mot · FU021569 · 1971-11-23 00:00:00 — av i m. fl. I handelsministerns anmälan till att »regeringen funnit övervägande skäl tala för att affärstidsregleringen bör upphöra när affärstidslagens giltighet utgår /72» uttrycks förhoppningen att ett upphörande av affärstidslagen inte skall medföra några större förändringar i fråga om butiksstrukturen och den av denna struktur beroende servicen till konsumenterna, de handelsanställdas arbetsförhållanden, familjeföretagens och de i dessa företag engagerade familjemedlemmarnas arbetsbetingelser samt prisbildningen inom detaljhandeln. Handelsministern är dock tydligen inte helt övertygad om att hans förhoppning skall infrias och vill därför gardera sig genom tillsättandet av en särskild nämnd sorn, om den finner att utvecklingen i något hänseende går i en från allmänna synpunkter ogynnsam riktning, skall anmäla detta förhållande till Kungl. Om det visar sig att »farhågorna för övervägande negativa konsekvenser av fria affärstider besannats», kommer frågan om lagstiftning att tas upp till förnyad prövning. I sådant fall kan det, enligt handelsministern, endast »bli fråga om att återinföra ett i princip ovillkorligt förbud mot öppethållande än s. k. vanlig affärstid». Eftersom riskerna i samband med ett upphörande av affärstidslagen av allt att döma är utomordentligt stora och eftersom det måste bli mycket svårt att på basis av den planerade nämndens erfarenheter tillräckligt snabbt dvs. utan att betydande skada uppkommit lagstifta om en ny affärstidsreglering, är det enligt vår bedömning olämpligt att icke förlänga nu gällande lagstiftning, eventuellt med den skärpning som handelsministern anser vara det mest riktiga alternativet till helt fria affärstider. Beträffande affärstiderna på vardagarna kan det i och för sig göras gällande att någon laglig reglering av dessa inte är nödvändig. Enligt den ännu gällande affärstidslagen är det tillåtet att utan dispens hålla öppet till . Erfarenheterna visar att ett så långt öppethållande endast förekommer i mycket begränsad utsträckning. Då man kan förutsätta att både enskilda och kooperativa butiker, både av hänsyn till konsumentintressen och på grund av konkurrensen mellan olika företagsformer och företag, måste vara angelägna om att hålla sina butiker och varuhus öppna så länge som en något så när tillfredsställande för säljning sker, visar detta att något större behov av öppethållande till i regel inte föreligger vare sig från konsument- eller från konkurrenssynpunkt. Det synes därför inte vara påkallat att frångå nu gällande lagstiftning beträffande öppethållande på vardagarna. Det kan främst från de handelsanställdas synpunkt vara befogat att bevara den stabiliseringsfaktor i fråga om affärstiderna som denna lagregel åtminstone i vissa fall kan anses utgöra. Det centrala problemet gäller i stället öppethållande . Därvid må först framhållas att man inte som handelsministern synes göra skall räkna med att söndagsöppethållandet kommer att begränsas i sådan utsträckning att några menliga konsekvenser inte behöver uppkomma. Tidskriften har verkställt en enkät bland ett antal storbutiker. Av enkäten framgår att överväger andra öppethållandetider, gör det inte och »vet inte». Dessa storbutiker (supermarkets) har också ställts inför frågan vilket nytt öppethållandealtemativ som är mest attraktivt. Inte svarar »söndagsöppet». Det säger sig självt att när redan nu nära hälften av dessa butiker anser söndagsöppethållande vara attraktivt och sannolikt sätter i gång härmed, så måste flertalet av de övriga, som ställer sig tveksamma, följa med i konkurrensen. Man skall, klart uttryckt, räkna med att söndagsöppethållande ofta kombinerat med jippon av allsköns slag kommer att bli en viktig konkurrensfaktor inom detaljhandeln. Detta måste med nödvändighet innebära en stark påverkan på strukturutvecklingen inom detaljhandeln. Det blir en ökad koncentration till de stora enheterna och centrumanläggningarna. Eftersom ökat öppethållande ju i och för sig inte medför någon ökning av den totala försäljningen inom detaljhandeln, medför koncentrationen ökade svårigheter för de närhetsbutiker för vilka söndagsöppethållande i allmänhet inte är en vare sig arbetsmässig eller ekonomisk möjlighet. Dessa får ökade svårigheter att fortleva, vilket medför konsekvenser för stora konsumentgrupper. Som bekant har särskilt betydelsen av en väl utvecklad närhetsservice med allt större kraft framförts från olika konsumentkategorier. Men det är inte endast strukturutvecklingen och servicen till konsumenterna som på ett ogynnsamt sätt skulle påverkas av ett slopande av affärstidslagstiftningen. För de handelsanställda innebär ett sådant slopande betydande olägenheter, vilket kommit till tydligt uttryck inte endast vid i utan även därefter i lokala uttalanden och manifestationer från de handelsanställdas sida. Det kan också erinras om att tillstyrkt affärstidslagens bibehållande. För familjeföretagen och de familjemedlemmar som är sysselsatta i dessa blir också situationen utomordentligt svår. Det ena alternativet är att delta i konkurrensen med öppethållandetider med de ogynnsamma sociala konsekvenser som detta medför. Familjeföretagen och deras familjemedlemmar befinner sig därvidlag i samma situation som de handelsanställda. Det andra alternativet är att avstå från att delta i denna konkurrens, dvs. att i första hand avstå från söndagsöppethållande, med minskad omsättning och minskade konkurrensmöjligheter som uppenbara följdverkningar. I remissbehandlingen av affärstidskommitténs betänkande har från olika håll betonats riskerna för att ökat öppethållande ogynnsamt skulle påverka prisbildningen inom detaljhandeln. Dessa risker har redan aktualiserats på det sättet att söndagsöppna försäljningsställen ju ofta tilllämpar högre priser än vad dessa försäljningsställen gör under vardagarna. Enligt vår mening talar alltså övervägande skäl för att behålla en laglig reglering av affärstiderna. Tillämpningen av en sådan reglering skulle underlättas och bli mer enhetlig om besluten i första instans vid handläggningen av dispensärenden skedde hos länsstyrelserna. Vid denna handläggning skall naturligtvis de vid den nu gällande affärstidslagens tillkomst lämnade anvisningarna beaktas och dispenser sålunda ges endast i sådana fall då det föreligger ett klart dokumenterat konsumentbehov av ett ökat öppethållande. Genom en sådan ändring av gällande lag och en strikt tillämpning av nyssnämnda anvisningar synes de administrativa svårigheter som handelsministern hänvisar till kunna bortfalla. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att en laglig reglering av affärstiderna bibehålles även efter . att denna reglering baseras på nu gällande affärstidslag med den ändringen att dispensärenden i första instans behandlas av länsstyrelserna, att i lagen eller eventuellt i motiven för densamma kraftigt understrykes att dispensgivningen skall ske ytterst restriktivt och endast i de fall då ett klart dokumenterat konsumentintresse av ökat öppethållande föreligger. . () () () HANS () () () i i () i Glömminge