ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02536 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om fria resor för avgångna riksdagsmän. Under sin aktiva riksdagstid är ledamot berättigad till fria resor på statens järnvägars kommunikationer. Mångå yrkeskategorier i vårt samhälle äger rätt till visst antal fria resor såsom en löneförmån, en förmån som kvarstår efter pensioneringen. Flera riksdagsledamöter avgår efter en lång riksdagstid och vid en ålder då han eller hon normalt skulle gått i pension. I samband med avgången ur upphör rätten till fria resor. Man kan säga att denna rätt varit föranledd av att flertalet ledamöter varit tvingade att företaga resor i betydande omfattning, dels för att upprätthålla kontakten med sina väljare och deltaga i politiska aktiviteter, dels för att kunna komma till och från . Självklart kvarstår det politiska intresset liksom inriktningen av den fortsatta verksamheten. Det kan för mångå, som varit verksamma i riksdagsarbetet, upplevas som en snabb och hårdhänt avskärmning från meningsfull sysselsättning och kontakt den dag han eller hon avgår såsom riksdagsman. Det kan därför enligt motionärerna anses riktigt att bereda vissa avgående riksdagsledamöter möjlighet att erhålla ett begränsat antal fria resor för att kunna närvara vid tillfällen som den enskilde bedömer vara av intresse. Förmånen bör dock enligt motionärerna endast utgå till dem som har minst tjugo riksdagsår och vid avgången uppnått ålder. Med stöd av det som ovan anförts hemställer vi att avgående riksdagsledamot, vilken bevistat minst och som vid sin avgång uppnått , för att få tillfälle att följa arbete, måtte medges ett antal fria resor från bostadsorten till och åter. () () () ()
mot · FU02537 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående budgetarbetet inom kyrklig samfällighet. Enligt 3 § lagen om församlingsstyrelse förordnar Konungen om bildandet av kyrkliga samfälligheter; totala eller partiella. Antalet samfällighetsbildningar har ökat kraftigt , och denna ökning kan väntas fortgå , bl. a. som en konsekvens av kommunsammanslagningarna. Församlingsstyrelselagen saknar bestämmelser om hur budgetarbetet skall bedrivas inför den första stat som skall fastställas för en nybildad samfällighet. Lagen om kommunala sammanläggningsdelegerade är icke tillämplig vid kyrkliga samfällighetsbildningar. Enligt 7 § församlingsstyrelselagen äger visserligen Konungen meddela erforderliga föreskrifter om tillämpningen av lagen med avseende å kyrkliga samfälligheter, men detta torde icke kunna innebära att Konungen vid beslutet om samfällighetsbildningen kan föreskriva kyrkokommunala sammanläggningsdelegerade. Kyrkofullmäktigevalen för en nybildad total samfällighet skall äga rum tredje söndagen , dvs. Vid sammanträde före utgången av december månad skall samfällighetens kyrkoråd väljas. Redan vid sammanträde skall utgifts- och inkomststaten fastställas. Det är icke praktiskt genomförbart att efter ett fullmäktigeval tredje söndagen ett kyrkoråd skall hinna väljas, sammanträda, bereda och framlägga förslag till utgifts- och inkomststat för att fastställas av de nyvalda fullmäktige före oktober månads utgång. Då det gäller partiella samfälligheter föreligger ytterligare ett led i beslutsförfarandet, enär församlingarnas nyvalda fullmäktige först skall välja församlingsdelegerade innan dessa senare kan utse det samfällda kyrkoråd som skall bereda och framlägga förslag till den utgifts- och inkomststat som skall fastställas av de nyvalda församlingsdelegerade. På grund av nu angivna omständigheter har de i samfällighetsbildningarna engagerade församlingarna måst överlåta budgetarbetet till en samarbetskommitté utan legala befogenheter. Det förslag till den blivande samfällighetens utgifts- och inkomststat som denna samarbetskommitté utarbetar måste sedan för att få någon slags formell sanktion gå tillbaka till samtliga församlingars och eventuella flerförsamlingspastorats beslutande organ för samstämmiga beslut. Det nu angivna beslutsförfarandet är uppenbart otillfredsställande. Det är önskvärt att antingen församlingsstyrelselagen tillförs bestämmelser som möjliggör bildandet av en samfällighetens budgetberedning eller liknande som har till uppgift att utarbeta förslag till utgifts- och inkomststat att fastställas av de nyvalda fullmäktige eller församlingsdelegerade så snart dessa kan sammanträda eller också att lagen om kommunala sammanläggningsdelegerade görs tillämplig jämväl på kyrkliga samfällighetsbildningar. Frågan torde närmare böra utredas av den sittande kommunalrättskommittén. Med hänvisning till ovanstående hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär utredning och ändring av församlingsstyrelselagen enligt ovanstående. () i Arrie
