mot · FU021287 · 1971-03-31 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 28 med förslag till förordning om annonsskatt. I propositionen föreslås att fr. o. m. skatt skall utgå på annonser i dagstidningar och andra periodiska publikationer. Skatten skall utgå på priset för införande av annons exklusive skatt och utgöra för annons i dagstidning och för annons i annan periodisk publikation, varvid dock /år är skattefria. Skatten skall uppbäras och redovisas av tidningsägaren. Som enda motiv för förslaget anges att man vill skapa utrymme för en utbyggnad av stödet till dagspressen och av den statliga informationsverksamheten. Häremot vill jag framför allt invända att detta innebär ett principiellt avsteg från hittillsvarande strävan att undvika sammankoppling av vissa av statens inkomster med vissa av statens utgifter. Detta principiella avsteg är olyckligt. I detta fall innebär metoden dessutom att det i och för sig vällovliga syftet att stödja dagspressen motverkas genom konstruktionen. Ett anslag av den storlek, varom är fråga, borde ha kunnat inrymmas i statsbudgeten om viljan att stödja pressen verkligen funnits. Förslaget innebär också ett avsteg från hittillsvarande praxis i fråga om utarbetande av förslag. Detta genomgripande förslag framläggs utan föregående utredning och remissförfarande. Även detta avsteg är djupt olyckligt och skapar oro inför den framtida handläggningen av olika ärenden. I propositionen hänvisas till att den sittande reklamutredningen kan förväntas framlägga förslag om en allmän avgiftsbeläggning av reklamen och att föreliggande förslag bör ses i relation till detta. är emellertid inte på något sätt upphovet till föreliggande förslag. Det är märkligt att förslag av denna utformning framläggs reklamutredningen tagit ställning. Uppenbarligen är det även obekant vilka förslag som kommer från reklamutredningen. Att, genom beslut på utredningens område, föregripa utredningens betänkande är djupt otillfredsställande. Det är tydligen bara när det passar regeringen man finner det lämpligt att vänta med beslut och ställningstaganden till sittande utredningar framlagt sina förslag. Då förslaget inte föregåtts av utredning och remissbehandling har det heller inte relaterats någon analys av läget inom tidningsbranschen och de effekter ett införande av annonsskatten får på tidningsutgivningen och eventuellt även i övrigt. Förslaget har utformats utan några kontakter med pressens centrala oragnisationer. Behovet av stöd till dagspressen har behandlats vid olika tillfällen . a. har två statliga utredningar undersökt pressens läge. Utredningarna skapade på många sätt klarhet kring dagspressens problem och ledde till olika åtgärder. Ett utökat stöd skulle kunna kanaliseras genom bidrag till tidningarnas papperskostnader, ökning av samdistributionsrabattema och ökning av samhällsinformationen genom annonsering. Den allmänna konjunkturen har fört med sig en begränsning av annonsvolymen. Eftersom pressen till övervägande del får sina intäkter från försäljningen av annonsutrymme medför denna utveckling svåra problem för tidningsföretagen. Annonsintäkterna utgör av totalintäkterna. Den vikande annonskonjunkturen har dessutom förstärkts på ett markant sätt . Hårdast drabbade är morgontidningarna i storstäderna, men alla tidningar känner av det försämrade klimatet på annonsmarknaden. Annonsvolymens utveckling , totalt sett, tyder på den största kvantitetsminskningen . I dagspressen sjönk annonsvolymen februari och i veckopressen i jämförelse med . Att i det läget beskatta annonseringen kan knappast vara ett uttryck för en vilja att stödja pressen. Pressen är en löneintensiv bransch. Hälften av de totala kostnaderna utgöres av löne- och lönebikostnader. Även här är kostnadsutvecklingen oroande. Dessutom belastas tidningarna av ökningarna av postverkets befordringsavgifter. Vidare förväntas pressen att fr. o. m. få betala ett av postverket beräknat underskott i deras tidningsbefordringsrörelse å utöver den vanliga postavgiften, som för ett årsexemplar av en sjudagarstidning varierar och för en sexdagarstidning . Då distributionskostnaderna varierar av de totala kostnaderna är ökningarna av postavgiftema och avgifterna för annan distribution betungande även efter införandet av statliga rabatter som syftar till samdistribution. Härtill kommer att papperspriset höjts kraftigt. uppgår ökningen till per ton, den största ökningen . Rådande kreditmarknadsläge gör det svårt att genomföra rationaliseringar inom företagen. Kostnadstäckning genom höjda abonnemangs- och lösnummerpriser omöjliggöres av prisstoppet. Det är också synnerligen tvivelaktigt, om det över huvud taget är möjligt höja dessa priser i erforderlig utsträckning. En sådan höjning kan också innebära en icke önskvärd begränsning av folkets tidningsläsningsvanor. Mot bakgrund av den minskade annonsvolymen och därmed kraftigt sjunkande annonsintäkter ter sig möjligheterna att övervältra de nya annonsskattekostnadema på annonsörerna som mycket små. Annonsskatten kommer i själva verket att bli en beskattning av tidningsföretagen. För de tidningsföretag som arbetat utan vare sig över- eller underskott kommer det att leda till en förlustbringande verksamhet. En sådan belastning av tidningsföretagens ekonomi måste innebära försämrade möjligheter för tidningarna att överleva. Även sedan hänsyn tagits till det föreslagna presstödet kan annonsskatten få allvarliga konsekvenser för de s. k. andratidningama, även om de icke drabbas direkt av skatten. Om annonsskatten tas ut av annonsörerna är det troligt att skatten leder till ytterligare koncentration av en minskad annonsvolym. Ett införande av annonsskatt leder således till en mängd effekter som inte har analyserats i anslutning till förslaget. Det innebär bl. a. ett ingrepp i företagens konkurrens med andra reklammedia liksom också i konkurrensen mellan tidningsföretagen. Det leder också till att tidningsbranschen själv via skatten får vara med och bekosta samhällsinformationen till medborgarna. En sådan finansiering av samhällsinformationen anser jag vara felaktig. Av särskilt intresse hade ett ställningstagande från regeringens sida till de tryckfrihetspolitiska följderna av förslagets genomförande varit. Varje form av särbeskattning av tidningar och tidskrifter har en tryckfrihetsrättslig dimension när det sammankopplas med förslag om stöd åt vissa tidningar och tidskrifter. När ett förslag till pressstöd skall utformas måste enligt min mening tryckfrihetsaspektema bli föremål för ingående överväganden. Mot bakgrund av kostnadsutvecklingen och den försämrade annonsvolymen samt den ytterligare försämring av tidningsföretagens ekonomi som annonsskattens införande skulle medföra är det vidare realistiskt att räkna med en minskning av företagens stats- och kommunalskatt. Detta skulle i sin tur medföra att det samlade resultatet av annonsskattens införande väsentligt torde understiga de beräknade intäkterna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte avslå föreliggande förslag till förordning om annonsskatt.