ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021518 · 1971-11-05 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 131 med förslag till lag om ändring i lagen (1929: 147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar m. m. I proposition nr 131 föreslås vissa ändringar i lagen (1929: 147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar m. m. Vidare föreslås att godkänner en internationell konvention om erkännande och verkställighet av utländska skiljedomar. Konventionen innebär ökad möjlighet till verkställighet. Vi har inget att erinra mot syftet att öka möjligheten att verkställa utländska skiljedomar. kvarstår emellertid betydande skillnader i detta hänseende mellan svenska och utländska skiljedomar. Det är därför av vikt att gränsen mellan vad som är svensk och vad som är utländsk skiljedom tydligt markeras. Tvekan kan uppkomma främst när skiljeförhandlingarna ägt rum i men domen undertecknats i utlandet eller vice versa. I lagen finns den bestämmelsen i 5 § att en skiljedom skall anses såsom utländsk, om den är meddelad på utländsk ort. I lagrådets yttrande framhåller två justitieråd att bestämmelsen vid sin tillkomst torde ha varit avsedd att tolkas formellt, ungefär liktydigt med underskriven. De båda justitieråden godtager emellertid den av departementschefen uttalade uppfattningen att avgörande bör bli i vilken stat skiljeförfarandet ägt rum. De framhåller därvid att detta får anses innebära en saklig ändring av gällande rätt och föreslår att ändringen kommer till uttryck i lagtexten, förslagsvis genom ett stadgande att vid lagens tillämpning en skiljedom skall anses meddelad i den stat där skiljeförfarandet ägt rum. Departementschefen avvisar detta förslag med den knappast uttömmande motiveringen att han anser det naturligt att betrakta skiljedomen som meddelad där förfarandet ägt rum men att tillräckliga skäl inte föreligger att i anledning härav ändra det ifrågavarande lagstadgandet. Departementschefens ståndpunkt innebär, efter vad vi kan bedöma, att han anser det vara en godtagbar metod att ge en lagbestämmelse en ändrad betydelse utan att ändra lagtexten. Vi reagerar emellertid mot förslaget att på detta sätt ändra en lagbestämmelses innebörd enbart genom uttalanden i en propositions motivtext. Vi anser detta strida mot vedertagna lagstiftningsmetoder. Det kan därför vålla osäkerhet och olägenhet vid lagtillämpningen. Vi har svårt att förstå att departementschefen inte har kunnat godtaga de tvä lagrådsledamötemas förslag till förtydligande. Att de båda övriga ledamöterna inte tycks ha ansett förtydligandet behövligt anser vi inte böra hindra att lagtexten görs så klar att den kan förstås även utan studier i motiven. På grund av vad ovan anförts hemställer vi att vid behandlingen av propositionen nr 131 måtte för sin del besluta att i 5 § lagen (1929: 147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar skall införas ett nytt andra stycke av följande lydelse: Vid tillämpningen av denna lag skall skiljedom anses meddelad i den stat, där skiljeförfarandet ägt rum. () ()
mot · FU021521 · 1971-11-10 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunkturstimulerande åtgärder. Det statliga stödet till industrin för miljövårdande åtgärder skall enligt propositionen 1971:140 förstärkas i syfte att bl. a. öka sysselsättningen. Det statliga bidrag som f. n. utgår till vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin föreslås höjt från högst till högst . Som villkor för höjt bidrag skall gälla att arbetena påbörjas och till utförs . Vi tillmäter förslaget stor betydelse såväl sysselsättningspolitiskt som miljöpolitiskt. Vatten- och luftreningsproblem av samma karaktär förekommer emellertid också inom andra näringar, främst inom jordbruk och trädgårdsnäring. Sålunda föreligger exempelvis i fråga om pressaft från siloanläggningar och urin från större djurstallar en med industrins förhållanden jämförbar situation i jordbruket. Inom trädgårdsnäringen krävs bl. a. fördyrade värmeanläggningar. I allmänhet förutsätter också erforderliga och önskvärda anläggningar för rening i sådana fall att man måste företa kostnadskrävande investeringar, som inte kunnat förutses vid etableringen. Det bör i sammanhanget framhållas att de allmänna avskrivningsreglema ofta ställer industrin i ett bättre läge