mot · FU021483 · 1971-05-17 00:00:00 — av herrar Heten och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 115 angående komplettering av riksstatsförslaget för /72, m. m. SAMMANFATTNING AV VÅRT EKONOMISKA PROGRAM För att den ekonomiska utvecklingen i vårt land skall utvecklas i rätt riktning krävs en fast och målmedveten ekonomisk politik. Utan detta kan vi få erfara en minskad internationell konkurrenskraft i vårt näringsliv, otrygghet i arbetet och ett minskande utrymme för reformer. De aktuella ekonomiska problemen är betydande. Det allvarligaste är just nu den höga arbetslösheten. Även om vi tror att de nuvarande svårigheterna är av övergående art, pekar den senaste långtidsutredningen, remissvaren samt den ekonomiska debatten på betydande framtida svårigheter. Särskilt oroande är den låga investeringsutvecklingen . Denna innebär ett allvarligt hot mot företagens möjligheter att effektivt konkurrera. Detta kan leda till svårbemästrade konsekvenser för vår viktiga utrikeshandel och därmed för hela ekonomin. I denna gemensamma partimotion pekar och på en rad olika åtgärder med varierande lång- och kortvariga verkningar, som, om de genomförs, kan bidra till en fortsatt hög och jämn tillväxt av vår ekonomi. Bättre kreditförsäljning bör skapas genom: 1 ökade utlåningsresurser för de mindre och medelstora företagen genom hantverks- och industrilånefonden 2 ökad långsiktig utländsk upplåning 3 ytterligare sänkning av företagens kreditkostnader 4 åtgärder som ökar mängden riskvilligt kapital 5 effektivare sparstimulerande åtgärder Investeringarna behöver stimuleras ytterligare genom: 6 ökat frisläpp ur investeringsfonderna 7 ytterligare initiativ av typ investeringsavdrag 8 utnyttjande av den s. k. konjunkturreserven för bostadsbyggande 9 tidigareläggande av statliga och kommunala beställningar, som kan öka sysselsättningen. 10 aktivare lokaliserings- och arbetsmarknadspolitiska insatser i bl. Bättre ekonomisk planering genom: 11 en budgetteknik med längre tidsperspektiv 12 arbetskraftsbudget som bedömer den framtida tillgången och efterfrågan på olika slag av arbetskraft 13 stabiliseringskonferens, som sammankallas före avtalsrörelserna och förberedas av ett s. k. ekonomisk-socialt råd 14 rullande alternativa planer bör skapas som underlag för politiska prioriteringar 15 utbyggd regional planering 16 bättre konjunkturanpassning av främst den statliga finanspolitiken 17 förbättringar av BNP-begreppet som ekonomisk mätmetod, så att man även beaktar den ekonomiska tillväxtens miljö- och förslitningseffekter Effektiv offentlig sektor: 18 en förnyad översyn av statsutgifterna 19 en undersökning av den offentliga sektorns tillväxt, utförd av en särskild parlamentarisk beredning Förbättringar av hushållens ekonomiska situation genom: 20 skärpt uppmärksamhet mot prisökningarna 21 inflationsskydd i skattesystemet 22 förstärkta sparstimulerande åtgärder 23 nya arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att rätt kunna ta till vara den latenta arbetskraftsreserven 24 satsning på en utökning av turistnäringen i för såväl svenska som utländska turister. De ovannämnda punkterna utgör basen för en ekonomisk politik som främjar rationalisering, effektiva och konkurrenskraftiga företag med resurser för nyinvesteringar. Detta är nödvändigt för att ge en tryggad sysselsättning och utrymme för fortsatta reformer. Effektivitetskraven får dock inte leda till ökade sociala och individuella påfrestningar eller öka hotet mot den yttre miljön. Ekonomisk tillväxt skall ge samhället de nödvändiga resurserna. KONJUNKTURER OCH EKONOMISK POLITIK 1971 Konjunkturläget Den avmattning i konjunkturen, som på vissa områden gjorde sig gällande , har förstärkts . Den har framför allt gett utslag på arbetsmarknaden men också resulterat i minskad orderingång, minskad lönsamhet och långsammare produktionstillväxt inom viktiga sektorer. I finansplanen betonades att konjunkturen gått in i ett lugnare förlopp men att aktiviteten alltjämt låg kvar