mot · FU021155 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om en optimal bebyggelsestruktur m. m. Ett huvudmoment i det regionala handlingsprogrammet för hela landet, som regeringen avser att förelägga riksdag, skall vara en klassificering av orter och regioner. Härvid skall anges olika slag av åtgärder som behövs för lösning av problem, förknippade med specificerade ortstyper. Redan i den regionalpolitiska propositionen till vårriksdag angav inrikesministern en preliminär tätorts/ regionklassificering: 1. de tre storstadsregionerna, 2. storstadsaltemativ, 3. regionala tillväxtcentra och 4. serviceorter i glesbygdsområden. Det är självfallet angeläget att våra gemensamma tillgångar utnyttjas på bästa sätt till största välfärd för alla. Regionalpolitiken är härvid ett av de viktigaste instrumenten. Den skall vara inriktad på optimal fördelning av arbetskraft och produktivitet och av välståndet i stort, vari vi inte minst innefattar miljövärdena. Målsättningen är sålunda en optimal bebyggelsestruktur och en optimal regionhierarki. En tätorts/regionklassificering är i detta syfte nödvändig och måste naturligtvis ingå i ett regionalt handlingsprogram för hela landet. Det är alltså frågan om väsentliga riktlinjer för regionalpolitiken. En helt annan fråga är urvalet av satsningsorter, som enligt vår mening inte får vara en angelägenhet på riksnivån utan i stället bör anförtros åt en länskommunal utvecklingsplanering. En tätorts/regionklassificering, som syftar till en optimal bebyggelsestruktur, bör naturligtvis så långt möjligt bygga på vetenskapliga undersökningar inom t. ex. ekonomiska, sociala och miljöpolitiska ämnesområden. Lika viktigt är det att undersöka vilka önskemål som i olika avseenden finns hos olika människor och grupper av människor. En del sådana undersökningar har gjorts, men de är otillräckliga för att någon fullständigare bild skall kunna lämnas. Det slutliga avgörandet måste naturligtvis under alla förhållanden mynna ut i politisk värdering. Regeringens regionalpolitik, såsom den utformats under , bygger enligt vår bedömning på en övervärdering av centraliserings- och koncentrationsutvecklingens ekonomiska fördelar. Miljövärdena har föga beaktats i sammanhanget. Vår strävan är inriktad på ett så långt möjligt decentraliserat samhälle. Motiveringen härför är inte minst miljöpolitisk. Naturligtvis är tätortskoncentrationer både nödvändiga och angelägna. De har företags- och samhällsekonomiska stordrifts- och produktivitetsfördelar men rimligtvis i olika avseenden endast intill en viss tätortsgrad. En optimal bebyggelsestruktur för hela landet bör baseras på en optimal tätortshierarki, representerad över hela landet. Tillbakagången i skogslänen och andra delar av landet med sysselsättningssvårigheter torde till stor del ha sin förklaring i att tätortshierarkin i dessa områden inte varit optimal. Det har varit luckor på tätortsskalan. Detta klargör också nödvändigheten av att regionalpolitiken inriktas på de tätortskategorier som kan bedömas som väsentligast för en önskvärd utveckling. Sannolikt är det härvid rimligt att räkna med fler kategorier än de fyra som inrikesministern angav i fjolårets proposition. Storstäderna har särskilt uppmärksammats i debatten kring dessa problem, eftersom utvecklingen i så stor utsträckning inneburit ytterligare storstadskoncentration. Bakom regeringspolitiken synes fortfarande ligga bedömningen att ytterligare storstadstillväxt skulle ge ökade produktionsvinster. Enligt vår mening talar övervägande skäl för att i varje fall Storstockholmskoncentrationen överskridit såväl samhälls- som företagsekonomiskt optimum. Det är t. ex. att uppmärksamma att industrin övervägande har en tendens att flytta bort från storstadskoncentrationemas kärnor. Den aktiva koncentrationen nu till t. ex. gäller främst vissa förvaltnings- och administrationsfunktioner för samhället, näringslivet och organisationslivet. Men betingelserna i detta avseende kan ändras väsentligt, t. ex. genom teleteknikens vidare utveckling. Det mest anmärkningsvärda är enligt vår bedömning emellertid att miljöfaktorerna i de värderingar som ligger bakom regeringspolitiken kommit så litet till sin rätt. Förklaringen kan naturligtvis i viss mån vara att det är svårt att mäta miljön i fasta priser. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu är inriktad på att i regionalpolitiken införa de riktlinjer som en bedömning av en optimal bebyggelsestruktur och en tätorts/ regionklassificering kan ge. Såsom vi framhållit är detta i sista hand en politisk värdering, där vi understryker särskilt miljövärdena väsentligt mer än vad som skett genom regeringspolitiken. Vi anser det angeläget att dessa synpunkter förs in i sammanhanget redan på beredningsplanet och förordar därför att en parlamentarisk kommitté skyndsamt tillsättes med uppgift att pröva grunderna för en optimal bebyggelsestruktur och för den tätorts/regionklassificering som skall ingå i det regionpolitiska handlingsprogrammet för hela landet. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om skyndsamt tillsättande av en parlamentarisk kommitté med uppgift att pröva grunderna för en optimal bebyggelsestruktur och för den tätorts/regionklassificering som skall ingå i det regionalpolitiska handlingsprogrammet för hela landet. () () . () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge () i Bäckmora