än jordbruket när det gäller avskrivningar på reningsanläggningar, eftersom sådana anläggningar för jordbruket ofta är att betrakta som markanläggningar. Denna skillnad har ytterligare accentuerats genom de nya avskrivningsreglema för industrin. Statligt stöd till reningsanordningar inom jordbruket kan lämnas i form av kreditgaranti. Men detta stöd utgör såsom erfarenheterna visar otillräcklig stimulans. Det bör vid behov kunna kompletteras med statsbidrag enligt samma grunder som gäller för industrin. Även om föroreningsproblemet inom jordbruket totalt sett är av betydligt mindre omfattning än inom industrin är det av stor principiell och praktisk betydelse att industri, jordbruk och trädgårdsnäring jämställs i fråga om möjligheter till bidrag för vatten- och luftreningsanläggningar. Liksom när det gäller industrin är det angeläget att jordbruket utan dröjsmål vidtar åtgärder för vatten- och luftvården. Möjligheter för jordbruket och trädgårdsnäringen till statsbidrag enligt samma allmänna grundprinciper som för industrin skulle otvivelaktigt stimulera till önskvärda åtgärder. framstår det som i hög grad angeläget att i nuvarande arbetslöshetssituation ta till vara de arbetsmöjligheter som vatten- och luftvårdsprojekt inom jordbruk och trädgårdsnäring erbjuder. Statligt bidrag bör därför utgå enligt samma grunder som i propositionen föreslagits för industrin. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att vid behandlingen av propositionen 1971: 140, nionde huvudtiteln, måtte medge att statsbidrag får utgå till vatten- och luftvårdande åtgärder inom jordbruket och trädgårdsnäringen enligt samma grander som i propositionen föreslås för industrin. N. () i Trobro () i Heden
mot · FU021522 · 1971-11-10 00:00:00 — av i m. fl. I anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunkturstimulerande åtgärder. I konjunkturstimulerande syfte föreslås ett särskilt stöd för de kommunala beredskapsarbeten som kan igångsättas . Den statliga medelsramen för detta ändamål utgör 500 milj. kr., vilken möjliggör arbeten för ca 670 milj. kr. Detta innebär att finansieringen av dessa beredskapsarbeten till ett belopp av ca 170 milj. kr. faller på kommunerna. Det är en riktig åtgärd att i nuvarande svåra läge på arbetsmarknaden även utnyttja de kommunala beredskapsarbetena, men åtgärden bör enligt vår mening åtföljas av en möjlighet för kommunerna att upptaga lån för den del som faller på kommunen. Likviditetsberedskapen är f. n. så låg i de flesta kommuner att, trots ett förhöjt statsbidrag, finansiella möjligheter i många fall ej föreligger att kunna igångsätta beredskapsarbeten. Maj:ts proposition förelädes först , och de kommunala skattesatserna fastställdes före oktober månads utgång, varför kommunerna icke i önskvärd utsträckning haft möjlighet att beräkna utgiften för dessa särskilda beredskapsarbeten som det extra stödet till kommunerna får som följd. Läget i många kommuner är sådant att på grund av likviditetssvårigheter många önskvärda investeringar skjutits . I ett läge då det är angeläget att sysselsättningsmöjligheter skapas, bör därför lättnader ges på kapitalmarknaden för placering av långfristiga kommunala lån. För att de av regeringen aviserade åtgärderna skall få den effekt som är önskvärd, är det angeläget att klarhet vinnes för kommunerna om de ekonomiska möjligheterna att genomföra de beredskapsarbeten som kan komma i fråga. Förutom den ram om tillhopa 670 milj. kr. som det särskilda stimulansbidraget innebär kan det inom ett antal kommuner dessutom finnas möjlighet att igångsätta beredskapsarbeten även med den lägre procentsatsen som normalt utgår till kommunerna för beredskapsarbeten. En tidigareläggning av vissa projekt skulle vara värdefull ur sysselsättningssynpunkt. En förutsättning för detta är dock att likviditetsfrågan kan lösas. Det erfordras därför ett uttalande från om önskvärdheten av att bereda kommunerna möjlighet till långfristig upplåning, så att finansieringsfrågan löses jämsides med övriga förberedelser för arbetenas snara igångsättande. önskvärdheten att nå full effekt för de stimulansbidrag som kommer att ges till kommunerna förutsätter att likviditetssvårigheter ej blir hindrande för kommunernas medverkan till ett förbättrat sysselsättningsläge. Med hänvisning till ovanstående hemställes att skyndsamt uttalar att kommunerna skall, för genomförande av de av regeringen aviserade beredskapsarbetena i regi, erhålla upplåningsrätt på den långa kapitalmarknaden motsvarande den kommunala finansieringsdelen för beredskapsarbeten samt, i den mån andra beredskapsarbeten faller utanför den 75 %-iga statsbidragsdelen, även erhålla medel för finansiering av dessa arbeten genom långfristig upplåning. H. () i
