ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02721 · 1971-01-27 00:00:00 — angående tilläggssjukpenning vid havandeskap i vissa iall. Tilläggssjukpenning utgår under havandeskapsledighet för . Rätten till tilläggssjukpenning går emellertid förlorad för återstoden av havandeskapsledigheten, om kvinnan förvärvsarbetar . I en motion till årets riksdag föreslås, i likhet med vad som skett 1969 och 1970, att kvinnan skall ha möjlighet att förvärvsarbeta valfritt antal dagar utan att förlora rätten till tilläggssjukpenning för återstoden av havandeskapsledigheten. Om barnet åtnjuter sjukhusvård kan kvinnan redan nu förvärvsarbeta över , utan att hon förlorar rätten till tilläggssjukpenning för återstoden av de . Tilläggssjukpenning kan dock inte heller i detta fall utgå längre än till den etthundraåttionde dagen efter förlossningsdagen (eller efter den tidigare tidpunkt då sjukpenningen började utgå). Syftet med tilläggssjukpenningen är att ge modem möjlighet att återhämta sig efter förlossningen. Men det är också framför allt under den senare delen av ledigheten att ge modem ekonomisk möjlighet att avstå från förvärvsarbete för att vara tillsammans med barnet. Med hänsyn till den sistnämnda motiveringen vore det rimligt, att den moder, vars barn på grund av för tidig födsel, förlossningsskada eller dylikt vistas på sjukhus efter förlossningen, fick möjlighet att »skjuta upp» havandeskapsledigheten tills barnet kan komma hem. De mödrar vilkas barn måste stanna på sjukhuset efter förlossningen befinner sig ofta i en psykiskt pressande situation. Det finns all anledning för samhället att behandla dem generöst. De borde därför få rätten till havandeskapsledighet utsträckt så att de kan vara hemma totalt , även om de förvärvsarbetar under tid då barnet är på sjukhus. Rätten till tilläggssjukpenning borde utsträckas i samma mån. Kostnaderna för en sådan reform torde vara begränsade. Med hänvisning till ovanstående motivering hemställer vi att beslutar om utsträckt rätt till havandeskapsledighet och tilläggssjukpenning för mödrar, vilkas barn vistas på sjukhus, på det sätt som anges i motionen, samt att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. () PER ()
mot · FU02724 · 1971-01-27 00:00:00 — om ändring av reglerna för kommunalt bostadstillägg till Då en änka efter en statstjänsteman uppnår pensionsåldern samordnas den tidigare utgående änkepensionen med den egna ålderspensionen på så sätt att folkpensionen reduceras efter vissa regler. Eventuellt kommunalt bostadstillägg reduceras därefter med hälften av det inkomstbelopp, inklusive änkepensionen, som överstiger folkpensionsdelen i den samordnade pensionen jämte det s. k. fribeloppet på . Detta leder till att två pensionärer med exakt samma totalpension kan erhålla helt olika bostadstillägg eller till äventyrs inget bostadstillägg alls beroende på hur stor del av totalpensionen som efter eventuell samordning utgöres av folkpension. Denna ordning framstår som klart orättvis. Enligt vår mening bör reglerna för kommunalt bostadstillägg ändras så, att reduktion icke sker förrän den sammanlagda inkomsten överstiger oreducerat grundbelopp för folkpension plus fribeloppet . Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar om ändring av reglerna för kommunalt bostadstillägg till folkpension i enlighet med riktlinjerna i motionen, samt att vederbörande utskott måtte utarbeta härför erforderlig lagtext. () ()
mot · FU02725 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående enhetliga läkarvårdskostnader. infördes i sjukförsäkringen ett system med en fast avgift på . som läkarvårdsavgift, den s. k. sjukronorsreformen. Denna omläggning till enhetliga läkarvårdsavgifter innebar för den enskilde vårdsökaren en väsentlig förenkling. Det har också blivit billigare för de enskilda människorna att söka läkarvård. Det finns emellertid åtgärder av stor betydelse för individer och samhälle, som bör ingå i reformen om enhetliga läkarvårdsavgifter, framför allt gällande hälsovård och förebyggande sjukvård. Som exempel vill vi nämna hälsokontroller, vaccineringar, p-pillerförskrivning, läkarintyg, av läkare ordinerade injektioner m. m. har i uppdrag att tillsammans med göra en utredning om förebyggande hälsovård och möjligheterna att utvidga det område, som täcks av den allmänna sjukförsäkringen. Enligt vår mening vore det naturligt att också utreda möjligheterna att vidga ramen för reformen om enhetliga läkarvårdskostnader till att även gälla åtgärder inom hälsovård och förebyggande sjukvård. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredning av förutsättningarna för att i reformen om enhetliga läkarvårdskostnader införa åtgärder inom hälsovård och förebyggande sjukvård. () () i