mot · FU02538 · 1971-01-27 00:00:00 — angående den särskilda röstlängden för utlandssvenskar. Genom beslut av riksdag infördes regler om rösträtt för utlandssvenskar som icke är mantalsskrivna i . De erhöll därigenom möjlighet att delta i val till om de uppfyllde de villkor som riksdagsordningen föreskriver för rösträtt och varit kyrkobokförda i under de fem kalenderåren närmast före det år då röstlängden upprättas. För att bli upptagen i den särskilda röstlängden för utlandssvenskar skall ansökan härom inges till centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden röstlängden upprättas. Då valet äger rum har detta inte samma aktualitet som ansökan senast skall vara ingiven. Utlandssvenskar har funnit att är ett alltför tidigt datum. Enligt beslut har valtekniska utredningen att pröva möjligheterna att vidga den krets av utlandssvenskar som kan delta i riksdagsval. Därest skyldigheten att inlämna särskild ansökan anses böra bibehållas bör utredningen även undersöka möjligheten att förlägga datum härför till en senare tidpunkt. Med åberopande av det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa att valtekniska utredningen får i uppdrag att undersöka möjligheten att senarelägga tidpunkten för ingivande av ansökan om att bli upptagen i den särskilda röstlängden för utlandssvenskar.
mot · FU0254 · 1971-01-15 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna angående traktorskatt. Genom beslut av riksdag utvidgades motorf ordonsbeskattningen till att omfatta inte bara egentliga vägfordon utan också traktorer och vissa motorredskap. Skatteplikten avser alla registrerade traktorer samt motorredskap som används för transport på allmänna vägar och gator. Vägtrafikbeskattningen i vårt land bygger på den s. k. kostnadsansvarighetsprincipen. Skattesatserna bestäms alltså i första hand med hänsyn till hur olika fordon utnyttjas och vilket slitage de förorsakar på de allmänna vägarna. En del av traktorbeståndet utnyttjas inte alls eller bara i liten utsträckning för transporter och förflyttningar på allmänna vägar. Det gäller dels traktorer som utnyttjas enbart i jordbruksdrift eller liknande, dels traktorer som används i stationärt bruk. I det senare fallet rör det sig till övervägande del om äldre traktorer, som är kopplade till kvarnar, sågar och liknande maskiner och som kan användas för körning, övergången till tank- och containertransporter för jordbrukets produkter och förnödenheter har också lett till att jordbrukstraktorernas betydelse som vägtransportfordon har minskat. Traktorbeskattningen bör enligt vår mening ansluta så nära som möjligt till vägtrafikbeskattningen i övrigt. Den bör alltså vara grundad på kostnadsansvarighetsprincipen. Den nuvarande utformningen av traktorskatten, där skatt tas ut även på de traktorer inom t. ex. jordbruket, skogsbruket, fisket och trädgårdsnäringen som inte används för vägtransporter, tillgodoser inte dessa krav på skattesystemet. Det finns anledning att förmoda att antalet traktorer, som inte utnyttjas för körning på allmän väg är ganska stort. En undersökning bör göras för att klarläga i vilken utsträckning sådana traktorer drabbas av den nuvarande traktorskatten. Undersökningsresultatet bör läggas till grund för en allmän översyn av traktorbeskattningen. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att i skrivelse till Kungl. anhålla om en kartläggning av i vilken utsträckning traktorer som inte utnyttjas för körning på allmän väg drabbas av den nuvarande traktor Mot 1971: 54 skatten samt om förslag till om en allmän översyn av traktorbeskattningen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () ()
mot · FU02541 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ändrade regler för kommunalt partistöd. När 1969 beslöt möjliggöra införandet av ett kommunalt partistöd, krävdes från bl. a. sida att det kommunala partistödet till viss del skulle bestå av ett till alla partier med samma belopp utgående grundbidrag. Förslaget motiverades med att vissa informationskostnader avseende spridandet av partiernas kommunalpolitiska förslag är desamma oberoende av partiets mandatantal i kommunens fullmäktige. Detta argument gäller också . Med tanke på att den kommunalpolitiska debatten tyvärr ges ett förhållandevis litet utrymme i massmedierna har styrkan i argumentet förstärkts. En rimlig avvägning mellan grundbidrag och rörligt bidrag synes vara att låta en fjärdedel av bidraget utgå i form av ett till i kommunfullmäktige respektive landsting företrädda partier till beloppet