på hög nivå. Aktiviteten väntades bli tämligen hög även . Konjunktursvackan förväntades inte bli särskilt djup, och det hölls inte för osannolikt att en återhämtning skulle komma . I partimotion från och (1971:565) betonades att den konjunkturbedömning som skett i finansplanen uppenbarligen underskattat riskerna för en kraftigare avmattning. Vi förordade i linje härmed en något expansivare ekonomisk politik än vad som förutsattes i finansplanen. Utvecklingen under den gångna delen av 1971 har i stort sett bekräftat att den av oss gjorda bedömningen var riktig. De lättnader som regeringen genomfört i den ekonomiska politiken har inte heller varit tillräckliga för att hindra konjunkturnedgången från att slå igenom. Arbetslösheten har ökat snabbt, och produktionsökningen har påtagligt saktat av. Den oväntat stora nedgången i den totala efterfrågan under det här året tillskrivs i den reviderade finansplanen framför allt vissa tillfälliga faktorer. Särskild betydelse tillmäts den utdragna avtalsrörelsen och konflikten på arbetsmarknaden. Till detta kommer att konsumtionsutvecklingen har påverkats av mervärdeskattens höjning . Likaså tillmäts förändringarna i lagerutvecklingen stor betydelse. Finansministern anser att den ekonomiska utvecklingen med hänsyn härtill måste bedömas på i stort sett samma sätt som . De nämnda faktorerna måste också enligt vår mening tillskrivas en viktig roll. Vår bedömning är därför att det nuvarande allmänna ekonomiska läget motiverar icke oväsentliga ytterligare stimulanser för att främja såväl investeringar som sysselsättning. Det förtjänar att i detta sammanhang nämnas att efterfrågeutvecklingen i finansplanen bedöms bli mera gynnsam än enligt de uppskattningar som tidigare gjorts av och som presenteras i nationalbudgeten. Den privata konsumtionen antas sålunda i den reviderade finansplanen stiga mot enligt uppskattningar. En sådan konsumtionsökning förutsätter en ytterligare sänkning av hushållens sparande till lägre nivå än tidigare med undantag för perioden för Korea-inflationen. Också prognoserna i finansplanen för industriinvesteringar och lagerinvesteringar har räknats upp i förhållande till beräkningar. Vi finner det angeläget att den ekonomiska politiken får en mera sysselsättningsfrämjande inriktning än vad som har förutsatts i den reviderade finansplanen. Vad som därvid i första hand bör komma i fråga är ökad stimulans för att öka våra exportmöjligheter. Även om balansen i utrikesbetalningarna har förbättrats, är det alltjämt en viktig målsättning att på längre sikt öka industrins produktionskapacitet. Finansministern påpekar för övrigt själv att förbättringen i bytesbalansen i stor utsträckning måste tillskrivas förändringar med endast temporär verkan. Om de uppställda målsättningarna när det gäller produktion, sysselsättning, priser och en varaktig förbättring av betalningsbalansen kan uppnås hänger i hög grad samman med om de planerade investeringarna inom industrin kommer till stånd. Den ekonomiska politiken har mera medvetet inriktats på att öka industriinvesteringarna. Regeringen har gång på gång betonat detta. Men ökningstakten har varit långsam, och de uppsatta målen har inte infriats. räknade man med en ökning på . Men eftersom regeringen underlät att vidta de nödvändiga lättnaderna beträffande kreditvolymen och kreditkostnaderna blev resultatet lägre än beräknat. Inte heller eller under de gångna månaderna av 1971 har man nått upp till den i förväg beräknade nivån. Uppgången i industriinvesteringarna väntas nu bli mot tidigare beräknade . Kreditrestriktionerna träffade allra hårdast de mindre och medelstora företagen, där investeringsuppgången i stort sett uteblev . Under innevarande år har kreditsituationen lättat något. Det kreditutrymme som därvid har frigjorts har i första hand reserverats för industrin. Möjligheterna till långfristig upplåning i utlandet, som vi förordade på ett tidigt stadium, har vidare uppmärksammats. Inte minst på grund av de brister som fortfarande