ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02219 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. om sysselsättningsskapande åtgärder i . Mot bakgrunden av framtidsbedömningen för den svenska TEKOindustrin har bl. a. föreslagit att åtgärder bör vidtas för att skapa ett långtgående och effektivt program för lokalisering av tillväxtindustrier till Boråsregionen. I samband härmed har inrikesministern i statsverkspropositionen uttalat, att han delar utredningens uppfattning att de åtgärder som sattes in i branschstimulerande syfte bör kombineras med särskilda arbetsmarknads- och regionalpolitiska insatser. Liksom har kommuner med TEKOföretag. På grund av ett ensidigt näringsliv har berörda orter begränsade möjligheter till alternativa sysselsättningar för TEKO-anställda som drabbats av företagsnedläggelser. Andelen sysselsatta inom TEKOindustrin i länet uppgår till av det totala antalet yrkesverksamma i industrin. Motsvarande andel såvitt avser industriföretag med mer än 10 arbetstagare i tre av länets kommunblock framgår av nedanstående sammanställning: Som framgår av sammanställningen intar en särställning i fråga om andelen sysselsatta inom TEKO-industrin. Motsvarande andel för kommunens tätort är mycket större, . De TEKO-anställda i har drabbats hårt av strukturomvandlingen. Enligt länsarbetsnämnden har 200 personer blivit friställda . En av förutsättningarna för att mera långsiktigt kunna lösa kommande sysselsättningsproblem i länets är att en lämplig industriell miljö skapas där. Enligt vår mening borde därför stödet till TEKOindustrin i kompletteras med arbetsmarknads- och regionalpolitiska insatser i . Med anledning av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om föranstaltande av åtgärder för att differentiera näringsstrukturen i . () () () ()
mot · FU0222 · 1971-01-12 00:00:00 — av herrar i och om kombinerad jord- och skogsbruksutbildning inom gymnasieskolan. Enligt beslut av riksdag skall gymnasieskolan även omfatta linjer som ersätter lantbrukets yrkesskolor. Jordbrukslinjen skall omfatta två läsår och den grundläggande skogliga utbildningen . Genom riksdagsbeslut förlängdes den skogliga utbildningen till två läsår för att bli jämställd med övriga linjer inom den gymnasiala skolformen. Skogs- och jordbruksutbildningen kommer att ge yrkeskunskap i antingen jordbruk eller skogsbruk. Inom det svenska lantbruket är emellertid förhållandet sådant, att den absoluta merparten av lantbruken består av både skogsbruk och jordbruk med större eller mindre dominans åt det ena eller andra hållet. De allra flesta lantbrukarna är således i behov av en utbildning med dessa båda yrkesinriktningar, men de har inte möjlighet att erhålla en advekat utbildning inom gymnasieskolan. Vi anser detta vara en brist i konstruktionen, en brist som bör rättas till. Det bör finnas möjligheter för ett visst antal skolor att ha kursplaner för kombinerad skogs- och jordbruksutbildning. Inom denna kombinerade utbildning kan man tänka sig skolor med olika tyngdpunkter, dvs. tyngdpunkten lagd antingen på skogsbruksutbildningen eller på jordbruksutbildningen. Skolornas geografiska läge bör härvid beaktas. I samband med behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition (1970: 159) föreslog vi en kombinerad skogs- och jordbruksutbildning inom gymnasieskolan (1:1339 och 11:1557). fann det inte uteslutet att det kan komma att finnas behov av sådana utbildningslinjer men ansåg sig inte då (8.12.1970) böra göra den önskade framställningen. Med stöd av vad som anförts föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till tvåårig skogs- och jordbrukslinje inom gymnasieskolan. HANS () () AB Egneilska Boktryckeriet, 1971
