ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021107 · 1971-01-27 00:00:00 — angående lokaliseringspolitiska åtgärder i . När den nuvarande lokaliseringspolitiken beslutades genom att man införde ett visst stöd från samhällets sida för att förbättra företagslokaliseringen i vissa områden genom försöksverksamhet kom den att i huvudsak inriktas på det s. k. allmänna stödområdet. Utvecklingen har emellertid blivit sådan att man alltmer kommit att bli på det klara med att det även i andra delar av landet än i det allmänna stödområdet är nödvändigt med lokaliseringspolitiskt stöd från statsmakternas sida. Statsmakterna har väl alltmer kommit att inse att sådant stöd finns skäl att införa för de olika delar i landet där folkomflyttning och näringsomstrukturering försätter bygder och kommuner i svåra situationer. En del av landet som här bör uppmärksammas är sydöstra , som inom sig rymmer vissa områden med stort behov av anskaffande av nya arbetsplatser för människomas försörjning. En viss lokalisering har skett till , och , men problemet kvarstår för många områden i denna del av landet. Nämnas skall här läns inland med ett sviktande näringsliv till följd av svårigheter för glasindustrin och möbelfabrikationen m. fl. är ett område som ännu inte fått del av någon som helst företagslokalisering värd att nämna. Till detta landskap borde statsmakterna bidraga med stöd för anskaffande av nya arbetsplatser. Likaså bör statsmakterna ge stöd åt att upprätta turistanläggningar på . För att kunna nöjaktigt klara den ökning av turistströmmen som kommer när 1972 står färdig att tagas i bruk, måste en upprustning av mottagningsapparaten för turismen utbyggas och förbättras till både bättre standard och volym. Detta kan man inte på öland klara helt själv. har många av de problem som här nämnts beträffande och måste också omfattas i statsmakternas omsorger för denna del av landet. Vad här sagts om turismen är nödvändigt, men måste man ha klart för sig att turismen inte ensam är ett universalmedel för att skaffa försörjningsmöjligheter i dessa områden, utan en förstärkning av näringslivet i övrigt bör ha högsta prioritet. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte uttala att det statliga ekonomiska företagsstödet och stödet för turistanläggningar i lokaliseringspolitiskt syfte må i högre grad än nu är fallet inriktas på sysselsättningssvaga områden i enligt vad i motionen anförts. () i Glömminge
mot · FU021108 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att bereda pensionärer sysselsättning inom industrin. Många upplever ingången i pensionsåldern som synnerligen svår. Detta gäller i första hand friska och vitala människor, som av aktiv yrkesverksamhet känner sig avskurna från den tidigare gemenskapen. De förlorar lätt självrespekten och känner sig onyttiga i den som de upplever det påtvingade sysslolösheten. Detta synsätt ger stöd för i andra sammanhang framförda förslag om en rörlig pensionsålder. Men oavsett detta kommer den dagen, då man icke orkar fullgöra sin tjänst på det sätt de höga kraven på effektivitet inom arbetslivet ställer. Avskärandet av förbindelserna med arbetslivet upplevs som negativt, och friheten att få rå sig själv får gärna en underordnad betydelse. Till detta kommer naturligtvis också de svårigheter som uppstår då man måste anpassa sin livsföring till de lägre inkomster som pensioneringen medför. Från samhällets sida har man sökt stimulera sysselsättning och aktivitet bland pensionärerna, men ofta har denna verksamhet fått en alltför hobbybetonad utformning. En meningsfull sysselsättning, knuten till industriell produktion och inpassad i industrin men avpassad med hänsyn till de enskilda människornas förmåga, skulle säkerligen vara ett verksamt medel både för att tillvarataga den arbetskraftsreserv de pensionerade utgör och för att mildra övergången från en aktiv verksamhet till pensionärstillvaron. Försök med sådan verksamhet har gjorts bl. a. i , där vitala pensionärer beretts temporär sysselsättning i en produktion, som är avpassad både med hänsyn till de krav man kan ställa i