finns i själva kreditsystemet föreligger dock fortfarande svårigheter för många företag att skaffa sig erforderligt kapital. Detta gäller framför allt de mindre och medelstora företagen. I syfte att öka kreditvolymen för dessa företag har vi tidigare under årets riksdag bl. a. lagt fram förslag om att tillföra hantverks- och industrilånefonden ökade utlåningsresurser. För de mindre företagens kreditförsörjning spelar hantverks- och industrilånefonden en mycket viktig roll. har emellertid osäkerheten om lönsamhetsutvecklingen kommit att spela en allt större roll för företagens investeringsvilja. Införandet av det 10-procentiga investeringsavdraget bör här kunna ge en viss stimulans. Räntenivån ligger fortfarande högt, och den sänkning av diskontot som skett har uppenbarligen haft mycket begränsade verkningar på företagens kreditkostnader. Det behövs därför enligt vår mening ytterligare stimulansåtgärder för att en tillfredsställande investeringsökning i näringslivet skall komma till stånd . De möjligheter som finns att inom regionalpolitikens ram stimulera till ökade investeringar måste givetvis utnyttjas. Vidare bör frisläpp ur företagens investeringsfonder utanför storstadsområdena göras i ökad omfattning. Förslag härom har tidigare lagts fram i särskild motion. Många tecken tyder på att det ovannämnda 10-procentiga investeringsavdraget inte haft tillräcklig effekt på investeringarna. Effekterna av investeringsbeslut dröjer ofta relativt . Regeringen bör därför ta liknande initiativ till ytterligare temporära stimulansåtgärder för att påskynda industrins investeringar. Härvid bör också observeras de utvidgade och ackumulerande effekter som en investeringssatsning i ett företag har på andra företag, som får medverka som leverantörer eller legotillverkare. Utvecklingen på arbetsmarknaden inger särskild oro. Arbetslösheten har stigit kraftigt som antalet lediga platser successivt har gått ned. Bortsett från de rent säsongmässiga variationerna kan någon ljusning i arbetsmarknadsläget knappast väntas . Situationen kräver därför aktiva lokaliseringspolitiska och arbetsmarknadspolitiska insatser, inte minst i . En del av de lättnader som redan vidtagits eller har aviserats i den ekonomiska politiken bör få gynnsamma verkningar på sysselsättningen. Dit hör bl. a. upphävandet av investeringsavgiften på oprioriterat byggande. Inom den offentliga sektorn torde också byggnadsverksamheten bli livligare, när verkningarna av arbetsmarknadskonflikten för offentligt anställda har övervunnits. Utöver de sysselsättningsfrämjande åtgärder, som redan har beslutats eller har aviserats, vill vi särskilt peka på möjligheterna att utnyttja den s. k. konjunkturreserven i fråga om bostadsbyggande för att motverka en ytterligare nedgång inom denna sektor. Därutöver bör också tidigareläggning av statliga och kommunala beställningar kunna komma i fråga för att den lediga kapaciteten skall utnyttjas. Från sysselsättningssynpunkt kan det vara motiverat att undersöka vilka möjligheter t. ex. försvaret har att nu snabbt lägga ut beställning rörande tillverkning av produkter och anläggningar särskilt inom stödområdet. Produktionstillväxten under innevarande år väntas stanna vid mot . Denna kraftiga minskning av produktionstillväxten, varmed givetvis följer ett motsvarande minskat utrymme för löneökningar och reformer, får ses som konsekvens av den inriktning som den ekonomiska politiken hade . Investeringsökningen var låg. Den låga produktionstillväxten utgör också den grundläggande faktorn då det gäller att förklara de påtagliga svårigheterna att komma fram till ett resultat i årets avtalsrörelse och får självfallet också återverkningar på den sociala reformtakten . När det gäller prisutvecklingen har den något lägre ekonomiska aktiviteten självfallet bidragit till ett lugnare förlopp. en prisuppgång med , varav hänför sig till höjningen av mervärdeskatten . Genom lämpliga åtgärder bör det enligt vår mening finnas möjligheter till att prisuppgången