lika grundbidrag och tre fjärdedelar i form av rörligt bidrag i förhållande till partiernas mandatantal i kommunfullmäktige respektive landsting. Det kan ifrågasättas om alla i fullmäktige företrädda partier skall ha rätt till grundbidrag. Partistödet bör icke utformas på ett sådant sätt att det i sig stimulerar partisplittring. För att undvika denna effekt bör därför någon form av kompletterande regel införas med innebörden att parti med mycket liten fullmäktigerepresentation icke skall vara berättigat till grundbidrag. En sådan regel kan t. ex. få formen av en spärregel av den typ som gäller vid val till och som knyts till vederbörande partis andel av det totala antalet avgivna röster. Den kan också knytas till vederbörande partis andel av det totala antalet ledamöter i kommunfullmäktige eller landsting. Den närmare utformningen av en sådan kompletterande regel bör övervägas i samband med utarbetandet av erforderlig lagtext. Med stöd av vad som ovan anförts föreslår vi att för sin del beslutar om ändring av lagen om kommunalt partistöd i enlighet med vad som anförts i denna motion samt att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. () ()
mot · FU02546 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående pension till riksdagsman i vissa fall. Enligt gällande bestämmelser kan visstidspension icke tillerkännas riksdagsman som återgår till statlig eller . Denna bestämmelse är motiverad av att riksdagsman när han slutar som riksdagsledamot har en annan tjänst garanterad. Det förekommer dock även om det gäller undantagsfall att den kommunala tjänsten ger mindre inkomst än vad visstidspensionen skulle ha givit. Under sådana förhållanden bör det vara skäligt att belopp utgår i form av inkomsttillägg motsvarande skillnaden mellan beräknad visstidspension och den uppburna lönen eller erhållen pension från kommunen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte besluta att i det fall riksdagsledamot återgått i och betalas med lägre lön eller pension än vad han enligt reglementet om visstidspension skulle ha erhållit i pension, styrelsen för bemyndigas tillerkänna tidigare riksdagsledamot mellanskillnaden, samt att denna bestämmelse får gälla retroaktivt även för riksdagsman som avgått med utgången av . () () () () () i Skärstad
mot · FU02547 · 1971-01-27 00:00:00 — om bättre insyn och information i fråga om de kommunala nämndernas verksamhet. Frågan om insyn och information och därmed ökade möjligheter till reellt medinflytande har blivit en dominerande faktor i debatten om hur vi i skuggan av kommunsammanläggningarna skall kunna bevara och förstärka den kommunala demokratin. Låt oss konstatera en betydande skillnad mellan kommuns fullmäktige och dess nämnder. Kommunfullmäktiges sammanträden är offentliga, och därmed är insynen i det viktigaste kommunala organet tillgodosedd, särskilt som det möjliggör pressbevakning. Nämndsammanträdena i kommunerna är inte offentliga och insynen är dålig och redovisningar till kommuninnevånarna rena undantagen. De här frågorna är nu föremål för prövning inom utredningen om den kommunala demokratin, men jag menar att informationsfrågorna mer bestämt än vad som anges i utredningsdirektiven borde bli uppmärksammade av utredningen. information när den alls lämnas gives regelmässigt när ett projekt genom- eller slutförts och innebär då ett konstaterande av beslutade och verkställda åtgärder. Informationen borde rimligen i stället i allt större utsträckning givas på planeringsstadiet för att därmed medverka till en på ett reellt sakläge byggd diskussion. Informationen borde också i större utsträckning än nu givas från även andra organ än fullmäktige och därmed bättre täcka in kommunernas verkställighetsbestyr. Ett sätt att verksamt medverka till vidgad insyn och utbyggd information vore att införa ett lagfäst stadgande, att varje nämnd på offentligt möte redovisade beslutade, verkställda och planerade åtgärder. Frågan om sådana offentliga redovisningar borde genom tilläggsdirektiv prövas av den tillsatta utredningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om tilläggsdirektiv till utredningen om demokrati, i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FU02548 · 1971-01-27 00:00:00 — om en rådgivande folkomröstning. De kommunala spörsmålen berör de enskilda människorna på ett högst påtagligt sätt. De gäller ofta mycket väsentliga frågor rörande den egna närmiljön. Besluten leder ofta till vittgående konsekvenser , t. ex. beträffande planeringen av den egna kommunens bebyggelse eller prioriteringen av olika behov inom den kommunala sektom. Det är sålunda inte alltid de rent partipolitiska