fråga om arbetstidens längd, lön etc. och med hänsyn till den yngre arbetskraften ute i industrin. Denna verksamhet har enligt uppgift pågått med gott resultat. Då man kan förmoda att intresse för en sådan försöksverksamhet förefinns hos ett antal större industrier i vårt land och då såväl arbetsmarknadsmässiga som sociala motiv kan åberopas, bör en försöksverksamhet åstadkommas genom samarbete mellan och ett antal företag i några av de storrå städerna. Vissa kriterier bör självfallet gälla. a. bör verksamheten endast omfatta pensionärer. Arbetstiden bör vara så avpassad att ingen skall arbeta mer än ca . övriga anställningsvillkor får givetvis regle ras genom överenskommelse med arbetsmarknadens parter. Lönen bör vara lika för alla. Med stöd av det ovan anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om utredning beträffande möjligheterna att bereda pensionärer sysselsättning inom industrin och annan verksamhet i enlighet med i motionen angivna riktlinjer. () . ()
mot · FU021111 · 1971-01-29 00:00:00 — av herrar i Stenkyrka och i Glömminge om lokaliseringsstöd till turistanläggningar utanför stödområdena. Turistnäringen har stor betydelse för vårt land från såväl social som ekonomisk synpunkt. Detta gäller speciellt för vissa regioiner som t. ex. och där turismen kan betecknas som en form av lokal industri. Den bofasta befolkningen ges sysselsättning, och kapital tillförs regionen. Med tanke på den för landets ekonomi så ogynnsamma turistbalansen gentemot utlandet förefaller det dessutom finnas speciellt starka skäl att ta till vara landets egna förutsättningar för turism och fritidsliv. Enligt vad finansministern angivit i finansplanen beräknas underskottet på turistbalansen under kommande budgetår till cirka två miljarder. För att motverka denna för vårt lands ekonomi synnerligen allvarliga utveckling måste målsättningen vara dels att öka svenskarnas resande inom det egna landet, dels att öka den utländska turismen i vårt land. För att på ett tillfredsställande sätt kunna ta emot en ökad resandeström och ge den service som krävs fordras emellertid stora kapitalinvesteringar i form av anläggningar av olika slag, som t. ex. turisthotell och fritidsbyar. Det får därför betecknas som välbetänkt att det genom de regler som finns för lokaliseringsmedlens och andra AMSmedels användning blivit möjligt att i viss utsträckning bidraga till ökade möjligheter till en utbyggnad av turistnäringen i stödområdena. Men detta utesluter icke önskvärdheten av att det borde vara möjligt för staten att även utanför stödområdena i särskilda fall lämna stöd för utbyggnad av turistnäringen. Detta förhållande har uppmärksammats av som understrukit att lokaliseringsstöd även bör utgå till turistanläggningar utanför stödområdena. Härvid bör man, enligt AMS, beakta den viktiga roll som turismen spelar i vissa delar av landet utanför stödområdena. Regionerna och öland har visat sig vara attraktiva som rekreationsområden för såväl svenska som utländska turister. Det kan nämnas att har reguljär båtförbindelse med kontinenten. För vidkommande kommer bron att öka förutsättningarna för turism i avsevärd grad. De miljöbetingelser som finns i form av natur och kultur är av mycket hög klass. En ytterligare utbyggnad av turismen i dessa områden är emellertid kapitalkrävande. Genom punktinsatser inom dessa områden skulle staten kunna stimulera investeringsviljan och göra en ytterligare utbyggnad möjlig. Med stöd av ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. anhåller om förslag till sådan ändring av bestämmelserna i kungörelsen om lokaliseringsstöd att stöd kan utgå till turistanläggning även utanför stödområdena. () ()
