mot · FU02372 · 1971-01-25 00:00:00 — av herrar och angående vuxenutbildningen. Sextiotalets skolreformer har möjliggjort för en allt större del av ungdomskullarna att skaffa sig utbildning utöver den obligatoriska skolan. Den snabba expansionen av ungdomsutbildningen innebär, att bristerna i stora delar av den vuxna befolkningens utbildning framstår allt klarare och får allvarligare konsekvenser. Såväl från rättvise- och jämlikhetssynpunkter som av arbetsmarknadsskäl är det otillfredsställande att bortåt tre fjärdedelar av vuxna endast har sex- eller sjuårig folkskola som skolbakgrund. På samma sätt som breddningen av ungdomsutbildningen medfört en väsentligt ökad jämlikhet i fråga om utbildnings- och yrkesmöjligheter bidrar en kraftig satsning på vuxenutbildningen till ökad jämlikhet för stora grupper inom de äldre generationerna. Vuxenutbildningen är likaså ett av samhällets viktigaste medel för att möta problemen på arbetsmarknaden, särskilt för den äldre arbetskraften. Den snabba tekniska och sociala utvecklingen ställer dessutom ständigt ökande krav på nya kunskaper och fortbildning. Kontinuerligt återkommande utbildning vid vuxen ålder innebär för många bättre möjligheter att orientera sig om och hålla kontakt med kulturliv och samhällsutveckling. Trots reformer och en betydande utbyggnad saknar vuxenutbildningen fortfarande såväl en tillräcklig omfattning som en ändamålsenlig organisation. Den mångfald av former, som utbudet av vuxenutbildning nu har, försvårar såsom statsutskottet konstaterade i sitt utlåtande över motionerna om vuxenutbildningen i viss mån överblicken. och har i motioner föreslagit en samlad översyn av vuxenutbildningen genom en parlamentariskt sammansatt kommitté. I sitt yttrande över motionerna 1:450 och 11:590 år 1969 framhöll statsutskottet det angelägna i att man på grundval av en samlad översyn av hela vuxenutbildningsområdet bildade sig en uppfattning om föreliggande problem och om hur de lämpligen borde lösas. Utskottets mening vidarebefordrades också i skrivelse till Kungl. Maj :t. Då den av oss föreslagna kommittén ännu inte blivit tillsatt, vill vi än en gång upprepa denna begäran. Kommitténs uppgift bör vara att klarlägga vuxenutbildningens allmänna förutsättningar i olika avseenden de vuxenstuderandes speciella sociala situation, utbildningsbakgrund, studieförutsättningar och syfte med studierna. Likaså bör en noggrann kartläggning komma till stånd av vuxenutbildningens nuvarande omfattning och utformning, såväl den av samhället bedrivna som den mycket omfattande vuxenutbildning som bedrivs av andra. Med detta som underlag bör kommittén sedan lägga fram förslag till förbättringar och utbyggnad av vuxenutbildningen. Vi vill vidare peka på några problemkomplex, vilkas vikt vi vill betona speciellt. De är av den arten, att de kan höra till den här föreslagna kommitténs arbetsuppgifter. Erfarenheterna visar, att den hittillsvarande vuxenutbildningen ej nått de lågutbildade i den omfattning som är önskvärd. Vidare har de äldre haft svårigheter att tillgodogöra sig utbildningen. De flesta vuxenstuderande har därför en ganska god utbildningsbakgrund och relativt kort tids förvärvsarbete. Det finns därmed en risk för att satsningen på vuxenutbildningen bidrar till att skapa nya utbildningsklyftor. De lågutbildades utbildningsmässiga handikapp måste kompenseras på olika sätt. Utformningen av det studiesociala stödet torde härvidlag vara av central betydelse. Det är vidare nödvändigt att vidta åtgärder som underlättar studierna för personer med kort utbildning och genom en direkt uppsökande verksamhet söka stimulera dem till deltagande i vuxenutbildningen. Sistnämnda fråga är föremål för behandling i en särskild kommitté, FÖVUX, som under innevarande budgetår inlett försöksverksamhet på flera orter. Denna försöksverksamhet bör successivt utvidgas och genomföras under medverkan av studieförbunden. Erfarenheterna av kommitténs arbete bör överlämnas till den av oss föreslagna utredningen och där ligga till grund för övervägandena beträffande vuxenutbildningens framtida utformning. En stor del av vuxenutbildningen sker helt vid sidan av den utbildningsverksamhet som bedrivs i det allmännas regi och ofta under helt andra ekonomiska förutsättningar. Detta gäller t. ex. bildningsförbundens studiecirkelverksamhet, den interna företagsutbildningen och den omfattande utbildningsverksamhet som bedrivs av de fackliga organisationerna såsom LO, LRF, , TCO och SHIO. Kommittén bör noga kartlägga denna verksamhet och lägga fram förslag om ytterligare statliga stödåtgärder där så anses