mot · FU021525 · 1971-11-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 135 med förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), m. m. 1 propositionen 1971:135 föreslås vissa ändringar i bestämmelserna om uppskov med realisationsvinstbeskattningen. Vid ett flertal tillfällen har vårt parti genom motioner i hävdat att rätt till uppskov bör föreligga när en person av sysselsättningsskäl flyttar till en annan ort. Sålunda är det för ägare av villa och egnahemsfastigheter angeläget att erhålla sådant uppskov från denna beskattning. Enligt vår mening föreligger en form av tvångsförsäljning när en skattskyldig av anställningsskäl avflyttar från viss ort till annan. Tydligast torde detta framträda när det är fråga om en av arbetsgivaren beordrad förflyttning i tjänsten eller där ett helt verk eller helt företag flyttar till annan ort. Likartat är förhållandet för den som mist sin anställning på grund av personalinskränkning eller företagsnedläggelse och ej kan erhålla nytt arbete på platsen. I vissa sådana fall förekommer också omflyttningar som föranstaltas genom AMS. Det tvångsmässiga kan måhända sägas vara mindre för dem som frivilligt söker tjänst å annan ort, men i fråga om fastighetsförsäljningen föreligger blott gradskillnader i tvånget. Någon principiell skillnad göres för övrigt icke mellan mer frivilliga flyttningar och sådana av ren tvångskaraktär när det gäller avdrag för flyttningskostnader. Under åberopande av det anförda hemställer vi att måtte antaga följande ändring av 35 § 2 mom. kommunalskattelagen: Avyttras fastighet, vinsten skattepliktig. Har fastighet å landet. Skattskyldig, som haft skattepliktig realisationsvinst på grund av avyttring eller marköverföring enligt föregående stycke eller sådan avyttring som föranletts av att han av sysselsättningsskäl måst flytta till annan ort, så ock skattskyldig, som på grund av att han fått engångsersättning för inskränkning i förfoganderätten till sin fastighet enligt naturvårdslagen (nr 822) eller för motsvarande inskränkningar enligt andra författningar eller för upplåtelse av nyttjanderätt eller servitutsrätt till fastigheten , kan, om han avser att förvärva fastighet (ersättningsfastighet), som är jämförlig med den fastighet till vilken realisationsvinsten hänför sig, få uppskov med beskattning av realisationsvinsten i enlighet med särskilda bestämmelser därom. Uppkommer fråga om beskattning av realisationsvinst eller om beräkning av realisationsförlust på grund av avyttring av ersättningsfastighet, beräknas vid tillämpning av vad i första stycket sägs innehavstiden för ersättningsfastigheten som om avyttring avsett den tidigare innehavda fastigheten. Vad nu sagts gäller dock endast om den realisationsvinst som uppskovet avser helt eller delvis avräknats från ersättningsfastighetens ingångsvärde. Har avyttrad närmast . Vad som till vattenkraft. () () i
mot · FU021526 · 1971-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 138 med förslag till lag om försvarsuppfinningar. Efter genomgång av proposition 1971:138 med förslag till ny lag om försvarsuppfinningar har jag i och för sig ej funnit anledning till erinringar. Jag vill dock i detta sammanhang hänvisa till att vi fr. o. m. har en ny lag om mönsterskydd. Enligt den nya mönsterskyddslagen kan skydd sökas för mönster avseende en till utseendet ny form, även om denna form innebär en praktisk och funktionell effekt. Det förutsättes att skydd kan begäras enligt patentlagen men också för samma uppfinnings till viss form bestämda utförande enligt mönsterlagen om ansökan ingives. Om endast patentskydd begäres kan mönsterskydd ej begäras om den till patentskydd anmälda ansökningen väsentligen ansluter sig till en formgivning, för vilken det kan vara aktuellt att begära mönsterskydd, och om patentansökningen blir offentligen tillgänglig. Det kan ej uteslutas att en uppfinning, för vilken patentansökan