mot · FU021112 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar i och i angående arbetsförmedlingens kontorsorganisation. I statsverkspropositionen, bilaga 13, hemställer departementschefen att måtte godkänna förordade riktlinjer för ny organisation för arbetsförmedlingens kontorsorganisation. Departementschefens förslag ansluter sig till ett av utarbetat konkret förslag. Den förordade kontorsorganisationen bygger på ett kontorsnät bestående av 69 distriktskontor och ett antal lokalkontor, som skall ersätta nuvarande till länsarbetsnämndernas kanslier knutna 24 huvudkontor samt drygt 200 avdelningskontor. Som framgår av propositionen har vid remissbehandlingen av förslaget några länsstyrelser ställt sig kritiska mot föreslagna kontorsindragningar. Huvudsyftet med den föreslagna kontorsorganisationen är att ge en bättre service. Det kan emellertid ifrågasättas om detta syfte helt kan uppnås med den enligt förslaget mycket långt gående kontorsindragningen. I vissa fall kan avstånden till befintligt kontor bli betydande, i andra fall kan en bygds näringsliv och sysselsättningsförhållanden kräva väsentliga insatser från det arbetsförmedlande organet, där fördelarna med ett kontors närhet överväger. Vid remissbehandlingen av förslaget har bl. a. i anfört kritiska synpunkter, bl. a. med hänsyn till att en av länets nybildade kommuner helt skulle komma att sakna lokalkontor. Även vederbörande kommun har hävdat att kommunen borde bli tillgodosedd med lokalt kontor. Vi vill starkt betona värdet av att inom en kommun, där behovet av nya arbetstillfällen är stort, samhället även ger en tillfredsställande service på här anfört område. Därför anser vi att huvudprincipen vid kontorsorganisationens genomförande måste vara, att varje kommunblock eller kommun skall betjänas medelst ett inom kommunblocket eller kommunen befintligt distrikts- eller lokalkontor. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för att huvudprincipen för arbetsförmedlingens kontorsorganisation skall vara att det skall finnas ett kontor inom varje kommunblock.
mot · FU021113 · 1971-01-01 00:00:00 — om en översyn av arbetsförmedlingarnas verksamhet. Rätten till arbete är en grundläggande mänsklig rättighet. Ett kultursamhälle borde garantera alla som vill och kan arbeta ett arbete. I ett privatkapitalistiskt samhälle kan inte staten ställa upp sådana garantier. Då är det nödvändigt att de insatser som görs från samhällets sida att få fram arbeten till dem som blir arbetslösa och för dem som önskar byta arbete sker med utgångspunkt i den enskilde individens önskningar och behov. I vårt samhälle spelar arbetsförmedlingen rollen som utjämnare mellan utbud och efterfrågan på arbete. Men arbetsförmedlingen styrs från målsättningen att verksamheten skall tjäna två sinsemellan oförenliga strävanden: individens strävan efter att få det arbete som är lämpligast för honom och arbetsköparnas intresse av att få elitmänniskor uttryckt i termen bästa möjliga arbetskraft. Den sista termen är strängt taget meningslös eftersom arbetsförmedlingen med den metodik man har inte kan lämna arbetsköpama några som helst garantier för att det är den bästa möjliga arbetskraft som man ger information om. Arbetsförmedlingen har för resten heller aldrig kunnat lämna några sådana garantier, eftersom förmedlingen aldrig behärskat mer än av arbetsbytena på arbetsmarknaden. Alla skäl talar således för att den paragraf som finns i arbetsmarknadskungörelsen, nämligen § 4, och som anger målsättningen i termer som vi relaterat ovan, inte fyller en funktion och bör utgå ur kungörelsen. En utförligare motivering, sedd från arbetsförmedlarnas synvinkel, finns i en artikel av byråchef i . Även andra aspekter bör läggas på arbetsförmedlingarnas fungerande. Låglöneproblemen diskuteras i skilda sammanhang. Inför lönerörelser talas om hur de lågavlönades intressen måste beaktas osv. Ehuru detta i främsta hand är en fråga om den fackliga rörelsens kamp för att höja de lågavlönades ställning, kan inte arbetsförmedlingarnas roll förbises. Vissa bestämda grundvillkor måste föreligga för att arbetsförmedlingarna över huvud taget bör åta sig att förmedla anställningar till arbeten med extremt låga löner. I tveksamma fall måste det åligga förmedlingarna att uttryckligen varna för låglöneanställningar. Under alla förhållanden måste korrekta upplysningar lämnas om arbets- och lönevillkoren. I konsekvens härmed är det en ohållbar ordning att arbetsförmedlingarna skall tjänstgöra som redskap åt arbetslöshetskassan i ärenden om avstängning från arbetslöshetsunderstöd vid vägran att anta anvisat arbete. Vad denna fråga beträffar har vpk-gruppen i tidigare sammanhang rest kravet om rätt för fackförening att delta i förhandling om arbetsanvisning. Dessa frågor måste lösas i sitt särskilda sammanhang. Arbetsförmedlingarna bör för sin del upphöra med sin rapporteringsverksamhet i dessa sammanhang. