den struktur som i stort sett gäller för landet i dess helhet. Icke minst för lokaliseringssyftet och strävandet efter ett differentierat näringsliv spelar de små företagen en viktig roll i det svenska samhället. Därför är det viktigt att dessa företag får del av föreslagna stödåtgärder. Med stöd av vad som ovan anförts får vi hemställa att vid sin behandling av propositionen 1971:140 måtte besluta att statligt stöd till lagerökning bör utgå till företag där lageruppbyggnad är väsentlig och svårigheter finns att upprätthålla sysselsättningen och där antalet anställda är minst 5 personer. () () () () () () . () i
mot · FU02156 · 1971-01-19 00:00:00 — av m. fl. angående behovet av arbetsvårdsplatser inom den skyddade verksamheten, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 133 hemställer vi att måtte besluta 1. att hos Kungl. Maj:t hemställa om cn riksomfattande inventering av behovet av arbetsvårdsplatser inom den skyddade verksamheten, 2. att bidraget för handikappad arbetskraft höjs från per halvår till . () () () ()
mot · FU02158 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. angående utlännings förvärv av svenskt medborgarskap, m. m. Med hänvisning till motiveringen i motion nr 134 hemställer vi att i skrivelse till Kungl Maj:t begär A. att förslag framläggs om ändring i lagen om svenskt medborgarskap av innebörden att utlänning, som vistas i landet - dock vad gäller nordisk invandrare - skall kunna erhålla svenskt medborgarskap; B. att expeditionsavgiften för ansökan om och anmälan för svenskt medborgarskap borttages, samt C. att en översyn görs av gällande lagstiftning i syfte att undanröja vissa särbestämmelser, av i motionen exemplifierat slag, som inskränker invandrarnas rättigheter. () () () ()
mot · FU02159 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. om utredning angående de s. k. intellektuella flyktingarnas situation, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 134 hemställer vi A. att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att de s. k. intellektuella flyktingarnas situation utreds, framför allt med avseende på möjligheterna att förbättra arbetsförmedlingen för dessa, samt B. att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en översyn rörande formerna för förhör med flyktingar enligt vad i motionen anförs. () () () () PER () ()
mot · FU0216 · 1971-01-12 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av reglerna för änkepension. Reglerna för änkepension har vid olika tillfällen varit föremål för uppmärksamhet utan att något beslut om ändringar i gällande bestämmelser kunnat fattas. Vi har tidigare påtalat de uppenbara orättvisor som leder till att ett stort antal änkor ställs utanför de förmåner som rätteligen borde tillkomma dem. Enligt pensionsreglema utgår full änkepension under förutsättning att kvinnan fyllt före makens bortgång och att hon varit gift med honom samt vidare att dödsfallet inträffat efter . Har maken dött är änkepensionen behovsprövad. Det är en relativt stor grupp änkor som drabbats hårt av denna begränsning av möjligheterna att erhålla änkepension. En undersökning visade att det enbart i fanns ca 45 000 ensamstående kvinnor i åldern som inte kunnat erhålla de enligt vår mening berättigade trygghetsförmånerna efter makens frånfälle. En fjärdedel av dessa kvinnor hade en bruttoinkomst . Självfallet kan så låga inkomster inte ens räcka till livets nödtorft. Vidare är det ytterst svårt för kvinnor i denna ålder att konkurrera om arbetstillfällena ute på arbetsmarknaden för att dryga ut sina knappa tillgångar. I de flesta fall gäller det ju också här tidigare hemarbetande kvinnor, som saknar yrkesutbildning och den grundutbildning som är nödvändig även inom mindre kvalificerade arbetsområden. För dessa kvinnor återstår att om även motvilligt anlita den sociala hjälp sorn står till buds. Från både samhällsekonomisk och humanitär synpunkt men framför allt av rättviseskäl bör dessa s. k. övergångsänkors pensionsförhållanden