mot · FU021342 · 1971-04-13 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. I utredningen om decentralisering av statlig verksamhet och i proposition 1971:29 görs en ensidig bedömning av möjligheterna till omlokalisering från . På basis av ytterst knapphändiga direktiv föreslår utredningen utflyttning av omkring 6 300 statsanställdas arbetsplatser utan någon djupgående analys av utflyttningens konsekvenser för den berörda personalen och de berörda verksamheterna. Likaså saknas en prövning av möjligheterna att genom delegering av beslutsfunktioner och arbetsuppgifter från central till regional och lokal nivå minska koncentrationen av statlig verksamhet till . Uppenbarligen har den i väsentliga hänseenden misslyckade lokaliseringspolitiken framtvingat dessa hastiga och dåligt beredda förslag. I utredningsrapport och proposition saknas också en definition av varför alternativet med omlokalisering inom detta område inte tas upp. Inte heller har förvaltningsdemokratin kommit särskilt väl till uttryck vid beredningen av propositionens förslag. Huvudsyftet med propositionen är att minska trycket på . Många statsanställda skulle säkerligen söka sig ut från detta område om de kunde få likvärdiga tjänster på annan ort. Mycket aktiva åtgärder för att stimulera frivilliga omflyttningar från kvarstannande till utflyttande verk skulle kunna leda till att den helt dominerande delen av personalen skulle följa med vid omlokaliseringen. Några nämnvärda åtgärder av detta slag redovisas inte i propositionen. Rent principiellt ansluter vi oss till strävandena att även genom rikspolitiska åtgärder skapa rimligare förutsättningar för en balanserad utveckling i . Ett verkningsfullt sätt att minska trycket på är att göra en omfördelning inom detta. finns, uppförs och planeras stora bostadskoncentrationer utan tillräcklig tillgång till differentierade arbetstillfällen inom rimligt resavstånd. Detta leder till mänskligt och samhällsekonomiskt helt otillfredsställande, dimensionerande belastnings toppar i trafiken, begränsning av fritiden genom tidskrävande pendelresor, stora reskostnader osv. De renodlade bostadsområdena blir också miljömässigt ensidiga genom bristen på närbelägna arbetsplatser. En lokalisering av statliga arbetsplatser till sysselsättningsmässigt underförsörjda orter inom max. ca en timmes resavstånd från skulle innebära väsentliga fördelar. Dels skulle trycket på minska, dels skulle mänskligare levnadsvillkor uppnås för stora befolkningsgrupper, dels skulle också utflyttning av nya grupper av statliga verk eller delar av verk kunna komma i fråga. Eftersom kontaktmöjligheterna med är goda även från de yttre förortskommunerna bör lokaliseringen dit ses som komplement och inte som alternativ till lokalisering utanför . är det enda förortsområde dit statlig verksamhet i större omfattning avses förläggas. Exempel på ytterligare orter som kunde bli aktuella är , , , och . har i sitt yttrande över förslag om obligatoriskt lokaliseringssamråd utförligt redovisat storstadsområdenas fördelar och problem. Det är intressant att notera att avfolkningen av glesbygderna inte i nämnvärd mån motverkas genom en satsning på de storstadsalternativ som aktualiseras i proposition 1971:29. Befolkningsökningen i visar sig bero mer på invandring och födelseöverskott än på inflyttning från övriga landet. Man skall också ha klart för sig att en helt dominerande andel storstockholmsbor föredrar storstaden på grund av dess rika utbud av arbetstillfällen, service, kultur osv. Den förkättrade storstadstillvaron är för dessa människor mycket dräglig. För planeringsinstansema i är det givetvis av yttersta vikt att ständigt hållas orienterade om statsmakternas intentioner i området, bl. a. då avseende omlokalisering av statlig verksamhet. Initiativ till samråd måste härvid givetvis tas av regeringen, eljest riskeras allvarliga felinvesteringar. Ett lämpligt objekt för lokalisering till en av yttre förorter är luftfartsverket. Starka sakskäl talar emot den i propositionen föreslagna lokaliseringen till . Skall verket över huvud taget kunna fullgöra ålagda uppgifter på ett tillfredsställande sätt torde en förläggning utanför av dess centrala enheter vara utesluten. Verket är redan nu i hög grad decentraliserat genom sin omfattande regionala och lokala verksamhet. Verkets kontakter med statliga myndigheter, flygföretag och andra kunder i är omfattande och har hög frekvens. Detta jämte omfattande behov av kontakter inom och utom landet gör en lokalisering till naturlig. Fördelarna framför en utflyttning till är påtagliga för de anställda och deras familjer. Märstaområdet får ett betydelsefullt tillskott av arbetstillfällen, något som är ett starkt kommunalt intresse. Mark- och lokalfrågorna kan lätt lösas i anslutning till utbyggnaden av . Eftersom denna i sig utgör ett av verkets större arbetsobjekt erhålles därvid ytterligare fördelar. har i sina yttranden till och över utredningen om decentralisering av statlig verksamhet anfört ytterligare en rad argument, som innebär ett stöd för Arlandaalternativet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta att vid den fortsatta utredningen om omlokalisering av statlig verksamhet särskilt skall beaktas möjligheterna till kompletterande lokalisering till yttre förorter, att luftfartsverket skall lokaliseras till ; samt att måtte uttala att fortlöpande samråd skall tas med vid planering av omlokalisering av statlig verksamhet från och inom .