mot · FU02222 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående förmånerna för arbetstagare från annat nordiskt land. Under en lång följd av år har upprätthållandet av den fulla sysselsättningen varit en angelägen uppgift, och stora satsningar har gjorts på arbetsmarknadspolitikens område för fullföljandet av denna målsättning. Efterfrågan på arbetskraft har blivit så stor att många invandrare fått arbete i vårt land, och den utländska arbetskraften har varit ett värdefullt tillskott för vår produktionsökning och därmed för våra möjligheter att höja vår standard. I sammanhanget kan erinras om att i mitten av 1969 var antalet arbetsanmälda utlänningar i vårt land 183 582, varav 68 919 icke-nordbor. I dagens läge torde ca 200 000 arbetare från våra nordiska grannländer vara sysselsatta i vårt land. har konventionen om gemensam nordisk arbetsmarknad varit i kraft. Den viktigaste bestämmelsen i denna konvention är rätten för envar arbetstagare i de nordiska länderna att taga anställning i vilket nordiskt land som helst utan särskilt arbetstillstånd. I överenskommelsen slås också fast att de centrala arbetsförmedlingsmyndigheterna i de fördragsslutande staterna skall samarbete så att arbete i största möjliga omfattning förmedlas genom den offentliga arbetsförmedlingen. har man från statens sida ansett det angeläget att öka rörligheten på den svenska arbetsmarknaden, varför olika förmåner införts till arbetstagare som tvingats flytta p. g. a. arbetslöshet eller önskat söka sig till områden där arbetskraft saknas. Dessa förmåner utgår exempelvis i form av flyttningsbidrag för flyttning av familj och bohag, starthjälp vid tillträde av anställning på annan ort, bostadsvistelsebidrag och utrustningsbidrag vid flyttning från vissa områden osv. Då det gäller den invandrade nordiska arbetskraften gäller inte dessa förmåner i sin helhet. I samband med reguljär förmedling av arbetskraft från de övriga nordiska länderna kan som regel endast resebidrag utgå från vissa gränsstationer till arbetsorten. Först efter sex månaders arbete i vårt land kan resebidrag, starthjälp och utrustningsbidrag utgå till arbetskraft från de övriga nordiska länderna enligt den praxis som tillämpas vid . Den gemensamma nordiska arbetsmarknaden har stor betydelse för arbetskraftens rörlighet i . Denna rörlighet är i hög grad äg nåd att öka gemenskapen och förståelsen mellan de nordiska folken som det särskilt för vårt lands arbetsmarknad varit ett värdefullt tillskott. Vi anser det därför angeläget att ändra bestämmelserna beträffande de ovan relaterade förmånerna vid flyttning av arbetskraft därhän, att arbetstagare från våra nordiska grannländer kan komma i åtnjutande av samma förmåner som gäller för övriga arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden. Med stöd av det ovan anförda hemställer vi att rikdagen måtte besluta att i skrivelse till Kungl. hemställa om sådan ändring av bestämmelserna beträffande rörelsestimulerande åtgärder m. m. att arbetstagare från annan nordisk stat redan vid första arbetsplaceringen i vårt land får samma bidrag som gäller för svenska medborgare. () () () ()
mot · FU02223 · 1971-01-21 00:00:00 — av i ra. om åtgärder till stöd för arkivarbetare. De 8 400 personer som är placerade i s. k. arkivarbete får fortfarande dragas med många problem av lönemässigt, fackligt och psykologiskt slag. I årets statsverksproposition anförs att eftersträvar att genom intensifierade åtgärder söka placera så många arkivarbetare som möjligt i arbete på den öppna arbetsmarknaden men räknar på grund av näringslivets snabba strukturförändring med en ytterligare ökning av antalet personer i arkivarbete. Man erinrar också om »att personlig tjänst kan inrättas för arkivarbetare hos statlig myndighet eller institution om han arbetat där under ». Detta senare är gott och väl men veterligen har ännu ingen erhållit någon sådan personlig tjänst. För framtiden har man anledning att efterlysa en klar och tydlig information om hithörande frågor till alla berörda parter. Rimligen borde person som skött sig bra - om uppgiften har mera permanent karaktär så att den kan beräknas pågå - erhålla fast anknytning till vederbörande arbetsgivare genom stadigvarande