rättas till. avvisade andra lagutskottet kravet med motiveringen att denna fråga inte bör brytas ut ur det större problemet angående den framtida familjepensioneringen. hade aviserat ett slutbetänkande , varför utskottet fann att frågan om övergångsänkomas pensionsförhållanden skulle behandlas . Så har emellertid inte skett. Vi finner detta högst beklagligt och kräver ånyo att frågan bör lösas, oavsett när pensionsförsäkringskommittén i stort kan bli klar med sitt slutbetänkande. Med stöd av vad vi ovan anfört hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om en snabb översyn av gällande regler för erhållande av änkepension för att eliminera de orättvisor som gällande bestämmelser innebär i de fall då makens död inträffat före . () i Stenkyrka
mot · FU02162 · 1971-01-19 00:00:00 — av m. fl. om utvidgning av rätten till invalidbostadsbidrag. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 133 hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. a) en utvidgning av rätten till invalidbostadsbidrag så att den kommer att gälla alla som har behov av speciella arrangemang, b) att nuvarande maximigräns på tas bort samt c) att invalidbostadsbidrag kan utgå även för fritidsboende. . () () () () () () () ()
mot · FU02163 · 1971-01-19 00:00:00 — av m. fl. om expert på handikappfrågor vid länsbostadsnämnd, m. m. Med hänvisning till motiveringen i motion nr 133 föreslår vi 1. att hos Kungl. hemställa om en undersökning angående möjligheterna att till länsbostadsnämnderna knyta experter på handikappfrågor för bistånd vid planering av bostadsbyggande och 2. att hos Kungl. Maj:t hemställa om initiativ för att främja byggande och drift av servicebostäder åt handikappade. . () () () () () () i () ()
mot · FU021638 · 1971-01-01 00:00:00 — Motioner nr 16381643 Mot. av herrar i och i anledning av skrivelse från förvaltningsstyrelse med förslag till ersättningsstadga för . I förvaltningsstyrelses förslag till ersättningsstadga för föreslås beträffande erhållande av visstidspension att ledamot för att erhålla sådan skall ha uppnått . Mot denna åldersgräns kan invändningar resas. Med nuvarande valbarhetsålder skulle bestämmelsen i ett konkret fall kunna innebära att en ledamot tillhör i t. ex. i följd och avgår något eller före uppnådda . Enligt de föreslagna bestämmelserna skulle han då inte erhålla någon som helst visstidspension trots att han alltså tillhört i . Skulle han däremot lämna sitt ledamotskap någon tid senare, efter uppnådda , erhåller han full visstidspension. I sin motivering för att bibehålla femtioårsgränsen säger förvaltningsstyrelsen endast att styrelsen finner denna åldersgräns lämpligt avvägd. Någon motivering till att man stannat för just som kvalifikationsgräns ges ej. I och för sig borde det vara antalet i verksamma år som är avgörande för om visstidspension skall utgå eller ej. Mot detta kan invändas att det knappast vore rimligt att till den som varit riksdagsledamot och som sedan lämnat utbetala visstidspension. Om den föreslagna femtioårsgränsen ändras till en fyrtioårsgräns skulle en rad olägenheter kunna undgås. Förvaltningsstyrelsen har i sin skrivelse till med förslag till ersättningsstadga i en liknande fråga stannat för fyrtioårsgränsen och därmed indirekt medgivit att femtioårsgränsen i vissa fall är mindre lämplig. I förslaget till avgångsersättning föreslås nämligen att dubbelt avgångsvederlag skall utgå till den som uppnått ålder. Besvärliga gränsfall kan emellertid alltid uppkomma, varför det får anses rimligt att förvaltningsstyrelsen ges rätt att bevilja dispens i eventuellt förekommande fall i likhet med vad som skedde vid övergången till enkammarriksdagen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att ersättningsstadgans 16 §, sista stycket, får följande lydelse: Visstidspension utgår till den som varit ledamot och vid mandatets upphörande uppnått men ej pensionsåldern och som ej är berättigad till sjukpension. äger dock bevilja dispens från ovan nämnda bestämmelser. () ()