avgörandena i traditionell mening som betyder mest för det egna samhällets framtid. I sådana frågor bör alla medborgare kunna ha en mening och de ansvariga beslutsfattarna bör också kunna förvänta sig att övriga kommunmedlemmar ger sin mening till känna. Det direkta inflytandet inskränker sig till att de röstberättigade väljer kommunfullmäktige och detta oftast efter rent partipolitiska grunder. Erfarenheterna från det första valet med gemensam valdag för val till riksdag, landsting och primärkommun tyder på att de kommunala frågorna i hög grad kommit i skymundan. En vetenskaplig undersökning utförd vid statsvetenskapliga institutionen vid har visat, att de kommunala frågorna tilldragit sig mycket ringa uppmärksamhet på tidningarnas ledarsidor. Den relativa andelen var sålunda mindre än vid kommunalval, vilket kanske inte är ägnat att förvåna, men också mindre än vid riksdagsval. Detta sistnämnda förhållande är i högsta grad anmärkningsvärt och oroande. Det visar angelägenheten av att stimulera debatten om kommunalpolitiska frågor och därmed fördjupa och förstärka den kommunala demokratin. En lämplig metod synes vara att komplettera fullmäktiges beslutsprocess med kommunala folkomröstningar. Sådana skulle redan på ett tidigt stadium av handläggningen av en fråga klarlägga medborgarnas uppfattning. Omröstningen bör vara rådgivande och anordnas om förslagsvis en tredjedel av ledamöterna i kommunfullmäktige föreslår en sådan. Det bör också vara möjligt att genom direkt folkinitiativ, exempelvis genom petition från en viss andel eller ett visst antal av de röstberättigade, framföra krav på en rådgivande folkomröstning. Bestämda regler för vilka sorts frågor, som kan bli föremål för rådgivande folkomröstning bör utredas. Med hänvisning till ovanstående föreslås att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om tilläggs direktiv till utredningen om den kommunala demokratin och förslag angående införande av rådgivande folkomröstning.
mot · FU0255 · 1971-01-15 00:00:00 — av i m. fl. om avskaffande av brottspåföljden ungdomsfängelse, m. m. införlivades med det svenska påföljdssystemet 1935. Intentionen var då att åstadkomma en påföljd som bidrog till att fostra och utbilda de unga brottslingarna för att möjliggöra en återgång till ett socialt anpassat liv. Även i den nya finns påföljden ungdomsfängelse kvar. Man säger i att »ungdomsfängelse må för brott varå kan följa fängelse ådömas den som fyllt aderton men ej tjugoett år, såframt med hänsyn till hans personliga utveckling, vandel och levnadsomständigheter i övrigt sådan fostran och utbildning som avses med ungdomsfängelse prövas lämplig». I vissa fall kan även ungdomar mellan dömas till ungdomsfängelse. var 525 personer inskrivna vid ungdomsfängelser; därav 359 på sluten anstalt. Kritik mot ungdomsfängelseinstitutionens sätt att fungera har framförts från olika håll. Docent har i en undersökning av unga lagöverträdare visat att ungdomsfängelse är den påföljd som ger det sämsta vårdresultatet. Från såväl högre kriminalvårdstjänstemän och vårdare som intagna är kritiken stark. Återfallsfrekvensen är högre vid ungdomsfängelserna än vid andra anstalter. återfall är en återkommande siffra. Av de personer som finns i ungdomsfängelse är beroende av centralstimulerande narkotika, och de flesta är haschrökare. Många kommer från undermåliga hemmiljöer, och deras grundutbildning är ofta dålig. På anstalterna blandas olika kategorier av ungdomar. Nybörjare träffar avancerade brottslingar, gravt mentalt störda blandas med dem som varit utsatta för anstaltsbehandling. Enligt mångas åsikt bidrar klientelets sammansättning till att konservera brottsligt beteende, och i många fall bidrar rent av anstaltsvistelsen till ytterligare utbildning i brottslig verksamhet. De bristande vårdresurserna för narkomaner och andra psykiskt störda liksom den psykiska press som är förenad med att påföljden är tidsobestämd bidrar inte till att åstadkomma en utveckling i positiv riktning för den intagne. 1 stället resulterar anstaltsvistelsen ofta i passivisering och apati som försvårar möjligheten att fungera socialt utanför murarna. Tidsobestämda straff, internering, används inom kriminalvården för vuxna i mycket begränsad utsträckning och då endast för återfallsförbrytare med långt brottsregister eller för personer som begått mycket gröva brott. Med tanke på den restriktiva användningen av interneringspåföljden är det förvånande och otillfredsställande att man när det gäller vården av unga lagbrytare fortfarande använder en påföljd som genom att vara tidsobestämd är en motsvarighet till internering. Ungdomsfängelserna såsom de fungerar kan inte anses ha något berättigande. Om man vill åstadkomma ett positivt vårdresultat, och det måste vara syftet med all vård, är det nödvändigt att finna andra former för vården av unga lagöverträdare. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för ett avskaffande av ungdomsfängelseinstitutionen, samt att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär utredning om nya former för vård av unga lagöverträdare. P. O. ()