påkallat. Det finns anledning att här något närmare beröra bildningsförbundens roll inom vuxenutbildningen. Den verksamhet, som dessa förbund bedriver, utgör en viktig del av vuxenutbildningen och kan också ses som ett komplement till den kommunala vuxenutbildningen, t. ex. då antalet anmälningar till denna är för lågt, då arbetstid eller annat lägger hinder i vägen för att delta i den kommunala vuxenutbildningen samt då denna inte kan erbjuda den utbildning som efterfrågas. Bildningsförbunden har med sin starka förankring i folkrörelserna goda förutsättningar att nå grupper med låg utbildning och svag studiemotivation och stimulera dem att delta i vuxenutbildningen. Målet för den statliga bidragsgivningen har tidigare angetts vara att täcka av kostnaderna för studieförbundens studiecirkelverksamhet. Den kommunala vuxenutbildningen har emellertid bidrag med till löner för lärare och skolledning. Denna utbildning är sålunda kostnadsfri, medan deltagarna i studieförbundens cirklar måste betala inte obetydliga avgifter. Detta medför att studieförbunden kommer i ett ogynnsamt läge. Det försvårar också studieförbundens utvecklingsarbete. Skillnaderna i statsbidragen för den kommunala respektive studieförbundsarrangerade vuxenutbildningen vållar ett alldeles speciellt problem i de fall, då studieförbunden träder in som ersättare för den kommunala vuxenutbildningen, t. ex. på grund av att antalet anmälningar till denna är för lågt. Det vore önskvärt, att studieförbunden i sådana situationer gavs samma ekonomiska stöd som den kommunala vuxenutbildningen. Även den centrala kursverksamhet som arrangeras av organisationer av olika slag studieförbund, löntagarorganisationer och andra organisationer med direktanslutna medlemmar etc. är viktig från vuxenutbildningssynpunkt. Enligt beslut vid riksdag utgår fr. o. m. innevarande budgetår statsbidrag till löntagarorganisationernas centrala kursverksamhet. Ett statligt stöd till denna verksamhet är väl motiverat. Detta borde emellertid även utgå till den centrala kursverksamhet som bedrivs av andra organisationer enligt ovan. Många andra organisationer har medlemmar med lika starkt behov av utbildning som löntagarorganisationerna. Det finns vidare en rad organisationer, vilkas medlemmar har minst lika stora ekonomiska svårigheter då det gäller deltagande i kurser som löntagarorganisationernas medlemmar kan ha. Mot denna bakgrund synes det vara naturligt att låta statsbidrag utgå även till andra organisationer, som bedriver en bred och grundläggande kursverksamhet med allmän inriktning som led i utbildningens demokratisering. I en allmän översyn av vuxenutbildningens framtida utformning är det nödvändigt att även ta upp folkhögskolans roll inom denna. Genom sin speciella miljö och större frihet vid utformningen av kursplanerna är folkhögskolan för många vuxenstuderande ett attraktivt alternativ till den mer konventionellt bedrivna vuxenutbildningen. Det är viktigt, att denna studieväg står öppen även . Speciell uppmärksamhet bör ägnas vuxenutbildning för de psykiskt handikappade. Den verksamhet som startats på detta område av vissa studieförbund har gett värdefulla erfarenheter. Man bör vidare undersöka behovet av grundläggande utbildning för såväl psykiskt som fysiskt handikappade, som på grund av sin speciella situation ej kunnat tillgodogöra sig ungdomsutbildning. Vuxenutbildningen har behov av lärare med särskild träning i vuxenpedagogik. En sådan utbildning bedrives vid den vid i inrättade linjen för lärare vid folkhögskola och allmänt folkbildningsarbete. Vidare anordnas sådan även vid i fr. o. m. . Med utgångspunkt från erfarenheterna av denna utbildning bör utredningen överväga den fortsatta utbyggnaden av den vuxenpedagogiska utbildningen. Vuxenutbildningen bedrivs till stor del i det allmänna skolväsendets lokaler på tider då dessa inte utnyttjas till ungdomsutbild Detta torde bli fallet även . Det är därför angeläget, att kommittén låter utreda vilka synpunkter på vuxenutbildningens lokalbehov, som bör beaktas vid skolmyndigheternas planering av skollokaler. Erfarenheterna av att använda etermedia i vuxenutbildningens tjänst synes vara övervägande goda och öppnar intressanta perspektiv för framtiden. Vi hälsar med tillfredsställelse, att de sakkunniga som utreder frågan om utrymmet i radio/TV för utbildningsändamål (TRU) kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt vuxenutbildningen. Den av oss föreslagna kommittén bör arbeta i nära samarbete såväl med denna kommitté som med den som utreder utformningen av det studiesociala stödet åt vuxenstuderande (). Beträffande