ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02696 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslag till hemvärnet. Av statsverkspropositionen, bilaga 6, framgår att i enlighet med beslut (prop. 18) en viss uppräkning av anslagen till det frivilliga försvaret har ägt rum. Detta vill vi framhålla, även om vi är medvetna om att flera av frivilligorganisationema brottas med ekonomiska svårigheter då det gäller att genomföra det nya utbildningssystem som fastställde. Alltså: även om vi i stort godtar departementschefens förslag måste vi då det gäller hemvärnet på två punkter mycket bestämt inlägga vårt veto. Det gäller dels anslaget under B 31. Hemvärnet: Övningar och dels B 32. Intendenturmateriel m. m. Hemvärnet liksom övriga frivilliga försvarsorganisationer håller på att genomföra VK 66, som bl. a. innebär ett reviderat utbildningssystem och en intensifierad rekrytering. Uppbyggnadsperioden skall vara genomförd i och med /72. Under titeln : Övningar har departementschefen skurit ned anslaget med något . Detta innebär att hemvärnet icke kan genomföra VK 66 enligt planerna. Vi anser att detta anslag bör räknas upp med äskat belopp för att ge hemvärnet möjligheter att genomföra VK 66 i överensstämmelse med det beslut som fattade . Anslaget under B 32. Hemvärnet: Intendenturmateriel m. m. har departementschefen prutat med eller nära i förhållande till begärt belopp. Chefen för armén hade i sin långtidsplanering trots stora behov på många områden beräknat medel för viss höjning av standarden på hemvärnets utrustning. Den mest angelägna utrustningen är regnkappor och halsdukar. Medelstilldelning i enlighet med äskandena skulle också ha medgett att hemvärnet skulle kunnat tilldelas annan utrustning än den som blivit omodern inom armen i övrigt. I enlighet med tidigare riksdagsbeslut, föranlett av motioner i samma angelägna ärende som denna, har hemvärnet till viss del kunnat utrustas med regnkappor. Det är hemvärnet inom västra milo som kommer i åtnjutande av denna förmån. Även om västra milo är vårt regnrikaste militärområde hyser vi den bestämda uppfattningen att även hemvärnsmän boende inom andra delar av landet bör kunna komma i åtnjutande av regnkappor som skydd mot väta. Vi vill därför föreslå att anslagen till hemvärnet räknas upp med till övningar och med till intendenturmat eriel. Med stöd av ovanstående hemställes att måtte anvisa till hemvärnet under B 31. Hemvärnet: Övningar och under B 32. Intendentur materiel m. m. () () i Heden () () () HANS () () ()
mot · FU02698 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om fria resor för värnpliktiga. I årets statsverksproposition aviseras ett utökat antal fria hemresor för värnpliktiga. Det är en väsentlig åtgärd för de tjänstepliktigas trivsel att ge möjlighet till regelbundna besök i hemorten. Försöksverksamheten med utökat antal flygmöjligheter genom chartrade plan har också slagit väl ut och bör fortsättas. När det gäller tågresorna vore det från många synpunkter bättre att tillerkänna de värnpliktiga helt fria resor. SJ har mot detta förslag tidigare anfört att man inte har möjlighet att klara den stora tillströmningen av värnpliktiga resande vid , då även den reguljära trafiken har toppbelastning. Dessa och liknande invändningar grundar sig på den felaktiga synen att skall drivas efter strikt affärsmässiga principer och inte efter de önskemål befolkningen har att förlägga sina resor. Det faktum att ett stort behov av resor föreligger bör enligt vår mening vara tillräckligt för att SJ skall dimensionera trafiken så att den svarar mot behovet. När det gäller de värnpliktigas resor är det möjligt att genom anmälningssystem och kontakt mellan järnvägsmyndigheter och respektive militärförläggningar bilda sig en ungefärlig uppfattning om resandeströmmens storlek. De administrations- och kontrollåtgärder som företages i samband med värnpliktigas fria resor är både kostnadskrävande och irriterande. Ett system med fria resor på järnväg för värnpliktiga skulle också innebära förbättringar för trafiksäkerheten. Många olyckor inträffar i samband med de värnpliktigas hemresor. På grund av de värnpliktigas ekonomiska situation frestas dessa att åka flera per bil än vad som är lämpligt från trafiksäkerhetssynpunkt, och mycket talar också för att de värnpliktiga ej har råd att underhålla sina bilar på ett sätt som står i överensstämmelse med trafiksäkerhetsverkets bestämmelser. En resa med tåg är dessutom mera vilsam än en bilfärd. Med tanke på att de värnpliktiga ofta anträder sin hemresa mer eller mindre efter en hård tjänstgöring är det motiverat att från samhällets sida stimulera de värnpliktiga att färdas kollektivt. Permissionen blir på det sättet bättre ägnad att fungera som avkoppling i en ansträngande tjänstgöring, vilket ju också är av sikten med de regelbundna avbrotten i den militära utbildningen och övningarna. Vi föreslår därför att de värnpliktiga vid tjänstgöringens början erhåller ett för utbildningstiden gällande frikort för resor med SJ:s tåg och Med stöd av det ovan anförda hemställes att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om skyndsam utredning av de tekniska förutsättningarna för helt fria resor för värnpliktiga samt att förslag i detta ärende förelägges riksdag.