mot · FU02727 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar i och Komstedt om tillgodoräknande av vård av anhörig och tillsyn av minderårigt barn vid beräkning av tilläggspension. 2 § 12 kap. lagen om allmän försäkring innehåller följande bestämmelse: »Ålderspension utgör, där ej annat följer av andra och tredje styckena, för år räknat av produkten av basbeloppet för den månad, för vilken pension skall utgivas, och medeltalet av de pensionspoäng som tillgodoräknats den försäkrade eller, om pensionspoäng tillgodoräknats honom , medeltalet av de 15 högsta poängtalen. Har pensionspoäng tillgodoräknats den försäkrade för mindre än , skall hänsyn tagas endast till så stor del av nämnda produkt som svarar mot förhållandet mellan det antal år, för vilka pensionspoäng tillgodoräknats honom, och talet 30.» Rent praktiskt innebär bestämmelsen att man eller kvinna, som icke är förvärvsarbetande därför att vederbörande vårdar anhörig eller har tillsyn över minderåriga barn i hemmet, icke har möjlighet att erhålla full ATP-pension såvitt vederbörande inte uppnår de i 2 § stipulerade 30 åren. Det torde inte råda någon tvekan om att såväl barntillsyn som vård av nära anhörig är minst lika samhällsnyttigt som annat förvärvsarbete. Vi finner det därför angeläget att gällande bestämmelser ändras på ett sådant sätt att den som icke uppnår 30 pensionsgrundande år på grund av de ovan angivna förhållandena skall få tillgodoräkna sig som pensionsgrundande år de år vederbörande haft vårdnaden av nära anhörig eller minderårigt barn. Med stöd av ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte anhålla om sådan ändring av gällande lagstiftning att vård av anhörig och tillsyn av minderårigt barn skall få tillgodoräknas vid beräkning av tilläggspension. () ()
mot · FU02732 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och om statsbidrag till reparation av hörapparat. Vid anskaffande av ny hörselapparat bekostas apparaten av statsmedel. Då reparationer erfordras av hörselapparaten skall denna bekostas av patienten. Då patienten ofta av ekonomiska skäl har svårigheter att bekosta större reparationer blir följden att ny hörselapparat ställs till patientens förfogande i stället för att den gamla apparaten repareras. Det torde utan tvivel således vara fördelaktigare för det allmänna att även kostnadskrävande reparationer av hörselapparater bestrides av statsmedel. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om utredning om förslag syftande till att även kostnadskrävande reparationer av hörselapparater bestrides av statsmedel. () HANS ()
mot · FU02733 · 1971-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. om obligatorisk hälsokontroll för fyraåringar. Enligt beslut av har landstingen i egenskap av sjukvårdshuvudmän ålagts att genomföra en hälsokontroll av alla fyraåringar, den s. k. fyraårskontrollen. har utfärdat anvisningar för densamma och kontrollen genomförs efter ett fastställt schema. Tyvärr har inte fyraårskontrollen kunnat genomföras i den takt som hade varit önskvärd, vilket bl. a. beror på brist på barnläkare. I de landsting där man kommit längst med hälsokontrollen visar det sig att andelen barn som visat sig vara i behov av läkarvård av olika orsaker varit relativt stor. a. har det visat sig att många barn är psykiskt störda, på andra har man upptäckt hörsel- och syndefekter. De utförda hälsokontrollerna av fyraåringarna har alltså klart visat hur viktigt det är att de blir utförda. De genomförda hälsokontrollerna har också visat att en viss procent barn inte alls kommer till kontrollerna efter den inbjudan som går ut till föräldrarna. Det är ytterst angeläget att hälsokontrollen kommer att omfatta alla barn. På goda grunder kan man anta att de barn som inte infinner sig till hälsokontrollerna är sådana som verkligen skulle behöva få sin fysiska och psykiska status kontrollerad för att kunna få det stöd och den hjälp som skulle kunna förhindra men för framtiden. Vi anser därför att fyraårskontrollen bör göras obligatorisk så att den kommer att omfatta alla barn. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för att alla fyraåringar skall genomgå obligatorisk hälsokontroll, samt att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att bestämmelser utarbetas för en sådan obligatorisk hälsokontroll.