ingives och som med hänsyn till ifrågasatt betydelse för försvaret hänföres till bedömning av , också kan anses böra skyddas genom ansökan om mönsterskydd. Som exempel på sådana uppfinningar kan t. ex. anföras en flygplanskropp eller del därav eller en gevärskula som för sin rätta funktion bör vara av viss form. En sökande som befinner sig i denna belägenhet har enligt den nu föreslagna lagen ej rätt att yppa sin uppfinning genom mönsterskyddsansökan. Han kan visserligen begära hemlighållande av sin mönsterskyddsansökan, men endast . Det kan därför finnas fog för införande av rätt till längre hemlighållande än vad mönsterskyddslagen f. n. medger. Hela lagstiftningen om försvarsuppfinningar avser inom patenträtten ett mycket begränsat område. redovisas att vid slutet av antalet gällande hemliga patent uppgick till endast 33 och antalet ansökningar om sådant patent till 44, medan totala antalet patentansökningar, som inges, är omkring 18 000. Oaktat den relativt ringa omfattningen av patentansökningar av särskild betydelse för försvaret har det ansetts angeläget att ha tillgång till en lagstiftning av nu föreslagen art. Det kan då te sig naturligt att också rätta till det mindre tillfredsställande förhållande, som här anförts beträffande sambandet med mönsterrätten. Då det ej är möjligt att med säkerhet utan föregående sakkunnig utredning avgöra om det påtalade förhållandet kan lösas enbart genom införande av en möjlighet till längre hemlighållande inom mönsterrätten än vad som f. n. gäller, vill jag föreslå att Kungl. Maj :t låter utreda det av mig påtalade sambandet mellan patenträtten och mönsterrätten i fråga om försvarsuppfinningar och därefter förelägger förslag till lämplig åtgärd för att rätta till bristerna i det påtalade avseendet. Med hänvisning till vad jag här ovan anfört vill jag föreslå att beslutar ge Kungl. Maj:t till känna de påtalade bristerna beträffande sambandet mellan patenträtten och mönsterrätten vid försvarsuppfinningar, som av uppfinnare kan anses böra vara föremål för skyddsansökningar enligt båda dessa lagar.
mot · FU021527 · 1971-11-16 00:00:00 — av herrar Annerås och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunkturstimulerande åtgärder. De mindre och medelstora företagens betydelse inom handel, hantverk, industri och servicenäringar understryks ofta och detta med rätta. Tyvärr kommer den positiva synen på dessa företag oftare till uttryck i den allmänna debatten än i samhälleliga åtgärder till deras stöd. Av landets ca 27 000 egentliga industriföretag har 25 000 mindre än 50 anställda, vilket utgör av det totala antalet företag, och dessa företag svarar för av den totala industrisysselsättningen, vilken del är ungefär lika stor som storföretagens andel. När det gäller handel och servicenäringar är de mindre företagens andel ännu större, och detta visar sammantaget att de mindre och medelstora företagen utgör en så betydande del av det svenska näringslivet och svarar för en så betydande del av sysselsättningen och produktionen att deras speciella problem fordrar större uppmärksamhet vid utformandet av näringspolitiken. De mindre och medelstora företagen har haft svårigheter med sin kapital- och kreditförsörjning. Ett sätt att underlätta detta vore att åstadkomma en ändring av bestämmelserna om återlån från AP-fondema, som syftar till en utvidgning av återlånerätten. AP-fonderna är av stor betydelse för näringslivets kapitalförsörjning, men de mindre och medelstora företagen har fått en relativt liten andel av fondernas utlåningsresurser, både i förhållande till de avgifter som företagen betalar in och i förhållande till dessa företags produktiva insats. De små och medelstora företagens betydelse från konjunktursynpunkt synes oss ha underskattats av regeringen. De stimulansåtgärder som föreslås i Kungl. Maj:ts proposition nr 140 torde endast i mycket ringa omfattning komma att få någon effekt på denna del av näringslivet. vidgade utlåning via obligationsmarknaden, som finansministern förordar, kan endast utnyttjas av storföretagen. Något liknande stöd åt de mindre och medelstora företagen återfinns ej i propositionen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att anmodar Kungl. Maj:t att framlägga förslag om vidgad återlånerätt från AP-fondema och att amorteringstiden utökas. () K.-A.