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att beslutar att pragraf 4 i Kungl. Maj:ts arbetsmarknadskungörelse av med därefter vidtagna ändringar skall utgå ur kungörelsen, samt att en allmän översyn företas av instruktionerna för arbetsförmedlingarna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FU021119 · 1971-01-27 00:00:00 — Motioner nr 1971 Mot. av herrar och i om vidgade möjligheter till deltidsarbete. Med hänvisning till vad som anförts i motionen nr 722 hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om utredning angående ökade möjligheter till deltid enligt i motionen angivna riktlinjer. () ()
mot · FU02112 · 1971-01-18 00:00:00 — av m. fl. angående den fysiska riksplaneringen. Med hänvisning till motiveringen i motion nr 86 hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att Kungl. Maj:t förelägger förslag om på vilket sätt skall besluta om de centrala frågorna i samband med den s. k. fysiska riksplaneringen, att en parlamentarisk utredning tillsättes om hur inflytande över planeringsprocesserna kan öka också vid de tidiga urvalen av planeringsalternativ. () PER () () () () ()
mot · FU021123 · 1971-01-01 00:00:00 — av herrar i och i angående grunderna för statsbidrag till handikappad för inköp av motorfordon. Grunderna för beräkningen av bruttoinkomsten i samband med ansökan om statsbidrag för inköp av motorfordon har länge varit oförändrade. Som inkomst räknas även invaliditetsersättning, vilket vi finner felaktigt, då denna skall användas till täckande av merutgifter, som har samband med handikappet. Med bruttoinkomst avses enligt vår uppfattning vad den handikappade och hans maka sammanlagt har i inkomst av förvärvsarbete och kapital samt i förekommande fall sjukpension, livränta och pension. Dessutom föreslås att från bruttoinkomsten de nu gällande avdragen å för varje barn höjes till som avdraget på makes inkomst höjes från till . Den allmänna kostnadsutvecklingen och det härav föranledda ökade inkomstläget har medfört att allt fler sökande helt eller delvis förlorar rätt till bidrag vid inköp av bil utan att fördenskull ha en större betalningsförmåga än då inkomstgränserna fastställdes. Det är icke heller möjligt för personer i de inkomstlägen det här är fråga om att bära kostnaderna för de amorteringar som krävs om AMS-bidrag icke helt utgår. Bilen för denna grupp medborgare måste betraktas som ett tekniskt hjälpmedel, och det är icke troligt att de med de angivna inkomsterna skulle ha anskaffat bil om de icke varit beroende av sådan på grund av handikappet. Man bör också beakta de stora merkostnader som denna grupp har och som icke täckes av invaliditetsersättning eller på annat sätt. För de arbetsverksamma gravt handikappade, vilka till antalet inte är så många, är statsbidraget icke alltid tillräckligt. För dem erfordras en något större bil dels av utrymmesskäl (stela ben, svårigheter att lyftas eller hasa sig in genom bildörrar), dels på grund av den mer utvecklade tekniken på dessa bilar, som t. ex. servostyrning. Skillnaderna mellan inköpspriset för normalbilen och den större bilen bör i sådana fall kunna räknas som kostnader för särskilda anordningar. Bedömningen av sådana fall kan eventuellt ske centralt inom AMS. Från rehabiliteringssynpunkt är det angeläget att man ekonomiskt snabbt kan lösa de handikappades kommunikationsfråga, vilket av arbetsmarknadsskäl endast kan ske genom ett eget fordon. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att måtte besluta hemställa hos Kungl. Maj:t om sådana ändringar i bestämmelserna, att invaliditetsersättningen icke beräknas som inkomst, att avdraget för barn höjes till samt att i fråga om makes inkomst avdraget höjes till .
