mot · FU021232 · 1971-03-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 23 angående vissa frågor om företagshälsovård m. m. I proposition 1971:23 föreslår Kungl. en betydande utbyggnad av företagshälsovården. Det finns många skäl att hälsa detta med tillfredsställelse. Företagshälsovården har en mycket viktig uppgift att fylla i arbetet för en bättre arbetsmiljö. Både för de enskilda människorna och för samhället är det att föredra att en växande del av hälso- och sjukvårdsresurserna satsas på förebyggande hälsovård, såsom skolhälsovård, hälsovård under värnplikten, hama- och mödravård och företagshälsovård. Vi delar Kungl. Maj:ts uppfattning att en arbetsgivaravgift för skapandet av en arbetarskyddsfond och ökade resurser till arbetsmedicinska institutet bör införas. Det är väl känt att många, kanske de flesta, arbetsplatser uppvisar stora brister i arbetsmiljön. I den allmänna debatten har framför allt gruvarbetarnas och industriarbetarnas arbetsvillkor uppmärksammats, men arbetsmiljöproblem är aktuella för långt större grupper. På många arbetsplatser är bullernivån för hög, belysningen otillfredsställande, personalens kroppsställningar under arbetets utförande är oriktiga eller obekväma, luften är förorenad och skyddsanordningarna är otillräckliga. Dessa brister resulterar i nedslitning av arbetskraften och ett stort antal yrkesskador och yrkessjukdomar. Med en utbyggd företagshälsovård blir det både naturligare och lättare att i ett företag motivera och genomföra förebyggande åtgärder i arbetarskyddsverksamheten. Företagsläkaren är tillsammans med skyddsombud och skyddsingenjör den som är bäst lämpad att till företagsledningen framföra förslag till förbättringar i arbetsmiljön. I vissa andra länder, exempelvis , är företagen i lag ålagda att tillhandahålla sina anställda hälsovård på arbetsplatsen. Starka skäl, främst humanitära, talar för en obligatorisk företagshälsovård även i vårt land. Tryggheten i arbetet måste enligt vår uppfattning ges denna utvidgade innebörd. Åtgärder som förbättrar de anställdas hälsa och minskar antalet olyckor har också stor företags- och samhällsekonomisk betydelse. inträffar ca 400 dödsfall på grund av olycksfall i arbetet. 3 000 människor blir invalider. Det totala antalet olyckor uppgår till 125 000 . Därtill kommer alla fall av mer eller mindre svårdefinierade yrkessjukdomar. Stora summor skulle kunna sparas om dessa siffror kunde pressas ned och om yrkessjukdomar upptäcktes och åtgärdades på ett tidigare stadium. De förebyggande åtgärderna blir härvid av grundläggande betydelse. Ett skäl mot lagstiftning om obligatorisk företagshälsovård är att dispensreglema under en lång övergångstid skulle få lov att göras vidsträckta på grund av bristen på utbildad personal. Det är emellertid vår uppfattning att ett obligatorium redan nu bör övervägas för att genomföras så snart bättre balans har uppnåtts mellan tillgång och efterfrågan på de aktuella personalkategorierna. I propositionen framläggs ett utbildningsprogram som innebär att antalet heltidsverksamma företagsläkare utökas från ca 200 till 650 . Avsikten är att vid arbetsmedicinska institutet skall utbildas bl. 45 läkare, 50 skyddsingenjörer och 60 sjuksköterskor i företagshälsovård. Utbyggnadsplanen synes vara realistisk även om personalbehovet, framför allt med vår långtgående målsättning, torde vara avsevärt större. Den knappa tillgången på läkare gör att olika grenar av hälso- och sjukvården konkurrerar om de begränsade resurserna. I propositionen behandlas dessa problem. Den företagshälsovårdsdelegation som föreslås inrättad skall på grundval av aktuella uppgifter om såväl behov som tillgängliga resurser av läkare, ingenjörer och sjuksköterskor m. fl. söka åstadkomma bästa möjliga utnyttjande av de resurser som kan engageras i företagshälsovården. Möjligheterna till samordning och samverkan med samhällets hälso- och sjukvård bör därvid ägnas särskild uppmärksamhet. Detta är enligt vår mening otillräckligt. Genom att erbjuda bättre anställningsförmåner än som kan ställas i utsikt för exempelvis provinsialläkare kan företagen i stor omfattning tillgodose sina behov av läkare till förfång för den offentliga hälso- och sjukvården. De läkarresurser som står till buds måste fördelas så att de totala behoven tillgodoses på bästa sätt, lämpligen genom samordning av . Även om denna fråga torde bli föremål för ytterligare