mot · FU021529 · 1971-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunkturstimulerande åtgärder. I propositionen 1971:140 under C. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer m. m. föreslår Kungl. 1) godkänna de av mig chefen för förordade grunderna för särskilt statligt bostadstillägg för barnfamiljer. I motiveringen anges att utbetalningen av tillägget bör göras i enkla former och . Förslaget kommer emellertid att medföra att tilläggstagare, som har rätt till retroaktivt tillägg för december månad men av olika skäl inte erhåller något utbetalningsbelopp , kommer att förlora rätten till särskilt bostadstillägg. Först i samband med utsändandet av information om bostadstillägg får familj reda på om inkomsten vid taxering håller sig inom gränsen för tillägg. Familjens första möjlighet att söka på denna inkomst uppkommer således . När ansökan kommer till förmedlingsorganet skall undersökas om retroaktivt tillägg för kan beviljas och beslut därom utfärdas. Arbetet med denna prövning pågår. För att ett belopp skall kunna utbetalas måste emellertid materialet (beslut, stansunderlag o. vara klart för kommuner anslutna till och omkring för exempelvis kommun. I många kommuner är antalet ansökningar som skall genomgås så stort att arbetet med de retroaktiva tilläggen inte hinner bli klara till de angivna tidpunkterna. Ansökningar kan behöva återsändas för komplettering o. d., vilket fördröjer handläggningen. Antalet familjer som har rätt till retroaktivt tillägg bl. a. för är betydande. Frågan är särskilt betydel sefull där företagsnedläggningar o. d. medfört att många fått en kraftig minskning av sina inkomster. Det är synnerligen angeläget inte minst från rättvisesynpunkt att jämväl alla som januarimars 1972 får utbetalt ett retroaktivt statligt bostadstillägg avseende december månad 1971 också får rätt till särskilt statligt bostadstillägg. Den administrativa omgång som en sådan rätt medför torde inte vara särskilt betungande vare sig för kommunerna eller för staten. Jag får därför hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte ge till känna att utbetalning av retroaktivt statligt bostadstillägg avseende december månad 1971 skall grunda rätt till särskilt statligt bostadstillägg.
mot · FU021530 · 1971-11-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 140 angående konjunkturstimulerande åtgärder. Den nuvarande konjunktursvackan innehåller vissa inslag som vid ett första påseende är ägnade att förvåna. Motsägelsefulla inslag finns, som det inte är möjligt att komma åt med de åtgärder som regeringen hitintills föreslagit. Ett sådant inslag är att skattesystemet som inte har indexreglerade, värdesäkra skatteskalor automatiskt drar in ökade belopp till statskassan även vid bara nominella inkomstökningar. I nuvarande konjunkturläge minskar detta köpkraften i samhället och bidrar därmed till att försämra konjunkturen. Ett viktigt inslag i konjunkturläget är därför den fortsatta inflationen. Trots att vi nu under närmare haft en påtaglig dämpning av ekonomin har priserna fortsatt att stiga. torde prisstegringen uppgå till . Denna utveckling är särskilt ovälkommen i det nu rådande konjunkturläget och bidrar till att den köpexpansion, som många förväntat skulle komma efter årets långdragna avtalsförhandling, uteblir och därför inte ger den önskvärda konjunkturstimulerande effekten. Härvidlag förtjänar det nuvarande skattesystemet att särskilt uppmärksammas. Förändringar i penningvärdet medför reducerad köpkraft hos löntagarna och, för nästan alla, automatiskt ökade direkta skatter. Även om en avtalsmässig löneökning enbart täcker inträffade faktiska prisökningar, kommer flertalet löntagare att få ökad direkt skatt i nuvarande skattesystem. Löntagarna flyttas upp i högre skatteskikt. Detta medför ofta att nettoresultatet t. o. m. blir negativt för den enskilde löntagaren. Skattesystemets negativa verkningar på en löneökning drabbar de lägre inkomsttagarna särskilt svårt. Stora löntagargrupper har slutit förhållandevis långa avtal. Detta kommer att innebära små för vissa grupper t, o. m. mycket små möjligheter till såväl kompensation för oväntade prisökningar som kompensation för de negativa effekterna av skattesystemet. Också de som inte får någon lönemässig kompensation för inträffade prisstegringar får minskad köpkraft. Enligt vår mening är det åtskilligt som i rådande ekonomiska läge talar för ett sådant snabbt ingrepp i skattesystemet, som förhindrar att inflationen medför icke avsedda skärpningar av det totala skattetrycket. Detta bör ske genom att man inför ett inflationsskydd i form av en indexreglering så att skatteuttagen automatiskt justeras i takt med förändringar i prisnivån. I det nu rådande systemet kan man tala om en automatisk skatteökning när priserna ökar. Detta vänder vi oss emot av principiella skäl och menar att förändringar i beskattningen skall beslutas av i grundlagsenlig ordning. Med hänvisning till vad som ovan anförts i denna motion hemställer vi att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj :t anhålla om ändring av det direkta skattesystemet så att penningvärdeförändringar inte automatiskt medför ökat skattetryck och därmed minskad köpkraft. () . ÅSLING (c) i