mot · FU021124 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om överförande av kommun till det inre stödområdet. Maj:ts proposition nr 75 vid riksdag om den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten föreslogs att ett sysselsättningsstöd på försök skulle införas i det inre stödområdet. Departementschefen ville inte i propositionen närmare ange områdets gränser men uttalade att gränsen för det inre stödområdet inte borde dras för långt söderut. Förutom vissa delar av övriga skogslän borde området dock omfatta norra . Maj:ts kungörelse om statligt regionalpolitiskt stöd senare fastslogs även att nuvarande och kommuner samt kommunblock skulle föras till det inre stödområdet. Det kan ifrågasättas om inte Kungl. Maj:t i detta sammanhang på ett olyckligt sätt förbigått kommun. Jämte utgör den enda orten i planeringsregion med någon mer omfattande industriell utbyggnad och tradition. Samma skäl som talade för att till det inre stödområdet föra kommun talar således även för att bör föras dit. är liksom att betrakta som serviceort för ett betydande glesbygds- och avfolkningsområde. Liksom tätort visar även tätorten växtkraft inom ett område som för övrigt under större delen av drabbats av tillbakagång eller stagnation. Med hänsyn till avståndet till regioncentrumet är en förstärkning av genom ökat statligt stöd mycket angelägen. har en olycklig delning av planeringsregion skett genom att ligger utanför den inre stödområdesgränsen. På grund av att även i övrigt har ett jämförelsevis isolerat läge bör en utvidgning av det inre stödområdet inte heller ge upphov till nya svåra awägningsproblem gentemot övriga områden utanför planeringsregionen. Med hänvisning till vad ovan anförts får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller om en ändring av den inre stödområdesgränsen på så sätt, att även kommun i planeringsregion hänförs till det inre stödområdet. () () () ()
mot · FU021129 · 1971-01-21 00:00:00 — av herrar i och i Lane-Herrestad angående beräkningen av omställningsbidrag i vissa fall. Villkoren för statligt omställningsbidrag som under vissa förutsättningar kan utgå till arbetslös, regleras i kungl, kungörelsen 1968: 246, 101lil §§. Enligt 108 § andra stycket som gäller förmögenhetsgränsema heter det: »Omställningsbidrag nedsättes för med belopp som motsvarar en tolftedel av av bidragstagarens behållna förmögenhet . Till den som äger förmögenhet utgår ej omställningsbidrag.» Denna bestämmelse daterar sig alltså . har förändringarna i penningvärdet fortsatt, varför skäl finnes att beloppen nu ändras. Genom det beslut i anledning av proposition 1970 fattat i fråga om förmögenhetsbeskattningen har skattepliktsgränsen höjts från . Denna höjning motiverades bl. a. med hänsyn till den allmänna höjningen av fastigheternas taxeringsvärden. Det framhölls vidare, att de små förmögenhetema ofta omfattade egnahem o. d. Det synes rimligt att den bedömning gjort i fråga om skattepliktsgränsen vid förmögenhetsbeskattningen också kan anläggas på förmögenhetsgränserna beträffande reglerna om omställningsbidrag. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring i bestämmelserna angående omställningsbidrag, att reduktion av utgående omställningsbidrag inträder vid en förmögenhet om , och att sådant bidrag ej utgår till den som äger förmögenhet . . () i () i Lane-Herrestad
mot · FU02113 · 1971-01-18 00:00:00 — av m. fl. om fördjupad demokrati inom försvaret. Med hänvisning till motiveringen i motion nr 86 hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller att under värnpliktsutbildningen ges ökade tillfällen till samråd, bättre kontaktmöjligheter för de värnpliktigas ombud liksom för den fast anställda personalen samt ökad kompetens för förbandsnämnderna. () () () PER () () () . () () () () Svenska Reproduktion» AB.