mot · FU02164 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. om prövning av hyra för inneboenderum. Det lagförslag som antogs av riksdag på grundval av Kungl. Maj:ts proposition 1968:91 innefattar ett direkt besittningsskydd för bostadshyresgäst. Denna reform innefattar inte den kategori boende som hyr möblerade eller omöblerade rum. Redan i samband med behandlingen av propositionen förelåg en motion, i vilken yrkades att i princip samma prövning av skäligheten i hyressättningen skall gälla även för inackorderingsrum samt del (delar) av lägenhet som gäller på den övriga hyresmarknaden. yrkades i motion 11:166, med samma motivering, att den då tillsatta ungdomsbostadsutredningen skulle få i uppdrag att utreda frågan om skälighetsprövning av hyressättning för inackorderingsrum och del i lägenhet. beslöt enligt motionsyrkandet. framlade ett slutbetänkande, SOU 1970:43. På grundval av ifrågavarande riksdagsskrivelse har utredningen behandlat frågan om skälighetsprövningen. Utredningen kom dock till den slutsatsen att, med hänsyn till inneboenderummens rättsliga läge och de svårigheter som föreligger att på denna väg reglera villkor och hyra, utredningen inte fann skäl att föreslå några särskilda skyddsbestämmelser för hyresgäster till dessa rum. Utredningen fann det också mindre lämpligt att kräva besittningsskydd till inneboenderum för att kunna upprätthålla en effektiv hyresspärr, särskilt som sådana åtgärder skulle kunna innebära en permanentning av inneboendesystemet till nackdel för såväl hyresgäst som uthyrare. I ett annat sammanhang anför dock utredningen att åtgärder för att begränsa inneboendeformens avigsidor bör vidtagas i samhällets regi, med hänsyn till att det även kommer att finnas möblerade hyresrum på bostadsmarknaden. Utredningen anser att en sanering kan ske genom inrättande av rumsförmedling. finns också på några orter i landet. I och för sig har vi ingenting emot ett system med kom munal rumsförmedling, men detta löser inte de problem vi tagit upp. Missförhållanden i form av uppskörtningar på marknaden för inneboenderum kommer att kvarstå, eftersom kommunen inte kommer att kunna utöva något inflytande på hyressättningen och det dessutom fortfarande kommer att finnas en privat hyresmarknad. Kostnadsfrågan för dem som är beroende av denna boendeform har således inte tagits upp av utredningen, utan man diskuterar endast frågan om förmedlingen som ren service. Remissinstanserna har därför inte heller haft anledning att gå in på frågan om skälighetsprövningen. Av såväl motionen 11:166 som tredje lagutskottets utlåtande nr 1969 framgår det klart att frågan om skälighetsprövningen borde utredas. Vi hänvisar till motionen och utskottsutlåtandet. Den fråga vi tog upp har således fortfarande Inte varit föremål för utredning, och problemen kvarstår därför olösta. Frågan om ett rättsligt skydd för inneboende, avseende hyressättningen, bör därför bli föremål för utredning. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att måtte i skrivelse till Kungl. Maj :t anhålla om utredning av frågan om skälighetsprövning av hyressättning för inneboenderum. () () () ()
mot · FU02166 · 1971-01-21 00:00:00 — om ändring av reglerna för beräkning av antalet mandat vid val till landsting och kommunfullmäktige. Olika regler gäller för beräkning av antalet mandat per valkrets vid val till och val till landsting och kommunfullmäktige. Enligt lagen om val till § 30 skall antalet fasta mandat per valkrets ställas i relation till antalet röstberättigade i kretsen. Enligt kommunallagen § 9 och landstingslagen § 10 skall däremot antalet mandat per kommunvalkrets respektive landsvalkrets ställas i relation till den mantalsskrivna befolkningen i kretsen. Det är inte betydelselöst vilken beräkningsregel som här användes. Om man ställer antalet mandat i förhållande till den mantalsskrivna folkmängden, kommer även icke-röstberättigade t. ex. minderåriga att påverka mandatantalet. I en valkrets med distinkt skilda