överväganden i samband med den nu pågående utredningen om sjukhusorganisationen m. m. är enligt vår mening värdefullt att redan i detta sammanhang uttalar som sin mening att största möjliga samordning mellan företagshälsovården och den offentliga hälso- och sjukvården bör eftersträvas. En väl utbyggd företagshälsovård är en god avlastning av och ett komplement till övrig hälso- och sjukvård. Vi har inledningsvis understrukit företagshälsovårdens centrala roll i arbetet för skapandet av bättre arbetsmiljöer. Vi vill återigen betona att företagsläkaren har en vidare funktion än att på sin mottagning diagnostisera och behandla de patienter som söker upp honom. Huvuduppgiften finns ute på arbetsplatserna, där läkaren tillsammans med bl. a. skyddsombuden har att bedöma olycks- och hälsorisker. I ett lagarbete mellan de anställda och medicinsk och teknisk sakkunskap initieras nödvändiga förändringar i arbetsplatsernas utformning. Mot denna bakgrund är det utomordentligt viktigt att företagsläkaren står obunden från alla partsintressen. Vi anser att företagsnämnderna bör ha huvudansvaret för hela företagshälsovården och arbetarskyddsverksamheten. Detta skulle leda till dels att de anställdas förtroende för dem som i dessa frågor har att föra deras talan skulle öka, dels att företagsnämnderna skulle få en viktigare funktion. Den överenskommelse i dessa frågor som träffades mellan () och () utesluter inte lokala överenskommelser av denna innebörd. Förändringar på en arbetsplats har alltid ekonomiska konsekvenser. Åtminstone på kort sikt kan de innebära en belastning för arbetsgivaren. Det är naturligt att företagsläkarens ställning i dessa överväganden skulle stärkas om hans beroende av arbetsgivaren minskade. Detta kan åstadkommas genom att all personal inom företagshälsovården tillsätts av eller i samråd med företagsnämnderna. Samhället bör ställa ett sådant tillsättningsförfarande som villkor för inrättande av företagsläkartjänst. Vad som här har sagts om företagshälsovårdens samordning med samhällets hälso- och sjukvård samt om företags nämndernas roll innebär inte att vi vill frånta arbetsgivarna det ekonomiska ansvaret för företagshälsovården. Det måste betraktas som en kostnad bland andra i produktionen att tillhandahålla de anställda hälsovård på arbetsplatsen. skall härvid kunna anlita företagshälsovårdscentraler. Dessa centralers huvudmannaskap, uppbyggnad, finansiering och funktion bör bli föremål för skyndsam utredning med särskilt beaktande av de små och medelstora företagens problem och glesbygdernas svårigheter. De större företagen förutsättes kunna bygga upp egna resurser. Vi ansluter oss också till förslaget att ge arbetsmedicinska institutet utvidgade resurser för utbildning och forskning via en särskild arbetsgivaravgift. Vi vill dock betona att en stark utbyggnad av forskning och utbildning med arbetsmiljöanknytning måste ske även vid tekniska och medicinska högskolor. övriga, personalkategorier Vi vill ytterligare betona en aspekt som kommit fram i remissbehandlingen av företagshälsovårdsutredningen, nämligen behovet av utbildningsmöjligheter för de personalgrupper som redan nu är verksamma inom företagshälsovården. Det förekommer personal som helt saknar särskild företagshälsovårdsutbildning. Även för de grupper som redan är specialutbildade föreligger ett vidareutbildnings- och fortbildningsbehov. Departementschefen säger sig i propositionen avse att återkomma till denna fråga i annat sammanhang. Vi emotser med intresse förslag i denna fråga, som utan tvivel upplevs som viktig, inte minst av dem som på sitt yrkesområde kommer att få konkurrens av specialutbildad arbetskraft. Vi anser att redan nu bör uttala att den nu yrkesverksamma personalen inom företagshälsovården bör garanteras möjlighet till en utbildning av samma standard som den som föreslås i propositionen. Detta innebär behov av utbildningsresurser utöver de föreslagna. Med hänvisning till det sagda vill vi föreslå att i skrivelse till Kungl. 1. utredning om att tillsättning av företagsläkare och annan personal inom arbetarskydd och företagshälsovård sker av eller i samråd med företagsnämnd och 2. skyndsam utredning och förslag om företagshälsovårdscentraler för de små och medelstora företagen, samt att beaktar vad som i motionen anförts be träffande vidareutbildning och fortbildning av personal i företagshälsovården. () () . () ()