mot · FU021234 · 1971-03-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 26 angående godkännande av den europeiska bosättningskonventionen. Den s. k. europeiska bosättningskonventionen avslutades inom . Den står öppen endast för medlemsstater. De länder, som ratificerat konventionen, är samtliga EEC-länder utom samt , , och . Därutöver har den undertecknats av regeringarna i , , , och . Konventionen hänvisar till Europarådsstatemas gemensamma arv, till den särskilda karaktären av de band som förenar dessa stater och till den nära förbindelsen mellan dem. Och den anger som sitt syfte att genom en regional överenskommelse om antagandet av gemensamma regler för behandling av varje medlemsstats medborgare på de övrigas områden främja arbetet på att uppnå en fastare enhet. Konventionen präglas alltså av samma västeuropeiska stormaktschauvinism som EEC. Men den kan också sägas föregripa vissa centrala målsättningar för EEC: att underlätta arbetskraftens rörlighet mellan medlemsländerna (särsk. art. 1, 2, 10, 11, 12 och 14) och att underlätta storkapitalets etablering och förvärv av egendom i andra medlemsländer (särsk. art. 4, 6, 10, 11, 12, 21 och 23). De fördragsslutande parternas medborgare skall alltså enligt huvudregeln i art. 4 på de övrigas område likställas med dessas egna medborgare i fråga om åtnjutande och utövande av civila rättigheter, vare sig de är av personlig natur eller avser egendom (vår kursiv). Vidare skall enligt huvudregeln i art. 10 varje fördragsslutande part medge övriga parters medborgare att på dess område utöva varje slag av förvärvsverksamhet på samma villkor som egna medborgare. Regeringen föreslår i proposition 1971: 26, att nu skall ratificera denna konvention. Det är svårt att undgå att däri se ett samband med de pågående förhandlingarna mellan den och . I propositionens motivering framhålls dels att svensk lagstiftning i vissa delar harmoniserats med konventionens krav, dels att konventionen kan ratificeras med förbehåll på de punkter, där nu gällande svensk lagstiftning inte fyller konventionens krav, dels slutligen att konventionen medger de fördragsslutande partema rätt att göra undantag från konventionens ovan anförda huvudregler med hänsyn till statens säkerhet eller försvar respektive på grund av allvarliga skäl av ekonomisk eller social natur, varvid enligt protokollet varje föredragsslutande part har rätt att enligt nationella kriterier bedöma när sådana grunder föreligger. Det är riktigt att regering och riksdag anpassat bl. a. näringslagstiftningen till konventionens krav genom Lag om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket (1968: 555). Denna anpassning har varit ett led i förberedelserna för svensk EEC-anslutning. Vi har i särskild motion till årets riksdag yrkat på ändringar i denna lag. Det är också riktigt att konventionen genom sina standstill-regler och möjligheterna till förbehåll undviker att aktualisera ytterligare anpassningar av lagstiftningen liksom att den under särskilda omständigheter medger en viss handlingsfrihet. Inte desto mindrestår det fullt klart, att , om den ratificerar konventionen, förpliktar sig att sträva efter en avveckling av alla restriktioner mot rätt för konventionsstatemas medborgare att förvärva, inneha och utnyttja egendom och utöva förvärvsverksamhet i , och att icke införa nya sådana restriktioner annat än under vissa, särskilt angivna omständigheter. Vi är anhängare av vidgade rättigheter för alla till invandrade arbetande, såväl civilrättsligt som politiskt. Det gäller oavsett om deras ursprungsland tillhör eller ej. Vi är däremot motståndare till alla åtgärder som generellt syftar till att ge utländskt kapital ökat spelrum när det gäller etablering eller förvärv av egendom i . Med hänvisning till vad ovan anförts föreslås att i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 1971 angående godkännande av den europeiska bosättningskonventionen måtte besluta att avslå förslaget i proposition nr 1971 om ratifikation. H. (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)