mot · FU021357 · 1971-04-13 00:00:00 — av iru Mogård och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 37 angående vuxenutbildning. Studiemedel betraktas som en social förmån, ehuru över 80 °/o därav är ett, icke oomtvistat förmånligt, lån. Vid prövning av ansökan härom tas hänsyn till den studerandes och även till makes/makas inkomst och förmögenhet. För annan än nyinskriven studerande prövas även studielämpligheten med hänsyn till uppnådda studieresultat. föreslår i proposition nr 37 att också deltidsstuderande skall få möjlighet att erhålla studiemedel. I enlighet med direktiv i en inom upprättad promemoria har studiemedelsutredning föreslagit att rätten att deltidsstudera med studiemedel skall begränsas till dem som kan ange rimliga skäl för att bedriva studier på deltid. har inte förmått entydigt ange vad som skall anses såsom rimliga skäl; de exempel den redovisar och de aktiviteter vid sidan av studier som den avvisar som rimliga skäl, ger utrymme för godtyckliga tolkningar. Flera remissinstanser, såsom kommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX), , , , och centrala studiehjälpsnämnden anser att någon särbehandling av kategorin deltidsstuderande icke bör förekomma. och LO anser det för sin del rimligt att en prövning av skälen för deltidsstudier göres beträffande ungdomsstuderande. Detta förordas även i ett särskilt yttrande inom SVUX. Maj:t har stannat för att föreslå att den ytterligare prövningen, dvs. av att rimliga skäl föreligger, skall göras för de deltidsstuderande som ej kan hänföras till vuxenstuderande, vilka i propositionen definieras som personer som börjat studera först efter ett inte alltför obetydligt uppehåll i studierna och som under uppehållet ägnat sig åt förvärvsarbete, vård av egna barn eller motsvarande. Avgränsningsproblemet torde inte vara löst med denna definition. Det är enligt vår mening stötande och principiellt betänkligt att studerande skulle avfordras en redogörelse för, utöver den ekonomiska situationen, personliga förhållanden och avsikter för att komma i åtnjutande av studiemedel, vilka dock huvudsakligen är lånemedel. Den omtanke om de studerande, deras studieframgång och skuldsättning, som kan spåras i vissa remissyttranden och som torde vara en grund för Kungl. Maj:ts förslag, kan rimligen inte få ta sig uttryck i en sådan integritetskränkande prövning utan bör i stället inriktas på utvidgad studierådgivning och studievägledning. Om en icke önskvärd ökning av antalet deltidsstuderande och därmed försämrad studieeffektivitet befaras, bör rätten till deltidsstudier knytas till tillgången på särskilda deltidsstudiekurser, varvid tillströmningen kan hållas under kontroll. Att ett visst missbruk av studiemedel nu existerar och en ökning av detta kan väntas, får icke tas till intäkt för en särskild prövning av de deltidsstuderande utan torde böra mötas på annat sätt. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att måtte besluta anta det vid proposition nr 37 fogade förslaget till Lag om ändring i studiemedelsförordningen med den ändringen att § 5 erhåller följande lydelse: Studiemedel utgå till svensk studerande så ock till annan studerande, som är bosatt i riket. // Till den som ej är heltidsstuderande utgå studiemedel endast om han bedriver studierna på minst halvtid. Den som icke är svensk medborgare äger icke rätt till studiemedel, om han bosatt sig i riket huvudsakligen i syfte att här vinna utbildning.