mot · FU02898 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och om granskning av läromedel, m. m. Läromedelsproduktionen uppvisar en snabb utveckling. Det gamla klassiska läromedlet, läroboken, förnyas, men kompletteras även av nya former och nya medier. Komplexa system växer fram med elevmateriel, lärarhandledningar och arbetsböcker, ofta begränsade till enstaka arbetsområden. Utbyggnaden av skolornas AV-utrustning fortsätter. Bakom denna utveckling ligger naturligtvis de stora skolreformerna , som inneburit helt nya krav på bl. a. en individualiserad undervisning. Den successiva översynen av läroplanerna kräver en förändring i produktionen av läromedel mot ett mer flexibelt system än den traditionella läroboken. Läromedlen anses dessutom nu kunna bära en större del av undervisningen . Läromedelsproducenterna måste nu räkna med en mer omfattande planering, som varje projekt medför betydligt högre investeringskostnader än som varit fallet. För att möjliggöra denna mer långsiktiga planering som krävs är det nödvändigt att läromedelsproducenterna har tillgång till godkända, mer detaljerade målformuleringar av gällande läroplaner. Dessa är nämligen alltför vaga och svårtolkade för att kunna ligga till grund för projekt av den storleksordning som blir allt vanligare. Ett sådant arbete med preciseringar av läroplanernas mål (målskrivning) pågår inom . Det är närmast att betrakta som en försöksverksamhet och avser i första hand årskurserna 79, samhällsoch naturorienterande ämnen samt svenska. Det torde inte råda något tvivel om att ett sådant målskrivningsarbete är värdefullt och lämpligt att utveckla vidare. Men verksamheten rymmer problem av principiell natur. Det är därför inte självklart att ensam eller över huvud taget skall svara för utarbetandet av måldokument. svarai SÖ inte bara för målskrivningsarbetet utan utgör också den godkännande instansen. Det bör övervägas om inte läromedelsproducenterna skall ha möj Mot 1971: 898 lighet att utarbeta måldokument och målanalyser. Därigenom förhindras att en central statlig myndighet får makt att precisera undervisningens innehåll in i minsta detalj, en utveckling som har alltför allvarliga inslag av ensidig styrning för att vara acceptabel. Även läromedelskonsumenterna, i första hand lärare och elever, bör ha tillfälle att utarbeta måldokument. All målskrivning bör dock godkännas innan den läggs till grund för läromedelsframställning. Det är angeläget att också den kontrollerande och godkännande instansen placeras fristående från SÖ, t. ex. i en omorganiserad och väsentligt utbyggd läroboksnämnd. En sådan förändring av läroboksnämnden torde under alla omständigheter bli aktuell . Just den typ av komplexa läromedelssystem som förekommer i ökad utsträckning kan f. n. inte granskas av läroboksnämnden, vilket är helt otillfredsställande. Att skolprogramsändningar liksom TRU:s material inte passerar läroboksnämnden är lika orimligt. Det väsentliga vid bedömningen av förslag till målpreciseringar måste vara att dessa ej strider mot läroplanernas mål och riktlinjer. Att variationerna mellan olika måldokument till samma arbetsområde kan bli betydande är givetvis ingen nackdel. Snarare blir det här fråga om skillnader i tonvikt och inriktning, som med säkerhet upplevs som stimulerande. Måldokumentens stora förtjänst ligger givetvis inte i att de är unika, auktoriserade av ett centralt ämbetsverk, utan i den varudeklaration av en produkt som de innebär. Ett andra steg för en ny läroboksnämnd, som godkänt ett förslag till måldokument, blir därför att då produkten utprövats av producenten kontrollera att »VDN-märkningen» har täckning i det producerade läromedlet i den utsträckning som avsetts. Förutom granskning av måldokument och läromedlens konstruktion bör den nya läroboksnämnden även svara för utvärdering av läromedel. De höga kostnader som är förknippade med framställning av moderna läromedel har lett och leder till en betydande företagskoncentration. Det blir då särskilt viktigt att bevaka att angelägna krav på konkurrens och insyn tillgodoses. Vad beträffar insynen får den ovan föreslagna läromedelsgranskningen avgörande betydelse. Till en värdefull insyn hör även allmänhetens och massmedias möjligheter att granska läromedel, inte minst med tanke på den samhällsstyrning som alltid måste förekomma i en sådan verksamhet. Ur just den aspekten måste man ställa sig tveksam till en utveckling som innebär att nuvarande etersändning av radio- och TV-program helt ersätts med distribution av ljud- och videoband. Möjligheten till insyn är dock starkt begränsad i vad gäller den statliga . Denna kommitté fungerar på ett för svenskt utredningsväsende unikt sätt genom de avsevärda produktions uppgifter kommittén fått. En viss del av denna produktion distribueras i bandat skick till undervisningsenheter, främst universitet och högskolor. Krav på konkurrens i läromedelsproduktionen Inom ett område av läromedelsproduktionens karaktär är behovet av konkurrens särskilt nödvändigt och uppenbart. Att sådan produktion t. ex. inte begränsas till alltför få och stora företag eller utvecklas mot ett statligt monopol ter sig som en självklar målsättning. Ändå finns vissa tendenser i den riktningen. Det bildade statliga Utbildningsförlaget har större möjligheter än andra läromedelsföretag att få värdefull information på ett tidigt stadium från bl. Information kan avse pågående översyn av gällande läroplaner men blir särskilt allvarlig när den även innefattar forskningsresultat av betydelse för läromedelsutvecklingen. Sådana särskilda förmåner för endast ett av flera läromedelsföretag bidrar till att konkurrens på lika villkor sätts ur spel. I detta sammanhang bör också nämnas särställning i konkurrenshänseende genom att radio- och TV-program tillhandahålles skolorna utan kostnad. Detta förhållande ansågs tidigare mindre kontroversiellt, då produktion hade helt annan karaktär än andra läromedelsförlags och till sin huvuddel bestod av radio- och (senare) TV-program. har radio och TV integrerats i läromedelspaket där det tryckta materialet spelar en stor roll. har andra läromedelsförlag inlett produktion av ljud- och ljudbildband. Även här åsidosätts således en önskvärd konkurrens på lika villkor. Det finns andra exempel. Särskilt anmärkningsvärda är de försök att binda lärare och experter till Utbildningsförlaget genom att sätta som villkor för t. ex. tjänstledighet att idé och manus förbehålls Utbildningsförlaget. Kostnadsutvecklingen på läromedelssidan är oroande. Till viss del måste en fördyring accepteras mot bakgrund av vad som ovan anförts om den utveckling som skett på området. Men särskilt då någon form av monopolsituation föreligger är kostnadsstegringen svår att kontrollera. Ett aktuellt exempel är Rikskonserter, vars elevmaterial fått en så dyrbar utformning, att skolor tvingas ställa sig utanför denna verksamhet av enbart ekonomiska skäl. Den pågående planeringen av samarbete och senare sammanläggning av utbildningsprogramenhet och samt Utbildningsförlagets roll i det sammanhanget måste granskas noga mot denna bakgrund. En fördelning av läromedelsproduktionen på flera, sinsemellan fristående, läromedelsförlag måste bibehållas. Genom en konkurrens på lika villkor i produktionen och ett effektivt arbetande kontrollorgan, Mot 1971: 898 fristående från SÖ, föreligger de största utsikterna för en läromedelsproduktion som når längst till lägsta kostnad. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att med instämmande i vad i motionen anförts överlämnar den till läromedelsutredningen. () ()