anställning. I sådant fall skulle naturligtvis också semester och övriga sociala förmåner tillkomma vederbörande i samma utsträckning som gäller för andra arbetstagare. Detta är ett rimligt krav i jämlikhetens namn. För den händelse arbetsuppgifterna sedan skulle upphöra hos arbetsgivaren skulle vederbörande kunna erhålla ett betyg i vanlig ordning. Detta skulle i bästa fall kunna leda till en plats på den öppna arbetsmarknaden, dit alla vägar f. n. tycks stängda. Ett sådant arrangemang vore ett led i normaliseringslinjen. För att få en överblick över det nuvarande läget vill vi föreslå en inventering av alla ifrågavarande arbetsplatser som uppfyller 3- respektive 5-årsvillkoren. En dylik inventering bör vara rullande. Berörda institutioner måste tillförsäkras anslag så att de kan ta upp dessa personliga tjänster i sin stat innevarande år. Benämningen »arkivarbetare» upplevs alltmera av arbetstagarna själva som diskriminerande. Även om arkivarbetet ursprungligen tillkom som en form av socialhjälp, är det uppenbarligen nu så att en stor grupp av dessa arbetstagare inte bara gör skäl för lönen utan är direkt underbetald samt därtill utför arbetsuppgifter som för institutionerna är oundgängligen nödvändiga. Med de vidgade möjligheter till personliga tjänster som vi föreslår bör namnfrågan kunna få en naturlig lösning därigenom att vederbörande då bestrider en i staten upptagen och benämnd tjänst. I andra fall bör en variation i anslutning till arbetsuppgifterna kunna tillämpas. I brist på annat bör man kunna använda beteckningen »kontors assistent», som jämväl bör kunna komma i fråga vid behov av en samlande benämning för hela verksamhetsgruppen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om översyn av betingelserna för den verksamhet som gått under benämningen arkivarbete syftande till 1) vidgade möjligheter till inrättande av personliga tjänster, 2) inventering av presumtiva personliga tjänster, 3) förändring av de sociala förmånerna till vad som gäller för 4) mera adekvat nomenklatur.
mot · FU02224 · 1971-01-21 00:00:00 — av i in. om utvecklingsplan för . I sin regionalpolitiska motion har pekat på en rad åtgärder som bör vidtas på kortare eller för att stödja näringslivet och därmed sysselsättningsmöjligheterna i . Det är enligt vår mening viktigt att dessa insatser samordnas. Detta bör ske genom en samlad utvecklingsplan för landsdelen i fråga. En sådan utvecklingsplan för bör utgöra underlag för ett näringspolitiskt program, som skall tjäna som ledning för statens mera långsiktiga Norrlandspolitik. Syftet med en sådan plan skulle också vara att få till stånd bestämda utfästelser från statsmakternas sida till de delar av som hårdast drabbats av avfolkningsproblem och undersysselsättning. Behovet av sådana utfästelser och av åtgärder i enlighet därmed har på ett otvetydigt sätt klargjorts genom de utredningar som ägt rum. Det har sin grund bl. a. i att de nuvarande problemen till betydande del ligger på det psykologiska planet och gäller människors förväntningar om den framtida utvecklingen. Den nuvarande trenden och ovissheten samt avsaknaden av klart uttalade regionalpolitiska mål beträffande detta område är sannolikt en av de kraftigast bidragande orsakerna till den nuvarande negativa utvecklingen och till den förda lokaliseringspolitikens måttliga resultat. Skyndsamma ställningstaganden erfordras, om inte den negativa utvecklingen skall hinna gå så långt att den inte kan brytas. De länsplaner som f. n. är under behandling innehåller värdefullt material för en sådan utvecklingsplan, men de befriar inte statsmakterna från skyldigheten att för sin del fastställa klara regionalpolitiska mål. Den mera långsiktiga Norrlandspolitiken bör enligt vår mening inte bedrivas utan en klar målsättning på grundval av en samlad regional planering. Kravet på en sådan samlad utvecklingsplan får dock inte betyda att i andra sammanhang föreslagna konkreta åtgärder fördröjs. