mot · FU021086 · 1971-01-27 00:00:00 — Motioner nr 1971 Nr 1086 av i m. fl. om styrelserepresentation för de anställda i statliga bolag. Under intryck av en verklighet där kravet på reellt medbestämmande för de anställda vuxit sig allt starkare och en politisk debatt där främst varit pådrivande har arbetsmarknadens organisationer och också regeringen sagt sig vilja gå in för att på allvar pröva nya former för demokrati i arbetslivet. Framför allt i de stora företagen, där kapitalplacering för flertalet aktieinnehavare är att betrakta som en sparform med obetydligt risktagande, ter det sig ur demokratisk synpunkt alltmer stötande att kapitalägarna skall ha hela den centrala beslutanderätten. Tron på förstatligande som en framgångsrik väg att få till stånd reellt inflytande för löntagarna har mot bakgrund av de senaste årens erfarenheter havererat. I den mån förstatligande medfört några förändringar har dessa bestått i att makt överflyttats från privat hierarki till statlig byråkrati. De reformer som måste genomföras för att skapa verkliga möjligheter till inflytande för de enskilda löntagarna över beslut av avgörande betydelse för deras dagliga tillvaro måste gå ut på en inre demokratisering av företagen, vare sig dessa är stats- eller privatägda. Det har kommit att stå allt klarare att arbetsdemokrati måste innebära att de anställda får medbestämmande också i de centrala beslutsorganen. Det är visserligen viktigt att arbetsdemokrati blir någonting mer än en förändring av maktstrukturen på toppnivå, att företagsnämnderna ges beslutanderätt och får egen budget, att företagsnämndsverksamhet vid stora företag kommer i gång också på avdelningsnivå i kombination med stormöten, att de anställda får ett avgörande inflytande över personalpolitik, val av företagsläkare och arbetsledning, att demokratin fungerar också på verkstadsgolvet genom t. ex. självstyrande grupper. Men ytterst gäller frågan vilka som skall ha bestämmanderätt i de stora övergripande frågorna. En allmän strävan bör vara att förändra beslutsstrukturen så att både kapitalägare och anställda har medbestämmanderätt på högsta nivå, kombinerat med en decentraliserad arbetsorganisation med inflytande för de anställda på alla nivåer i övrigt. Inom såväl den statliga som den privata sektom bedrivs sedan en tid viss försöksverksamhet med olika former av arbetsdemokrati. Försöken gäller huvudsakligen ett par observatörsposter för de anställda i en företagsstyrelse, en »företagsdemokrat» anställd för att medverka till att utveckla företagsnämndsverksamheten och att de anställda inom en avdelning på ett företag får söka arbeta fram nya umgängesformer. I inget fall förekommer försök med arbetsdemokratiska modeller som ger de anställda reell medbestämmanderätt. Någon medveten, planerad försöksverksamhet inkluderande t. ex. en i debatten så väsentlig modell som den där kapitalägarna och de anställda delar styrelseposterna lika förekommer inte. Modellen med hälften representation för de anställda har prövats i kol- och stålindustri. Svagheten med den tyska modellen ligger framför allt i att demokratiseringen på toppnivå knappast förenats med förändringar i arbetsorganisationen i övrigt. Modellen har dock visat sig fungera och är i hög grad värd att pröva som en modell som ger de anställda medbestämmanderätt. Civilekonom , sekreterare i den statliga företagsdemokratidelegationen, redovisar i sin bok positiva erfarenheter av hälftenrepresentation. Han skriver t. ex.: »Systemet med en opartisk man som ordförande har mot kritikernas förutsägelser fungerat bra. Denne har oftast fyllt en medlande och sammanjämkande roll.» Vidare: »Lika representation för ägarna och de anställda, enligt tyskt mönster, skulle ge de anställda ett stort inflytande utan att de helt skulle överflygla ägarna. Detta skulle i realiteten framtvinga enhälliga beslut, vilket skulle innebära att ingendera parten på ett för den andra parten skadligt sätt skulle kunna tillvarata sina intressen.» I har fört in kravet på hälftenrepresentation för de anställda i sitt arbetsdemokratiska program. Med hänvisning till ovanstående tankegångar och den praktiska erfarenheten bl. a. från vill vi uttala vår uppfattning att modellen med hälftenrepresentation för de anställda i företagens styrelser bör prövas i den pågående försöksverksamheten. Utvecklandet av arbetsdemokratin förutsätter medverkan från arbetsmarknadsorganisationerna. När det gäller arbetsdemokratin på styrelsenivå vill vi framhålla vår uppfattning att här måste de politiska instanserna taga sin del av ansvaret för en vidareutveckling. Den enklaste vägen att få till stånd en prövning av modellen med hälftenrepresentation för de anställda i företagens styrelser är att staten tar initiativ till sådan försöksverksamhet i några av de statliga företagen. , , AB Torvförädling, och Telub skulle kunna vara lämpliga såsom försöksobjekt, i synnerhet de båda förstnämnda, där de anställda klart markerat sin vilja att taga medansvar för verksamheten. Med hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t begära att försök inom statliga aktiebolag med lika styrelserepresentation för de anställda och staten såsom kapitalägaren igångsättes. HANS () i