områden av äldre och yngre befolkning kan beräkningsregeln bli av ganska stor betydelse genom att antalet röstberättigade per mandat blir högre i områden med relativt fler äldre människor än i områden med relativt fler yngre människor. Detta är enligt vår mening icke tillfredsställande. Kommunallagen och landstingslagen bör därför ändras så att beräkningen av antalet mandat per krets skall grundas på relationen till den röstberättigade befolkningen. Den exakta lagtexten bör utformas av utskottet. Med hänvisning till det ovan anförda föreslår vi att beslutar ändra kommunallagen § 9 och landstingslagen § 10 så att beräkningen av antalet mandat per krets grundas på antalet röstberättigade och icke på den mantalsskrivna folkmängden i dess helhet. () PER ()
mot · FU02167 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. om slopande av begränsningen av antalet anföranden i samband med besvarande av enkel fråga. Enligt den nya riksdagsstadgan kan den som framställt en enkel fråga få ordet högst två gånger i samband med att frågan besvaras. Det statsråd som besvarar frågan får alltså automatiskt sista ordet i debatten, om vederbörande så önskar. Det innebär att statsrådet redan från början vet att han till sitt tredje inlägg kan spara argument och påståenden som den frågande inte har någon möjlighet att bemöta. Vi anser det inte rimligt att på detta sätt ge regeringens företrädare särskilda fördelar i frågedebattema. Den frågande och den svarande bör där debattera på lika villkor. Vi tror inte att en fri debatträtt beträffande antalet inlägg, för både frågande och svarande, kommer att avsevärt förlänga frågedebattema. Medvetandet om att replikrätten finns kommer att verka återhållande på båda parter när det gäller att föra in nytt stoff i debatten efter ett par inlägg från vardera hållet. Om det ändå anses önskvärt att införa regler för att begränsa debattens längd, bör detta i första hand ske genom skärpt tidsbegränsning till t.ex. en minut för tredje och följande inlägg. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att begränsningen av antalet inlägg i frågedebattema upphävs, samt att uppdrar åt att framlägga förslag till ändring av riksdagsstadgan i enlighet med motionens förslag. () () () (vpk)
mot · FU02168 · 1971-01-21 00:00:00 — av herrar i och om effektivare kontroll beträffande arbetgivares redovisning av källskatt. inträffar ett betydande antal fall där arbetsgivare genom åsidosättande av uppbördsförordningens bestämmelser underlåter, helt eller delvis, att inleverera från sina anställda avdragen källskatt. Av tillgängliga uppgifter framgår att stat och kommun genom icke verkställd inleverans undandras belopp på flera tiotal . Kontrollen över arbetsgivarnas skatteredovisning handhas av de lokala skattemyndigheterna. Deras viktigaste hjälpmedel är det register man för över arbetsgivare med minst två arbetstagare. Med ledning av de uppgifter om inbetald skatt som efter utgången av varje uppbördstermin tillställer de lokala skattemyndigheterna sker en fortlöpande kontroll över att skatt inflyter i vederbörlig ordning. Arbetsgivarens redovisning övervakas vidare genom att skattskyldiga för vilka preliminär A-skatt inte inbetalats tillfrågas om anledningen härtill. Om lokal skattemyndighet finner att arbetsgivare ej inbetalat skatt, upprättas en rapport som tillställes arbetsgivaren med begäran om inleverans. Om så trots anmaning inte sker överlämnas ärendet till kronofogdemyndigheten som har att göra indrivning. Här redovisade system för bevakning av uppbördskontrollen verkar i alla avseenden tillfredsställande. Men då man trots detta kan konstatera de stora förluster det allmänna gör genom icke inlevererad skatt, nödgas man konstatera att det brister någonstans. Att vissa förluster alltid kommer att göras tvingas man ändå att erkänna, men inte i den utsträckning som . Det har i samband med konkurser framkommit att skatter som avdragits från anställda inte inlevererats under . Då detta kan konstateras