mot · FU02734 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om föreskrifter för gifttransporter. Gifttransporterna utgör en allvarlig fara i trafiken. finns inga bestämmelser angående skyltar m. m. som varnar trafikanterna vid dessa transporter. Det finns rigorösa bestämmelser för transport av sprängämnen, och angeläget vore att liknande bestämmelser infördes när det gäller transport av gifter. Med stöd av ovanstående hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om att lämpliga föreskrifter utfärdas när det gäller transport av gifter.
mot · FU02735 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om förbud mot fluoridcring av vattenledningsvatten, m. m. höstriksdag fattade beslut som möjliggör fluoridering av vattenledningsvatten i syfte att motverka kariesbildning på tänder hos barn. Det är en mycket angelägen uppgift att åstadkomma ett bättre läge på tandvårdens område, men härför torde behövas ett samordnat tandhälsovårdsprogram. Tillsättande av fluor i vattenledningsvatten kan knappast vara den riktiga vägen att få till stånd en bättre tandvård. Fluoren kan ha viss gynnsam verkan när det gäller att motverka tandröta, medan den däremot torde vara helt verkningslös när det gäller tandlossningssjukdomen, som också är allvarlig. Man kan heller inte bortse från att tillsättande av fluor i vattenledningsvatten kan medföra skadeverkningar på vissa delar av befolkningen. Exempelvis framhåller i , att man kan befara att av barnen kan få lindriga emaljskador på tänderna vid fluor per liter vatten, en skadefrekvens som kan stiga till 40 vid , medan inte av barnen befaras få emaljskador vid en fluorhalt av vatten. Man kan heller inte utesluta andra skadeverkningar på vissa minoriteter av befolkningen, exempelvis på personer som konsumerar mycket vatten och på sådana som lider av vissa sjukdomar, exempelvis njursjukdomar. Vissa forskningsresultat från andra länder tyder även på att dödligheten kan ha blivit högre i områden där man tillsatt fluor i dricksvattnet. Enligt vår mening bör det vara varje människas ensak om behandling med fluor i syfte att förebygga karies skall ske. Tillsättandet av fluor i dricksvatten måste betraktas som ett ingrepp i den personliga integriteten. För att bekämpa de båda sjukdomarna tandröta och tandlossning torde det behövas ett samordnat tandhälsovårdsprogram av både kostoch munhygienisk natur, med inriktning på bl. a. kostrådgivning genom barnavårdscentralerna i samverkan med folktandvårdsorganisationen, instruktiv utbildning och övervakad träning i sjukdomsförebyggande munhygien och introduktion av lämplig föda i den kommunala skolbarnsbespisningen. Genomförandet av ett sådant tandhälsovårdsprogram är en uppgift, men en statlig utredning borde kunna dra upp lämpliga riktlinjer, och staten skulle eventuellt kunna bidraga ekonomiskt vid genomförandet av ett sådant program. Med hänvisning till det anförda hemställes att riksdagsbeslutet , vilket möjliggör tillsättande av fluor i vattenledningsvatten, upphäves av , samt att i skrivelse till Kungl. anhåller om tillsättandet av en utredning, som drar upp riktlinjerna för ett allmänt tandhälsovårdsprogram. () i Ulfsbyn