verkligen kommer att begränsa sig till detta procenttal. En ytterligare inflation skulle allvarligt försämra vårt internationella kostnadsläge. Det införda prisstoppet hade sannolikt en temporär verkan på prisutvecklingen. Det har emellertid knappast haft någon avgörande betydelse för prisutvecklingen som helhet . Den lugnare prisutvecklingen får i stället tillskrivas förändringarna i den samhällsekonomiska balansen genom konjunkturförändringen. Prisstoppet har också successivt luckrats upp och omfattar nu ett mera begränsat sortiment av varor och tjänster. Det bör finnas möjligheter att genomföra en total avveckling utan att eftersläpande priseffekter slår igenom. Ett bibehållande av prisstoppet leder till snedvridning av konkurrensen. Den kraftiga inflationen får otvivelaktigt tillskrivas stor betydelse, då det gäller att förklara de akuta svårigheterna på avtalsmarknaden. En förutsättning för att en uppgörelse slutligen skall komma till stånd utan nya uppslitande konflikter är därför att statsmakterna kan skapa tilltro till sin vilja att förebygga en hög inflationstakt. I detta sammanhang spelar också skattesystemet en viktig roll. En reform i enlighet med mittenpartiernas upprepade krav på inflationsskyddade skatteskalor och avdrag skulle verksamt kunna bidra till att skapa tilltro till statsmakternas förmåga att skapa prisstabilitet. avgör självfallet det slutliga utfallet av avtalsrörelsen i hög grad den totala inhemska efterfrågans utveckling. Prisstabilitet och samhällsekonomisk balans kan därför inte upprätthållas utan ett förtroende som är ömsesidigt mellan dem som har ansvar för den ekonomiska politiken och de på arbetsmarknaden ansvariga. En upprepning av årets långdragna avtalsrörelse med alla dess negativa inslag måste undvikas. Regeringen har här ett särskilt ansvar i sin dubbla roll som ansvarig för avtalsrörelsens samhällsekonomiska konsekvenser och som normgivande arbetsgivarpart i själva avtalsförhandlingarna. Vi beklagar därför ånyo att regeringen inte tagit till vara de möjligheter som funnits att på ett tidigt stadium inbjuda till överläggningar med bl. a. arbetsmarknadens parter i form av exempelvis en stabiliseringskonferens. Den ekonomiska politikens mål mellan den preliminära och den reviderade finansplanen har vi haft en allmän ekonomisk debatt om samhällsekonomins utveckling på . Utgångspunkten har varit (LU) och därav föranledda remissyttranden. Stor enighet synes råda om de centrala målen för samhällsekonomins I LU anges dessa vara: full sysselsättning, snabb ekonomisk tillväxt, jämnare inkomstfördelning, rimlig prisstabilitet och balans i utrikesbetalningarna. Dessa mål ifrågasättes inte av något demokratiskt parti. Inom och anser vi det värdefullt att det finns en så stor enighet härom. Till dessa centrala mål måste också läggas regional balans. I diskussionen om den ekonomiska utvecklingen har frågan om balansen i utrikesbetalningarna tilldragit sig ett stort intresse. En förbättring av bytesbalans och tjänstenetto är inte ett mål i och för sig utan snarare en förutsättning för att uppnå andra mål. Vi anser att förståelsen av problemen inom den svenska ekonomin skulle vinna på att man också betonade nödvändigheten av en hög och jämn tillväxt av de ekonomiska resurserna. är det givetvis angeläget att den ekonomiska utvecklingen styrs på ett sådant sätt att negativa miljö- och förslitningseffekter reduceras eller så långt möjligt elimineras. Det är särskilt angeläget och lämpligt att såväl den privata som den offentliga sektorn genomför sina investeringar i anläggningar och teknik i största möjliga medvetande om eventuella framtida miljöskador. Det största värdet med en långtidsutredning ligger i att man får en samlad bild av krav och förväntningar å ena sidan och en översiktlig redovisning av de resurser som finns eller som kan skapas för att uppfylla dessa krav och önskemål å den andra. Även denna långtidsutredning avslöjar att utan en hög ekonomisk resurstillväxt får mycket av