mot · FU027 · 1971-01-12 00:00:00 — av i m. fl. angående utlandsvenska sjömäns rösträtt. I konkurrens om frakterna på den internationella marknaden trafikerar svenska rederier många främmande och från avlägsna trader. Detta har för en icke ringa del av den svenska handelsflottans folk inneburit påfrestningar av skilda slag, vilka bl. a. lett till att åtskilliga av praktiska och andra skäl funnit för gott att bosätta sig utomlands. Dessa utlandssvenskar utgör därför en alldeles speciell grupp. De har inte själva tagit initiativet till sin utvandring. Indirekt har deras rederi gjort det, och de ombordanställda har ansett det nödvändigt att acceptera. Att detta lojalt skett är naturligtvis av den största betydelse för vår rederinäring och därmed för vårt lands exportmöjligheter. I likhet med vad som gäller för andra utlandssvenskar måste också denna grupp för att kunna utöva sin rösträtt upptas i särskild röstlängd. I denna upptas de som ej är mantalsskrivna i riket men som i övrigt uppfyller de lagstadgade villkoren för rösträtt och som under de fem kalenderåren före det år röstlängden upprättas varit kyrkobokförda här i riket. förlorar alltså många av de utlandssvenska sjömännen sin rösträtt, och detta trots att de är anställda i svenska handelsflottan och betalar sin sjömansskatt till den svenska staten. Dylik skatt skall nämligen erläggas av envar som är anställd i redares tjänst ombord på svenskt handelsfartyg. Sjömansskatten utgör för utlandssvensk av den beskattningsbara inkomsten. Det måste betraktas som en anomali i en demokrati att en person, som dels gör åtskilliga personliga uppoffringar för sitt land, dels betalar skatt till detsamma, inte skall ha rätt att ens med sin röst i val ge sin mening till känna i det land han sålunda tjänar. Förhållandet måste betraktas som minst sagt anmärkningsvärt i då vi och snart sagt i alla sammanhang talar om företagsdemokrati och medinflytande. Inte sällan inträffar jämväl den underliga situationen att en ombordanställd har förtroendet att fungera som valförrättare men inte att själv gå till val. Med tanke på att vårt i utlandet bosatta sjöfolk i flera hänseenden går miste om en rad sociala och andra förmåner vore det en akt av enklaste rättfärdighet att dessa svenskar oberoende av ovan nämnda femårsgräns finge behålla sin rösträtt. Fjolårets riksdag uttalade sig för en förutsättningslös prövning av möjligheterna att vidga kretsen av utlandssvenskar, som kan delta i val till . Det är angeläget att denna prövning kommer att innesluta även den grupp som i denna motion åsyftas. Utan ett uttalande av på denna punkt kan prövningen befaras utebli enär justitieministern i en interpellationsdebatt framhöll att den av frågeställaren väckta tanken att göra rösträtten för utlandssvenskar beroende av huruvida vederbörande är skattskyldig i har så vitt mig är bekant aldrig övervägts. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. måtte hemställa att Kungl. Maj:t måtte överlämna förevarande motion till valtekniska utredning. () () i
mot · FU0270 · 1971-01-15 00:00:00 — av m. fl. om utredning beträffande de icke behöriga lärarnas situation. Den snabba utbyggnaden av det svenska skolväsendet medförde en kraftig ökning av efterfrågan på lärare. Lärarutbildningsanstalternas kapacitet hade inte anpassats till det växande behovet av pedagoger, och en betydande brist på sådana hotade. Genom att personer, som inte hade formell kompetens att undervisa, ställde sig till förfogande kunde emellertid lärarbristen motverkas. Ej sällan fick de ansvariga myndigheterna lägga ner mycken möda på att övertala lämpliga personer att göra en insats i skolans tjänst. Efter hand har ökad balans mellan behov och utbildning av lärare uppnåtts. Detta skall givetvis hälsas med tillfredsställelse. De ändrade förhållandena på lärarnas arbetsmarknad har emellertid medfört en ny situation för de lärare som saknar formell kompetens. Dessa är tvingade att lämna sin tjänst om till denna anmäler sig en sökande med föreskriven examen. Det förhållandet att de till och med måste bryta upp under pågående termin illustrerar på ett klargörande sätt den brist på anställningstrygghet som dessa människor har. Vi finner det angeläget att denna fråga uppmärksammas. Dels bör ett införande av uppsägningstid för dessa lärare övervägas, dels bör de ges möjligheter till vidareutbildning. I vissa fall kan andra åtgärder böra vidtagas. Statsrådet hänvisade i ett interpellationssvar i andra kammare till