mot · FU02737 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om försöksverksamhet med en patientombudsman. Den kostnads- och personalbesparande rationaliseringsverksamhet som kännetecknat den svenska sjukvården har självfallet varit nödvändig från många synpunkter. Det ökade vårdbehovet har ställt stora krav på resurserna, och i takt härmed har rationaliseringsåtgärder vidtagits för att i möjligaste mån söka tillgodose behoven. måste emellertid konstateras att avståndet mellan patienten och den vårdande personalen ökat; patientens behov av den nödvändiga personliga kontakten har allt mindre kunnat tillmötesgås. Detta har omvittnats från både patient- och personalhåll. Stundom har också häftig kritik riktats mot patienternas ringa möjligheter att diskutera sin situation med läkare eller annan personal med kännedom om sjukdomsbilden. I många fall är det inte bara den aktuella sjukdomen som kan vålla speciella problem för patienten utan även praktiska frågor av social karaktär som vistelsen vid sjukhuset kan åsamka. För patienten vore det synnerligen värdefullt att få delge dessa till en utomstående person med erfarenheter av och kunskaper om människovärd i dess vidare bemärkelse. Från rehabiliteringssynpunkt vore det enligt vår mening av största vikt att patienterna åtminstone vid våra större sjukhus där nu inga eller mycket små möjligheter ges för patienter till personlig kontakt med personal skulle ha tillgång till en patientombudsman, till vilken patienter med speciella problem i förtroende kunde vända sig under sin vistelse på sjukhuset. Självfallet skulle mottagningsförhållandena organiseras så att någon överbelastning inte får ske i form av att t. ex. patienter utan reellt behov av samtal eller lösning av sina privata problem skulle anlita denne ombudsman. Denna verksamhet skall omfattas av patienter som tvingas till en längre tids sjukhusvistelse eller som saknar besök av anhöriga etc. vilka patienten kunde anförtro sig åt. Vi anser att en försöksverksamhet med patientombudsman borde igångsättas för att på grund av vunna erfarenheter byggas ut att omfatta alla större sjukhus i landet. I likhet med vad som förekommer på andra områden finner vi det utomordentligt angeläget att staten även inom sjukvården anställer en patienternas egen ombudsman. Enligt vår uppfattning är en sådan reform från både humanitär och samhällsekonomisk synpunkt påkallad. Beträffande det sistnämnda avser vi de möjligheter till en snabbare rehabilitering som utan tvekan i många fall kan bli följden genom att patienter erbjuds tryggare ställning för sjukhusvården. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om en snar prövning av möjligheterna att inleda en försöksverksamhet med en av staten anställd patientombudsman vid något av våra större sjukhus. () () () i Skärstad
mot · FU02738 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Glömminge m. fl. om förlängning av tiden för bidragsförskott i vissa fall. Enligt nu gällande bestämmelser om bidragsförskott till föräldrar utgår bidragsförskott enligt följande: till ensamstående mödrar för barn , till alla frånskilda för barn , till ATP-berättigade ensamma föräldrar för barn . Men för de föräldrar där ena maken avlidit och detta skett så tidigt att ATP ej kan utnyttjas eller ej förekommer utgår ej bidragsförskotten längre än till dess barnet fyllt . Den här angivna regeln uppfattas av dem som drabbas av densamma som oerhört orättvis och i avsaknad av någon som helst jämlikhet. Svårigheterna för dessa föräldrar där bidragsförskotten slutar när barnet uppnått är alltför tydliga. Deras problem att klara sin och barnets eller barnens försörjning är enahanda med de övriga här ovan nämnda kategorierna. Utan att här med någon längre motivering behöva behandla ämnet hänvisar vi till det anförda och hemställer att måtte besluta om sådan ändring av lagen om bidragsförskott som utgår till en förälder att detta bidragsförskott utgår för barn även när ATP ej kan utnyttjas. () MAJ ()