måste man fråga sig om det system som på papperet ser vattentätt och bra ut verkligen är det. Man nödgas konstatera att så inte är fallet. Det synes därför nödvändigt att en organisatorisk översikt göres där ansvarsfördelningen i bevakningssystemet de taljerat fastslås så att den tidsrymd, som förflyter från det att skatten skulle varit inlevererad till dess alla kontroller gjorts och därefter eventuellt överlämnande till kronofogdemyndigheten sker, blir betydligt kortare än . Om en sådan ordning genomförs skulle betydande förluster för det allmänna kunna undvikas. bör i samråd med länsstyrelserna och representanter för lokala skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten få i uppdrag att utarbeta ett effektivt kontrollsystem där nuvarande brister elimineras. Med hänvisning till ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t begär sådana förändringar i gällande uppbördskontroll att tiden från det att avdragen källskatt skall vara inlevererad från arbetsgivare till dess att alla nödvändiga kontroller och eventuellt överlämnande av ärende till kronofogdemyndighet har skett blir betydligt kortare än . () () i
mot · FU02169 · 1971-01-21 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om avskaffande av den särskilda arbetsgivaravgiften för kristna och andra humanitära organisationer. Frivilligorganisationerna inom och utom kyrka och frikyrka i vårt land för kristet och humanitärt arbete i hemlandet och u-ländema har skapats utan stöd av stat eller kommun. De har länge arbetat och vunnit rik erfarenhet. På u-hjälpens område var de pionjärer som i flera fall startat sin verksamhet ett århundrade före NIB eller SIDA. Med offer och personliga insatser har de under svåra förhållanden utfört en beundransvärd gärning. Kvinnor och män, som sänts ut till och social verksamhet som lärare, läkare och sköterskor i stor isolering från hemlandet, har räddat många människor från nöd och undergång, byggt kulturer och på en mängd platser varit den yttersta anledningen till att moderna stater bildats. namn är aktat och vårt anseende gott i samtliga områden där svensk mission verkat. Vårt folk står i tacksamhetsskuld till den, och de organisationer som fortsätter den betydelsefulla insatsen bör inte i onödan betungas eller hindras utan röna uppskattning. I nuvarande läge bör fördenskull inte arbetsgivaravgiften uttagas från kyrkor och frikyrkor samt hjälporgan som , Röda korset, Rädda barnen m. fl. Alla de medel som de insamlar bör oavkortat få användas för deras humanitära gärning. Det är en vinst för det allmänna att deras arbete främjas. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t måtte begära förslag till innevarande vårriksdag om borttagande av den särskilda arbetsgivaravgiften för kristna och andra humanitära organisationer. () (ro) () () () ()
mot · FU0217 · 1971-01-12 00:00:00 — av herrar och om obligatorisk begravningsförsäkring. En nära anhörigs bortgång betyder för de efterlevande förutom sorg och ofta förtvivlan i många fall en ekonomisk påfrestning i skilda avseenden. Den huvudsaklige familjeförsörjarens död innebär givetvis oftast en väsentlig försämring i inkomsthänseende. Härtill kommer ofta den omedelbara svårigheten att ställa medel till förfogande för de kostnader som dödsfallet för med sig. Bland dessa torde begravningskostnaderna vara de mest tyngande. Det måste anses vara en brist i vårt sociala försäkringsskydd att vi alltjämt saknar en samhällelig garanti för de utgifter en begravning ofrånkomligen medför. Det bör icke stöta på nämnbara administrativa svårigheter att inom den allmänna försäkringens ram tillskapa en försäkringsform avseende kostnader för begravning. Det bör åt en utredning anförtros att framlägga förslag om försäkringsbeloppets storlek ävensom den avgift som rimligen bör uttagas över debetsedeln. Med åberopende av vad ovan anförts hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära utredning och förslag avseende allmän försäkring för begravningskostnad.