mot · FU021308 · 1971-04-02 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 37 angående vuxenutbildning. Den expansion av vuxenutbildningen sorn ägt rum är glädjande från många synpunkter. Man tvingas emellertid konstatera att huvuddelen av de vuxenstuderande utgörs av personer med relativt lång grundutbildning, medan de som bara har en kort grundutbildning sex- eller sjuårig folkskola inte i någon större utsträckning nåtts av det växande utbudet av vuxenutbildning. För att komma till rätta med detta problem fordras en lång råd insatser. Det studiesociala stödet måste förbättras. måste såsom föreslagits i motion nr 199 byggas ut och även inriktas på uppsökande verksamhet. Folkbildningsorganisationerna måste stimuleras till ytterligare insatser på vuxenutbildningsområdet. Forsknings- och utvecklingsarbetet på det vuxenpedagogiska området måste intensifieras. En del av de svårigheter som de vuxenstuderande brottas med och som avspeglas inte minst i statistiken över antalet studieavbrott borde kunna övervinnas med några visserligen små men för de vuxenstuderande väsentliga kompletteringar. Studiebakgrund och därmed studievana kan variera kraftigt mellan vuxenstuderande på samma nivå. De som har kort grundutbildning har ofta sämre studieteknik och sämre förkunskaper än de som tidigare genomgått nioårig grundskola eller mer. Det är nödvändigt att i ökad utsträckning ta hänsyn till dessa skillnader i studieförutsättningar, bl. a. genom att inrätta kurser av varierande längd som gör det möjligt för den enskilde att anpassa studietakten till sina förutsättningar. De läromedel som används inom vuxenutbildningen är i de flesta fall avsedda för motsvarande kurser inom ungdomsskolan. Eftersom kurserna inom vuxenutbildningen är mer komprimerade och förutsätter en högre grad av självstudier än ungdomsskolans kurser, upplever många vuxenstuderande avsaknaden av läromedel, utformade direkt efter vuxenutbildningens behov, som ett besvärande studiehinder. Det är därför angeläget att det utvecklingsarbete som pågår på olika håll intensifieras och avsätter resultat. I propositionen nr 37 föreslås en rad ytterligare åtgärder som bör ha en positiv effekt på vuxenutbildningen. Att decentralisera besluten om kursurval och intagning till den kommunala nivån är ett riktigt grepp. Lika viktigt är att vuxenutbildningsråd kommer till stånd på samtliga orter som har vuxenutbildning och att det stora behovet av information rörande studie- och yrkesval blir tillgodosett genom en förstärkning av studierådgivningsorganisationen. Prioriteringen av de utbildningsmässigt mest missgynnade är riktig. Däremot finner vi det olyckligt att nu begränsa den framtida expansionen av vuxenutbildningen på den gymnasiala nivån. Många av dem som skaffat sig grundskolekompetens har gjort det i avsikt att även genomgå gymnasial utbildning. I propositionen har inte presenterats något material, som gör det möjligt att dra slutsatsen, att det med hänsyn till den nuvarande omfattning av den gymnasiala vuxenutbildningen samt det nuvarande och förväntade antalet vuxenstuderande på grundskolenivån skulle vara lämpligt att begränsa den framtida expansionen av gymnasieutbildningen till . En sänkning av minimitalet för inrättande av kurs från nuvarande 12 till 8 elever i orter utanför g-ort inom det allmänna stödområdet är ett viktigt steg i riktning mot att ge dem som bor i glesbygd mer lika möjligheter till utbildning. Glesbygdens problem är även utanför stödområdet tillräckligt stora för att de geografiska hindren i kombination med ekonomiska och sociala skall stå i vägen för människors önskan att skaffa sig utbildning. Den föreslagna sänkningen av minimitalet för inrättande av kurs på ort utanför g-ort bör därför även gälla utanför stödområdet. En sänkning av minimitalet för inrättande av kurs bör även såsom föreslagits i motion nr 899 ske för statens skolor för vuxna. Även om minimitalet elever sänks från 12 till 8 kommer det i vissa områden att vara svårt att få till stånd kurser i alla ämnen. De svårigheter som detta föranleder kan undanröjas genom ett samarbete mellan kommunerna i berörda områden. De bestämmelser rörande interkommunal ersättning som aviserats i propositionen bör utformas så att en samverkan av detta slag underlättas. De universitetscirklar som anordnats utanför universitetsorterna har mött ett stort gensvar. Det låga taket för bidraget till handledare har dock medfört att kurskostnadema för deltagarna har uppgått till summor som verkat avskräckande och därmed hindrat en vidgad rekrytering till dessa kurser. Den av SAMSUS föreslagna uppräkningen av bidraget till ledararvode till av högst det timarvode som utgår till universitetslektor som avlagt disputationsprov skulle göra det möjligt att sänka deltagaravgifterna till en mer rimlig nivå. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att minimitalet för inrättande av ämneskurs på ort utanför gymnasieort sänks från 12 till 8, att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att bestämmelserna rörande interkommunal ersättning utformas så att en samverkan mellan kommuner i glesbygd vid inrättandet av vuxenutbildningskurser underlättas, samt att beslutar att statsbidraget till handledare för universitetscirkel utgår av handledararvodet, dock beräknat på högst det timarvode som utgår till universitetslektor som avlagt disputationsprov. () i Ulfsbyn