den aktuella diskussionen om nya enskilda och kollektiva önskemål en utopisk karaktär. Utrikeshandeln är och förblir av central betydelse för att få fram dessa resurser. Underskottet i bytesbalansen utvisar att vissa resursområden felutnyttjas. Utvecklingen på arbetsmarknaden har i det nuvarande läget på ett särskilt sätt kommit att uppmärksammas. Detta hänger givetvis samman med den just nu stora arbetslösheten. Även om det inte finns några skillnader i själva uppfattningen om den fulla sysselsättningens betydelse, måste den faktiska politiken också se till att det målet uppnås. Det ansvaret har regeringen dåligt fyllt, vilket arbetslöshetens stegring och de stora riskerna för fortsatt ökning visar. Vi anser det angeläget att man nu brett sluter upp kring en högre ambitionsnivå för den fulla sysselsättningen som också klart innefattar ett accepterande av de hemarbetande kvinnornas rätt till förvärvsarbete även på deltid. Enligt vår mening bör äldre med nedsatt arbetsförmåga, handikappade och andra med särskilda arbetsproblem så långt möjligt beredas sysselsättning inom den öppna arbetsmarknaden. Det är mycket viktigt att näringslivet med statsmakternas stöd så långt möjligt integrerar dessa kategorier i det normala arbetslivet. Tendenser till motstånd mot att anställa äldre arbetskraft måste effektivt brytas och vändas. Detta kan ske genom att arbetsgivare genom ökad upplysning görs medvetna om de äldres särskilt värdefulla egenskaper, såsom erfarenhet, yrkesskicklighet, ansvarskänsla och allmänna pålitlighet och stabilitet. Detta arbetsgivaransvar gäller inte minst på den Vi upprepar tidigare framställda förslag om att statsmakterna tar initiativet till en genomgående inventering inom hela näringslivet av sådana arbetsuppgifter som särskilt ägnar sig för äldre och handikappade medborgare. Åtgärderna som syftar till en hög sysselsättningsnivå måste också ha regionalpolitiska aspekter och rimma väl med strävanden att uppnå en bättre regional balans och standardutjämning. Ett verkligt aktivt motstånd mot inflationens skadeverkningar är nu nödvändigt. Ett accepterande av en avsevärd kontinuerlig penningvärdeförsämring utgör ett allvarligt hot mot flertalet av de mål som framhålls som väsentliga för den ekonomiska politiken. Här skall särskilt framhållas de ytterst negativa verkningar som en kraftig penningvärdeförsämring har för de inkomstsvaga grupperna, såsom barnfamiljer och pensionärer. har varit ett av de mest inflationsdrabbade länderna i . Detta har understrukits av de båda senaste årens utveckling. De svenska priserna steg något snabbare än vad som var genomsnittligt för . hörde också till de mest utsatta länderna. Det kan vara av intresse att se på utvecklingen i jämförd med den för hela . 1950-55 1955-60 1960-65 1965-68 Hela +3,+2,+2,+3, +6,+3,+3,+3, Källa: National Accounts of countries 1950-68 av tabellen framgår att prisstegringarna i överstigit prisökningarna i . Den nu rådande krisen på avtalsfronten är till stor del förorsakad av en bristande tilltro till regeringens intresse och förmåga att skydda penningvärdet. De framförda kraven på löneökningar är ju till stor del baserade på den redan inträffade penningvärdeförsämringen och på förväntade nya. Regeringen måste ta ett stort ansvar för kampen mot inflationen som svårast drabbar låginkomsttagarna och småspararna. Som tidigare påpekats blir verkningarna av en fortgående hög inflation i kombination med nuvarande brister i inkomstskattesystemet synnerligen negativa för stora grupper i vanliga inkomstlägen som motsvarar inkomstgenomsnittet för industrin 19701971. Vi anser att detta är ett av de viktigaste problemen inom den ekonomiska politiken, och det måste få sin lösning . Mittenpartiernas krav på inflationsskyddade skatteskalor och avdrag skulle här verksamt kunna bidra till detta. Diskussionen om långtidsutredningen har kommit att även omfatta själva tekniken att mäta delkomponenterna i utvecklingen. av remissinstanserna gör invändningar mot BNP-begreppet, som