föreliggande förslag till utbildning för icke-behöriga lärare i teckning och musik. Han åberopade vidare lärarutbildningskommitténs förslag, att vid intagningen till den reguljära lärarutbildningen i olika ämnen hänsyn skulle tas till om en sökande hade längre tids lärarerfarenhet och att sökande med sådan erfarenhet skulle bedömas generöst. Ett genomförande av dessa förslag skulle givetvis vara värdefullt men skulle inte innebära en fullständig lösning av de här frågorna. Det ligger i sakens natur att de lärare det här rör sig om utgör en heterogen grupp. För dem som är förhållandevis unga kan en generös behandling av lärarutbildningssökande som har längre tids lärarerfarenhet vara tillräckligt. Det finns emellertid exempel på personer som tjänstgjort tio till som lärare, och dessa torde ej sällan ha nått sådan ålder att genomgång av reguljär lärarutbildning innebär ett mindre realistiskt alternativ. I sådana fall, där det är angeläget att de erfarenheter som vederbörande vunnit i sin lärarverksamhet tillvaratages, bör särskilda vidareutbildningskurser erbjudas. Korrespondens- och etermediautbildning bör därvid delvis kunna komma till användning. Enligt vår mening bör en utredning göras angående de icke-behöriga lärarnas situation. Undersökningar i syfte att utröna hur många personer det rör sig om och hur länge de bedrivit undervisningsverksamhet bör därvid utgöra det grundläggande arbetet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredning och förslag angående de icke-behöriga lärarnas situation på i motionen anförda grunder. () () () ()
mot · FU02700 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående personutredningen i ärenden angående vapenfri tjänst. I anslutning till varje ansökan om vapenfri tjänst äger en utredning rum, där man söker pejla den sökandes motiv till en dylik begäran. Utredningsmannens uppdrag är självfallet synnerligen grannlaga och krävande. Han skall genom samtal med sökanden, inhämtande av uppgifter om denne etc., bilda sig en uppfattning, som sedermera formuleras i den rapport till vapenfrinämnden, som i huvudsak ligger till grund för nämndens beslut. Icke minst med tanke på många svårbedömda fall och för att i görligaste mån skydda såväl utredningsmannen som den sökande från varje misstanke om bristande objektivitet synes en ändring av bestämmelserna för denna procedur vara angelägen. Rapporten till vapenfrinämnden bör sålunda icke bygga enbart på utredningsmannens personliga uppfattning. Det framstår som synnerligen önskvärt att ytterligare förslagsvis två personer delar ansvaret för bedömningen. I denna tremannagrupp bör lämpligen juridisk-social-psykologisk sakkunskap finnas företrädd exempelvis genom en advokat, kurator, psykolog, själasörjare eller liknande. En medlem skulle vara en lekman, känd för gott omdöme och god människokunskap. Vi får därför föreslå att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring i bestämmelserna för utredning av ansökan om vapenfri tjänst, att utredningsmannen icke ensam utför bedömningen av den sökandes karaktär och motiv utan biträdes av ytterligare två personer, lika ansvariga som utredningsmannen, för slutrapporten om den sökande. () () i
mot · FU02701 · 1971-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. om viss förmån till låginkomsttagare. När allmänna tjänstepensioneringen infördes och avgifterna för denna lades på arbetsgivarna var det helt klart att detta betraktades som en »lönekostnad» för arbetsgivarna och en motsvarande »löneförmån» för arbetstagarna. De som redan tidigare avtalsvägen tillförsäkrats förmånen av tjänstepension fick sålunda lönekompensation i samband med att tjänstepensionen blev allmän. När arbetsgivarna nu betalar pensionsavgift på alta löneutgifter är det enligt vår mening ett rättvisekrav att de arbetstagare, som av olika orsaker inte kommer upp till ATPberättigad inkomst, kompenseras genom att i varje fall få tillbaka de för honom eller henne erlagda arbetsgivaravgifterna. Detta skulle exempelvis kunna ske i samband med beräkningen av den slutliga skatten. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. anhåller om skyndsam utredning med sikte på att åstadkomma större rättvisa inom ATP-systemet för dem som inte kommer upp i pensionsgrundande inkomst men för vilka arbetsgivaravgift ändå erlagts. () i () i