mot · FU02739 · 1971-01-27 00:00:00 — av om integrerad socialvård. Inom socialvården tillämpas numera allmänt den s. k. familjevårdsprincipen, som innebär att en hjälpbehövande familjs problem behandlas i ett sammanhang även om de enligt en äldre uppdelning skulle ha handlagts som barnavårds- eller nykterhetsvårdsärenden eller fallit inom den särskilda socialnämndens område. Kontakten med familjen upprätthålles som regel av en enda socialtjänsteman som dock har tillfälle till samverkan och samråd med kolleger inom . Det torde vara ostridigt att den enhetlighet i bedömning och hjälpinsatser som härigenom uppnås väsentligt ökar utsikterna till ett positivt resultat av hjälpinsatsen och främjar uppkomsten av ett förtroendefullt förhållande mellan socialtjänsteman och hjälpsökande. Alltjämt finnes dock särskilda former av social rådgivning och hjälp som inte dragits in i den enligt familjevårdsprincipen samordnade verksamheten. Den som varit omhändertagen för kriminalvård blir efter frigivningen föremål för en statlig skyddskonsulents omsorger. Ofta inträffar det att den frigivnes familj redan är i kontakt med och får hjälp genom den kommunala . Den frigivnes återanpassning i samhället kan knappast främjas av att han i socialvårdshänseende särbehandlas och hänvisas till en alldeles särskild organisation. Den samlade hjälpinsatsen till den frigivnes och hans familjs förmån skulle sannolikt bli effektivare om den finge formen av en integrerad insats enligt familjevårdsprincipen. Det bör, enligt min mening, allvarligt övervägas om inte skyddskonsulentorganisationen borde inordnas i den kommunala socialvården. För att undvika en kostnadsövervältring på kommunerna bör i så fall staten genom köpa ifrågavarande tjänster av den kommunala och därigenom medge en personalförstärkning motsvarande den ökade arbetsbelastningen. En annan specialgren av social rådgivning och hjälp som med fördel kunde inordnas i kommunernas allmänna socialvård är skolkuratorernas verksamhet. De problem skolkuratorn får ta itu med gäller ofta inte bara elevens situation i skolan utan lika mycket förhållandena i familjen, inte sällan en familj som redan är föremål för socialvårdens omsorger. Det är svårt att rekrytera skolkuratorer med adekvat Lösningen av det problemet skulle underlättas om man för skolkurativa uppgifter disponerade den bredare sakkunskap och erfarenhet som finns tillgänglig inom en hel socialbyrå. En sådan lösning hindrar givetvis inte att helt i enlighet med familj evårdsprincipen en särskild socialtjänsteman avdelas för att, med tjänsteställe i skolan, svara för den direkta kontakten med eleverna. En utredning rörande integrerad socialvård enligt här antydda riktlinjer göres lämpligen inom socialutredningen, som har i uppdrag att göra en allmän översyn av den sociala vårdlagstiftningen. Med stöd av det anförda hemställer jag att måtte besluta överlämna motionen till socialutredningen för beaktande.