man menar lider av allvarliga begränsningar. Det är lätt att i vissa avseenden instämma i kritiken mot BNP-begreppet. Vi vill betona vikten av att man så långt det nu är praktiskt möjligt försöker förbättra mätmetoderna. kommer med anledning av motioner från mittenpartierna att behandla båda dessa problem. Det gäller bl. a. ekonomiskt svårmätbara kvalitetsfaktorer, främst miljön. Sådana sidor av verkligheten bör också belysas i kompletterande redovisningar. Tillväxten av ekonomin mätt i ekonomiska termer utelämnar lätt förslitningar av miljövärden och uppoffringar av mänskliga kvalitativa värden, såsom psykisk och fysisk hälsa. Det är viktigt att vi klart ser att ekonomisk tillväxt i sig har ett pris och skapar nya problem. Den är inget självändamål, och uppkommer problem måste de lösas innan de blir oöverstigliga. är det klart att tillväxten av rent ekonomiska resurser är en förutsättning för att med framgång tillgodose de kvalitativa välståndskraven. framhöll mittenpartierna att en annan viktig förutsättning för en tillväxtbefrämjande politik är en utbyggd ekonomisk planering och större långsiktighet i statsmakternas ekonomisk-politiska handlande. Dessa krav på en bättre ekonomisk planering har och fört fram under en följd av år, men kraven har avvisats av regeringspartiet. och remissyttrandena stöder våra tidigare krav och ger dem ny aktualitet. I remissvaren framkommer krav på rullande preliminära femårsplaner för t. ex. bostadsbyggnadsprogram och vägplaner. Detta skulle säkerligen verksamt motverka den ryckighet som kännetecknar bostadspolitiken och som är en bidragande orsak till att bostadskonsumenterna drabbas av starkt stigande kostnader, framför allt i hus som nybyggs. Den nuvarande stora arbetslösheten är ju delvis en följd av en oväntat stor minskning av igångsättningen av bostäder. Man kan t. ex. tänka sig att långtidsutredningarna genomförs på ett sådant sätt att vid sidan av finansplanen tar ställning till en rullande femårig plan för den ekonomiska politiken. a. statskontoret har pekat på planeringens ökade betydelse, framför allt behovet av en satsning på framtidsstudieverksamheten. En samordnad framtidsstudieverksamhet kan få till uppgift att sammanställa och sammanväga olika alternativa planer och prognoser. Remissinstanserna stöder också våra tidigare krav, som vi fört fram , på att regeringen inför bör presentera en översiktlig, grov plan, som utöver de mera allmänna synpunkterna på den ekonomiska politiken också drar upp en viss prioritering i vad gäller den i tiden närmast liggande offentliga utgiftspolitiken. Behovet av beslutsunderlag i form av planer, översikter och omprioriteringar stiger i samma mån som utrymmet för nya reformer och åtaganden tenderar att, i varje fall temporärt, krympa. Finansministerns egna redogörelser i årets finansplaner styrker våra tidigare krav väl. Tills vidare nöjer sig finansministern dock med att i ord omnämna betydelsen av branschutredningar, forskning och utveckling samt uttalar vagt en förhoppning om bättre kontakter med företag och näringsliv. Sammanfattningsvis kan man säga att planeringen skall innefatta väl underbyggda prognoser, klarlägga olika handlingsalternativ och deras konsekvenser samt främja en samordning av olika offentliga åtgärder liksom av den statliga och icke-statliga sektorns handlande. De viktigaste inslagen i denna planering framförde vi under den allmänna motionstiden i motion 1971:568 under rubrikerna: rambudget, arbetskraftsbudget, utbyggd regionalplanering och alternativ planering. Vi hänvisar till januarimotionen samt till vårt sammanfattande program i inledningen till denna motion. I såväl långtidsutredningen och remissyttrandena som i finansplanen har bytesbalansmålet framstått som det dominerande ekonomiska problemet. Finansplanen anger dessutom tidpunkten för återställande av den uppkomna balansbristen till 1975. Detta nödvändiggör kraftfulla åtgärder för att uppnå en resurssatsning på den utlandskonkurrerande industrin.