mot · FU02702 · 1971-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. angående behovsprövningen enligt studiemedelsförordningen. Studiemedlen är enligt studiemedelsförordningen behovsprövade och reduceras på visst sätt då den sökandes inkomst och förmögenhet överstiger vissa fastställda belopp, f. n. i årsinkomst och . Är sökanden gift och sammanbor med make/maka tas vid ovan nämnda reducering också hänsyn till mannens/hustruns inkomst. En gift kvinna med minderåriga barn som önskar skaffa sig en utbildning, eventuellt ta upp avbrutna studier, är för att kunna fullfölja sina intentioner alltså beroende av mannens välvilliga inställning och villighet att svara för de kostnader som är förenade med hustruns studier. I dessa utgifter måste man då inkludera kostnader för barntillsyn, vilka kan bli nog så betungande. På samma sätt beräknas avgiftsunderlaget för den återbetalningsskyldiga delen av studiemedlen med hänsyn tagen till såväl sökandens som makes/ makas inkomst och förmögenhet. I vår lagstiftning har den principen mer och mer kommit till uttryck att varje människa oavsett kön och civilstånd skall betraktas som en självständig individ. Denna princip kom exempelvis klart till uttryck vid den genomförda skattereformen. De här relaterade bestämmelserna i studiemedelsförordningen finner vi helt oförenliga med denna viktiga princip, vilken vi helt ansluter oss till. Med hänvisning till vad ovan anförts får vi hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om skyndsam prövning och förslag till sådan ändring av studiemedelsförordningen att principen om att varje människa oavsett kön och civilstånd betraktas som en självständig individ. () i () () i () () i () i Ulfsbyn
mot · FU02703 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om översyn av reglerna för barnpension inom folkpensioneringen. Familjepension från folkpensioneringen består av änkepension och barnpension, och för rätt till barnpension erfordras att barnet är svensk medborgare och bosatt i . Barnpension ges till barn som inte fyllt när fadern eller modern eller båda föräldrarna avlidit, och pension utges t. o. m. den månad barnet fyller . När det gjäller adoptivbarn utgår barnpension efter adoptivföräldrarna men inte efter de biologiska föräldrarna. Familjepension från ATP består också av änkepension och barnpension och utges efter samma grunder som för barnpension från folkpensioneringen med den skillnaden att den utges t. o. m. den månad barnet fyller . Vi ifrågasätter skäligheten i att barnpension från folkpensioneringen utgår t. o. m. den månad barnet fyller medan barnpension från ATP utgår t. o. m. den månad barnet fyller . Med stöd av ovanstående hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om en snabb översyn av reglerna för erhållande av barnpension från folkpensioneringen i syfte att eliminera de skillnader som föreligger i förhållande till barnpension från ATP. () () () ()
mot · FU02705 · 1971-01-27 00:00:00 — b) i fråga om förstatligande av det kommunala bostadstillägget till folkpension samt åstadkommande av enhetliga regler för utgivande av sådant bostadstillägg. () () angående sjukpenningförsäkringen för vissa ensamstående. Den allmänna sjukförsäkringen omfattar dels förvärvsarbetande, dels hemarbetande män och kvinnor (hemmamakeförsäkringen). Såsom hemmamake räknas den som har arbetsinkomst understigande . och som a) är gift och stadigvarande sammanbor med maken eller i annat fall b) sammanbor med barn till den försäkrade eller hans make eller c) stadigvarande sammanbor med person, med vilken den försäkrade varit gift eller har eller har haft barn. Till personer som tillhör hemmamakeförsäkringen utgår grundsjukpenning med . Försäkrad som tillhör hemmamakeförsäkringen kan dessutom teckna frivillig sjukpenningförsäkring. Den sammanlagda sjukpenningen kan därigenom uppgå till högst . Den som inte längre uppfyller villkoren för tillhörighet till hemmamakeförsäkringen avförs från sjukpenningförsäkringen (nollklassas). Det kan gälla änkor utan hemmavarande barn eller ensamstående med barn, som överskrider 16-årsgränsen. Det är socialt otillfredsställande att det allmänna försäkringsskyddet upphör i sådana fall. Frågan har uppmärksammats tidigare, och familjepolitiska kommittén har fått i uppdrag att behandla problemet. Kommittén har inte lagt fram något förslag. Frågan måste anses vara mycket angelägen, och Kungl. bör föranstalta om att föreläggs förslag till lösning. Med hänvisning till ovanstående hemställes att begär skyndsamt förslag till lösning av den i motionen behandlade frågan om sjukpenningförsäkring till vissa ensamstående.
