mot · FU021028 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ersättning till enskilda markägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte, m. m. Tillgången till orörd natur för fritidsändamål har i vårt land tidigare varit näst intill obegränsad. Den pågående rationaliseringen av jordbruket aktualiserar emellertid frågan om hur friluftsområden och strövområden för framtiden skall kunna garanteras medborgarna i tillräckligt stor omfattning. I och med den fortgående urbaniseringen kommer behoven av rekreationsmöjligheter att öka. Storstädernas stress och höga tempo sliter lätt ner människorna om inte möjligheter till verklig avkoppling kan erbjudas på rimligt avstånd från bostadsområdena. Det måste vara en av samhällets mest betydande uppgifter att motverka de negativa effekter som följer i urbaniseringens spår. Det torde vara klart att de ekonomiska förutsättningarna för ett bibehållande av det gamla kulturlandskapet i så stor utsträckning som önskvärt vore i olika delar av landet numera saknas. De större jordegendomarna måste helt koncentrera sig på den löpande jordbruksdriften. Detta innebär att, utöver de områden där jordbruket läggs igen helt och hållet, även stora arealer, varav en del särskilt lämpade för friluftslivet, är på väg att planteras igen med skog. Statsmakterna har intagit den ståndpunkten att ersättningar vid bildande av naturreservat främst bör användas till bidrag till kommunerna för förvärv av naturvårdsområden eller skötsel av redan säkerställd mark. I årets statsverksproposition anför : En klar tendens finns att i allt större utsträckning säkra aktuella områden som naturreservat i stället för att betala ersättningar för avslagna dispenser. Denna utveckling, som innebär att man söker skapa ett bestående och allsidigt skydd, är givetvis synnerligen önskvärd. Det är knappast troligt att den starka satsningen på förvärv av naturvårdsområden är det mest effektiva sättet att använda för landskapsvården disponibla resurser. Stora summor satsas genom ett dylikt system på förvärv av enstaka områden, vilka ofta kommer att ligga långt från många människors bostadsområden. För samma belopp som satsas på rena markförvärv skulle på annat sätt utan tvekan mångdubbelt större arealer lämplig fritidsmark under en lång följd av år kunna säkras för en naturälskande allmänhet. Frivilliga långsiktiga överenskommelser med vissa markägare bör träffas för att tillgodose allmänhetens intressen. Genom ersättning till enskilda markägare kan större och mera spridda områden göras tillgängliga för allmänheten som markägarnas möjligheter att kvarstanna på sina gårdar ökas. För att garantera medborgarna möjligheter till naturvistelser finns i vårt land den så kallade allemansrätten. Denna rätt är en värdefull tillgång. På sina håll, i synnerhet i större samhällens närhet, har tyvärr ansvarskänslan hos dem som utnyttjar allemansrätten så kraftigt försvagats att markägare börjat ifrågasätta riktigheten av att marken upplåtes på det fria sätt som sker. För att allemansrätten skall kunna bevaras måste medborgarnas ansvarskänsla ökas. Det fordras å andra sidan hos markägaren en ökad förståelse för människornas behov av rekreation och friluftsliv. Myndigheterna måste stimulera till ett ordnat friluftsliv genom någon form av planerad allemansrätt. Medborgarnas möjligheter till naturvistelser kan därigenom underlättas som markägarnas obehag av allemansrättens utnyttjande genom t. ex. nedskräpning och förslitning av naturen minskas. Det blir allt vanligare att större jordbruksfastigheter gör upp bruksplaner för såväl jordbruket som skogsbruket. Statsmakterna lämnar medel till upprättande av dessa planer för att stimulera till uppbyggande av bärkraftiga bruksenheter. 1 samband med att bruksplanema upprättas kan med mycket små extra medel från samhällets sida även naturplaner upprättas över egendomen. En naturplan syftar till att tillvarataga alla de tillgångar som ett landskap kan erbjuda och uppmuntra ägaren att vidmakthålla vissa områden av speciellt skönhets- och naturvårdsvärde. Angeläget i en naturplan är att markera vägar och stigar inom egendomen. Detta underlättar människornas vandringar som förslitningen av naturen koncentreras till vissa partier. Nästa steg är att med enkla medel hålla stigarna och vägarna öppna och medelst t. ex. vägvisare hjälpa fritidsfolket till rätta. I naturplanen bör vidare finnas angivet särskilda sevärdheter, höjder och vattendrag, naturliga källor m. m. Med naturplanerna följer förhoppningsvis också intresset från markägarnas sida att medverka till att forma landskapet och ge det den lämpliga inramningen. Upprättande av naturplaner måste självfallet ske på frivillig basis. bör överväga vilka åtgärder som kan vara aktuella för att stödja denna typ av landskapsvård. Medel torde med fördel kunna utgå från anslagen till vård av naturvårdsområden m. m. Med åberopande av ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. a) om ersättning till enskilda markägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte i enlighet med vad i motionen anförts, b) om statligt stöd till markägare för upprättande av naturvårdsplaner i enlighet med vad i motionen anförts. () ()