mot · FU021496 · 1971-10-26 00:00:00 — av herrar Antby och Bimås i anledning av Kungl. Maj :ts proposition nr 118 med förslag till lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385), m. m. Rent allmänt har vi den uppfattningen att det kan finnas anledning att vidta åtgärder för att förhindra olägenheter av sådan oreglerad glesbebyggelse som övergår till tätbebyggelse. Genom förslaget till ändring av 6 § i byggnadslagen utsträckes tätbebyggelsebegreppet till att även avse framtida bebyggelse. Den nu gällande bestämmelsen har varit svår att tilllämpa, vilket framgår av den olika praxis som tillämpats av olika byggnadsnämnder och av överprövande organ. Den föreslagna bestämmelsen kan också ge anledning till olika tolkning, och vi anser det då viktigt att slå fast vid riksdagsbehandlingen att bestämmelsen inte är avsedd att förbjuda all glesbebyggelse. Denna form av bebyggelse erbjuder i många fall ett bättre sätt att bo än vad många tätorter och planerade fritidsbyar kan erbjuda. Med utgångspunkt i att glesbebyggelse även i fortsättningen är möjlig och att kommunala och statliga organ inte kan ta den föreslagna lagändringen till utgångspunkt för att hindra sådan glesbebyggelse som uppfyller hygieniska och trafiktekniska krav och som går att på ett lämpligt sätt foga in i landskapsbilden har vi ingen invändning att göra mot de föreslagna ändringarna i byggnadslagen. Däremot vill vi ifrågasätta behovet av det föreslagna tilllägget i 55 § byggnadsstadgan. Där föreslås en anmälningsplikt för byggnadsnämnderna för byggnadslov utanför fastställd generalplan eller detaljplan. En motsvarande regel fanns byggnadsstadga men utmönstrades i nu gällande stadga 1959. Då slogs det fast att byggnadsnämnderna skulle vara kommunens expertorgan då det gällde att utforma bebyggelsen på det från allmän och enskild synpunkt lämpligaste sättet. togs den typ av kontroll bort som en statlig representant i varje byggnadsnämnd tidigare utgjorde. , då kommunerna gjorts större och starkare för att kun na bättre ta hand om sina planeringsproblem, föreslår kommunministern att de skall ställas under förmynderskap i en hantering där de själva säkert vet bäst. Enligt propositionen får det inte bli remisskrivande och onödiga uppskov med behandlingen av byggnadslovsansökningama. Det framgår inte klart vad länsstyrelsena skall göra med inkomna anmälningar, när de skall reagera och hur detta skall gå till. kan ju inte gärna lägga sig i enstaka byggnadslov, men det blir otrevligt att ständigt ha hotet om något slags ingripande över sig. skall utfärda anvisningar, men det kan väl gärna inte avse annat än hur en anmälningsblankett skall se ut? Så antyds vidare i propositionen att det kan bli anledning att ytterligare utvidga byggnadsnämndernas anmälningsskyldighet med hänsyn till naturvårdslagens och miljöskyddslagens tillämpning, och detta anses kunna gå för sig utan att behöver medverka. Det överensstämmer inte särskilt bra med det uppdrag naturvårdsutredningen fått genom att försöka utforma regler för beslutsbefogenheter för kommunalt organ enligt naturvårdslagen. Redan nu klagas det med skäl på onödig inblandning med åtföljande pappersexercis från statliga organ i verksamhet. Om det är meningen att nu införa och sedan successivt utöka byggnadsnämndernas anmälningsplikt, hade det varit på sin plats att redogöra för detta på en gång. Vi förmenar att den kommunala självstyrelsen inte tål mycket mer av inblandning och kontroll. Därför bör enligt vår mening i sitt yttrande över förslaget till ändring av byggnadsstadgan avstyrka införandet av ett 4 mom. i 55 § om anmälningsplikt för byggnadsnämnd av vissa byggnadslov. Den föreslagna bestämmelsen i 39 § byggnadsstadgan om att byggnad skall förläggas på sådant ställe på tomten som är lämpligt med hänsyn till landskapsbilden är enligt vår mening nyttig, men den kan naturligtvis bli föremål för olika tolkning. Om det är verkligt angeläget att ge skydd åt landskapsbilden, bör det ske med stöd av 19 § naturvårdslagen, I de enskilda byggnadslovsärenden som skall behandlas enligt 39 § är det viktigt att, som departementschefen uttrycker det: Självfallet skall därvid beaktas att läget blir lämpligt också för byggnaden i och för sig. Härvid torde det i flertalet fall vara viktigt att samråda med fastighetsbildningsmyndigheten, särskilt då det gäller byggnad utanför detaljplan, innan erforderlig fastighetsbildning ägt rum. Detta har inte beak tats i motiven till stadgeändringen och bör därför framföras i yttrande över förslaget. Med stöd av det anförda får vi hemställa att i sitt yttrande över förslaget till ändring av byggnadsstadgan måtte föreslå, att det föreslagna 4 mom. i 55 § utgår samt att vikten av att erforderligt samråd mellan byggnadsnämnd och fastighetsbildningsmyndighet äger rum vid tillämpning av 39 § beaktas. () ()