mot · FU02655 · 1971-01-27 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna om existensminimum. skall fastställa normalbelopp och regler att tjäna till ledning för bestämmande av existensminimum enligt 50 § 2 mom. 3 st. kommunalskattelagen och 41 § 2 mom. uppbördsförordningen. Dessa fastställda belopp och regler för existensminimum brukas även av kronofogdemyndigheterna när det gäller införsel i lön för gäldande av restskatter och underhållsbidrag. Vid gäldande av böter tillämpas ett generösare beräkningssätt. Syftet med existensminimum är bl. a. att i princip ge den enskilde en förmån, det vill säga ett bottenbelopp som vederbörande skall få behålla för egen del i samband med införsel i lönen. Tyvärr är bestämmelserna om existensminimum så utformade, att skilda myndigheter fastställer existensminimum i samband med uttagande av underhållsbidrag och av skatt. Detta får ibland den praktiska konsekvensen att den enskilde inte erhåller något bottenbelopp för sin existens. Ett belopp sätts visserligen först undan för underhållsbidrag, men visar det sig kanske att vederbörande också skall betala restskatt. Vederbörande får inte ut ett öre av sin lön, utan hela summan dras av arbetsgivaren för olika ändamål. Att så sker beror på att flertalet löntagare föreställer sig att om de fått ett existensminimum fastställt av kronofogdemyndighet, så gäller detta för hans lön över huvud taget, och de känner då i regel inte till att de måste gå till lokala skattemyndigheten för att få fastställt ett särskilt existensminimum som gäller skatten. En möjlighet att lösa problemet synes oss vara att man inför ett existensminimum en gång för alla, så att arbetsgivaren aldrig får beröva en löntagare hela hans lön, utan arbetstagaren skall alltid garanteras ett bottenbelopp för att kunna klara sin existens. Även andra lösningar än att fastställa ett enhetligt existensminimum är tänkbara. Det väsentliga är enligt vår mening att reglerna i uppbördsförfattningama och de regler som finns i utsökningsrätten samordnas, så att en arbetstagare skall kunna förlita sig på att, sedan existensminimum fastställts för honom då det gäller en skuld, exempelvis underhållsbidrag, han inte skall riskera att på grund av en annan skuld, exempelvis restskatt, få avdrag på sin lön utan att hänsyn tas till existensminimum. I detta sammanhang finns också skäl ta upp till prövning frågan om storleken av och metoderna för fastställandet av existensminimum. De av (tidigare CFU vars uppgifter från överförts till ) fastställda beloppen och reglerna för fastställande av existensminimum är mycket stränga och har i många fall förödande inverkan på personer med svår social anpassning. Även för den välanpassade kan de stränga reglerna vara förkrossande. Tristessen för den som lever på existensminimum är mångomvittnad. Mycket av det som andra betraktar som självklarheter kan den som har att leva på existensminimum inte unna sig, t. ex. en daglig tidning, biobesök, fritidsaktiviteter. Denna låga levnadsstandard verkar också som en spiral nedåt för många. Man resignerar, mister motivationen för att arbeta, alkoholen blir kanske ett kärt tröstemedel.. Starka skäl talar för en icke oväsentlig uppräkning av normalbeloppen för existensminimum. Utgångspunkten för beslut om normalbelopp bör därför vara att uttag av skatt och underhållsbidrag inte sker i inkomster som motsvarar eller ligger under de normalbelopp som tillämpas för socialhjälp. Centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden tycks visserligen vid beslut om normalbelopp för existensminimum ha tagit viss hänsyn till socialhjälpsnivån genom att utgå från Svenska kommunförbundets aktuella rekommendation angående interkommunal ersättning för utgiven socialhjälp. Men nämndens beslut överensstämmer långt ifrån med rekommendationer. överstiger sålunda ersättningsbeloppen de för existensminimum fastställda normalbeloppen för samtliga kategorier. Skillnaderna för exempelvis makar utgör respektive 1 660, 1 460 och . i ortsgruppema 3, 4 och 5 samt för barn . i ortsgrupperna 3 och 4 samt . i ortsgrupp 5. Under hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en översyn av a) reglerna om existensminimum i uppbörds- och utsökningsförfattningarna i syfte att få till stånd en sådan samordning av reglerna, att de i motionen påtalade konsekvenserna av nuvarande regler inte uppstår; b) de bestämmelser som gäller för verksamhet så att större hänsyn än kommer att tas till de sociala aspekterna vid bestämmande av beloppen och reglerna för existensminimum vid införsel i lön. () ()