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att i skrivelse till Kungl. 1. att en utvecklingsplan med klar målsättning för utvecklingen i olika regioner i utarbetas, och 2. att med ledning av denna utvecklingsplan ett näringspolitiskt program för upprättas som underlag för statens mer långsiktiga Norrlandspolitik. () () () () av m. fl. angående den fysiska riksplaneringen. Med hänvisning till motiveringen i motionen nr 211 hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla, att arbetet med den fysiska riksplaneringen påskyndas och redovisas inför . N. () i PER () i Gäddvik () () G. ()
mot · FU02225 · 1971-01-21 00:00:00 — program för upprättas som underlag för statens mer långsiktiga Norrlandspolitik. () () () () av m. fl. angående den fysiska riksplaneringen. Med hänvisning till motiveringen i motionen nr 211 hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla, att arbetet med den fysiska riksplaneringen påskyndas och redovisas inför . N. () i PER () i Gäddvik () () G. ()
mot · FU02226 · 1971-01-21 00:00:00 — om kartläggning av privat yrkesmässig bostadsförmedling. Många människor måste lösa sin bostadsfråga genom att hyra i andra hand. Ofta gäller det sådana som av olika skäl måste byta arbete och i samband därmed också bostadsort. En stor grupp bland alla dem som hyr bostad i andra hand är också ungdom. Hyrandet av en bostad i andra hand är kanske ofta en nödlösning men ibland också en godtagbar lösning av bostadsfrågan, om nu en hygglig bostad kan erhållas till rimlig kostnad, eller det gäller att för en begränsad tid erhålla en bostad. Tyvärr är det dock så att många människor, i synnerhet i storstadsområdena, måste bo i bostäder som hyrts i andra hand eller i s. k. inackorderingsrum. Att hyra sådana bostäder är i många fall nödvändigt, och de fyller därför en uppgift i dagens samhälle. Däremot kan det ifrågasättas om många av de s. k. förmedlingsbyråer som yrkesmässigt och i rent förtjänstsyfte ägnar sig åt denna del av hyresmarknaden kan anses ha något berättigande. Ofta utgörs klienterna av sådana människor som pressas av svår bostadsnöd eller har ringa eller ingen erfarenhet av dylika byråers arbetssätt. De sätter därför lätt tro till fagra löften och betalar i förskott stora belopp för en bostad som kanske inte alls finns. I dagstidningarna har vi ofta läst om sådana fall, där människor förmåtts betala förskottsavgifter för obefintliga bostäder och avgifter till de s. k. förmedlingsbyråerna utan att ha fått något i utbyte. Det måste vara fel att vem som helst kan starta en yrkesmässig förmedling för uthyrandet av bostäder i andra hand med enda syfte att tjäna så mycket pengar som möjligt och utan någon som helst insyn från samhällets sida i verksamheten. Vårt samhälle har med all rätt engagerat sig starkt för lösandet av bostadsfrågan och bör därför också som en konsekvens av detta engagemang försöka medverka till att skapa ordnade förhållanden i vad gäller andrahandsuthyrningen av bostäder. Samhället har med framgång för länge sedan ordnat förhållandena rörande arbetsförmedlingar. En gång fanns också privata arbetsförmedlingsbyråer, men sådana vill vi inte tolerera. En lösning av här påtalade missförhållanden i samband med yrkesmässig förmedling av andrahandsbostäder och s. k. inackorderingsrum kan sannolikt sökas på skilda vägar. Man kan t. ex. tänka sig offentliga förmedlingar för uthyrandet av dylika bostäder och ett förbud mot yrkesmässiga i vinstsyfte drivna förmedlingar. Ett annat alternativ kan vara att skapa bestämmelser om kontroll över bostadsförmedlingsbyråer i vad gäller både etableringen av sådana och den fortlöpande verksam Med åberopande av vad här anförts hemställes att hos Kungl. anhåller om en utredning för kartläggning av den yrkesmässiga, privata förmedlingsverksamheten med uthyrandet av bostäder i andra hand och s. k. uthyrningsrum i syfte att skapa underlag för åtgärder från samhällets sida att sanera denna del av bostadsmarknaden.