mot · FU02740 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar Ekinge och om förlängning av semestern för äldre arbetstagare. Frågan om speciella åtgärder för att skydda den äldre arbetskraften mot den allt starkare förslitning som människorna utsättes för genom de ständigt ökade kraven på hög effektivitet har fått ökad aktualitet. Den höga takten i arbetslivet och de ständiga förändringarna av arbetsmetoder etc. skapar ett både fysiskt och psykiskt tryck på de anställda. Detta tryck blir särskilt märkbart bland den äldre arbetskraften som ofta måste anstränga sig mera än den yngre för att följa med i de ökade kraven på effektivitet. Behovet av rekreation och avkoppling framstår därför som synnerligen nödvändigt. Mot denna bakgrund saknas det således ej motiv för kravet på längre semester för den äldre arbetskraften. I nu gällande semesterlag stipuleras 24 dagars årlig semester förutsatt att man varit anställd hos arbetsgivaren hela kvalifikationsåret. Den möjlighet som lagen ger att genom kollektivavtal träffa överenskommelse om längre semester har resulterat i att statligt anställda tjänstemän och kommunalanställda erhåller en efter ålder förlängd semester. På den enskilda sektorn utgår på tjänstemannasidan en längre semester för tjänstemän på den övre delen av löneskalan. På hela den övervägande delen av arbetsmarknaden utgår således samma antal semesterdagar vare sig man är ung och varit verksam endast eller man varit med i förvärvsarbete och uppnått en ålder där förslitningen av det mänskliga materialet är mer påfallande. Vid tidigare behandling av denna fråga har den synpunkten framkommit, att parterna på arbetsmarknaden bör lösa den. Trots att denna möjlighet stått öppen under de som gått sedan första semesterlagens tillkomst, har det dock som framgått ovan i praktiken visat sig omöjligt att avtalsvägen åstadkomma en rättvis och tillfredsställande lösning. Då frågan är av betydelse från allmän hälsosynpunkt och dessutom har en så vid social innebörd, synes skäl föreligga att via ändring i gällande semesterlag tillförsäkra den äldre arbetskraften en längre semester. Den omständigheten att TCO vid sin kongress 1970 uttalade sig för en sådan lösning av frågan ger stöd för vår uppfattning att den bör lösas lagstiftningsvägen. Med stöd av det ovan anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om en översyn av gällande semesterlag och förslag till sådana ändringar att arbetstagare som uppnått viss ålder erhåller en häremot svarande längre semester.
mot · FU02745 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående vård- och hjälpresurserna för personer med allergi. De allergiska sjukdomarna visar en allvarlig tendens att öka snabbt. Antalet människor som lider av olika allergiska åkommor beräknas till mellan av befolkningen. Omkring 160 000 människor lider av astma enligt en undersökning som gjorts av vid i . Antalet barn i skolåldern som lider av allergier är lika stort, relativt sett, som för hela befolkningen. Omkring 18 000 av dessa lider av den svåraste formen av allergi, nämligen astma. Enligt var 6 345 personer sjukpensionerade på grund av allergiska åkommor. Konsekvenserna för de allvarligt drabbade kan bli mycket kännbara. Självfallet leder sjukdomen till stora ekonomiska avbräck, för många tvingas man till en förtidspensionering. Kapaciteten i arbetslivet sättes ner, antalet sjukdagar blir mycket större än det normala. För föräldrar med allergiskt känsliga barn innebär handikappet att åtminstone den ena föräldern knappast kan förvärvsarbeta. drabbas båda föräldrarna av svårigheter i förvärvslivet, eftersom barntillsynen blir extra tidskrävande. Kostnaderna för medicin och sjukvård blir stora. Den nya 7-kronors-reformen blir för just denna grupp relativt ineffektiv, då antalet återbesök är större än för flertalet andra sjuka. För att hjälpa dessa människor till ett mer normalt liv bör i jämlikhetens intresse samhället så fort resurser därför kan skapas ge mycket mer stöd än som varit möjligt. Inte minst viktigt i detta sammanhang är att de förebyggande åtgärderna, exempelvis vidareutbildning av vår sjukvårdspersonal och satsning på en intensifierad forskning, byggs ut. är det som regel endast de svårast drabbade som kan räkna med hjälp på våra sjukhus, övriga måste lita till privatpraktiserande läkares öppna vård. För att stimulera läkargruppen bland vårdpersonalen till insatser torde det vara av värde att invärtesmedicinsk och pediatrisk allergologi tillerkännes ställning som specialitet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. framhåller vikten av att så fort samhällsekonomiska och andra resurser finns att tillgå den invärtesmedicinska och pediatriska allergologin tillerkännes ställning som specialitet, samt att åtgärder även i övrigt vidtas för att vård- och hjälpresurser ställes till de allergidrabbades förfogande. () ()
mot · FU02748 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om utvidgning av de bostadssociala stödåtgärderna. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion (nr 1971) hemställer vi att måtte uttala att en utvidgning av de bostadssociala stödåtgärderna till att omfatta alla lägre inkomsttagare bör prö () () PER () () ()