mot · FU02707 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. tl. om rätt för hemarbetande make att komplettera den obligatoriska sjukförsäkringen med tilläggsförsäkring. Jämlikt lagen om allmän försäkring, 21 kap., jämte av Konungen utfärdade kungörelser kan hemarbetande make genom frivilligt avtal med försäJcringskassan erhålla sjukpenningtillägg med per dag utöver vad som obligatoriskt utgår, alltså tillsammans per dag. Därtill kan barntillägg om högst per dag utgå. I samband med sjukdom måste hemarbetande make som regel ordna med någon form av hemhjälp. Kostnaden härför kan bli mycket betungande då timlönen för vederbörande ofta torde ligga . Utgående sjukpenning räcker då ej långt. Det borde vara möjligt för den som så önskar att frivilligt avtala om högre dagersättning än den nu gällande, självfallet med därav betingad högre premie. Som högsta belopp borde förslagsvis kunna sättas det tak som gäller för förvärvsarbetande. En sådan reform skulle således inte behöva innebära någon extra kostnad för försäkringskassorna, eftersom kategorin hemarbetande knappast kan förväntas snedvrida försäkringskollektivet. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om utredning och förslag syftande till att hemarbetande make mot gängse premie skall kunna komplettera sin obligatoriska sjukförsäkring med tilläggsförsäkring upp till ett högre dagpenningbelopp än vad f. n. är möjligt. () HANS () () ()
mot · FU02709 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och om komplettering av pensionstillskott till folkpension. Enligt beslut av vårriksdag infördes fr. o. m. pensionstillskott till folkpensionen. Vi hälsade detta beslut med tillfredsställelse. Den princip som tillämpas låg till grund för första gången framförda förslag om kompensation till de folkpensionärer som uppbär liten eller ingen ATP. Standardhöjningstakten borde emellertid höjas. Det är otillfredsställande att de äldsta folkpensionärerna - som ställts utanför ATP - inte tilldelas kraftigare pensionshöjningar. De yngsta i den gruppen kommer att vara när tillskotten nått upp till garantinivån . Den är bestämd till av basbeloppet och motsvarar f. n. Med andra ord kan inte de berörda folkpensionärema vänta sig någon påtaglig ekonomisk förbättring, och när den förbättring som de ändå får väl börjar märkas är de så pass gamla, att de mänskligt att döma knappast själva kan ha någon större glädje av den. Vi anser att syftet med den allmänna pensioneringen bör vara att bygga upp så pass väl tilltagna pensioner, att behovet av ekonomisk förstärkning i form av bostadstillägg, socialbidrag osv. till folkpensionärer minskas radikalt. Den målsättningen torde vara inte bara samhällsekonomiskt välmotiverad utan också i hög grad mänsklig. Endast erkänsla, med tanke på att de äldre lagt grunden till de yngre generationernas välstånd, borde dock vara tillräckligt motiv till kraftigare pensionshöjningar. Vi vet att statsfinanserna inte ger utrymme för sådana pensionshöjningar om de skall vara meningsfyllda. Därför anser vi att möjligheterna att utnyttja AP-fonden bör prövas. Härigenom bör en mer väsentlig förstärkning av folkpensionerna komma till stånd. Redan de nu utbetalda pensionstillskotten förutsätter en viss samordning mellan folkpensions- och tilläggspensionssystemen. Därigenom torde kostnadstäckningen inte vara en så klart avgränsad statsfinansiell angelägenhet som tidigare ansetts ha varit fallet. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. om snabb utredning om och förslag till ur AP-fonden finansierad komplettering av pensionstillskotten till folkpensionen. () ()