mot · FU02550 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ändring i rikdagsstadgans debattregler. På flera sätt har statsråden favörer i riksdagsdebatter. De kan gå in i diskussioner när som helst och då tala hur länge som helst. Medan t. ex. partiledare och andra i oppositionspartier bara kan få två tidsbegränsade genmälen kan statsråden hålla långa anföranden och dessutom avsluta varje replikomgång inom en större debatt. I den nya riksdagsstadgan har statsråden dessutom fått ett nytt privilegium i diskussioner kring enkla frågor. Den som ställt frågan har , i motsats till förr, endast rätt till två inlägg på högst var. Statsråden kan därmed alltid avsluta debatten och få sista ordet i dessa dueller genom sitt tredje anförande. Det är uppenbart att ökad jämlikhet måste skapas mellan regering och opposition i vad gäller debattreglema. Den nya riksdagsstadgan måste snabbt ses över och reformeras. Det bör ankomma på att utarbeta förslag till ändringar som ökar rättvisan i debattvillkor. Med hänvisning till ovanstående yrkas att utarbetar förslag till förändringar av riksdagsstadgan i syfte att uppnå ökad rättvisa i debattreglema för regering och opposition. () ()
mot · FU02555 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om försäljning av tidningar, tidskrifter m. in. En brist i det i övrigt så väl fungerande nya är, att det saknas försäljningsställe för tidningar, tidskrifter och andra kioskvaror. Därför föreslår vi, att ger förvaltningsstyrelsen i uppdrag att på lämpligt ställe inom någon av de tre byggnaderna ordna sådan försäljning. Med hänvisning till ovanstående hemställes att förvaltningsstyrelse ges i uppdrag att på lämpligt ställe inom ordna försäljning av tidningar, tidskrifter och andra kioskvaror. H. (vpk) i () () i () () () ()
mot · FU02556 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående den kommunala revisionen. Kommunallagarna skall anpassas till den aktuella situationen i kommunerna och kommunalpolitisk verksamhet till kommunallagarna. Självklarhet värd att nämna! har den kommunala verksamheten förändrats till inriktning och omfattning, och bl. a. kommunsammanläggningarna har ändrat själva förutsättningen för den kommunala verksamheten. Arbetet i fullmäktige har på ett avgörande sätt förändrats, men mest märkbar är ändringen för och i de kommunala nämnderna. De små kommunernas ofta okomplicerade och ekonomiskt lättöverskådliga verksamhet har ersatts av mycket stora nämnds- och förvaltningsenheter i de nybildade kommunerna. Åtminstone på en punkt blir förhållandena därvid så annorlunda, att en översyn av kommunallagarna ter sig naturlig revisionen. Successivt sker en förskjutning inom den kommunala förvaltningen accentuerad av sammanläggningarna av besluts- och verkställighetsansvaret. Förskjutningen gäller, mest utpräglat, relationen kommunens styrelse/fullmäktige, men också till kommunstyrelsens arbetsutskott och till beredningar och tjänstemän. Förskjutningen är ofta välmotiverad men sätter också revisionsinstitutet i fråga. Enligt kommunallagen skall revisionsinstitutet ge fullmäktige (och därmed medborgarna) insyn i den kommunala förvaltningen. Siffergranskningen av kommunens bokslut den kamerala revisionen, är därvid inte tillräcklig. Enligt lagen skall revisionen också omfatta förvaltningen, dvs. Revisionen har endast den begränsningen att den ej får ifrågasätta kommunfullmäktiges beslut men skall i övrigt kunna gälla hela den kommunala hanteringen från anhängiggörande, över beslut, till verkställighet. Det alltmer omfattande arbetet i de kommunala nämnderna och den intemkommunala decentraliseringen försvårar traditionellt revisionsarbete, och i alltför få kommuner kan revisorerna genomföra en meningsfull sakrevision. En utbyggnad och anpassning av revisionsinstitutet till nya förhållanden kan medverka till att bevara kommuninnevånarnas och fullmäktiges insyn i den kommunala förvaltningen och därmed väsentligen bli både det rättsinstrument och den kontrollfunktion som ursprungligen avsågs. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om utredning av frågor sammanhängande med den kommunala revisionen i syfte att få till stånd ett effektivare revisionsinstitut.