mot · FU02227 · 1971-01-22 00:00:00 — av m. fl. om utökade politiska rättigheter för invandrare. har speciellt blivit ett invandrarland. finns t. ex. ca 230 000 arbetsanmälda utlänningar i landet. Det innebär att utländsk arbetskraft utgör av den totala arbetskraften. Den svenska lagstiftningen har efter hand ändrats så att invandrarna i huvudsak tillerkänts samma rättigheter som svenska medborgare. Invandrarnas politiska rättigheter är dock begränsade genom att de ej får delta i allmänna val förrän de förvärvat svenskt medborgarskap. Rösträtten är en grundläggande rättighet. Den allmänna samhällsutvecklingen går mot en ökad demokratisering. Kraven på att individen skall ha möjlighet att påverka sin omgivning genom att bli delaktig i de beslut som berör honom omfattas av huvuddelen av vår befolkning. Mot denna bakgrund måste det anses otillfredsställande att invandrarna, som arbetar och betalar skatt här i landet, har så begränsade möjligheter att påverka de beslut som fattas i olika politiska instanser. Kommuninvånarna beröres ofta mycket nära av de kommunala församlingarnas beslut. Det kan gälla beslut om undervisning, barntillsyn, kulturella aktiviteter och inte minst planering av bostäder och fritidsaktiviteter. Ur allmän demokratisk synpunkt är det speciellt viktigt att invandrarna genom att ges rösträtt får ett inflytande på kommunens utveckling som är likvärdigt med andra kommuninnevånares. Man kan förmoda att utökade politiska rättigheter för invandrarna förutom sitt egenvärde ur demokratisk synpunkt också positivt skulle bidra till att skapa en känsla av gemenskap och samhörighet med det nya landet och dess människor. Det måste också upplevas som mera meningsfyllt att sätta sig in i hur det svenska samhället fungerar om man genom att utöva sin rösträtt kan påverka samhällsutvecklingen. Utökade politiska rättigheter för invandrare, i första hand rösträtt, skulle vara ett viktigt steg på vägen mot ökad demokrati och jämlikhet i samhället. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl Maj:t begär en utredning med Mot 1971: 227 uppdrag att utreda frågan om utökade politiska rättigheter, i första hand rösträtt, för invandrare. H. () () () ()
mot · FU02231 · 1971-01-21 00:00:00 — av i m. fl. angående undantag från utlåningskvoter. Svenskt lantbruk genomgår en genomgripande strukturomvandling. Jordbruksfastigheter med mindre areal nedlägges som självständiga enheter och tillföres annan fastighet i form av tillköpsjord eller som sidoarrende. Fastigheterna blir större och i flertalet fall är en mer rationell produktion möjlig. Detta skeende är helt i linje med statsmakternas intentioner. Strukturrationaliseringen är mycket kapitalkrävande. Svårigheterna för kreditinstituten att få loss kapital för t. ex. lantbruksnämndernas lånegarantier är uppenbara. kreditrestriktioner gör att det är särskilt svårt att klara av lånen till lantbruket. Bankernas utlåningskvot är knuten lill den ökade inlåning bankerna har. I runda tal är möjligheten att låna ut 2/3 av inlåningsökningen, resten skall avsättas till säkerhetskapital. Bankerna kan för att i någon mån kunna klara utlåningskvoten påverka säljaren vid fastighetsförsäljningar att sätta in samma belopp som köparen behöver låna. När det gäller långivning som staten garanterar blir läget ett annat. Då t. ex. lantbruksnämnden säljer en fastighet går likviden oavkortad till staten medan bankerna står där med endast lånen till köparen. Vad beträffar de övriga garantilånen t. ex. för dikning, maskinköp o. d. beviljar lantbruksnämnden lånen men banken får svara för pengarna på den inlåning man lyckas få från allmänheten. Många reagerar mot att staten lämnar garantier för lån, till vilka det sedan inte finns pengar. Statsmakterna kräver rationalisering men ser ej till att det finns pengar till densamma. Det är meningslöst med lånegarantier om bankinstituten inte har rätt att bevilja lån. Med stöd av vad i motionen anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att garantilånen vad beträffar jordförvärvs- och rationaliseringslånen skall gå utanför den kvot som beslutat och alltså vara oberoende av den ökade inlåningen. () i Heden () i Arrie
