mot · FU021047 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ett internationellt handlingsprogram för vattenvården i . 1 uppväger avdunstning och nederbörd ungefär varandra. Tillförseln genom floderna av färskvatten motsvarar avrinningen genom sunden och uppskattas till ca 471 kms/år. Att trots denna balans är salthaltig beror på tillförsel av saltvatten med bottenströmmar genom de danska sunden. Denna präglas av avsevärd oregelbundenhet betingad av väderleksförhållanden m. m. Tillförseln kan ibland vara mycket stor varvid man talar om ett saltvattensinbrott, men den kan också vara måttlig. Utmärkande för är vidare att salthalten är relativt hög i dess samtliga djuphavsbäcken. Dessa tyngre vattenskikt innanför de danska sundens trösklar cirkulerar mycket sämre än ytvattnet. Sammantagna medför dessa förhållanden att vatten är betydligt mera känsligt för en fortskridande förorening än vad man tidigare föreställt sig. Särskilt bör observeras, att skiktningen försvårar vattenutbytet och därigenom syretillförseln till djupvattnet i hela . Vid seklets början fanns enligt observationer från ca syre på liter vatten i bottenvatten. kan man på många ställen konstatera total syrebrist. Vidare kan man konstatera att mängden närsalter och organiskt material ökat högst avsevärt . Som bekant kommer närsalterna dels från kommunala avloppssystem, dels från industriutsläpp. De senare svarar dessutom för åtskilliga andra slag av föroreningar, som här ej närmare skall behandlas. Observeras bör att samtliga länder kring är medansvariga för utvecklingen. Effekten av otillräcklig syrehalt Den ökade mängden av organiskt material i medför ökad syreförbrukning. Detta gäller både i ytvatten- och djupvattenskikten. Närsalterna har medfört en ökad produktion av alger och plankton i ytvattnet. Syreförbrukningen beror på att organiskt material vid sin bakteriella nedbrytning oxideras. De döda planktonorganismerna från ytvattnet sjunker nedåt varigenom syrebehovet ökar i djupvattenskikten. Detta har som redan påpekats inom stora områden resulterat i total syrebrist. Detta i sin tur leder i djupvattnen till en bakteriell process varigenom sulfater förvandlas till svavelväte. Svavelväte, som känns igen på sin obehagliga lukt, är en giftig gas som är lättlöslig i vatten och dödar högre liv. Svavelvätebildningen är därför en katastrof för bottenfaunan. Svavelvätebildningen sker mycket snabbt när den väl kommit igång och stora områden förgiftas lätt. observerades svavelväte i praktiskt taget samtliga djupvattensbäcken. Detta är sålunda en konsekvens av att den befintliga syrehalten är otillräcklig för nedbrytning av de ökade mängderna organiskt material. Men även för delar av ytvattenskikten kan de rådande förhållandena leda till syrebrist. okar nämligen vattenutbytet mellan djupskikt och ytskikt. Eftersom djupskikten numera innehåller ökade mängder organiskt material innebär detta en plötslig »gödsling» av ytskikten med ökad produktion av alger som konsekvens, varigenom hela det ovan skisserade förloppet ytterligare intensifieras. För Östersjöfisket har den ökade föroreningen redan medfört avsevärda negativa konsekvenser framför allt för fisket i öppna havet. Man kan emellertid förutse att fiskdöden kommer att beröra allt större områden efterhand som processerna fortskrider och i värsta fall ytterligare intensifieras. I har man tydligen i alltför hög grad litat på självrenande förmåga varför vattnet i stort sett renas bättre inom landet än längs kusterna. Situationen är svårartad i , och vissa områden som delar av , , m. fl. kan betecknas som förstörda. Vad som är påkallat är ett allmänt genomförande av »tredje steget», dvs. reducering av närsalterna i det kommunala avloppsvattnet samt byggandet av effektiva reningsverk för alla samhällen längs kusterna. renar sannolikt sitt vatten bättre än , medan länderna på östsidan torde ha ganska ofullständig rening. Kvantitativt svarar för den största delen av föroreningarna i fråga om industriutsläpp. Vad som krävs är sålunda energiska åtgärder både från kommunernas och industriernas sida. Behovet av internationellt samarbete Man kan möjligen hävda att skulle kunna bära gifttillskotten och de ökade mängderna organiskt material och närsalter från ett eller ett par länder. Sammantagna svarar länderna för en tillförsel, som efter hand kommer att förvandla från ett friskt till ett stinkande innanhav. Även halterna av DDT och PCP ökar kontinuerligt i djuphavsbäcken och risk föreligger att de inom en ej avlägsen framtid når hälsovådliga gränsvärden. Vad som erfordras är därför att samtliga vidtar erforderliga åtgärder. I fråga om forskning är situationen tillfredsställande. Anslag beviljas och det internationella samarbetet fungerar bl. a. inom den s. k. . De framlagda forskningsresultaten är ytterligt värdefulla men måste enligt vår uppfattning resultera i praktiskt handlande. De berörda staterna bör enas om att åstadkomma ett gemensamt handlingsprogram för restaurering. Detta innebär att Östersjökonferenserna bör vara återkommande och ha i direkt uppgift att söka åstadkomma ett sådant handlingsprogram. Initiativ bör tagas från den sida. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. hemställer om förslag att ett internationellt handlingsprogram gällande restaurering utformas av berörda stater. () () ()