mot · FU02947 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. De trafikpolitiska riktlinjer som antogs av riksdag kan sägas ha ett dubbelt syfte. Först och främst skall deras tillämpning och fullföljande främja en samhällsekonomiskt riktig utformning av transportsektorn. Detta är utomordentligt betydelsefullt med hänsyn till de växande krav som ställts på transportapparaten i ett samhälle som kännetecknas av kraftiga förändringar i bebyggelse- och befolkningsstrukturen och i näringslivets betingelser. I ett sådant samhälle är det angeläget att de olika trafikgrenarna och transportföretagen kan verka efter sina speciella kostnads- och kvalitetsförutsättningar, så att det kombinerade utbudet av transporttjänster blir det som bäst och samhällsekonomiskt billigast svarar mot allmänhetens och näringslivets behov. I detta ligger också att transportgrenar och transportföretag skall arbeta med ett kostnadsansvar för sin verksamhet och i former som säkrar före tagsmässig effektivitet. Ett syfte med den antagna trafikpolitiken är emellertid också att inom ramen för ett samhällsekonomiskt synsätt tillse att olika delar av landet får en tillfredsställande trafikförsörjning. I detta ligger kravet på en med hänsyn till förhållandena rimlig minimiservice. En sådan bör ligga vid en nivå som garanterar människorna den rörlighet, den gemenskap och de kontaktmöjligheter som man skall kunna ställa anspråk på i ett modernt välfärdssamhälle. För att säkra en sådan minimistandard skall det också vid behov kunna krävas att det allmänna genom stat och kommun i särskilda fall ger det extra stöd som kan vara påkallat. Allmänt gäller enligt de trafikpolitiska riktlinjerna att de statliga insatserna inom transportsektorn skall planeras och utvecklas i nära kontakt med samhällsplaneringen i stort. Det är enligt vår mening av stor vikt. De regional- och lokaliseringspolitiska samt närings- och arbetsmarknadspolitiska målsättningarna skall sålunda kunna beaktas, och rimlig hänsyn skall kunna tas till arbetarskydds-, miljö- och trafiksäkerhetskraven. Trafikpolitiken skall här som uttalats i åtskilliga sammanhang vid behov kunna inrymma särskilda trafik- och bidragsarrangemang, vilka säkrar att samhällsmotiverade transporttjänster utförs med lämpliga transportmedel och genom kostnadsansvariga transportföretag. Vid antagandet av de trafikpolitiska riktlinjerna förutsattes fortsatta utrednings- och utvecklingsinsatser för att successivt komma fram till en ordning, som bättre än tidigare befrämjade en samhällsekonomiskt riktig fördelning av transportarbetet på de olika transportgrenama och gav företagen inom transportnäringen möjligheter att under kostnads- och marknadsmässigt mera likvärdiga förhållanden hävda sig och ta den del av transportarbetet som de hade särskilda förutsättningar att klara. Utredningar av betydelse i detta sammanhang är bilskatteutredningen och vägkostnadsutredningen. Förslag från den förstnämnda har legat till grund för en proposition, som antagits av riksdag och som kommer att etappvis leda till höjda fordonsskatter för den tyngre landsvägstrafiken. Särskild betydelse har emellertid den arbetande vägkostnadsutredningen, som skall utföra en mera fullständig kartläggning av vägtrafikens kostnadsansvar. Det är enligt vår mening angeläget att detta arbete bedrivs med all energi så att underlag skapas för ett politiskt ställningstagande till vilka eventuella ytterligare åtgärder som på något krävs för att säkra den samhällsekonomiskt önskvärda balansen mellan transportgrenama. Angeläget är också i detta sammanhang att statsmakterna får tillfälle att ta ställning till resultatet av pågående utredningsarbete om företagsstrukturen inom den yrkesmässiga vägtrafiken. Nuvarande förhållanden rimmar sålunda illa med de ekonomiska och andra krav som i dagens läge måste ställas på näringsutövarna. I avvaktan på att de båda angivna utredningarna slutfört sitt arbete anser vi att det bör anstå med ett genomförande av den s. k. tredje etappen i det trafikpolitiska reformprogrammet. Vi förväntar oss att vunna erfarenheter av trafikpolitiska beslut beaktas vid den fortsatta utformningen av trafikpolitiken. I fråga om SJ är vi medvetna om att antagandet av de trafikpolitiska riktlinjerna inneburit fördelar i olika hänseenden genom att olika hämmande regleringar avskaffats, genom att kostnadsansvaret begränsats till det s. k. affärsbanenätet etc. vill vi fästa uppmärksamheten på den extra belastning som åvilar SJ genom vissa extra pensionskostnader etc. och som inte har sin motsvarighet hos andra trafikföretag. Härvidlag är det angeläget att en rekonstruktion sker av SJ genom lämplig nedskrivning av statskapitalet så att större rättvisa åstadkommes i förhållandet mellan transportgrenarna. Vad beträffar SJ:s trafiksvaga nät, för vilket särskild ersättning utgår på riksstaten, vill vi understryka den betydelse detta nät har för regionalt eftersatta delar av landet. Tillräcklig uppmärksamhet bör ägnas detta förhållande. Vi vill därför understryka vikten av att i de fall fråga om nedläggning uppkommer - ärendena behandlas med den försiktighet och med den hänsyn till olika inverkande faktorer som förutsatts vid antagandet av trafikpolitiska riktlinjer. En viktig faktor för en samhällsekonomiskt riktig utveckling av transportsektorn och för en sund arbetsfördelning mellan transportgrenarna är att de företag - statliga och enskilda som handhar transportarbetet handlar på ett rationellt sätt med hänsyn till transportbehovens art och omfattning och till de egna marknads- och kostnadsbetingelserna. Ett sådant rationellt handlande ställer krav på ett successivt förbättrat planeringsunderlag. Vi noterar härvidlag med tillfredställelse det initiativ som tagits av regeringen att åstadkomma en övergripande regional trafikplanering. Genom en sådan kan en inventering ske av transportresurserna, av de olika trafikalstrande faktorerna, av de framväxande behovens art och omfattning, som inom ramen för sammanvägda bedömningar ger utgångspunkter för trafik- och investeringsplaneringen hos de berörda statliga och kommunala myndigheterna, de statliga, kommunala och enskilda företagen etc. Förutsättningar bör därvid skapas för transportlösningar, som ger de olika delarna av transportnäringen möjligheter att spela den roll vid tillgodoseendet av trafikbehoven som är önskvärd med hänsyn till deras särskilda förutsättningar. Vi är väl medvetna om det ifrågavarande utredningsarbetets arbetskrävande och kvalificerade art men vill ändå understryka angelägenheten av att alla åtgärder vidtas för att det kan omsättas i praktiskt trafikplaneringsarbete. Särskild vikt fäster vi vid det förhållandet att man genom en regional trafikplanering får underlag för att bestämma den minimiservicestandard som bör vara en utgångspunkt för det allmännas handlande. Därigenom kan också bättre överblickas vilka särskilda insatser som krävs i fråga om vissa särskilt eftersatta regioner och grupper. Vi vill slutligen som vi uttalar vår tilltro till det stora regionalpolitiska värdet av det införda transportstödet till de norra delarna av landet erinra om de synpunkter som av anförts beträffande angelägenheten av att ett särskilt persontransportstöd till samma delar av landet närmare övervägs. Under åberopande av det anförda hemställer vi att riksäagen måtte besluta att genom särskild skrivelse ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen uttalats om den fortsatta trafikpolitiken. () () () () i ()