den nu pågående utbildningsverksamheten i radio/TV vill vi särskilt understryka behovet av ett ökat antal program för dem som endast har folkskola som grund. Genom beslut av är kommunerna huvudmän för den lokalt anordnade vuxenutbildningen. På samma sätt som skollagens 2 § innehåller en bestämmelse om kommunernas skyldighet att sörja för undervisningen av barn och ungdom bör också införas en bestämmelse om att samma skyldighet gäller vuxenutbildningen. Vidare bör kommunerna bedriva en uppsökande verksamhet. Detta skulle manifestera den nya syn på förhållandet kommun-vuxenutbildning som vuxit fram . bör vuxenundervisningens lokala och regionala organisation byggas ut, bl. a. för att möjliggöra en samordning mellan de många olika arrangörerna av vuxenutbildning. På kommunalplanet bör därför såsom också skett på många orter inrättas särskilda vuxenutbildningsråd med representanter för bl. a. skolstyrelse, näringsliv och frivilligt bildningsarbete. På länsplanet bör på motsvarande sätt inrättas vuxenutbildningsnämnder. Naturligtvis kan andra organisationsformer tänkas för att lösa de samordnings- och informationsproblem som uppstår. Vi föreslår därför, att den ovan föreslagna parlamentariska kommittén också får i uppgift att utreda och lägga fram förslag om vuxenutbildningens lokala och regionala organisation - den sistnämnda frågan gärna i kontakt med den tillsatta utredningen om länsskolnämndsorganisationen. För att nå bästa möjliga resultat av de satsningar som görs beträffande vuxenundervisningen i radio/TV bör förberedande och uppföljande verksamhet anordnas. Denna kan utformas som propedeutiska kurser i regionala sändningar, där förutom studieteknik och elementära fakta även upplysning om yrkesvägledning lämnas eleverna. Som uppföljning vore regionala preparandkurser av värde. bör denna verksamhet integreras med övrig regional vuxenutbildning, så att regionala vuxenutbildningscentra skapas. Dessa kan lämpligen förläggas i anslutning till universitet, universitetsfilialer och lärarhögskolor detta för att underlätta det vuxenpedagogiska forsknings- och utvecklingsarbete, som är av största betydelse. För att få ut mesta möjliga effekt av vuxenundervisningen krävs en förbättrad studie- och yrkesvägledning samt speciella kurser i studieteknik. I vuxenutbildningsstadgan, 11 §, föreskrivs att för grundskoleutbildning högst det antal timmar som motsvarar av det totala antalet lektioner enligt timplanen får anslås till studiehandledning samt studie- och yrkesorientering. För gymnasial utbildning är motsvarande siffra . Behovet av studie- och yrkesvägledning är emellertid större än vad dessa resurser medger. På många håll föreligger behov av fasta studievägledningstjänster, bl. a. för att göra det möjligt att upprätta individuella studieprogram efter vars och ens skilda förutsättningar. Vid yrkesvägledningsexpeditionerna är köerna långa. Det innebär att många inte får tillräcklig information om möjligheterna att få sysselsättning på olika områden efter avslutad utbildning. För att göra det möjligt för allt fler att bedriva vuxenstudier bör även bestämmelserna om antalet deltagare i en kurs revideras. krävs, att antalet elever varaktigt skall beräknas uppgå till lägst tolv för att kursen skall få börja. Detta antal är för högt på många orter. Det är lämpligt att ge länsskolnämnden möjlighet att pröva om speciella skäl föreligger och om så är fallet lämna medgivande att kursen får anordnas med lägre antal kursdeltagare. Om man finner att en undervisningsgrupp på grund av exempelvis skiftarbete ej kan hållas samlad, bör länsskolnämnden medge att gruppen delas under ett visst antal av kursens undervisningstimmar. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi att måtte besluta 1. att i skrivelse lill Kungl. Maj:t anhålla om en samlad översyn av hela vuxenutbildningsområdet genom en parlamentariskt tillsatt kommitté vari även skall ingå representanter för näringsliv och organisationer, varvid särskild uppmärksamhet bör ägnas åt a) vuxenutbildning bedriven av kommuner, organisationer, företag och institutioner, b) det fria folkbildningsarbetet och dess relation till den målinriktade vuxenutbildningen, c) vuxenutbildningens lokala och regionala organisation, d) radio/TV-verksamhet för vuxenutbildning och möjligheterna för kompletterande regional undervisning; 2. att godkänna att statsbidrag till central kursverksamhet skall utgå till även annan organisation med direktanslutna medlemmar än löntagarorganisation enligt vad i motionen anförts; 3. att bemyndiga Kungl. Maj:t att fastställa föreskrifterna härför.