mot · FU021130 · 1971-01-27 00:00:00 — om förläggning av till . är central förvaltningsmyndighet för ärenden som rör sjöfarten i den mån de icke ankommer på annan myndighet, och det har huvuddelen av sin personal utplacerad på olika håll i landet, främst i kustområdena. kontaktnät omspänner bl. a. myndigheter, intressesammanslutningar, industriföretag och vetenskapliga institutioner. Bland statliga myndigheter som verket har täta kontakter med kan nämnas och statens skeppsprovningsanstalt, den senare i vad gäller vissa säkerhetsfrågor i samband med fartygskonstruktion. Båda dessa statsmyndigheter är förlagda till . Till är också lokaliserade sjömansnämnden och den del av som övertagit tidigare sjömansskattenämndens arbetsuppgifter. Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet har i sitt betänkande (SOU 1970: 29) föreslagit, att skall lokaliseras till . Motiveringen för utflyttning av statliga förvaltningar är främst av lokaliseringspolitisk natur. sysselsättningsstruktur är sådan, att regionen anses vara i behov av annan yrkesverksamhet än ren tillverkningsindustri för att få bättre balans i sysselsättningen. Till denna region bör dock även räknas som har flera administrativa förvaltningar och andra serviceinstitutioner. stads sysselsättningsstruktur kännetecknas av den starka övervikten för tillverkningsindustri, och denna snedhet i yrkesstrukturen har förstärkts genom den industriella expansionen i regionen. Också är således i högsta grad i behov av ett ökat antal sysselsättningstillfällen inom administrationen. Detta skulle kunna åstadkommas genom en förläggning av till . När det gäller kontakter med enskilda institutioner och företag av olika slag torde en lokalisering till av kunna betraktas som nära nog optimal. I finns en mycket stor del av landets operationella sjöfartsnäring. Ingen annan stad utanför innesluter så många rederier samt vetenskapliga institutioner och specialföretag som sysslar med sjöfartsfrågor. En mycket stor del av den svenska varvsindustrin är också förlagd till . Ett ytterligare skäl för lokalisering av till är att hamn alltmer kommer att utvecklas till en centralhamn för hela det transoceana godsflödet till och från de nordiska länderna. kommer härigenom att utvecklas till ett transportcentrum för hela med omfattande förbindelser med flyg och tåg till övriga delar av , till övriga nordiska länder samt till kontinenten. Också detta bör tillmätas stor betydelse vid lokaliseringen av en så internationellt inriktad förvaltning som . För en lokalisering av till talar även det faktum att den industriella expansionen i mycket hög grad kommer att ske längs . Västkusthamnarnas ställning kommer härigenom att stärkas och en större del av samlade arbetsmängd kommer att ägnas dessa hamnar. En lokalisering till kommer då också att underlätta verkets arbete. Om de lokaliseringspolitiska argumenten motiverar ökad lokalisering av statliga myndigheter till , bör således annan myndighet än ifrågakomma. Med åberopande av vad som ovan anförts föreslår vi att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala sig för förläggning till . () () () () N. , 1971