mot · FU02232 · 1971-01-22 00:00:00 — om nedskärning av kontorsorganisation. grundläggande uppgift är att vara centralbank. Utöver de uppgifter sorn följer med det direkta ansvaret för ränte- och kreditpolitiken innebär detta bl. a. att banken måste stå i nära kontakt med andra banker för att exempelvis kunna klara banksystemets försörjning med sedlar och mynt. För detta och andra uppgifter har ett utbyggt nät av lokalkontor i residensstäderna. Genom kontoren driver också i någon mån bankverksamhet av samma slag som andra banker. Därtill kommer att den påtagit sig vissa specialuppgifter som t. ex. förmedling av vissa typer av statliga lån. Med den utveckling som banksystemet som helhet genomgått har de löpande kontakterna mellan och övriga banker - liksom för övrigt också mellan övriga banker inbördes ändrat karaktär, övergången till databokföring, förändringar i värdepappershanteringen och andra faktorer har lett till att transaktionerna i betydligt mindre utsträckning än tidigare äger rum »över disk». Transaktionerna sker i stället till stor del via speciella clearingcentraler, oftast som rena bokföringstransaktioner. Det innebär enligt min mening att det kan ifrågasättas, om den stora organisation nu har fyller någon självständig funktion. Om så önskar, kan den givetvis anlita andra banker för vissa tjänster, t. ex. då det gäller att förmedla sedlar och mynt. De mera speciella uppgifter som banken har, t. ex. den tidigare nämnda långivningen, torde likaså i regel utan olägenheter kunna överföras till andra myndigheter eller organ. Därmed borde en nedskärning av nuvarande organisation kunna ge betydande vinster i administrativt avseende. Bankens organisation bör enligt min mening därför ses över i syfte att få en smidigare och till dagens förhållanden bättre avpassad organisation. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställes att beslutar att uppdra åt fullmäktige i att pröva frågan om en nedskärning av bankens kontorsorganisation i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FU02233 · 1971-01-22 00:00:00 — av m. fl. om undantag irån särskild försäljningsskatt för guldsmedsarbeten, Såsom vi påpekat i vår motion nr 249 av m. fl. om kulturskaparnas villkor förmedlas allmänhetens kontakt med konsten i inte ringa utsträckning av de allvarligt syftande gallerierna, som presenterar ett rikt differentierat utbud, där också den svårsålda experimentella konsten har sin givna plats Denna verksamhet är ofta förbunden med avsevärt ekonomiskt risktagande. Från konstnärshåll har ofta framförts krav på befrielse från mervärdeskatt på all förstagångsförsäljning av konstverk, som ju inte bör rubriceras som en vara i varuskatteförordningens mening. Utställningsverksamheten är ett nödvändigt komplement till den direktförsäljning från konstnären personligen, som är den enda konstförsäljning som är befriad från mervärdeskatt. Förstagångsförsäljning av konst bör därför befrias från mervärdeskatt. I samma motion har vi också framhållit att den särskilda försäljningsskatten utgör ett speciellt problem för de konstnärligt utövande guldoch silversmederna. har i sitt betänkande av tekniska skäl avvisat tanken på en särskild skattelättnad för det konstnärliga ädelsmidet. Utredningen konstaterar att en förbättring för dc konstnärligt utövande smederna kan åstadkommas endast genom att skatten i sin helhet avskaffas. Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte besluta a) att den särskilda försäljningsskatten på guldsmedsarbeten skall avvecklas fr. o. m. ; b) att förstagångsförsäljning av konst skall befrias från mervärdeskatt fr. o. m. . () () () () m. m. N. () i Trobro G. () PER () i Gäddvik