mot · FU02482 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. angående de hemarbetande kvinnornas situation. som går drabbas landsbygden allt hårdare av centraliseringen. Allt flera jordbruk måste slås samman eller läggas ned när bärkraften försvagas. Affärer, småindustri och hantverk får upphöra när underlaget minskas. Järnvägarna läggs ned och kompenseras inte i full utsträckning med bussar, varigenom kommunikationerna försvåras eller omöjliggörs mellan olika orter för de många icke bilburna. Posten och annan samhällsservice dräs in till tätorterna, vilket skapar problem. Inom familjejordbruken och de små familjeföretagen har kvinnorna varit de som när bärkraften minskat fått stanna hemma och sköta den återstående försörjningsmöjligheten till slutet, medan männen fått söka sig nya arbetsuppgifter på andra orter långt från hemmet och tvingas pendla veckoslutsvis eller till och med månadsslutsvis. har kvinnorna haft hela ansvaret, ofta utan avlösning vare sig vid sjukdom eller för semester. Eftersom också deras hemarbetsuppgift inte på något sätt värderas från samhällets synpunkt är de en grupp vid sidan om trygghetssamhället. Det är inte någon liten grupp det är fråga om. Det finns omkring 120 000 lantbrukarhustrur och minst lika många småföretagarhustrur. Egentligen berör frågan om hemarbetets värdering också alla de hemarbetande kvinnorna, varav ca 100 000 är ensamstående mödrar med barn och ett stort antal är dubbelarbetande. Denna fråga har också organisationen och Samhälle på eget initiativ försökt att rikta uppmärksamheten på. a. har man gjort en egen utredning och en studieverksamhet för att åstadkomma en lösning kring frågan om hemarbetets värdering och jämfört med andra arbetsuppgifter i en analys, som skulle kunna skapa exakthet och rättvisa. Skulle från samhällets synpunkt hushållsproduktionen tas upp till värdering, skulle vi höja nationalinkomsten . Skulle vi efter amerikanskt mönster ta med också vård- och uppfostringsinsatserna i värderingen, skulle det svara mot en höjning av nationalprodukten . Av bland annat detta framgår att problemen för de kvinnor som deltager i familjeförsörjningen, jordbruken, småföretagsamheten och hantverket är orättvist stora. De står nu i allt större omfattning inför arbetslöshet och ekonomiska svårigheter. Vilka nya arbetstillfällen och försörjningsmöjligheter finns att erbjuda? Den svåra frågan är: Finns det arbeten för dessa kvinnor att få? Under den arbetslöshetskris det svenska samhället upplevde visade det sig att det var kvinnorna och de äldre som först blev arbetslösa. Statistiken visade också att det var dessa som blev arbetslösa den längsta tiden och att en del till och med är det. Kvinnorna är ju oftare genom sina familjeförhållanden arbetsmarknadsmässigt mindre rörliga, vilket betyder ytterligare problem. , som har att planera omskolningsutbildning, vidareutbildning och vuxenutbildning, bör förstärka denna verksamhet med tanke på dessa grupper av kvinnor. Beaktas bör då glesbygdernas allt svårare kommunikationsproblem, som kan innebära att internatutbildning måste ordnas där också de mindre barnen kan tas med. För de kvinnor som varit borta från arbetsmarknaden , t. ex. därför att de fått sköta jordbruket/företaget hemma och/eller på grund av att de tidigt bildat familj och fått barn, bör normer övervägas som på övriga arbetsmarknaden för förtidspension eller liknande. Självklart bör en ren arbetsvärdering företagas av hemarbetets olika moment för att man skall få fram en rättvis mall för framräknandet av en ekonomisk trygghet. Barntillsynen bör också anpassas till de speciella problem som råder för landsbygds- och glesbygdsfamiljerna. Problemen omkring familjens möjligheter att hålla samman, att klara sin viktiga fostrargärning för barnen, att omhänderta gamla och sjuka, som förekommit i så stor omfattning i dessa hem, måste också lösas. De kvinnor som här avses och som kämpat med svårigheter och ekonomisk otrygghet får inte diskrimineras. Kan samhället genom respektive myndigheter bereda dem arbetsmöjligheter och den försörjning de kommer att kräva? Om inte bör andra former prövas att skapa trygghet också för dem. Inte minst bör barnens behov av sina föräldrar och familjegemenskapens stärkande därvid införas i diskussionen. För de jordbrukarhustrur som fortsätter sitt arbete vid jordbruket är en av de angelägnaste åtgärderna ett avlösningssystem vid sjukdom och semester. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om en utredning om hemarbetets värdering, syftande till bättre social trygghet, att måtte ge Kungl. till känna vad i övrigt anförts i motionen om de olika problemen rörande landsbygdshusmödrarnas, småföretagar- och hantverkshustrurnas av bland annat strukturomvandlingen skapade situation i det svenska samhället. () i Agnäs () () PER () i Gäddvik