mot · FU021499 · 1971-10-26 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 118 med förslag till lag om ändring i byggnadslagen (1947:385), m. m. Maj :ts proposition nr 118 föreslås förändringar i byggnadslagen, m. m. i syfte att minska olägenheterna med en oreglerad glesbebyggelse. Propositionen är föranledd av framställningar från , lantmäteristyrelsen och planverket. De tre verken säger att nuvarande ordning medför svåra olägenheter genom att oreglerad glesbebyggelse uppkommer. Sådan bebyggelse hindrar långsiktig planering för ändamålsenlig markanvändning och bebyggelsestruktur och innebär ofta slöseri med mark och naturvärden. Enligt de tre verken är det påkallat att, fram till dess att lagstiftning på grundval av bygglagutredningens arbete kan träda i kraft, snara åtgärder för att komma till rätta med dessa förhållanden vidtas. Departementschefen anser i likhet med de tre verken att snara åtgärder är nödvändiga och säger i propositionen: Därvid bör aktualiseras ett förslag av fritidsutredningen att justera BL:s definition av tätbebyggelsebegreppet i syfte att få till stånd en mer enhetlig och något strängare tillämpning av planläggningskravet. Vidare bör övervägas vissa ändringar i BL och BS i syfte bl. a. att förbättra möjligheterna att kontrollera tillämpningen och efterlevnaden av gällande bestämmelser. Slutligen bör tas upp ett förslag av om vidgat strandskydd enligt NVL, som vilat i avbidan på verkspromemoria. De förslag departementschefen framlägger i propositionen innebär i korthet att tätbebyggelsebegreppet ges avsevärt vidare tolkning, att byggnadslovsplikten utvidgas till att omfatta hela landet och att ges möjlighet att meddela provisoriskt strandskyddsförordnande, när fråga om strandskydd för visst område uppkommit men ingen fullständig utredning hunnit göras. Enligt vår mening är det av stor vikt att planeringen av markanvändning och bebyggelse sker på ett sådant sätt att människor garanteras möjligheter att tillgodogöra sig de värden som ligger i en god miljö och en oförstörd landskapsbild. I detta ligger inte bara att man genom skydd för exempelvis värdefulla strandområden ger möjlighet att utnyttja dessa till bad och rekreation. En fråga av än större vikt är att man i avfolkningsbygder låter sommargäster och andra utnyttja befintlig bebyggelse i byar och på gårdar och även tillåter kompletteringar av bebyggelsen. Härigenom håller man liv i bygder som annars skulle dö ut och därmed förlora det skönhetsvärde som ligger i ett bevarat kulturlandskap och sålunda också i hög grad förlora sitt värde från rekreationssynpunkt. För att kunna bevara dessa värden är det viktigt att byggnadsnämnderna har en stor självständighet så att möjligheter finns att utifrån de lokala förutsättningarna, som är oerhört skiftande på olika platser i landet, på bästa sätt tillgodose allmänhetens och samhällets intressen utan att detta genom tungrodd administration medför onödigt besvär för markägarna. Vid kommunreformen hävdades inte minst från regeringshåll att kommunerna med tanke på samhällsplaneringsuppgiftema måste vara tillräckligt stora för att kunna ha egen expertis på bl. a. planeringsområdet. Sådan expertis finns nu också i alla kommuner, och man har dessutom möjlighet att utnyttja distriktslantmätarnas kunskaper. Vi anser att de grundläggande bestämmelserna i den nya lagstiftningen liksom kommunernas tillgång på experter i planfrågor är garanti för att en tillfredsställande behandling av ärendena kan ske på det lokala planet. Den av departementschefen föreslagna förändringen av § 87 BL är vagt motiverad och synes inte svara mot något aktuellt behov. En risk finnes att den kan komma att utnyttjas för att åstadkomma ett generellt glesbebyggelseförbud. Paragrafen bör därför behållas i sin nuvarande utformning i avvaktan på bygglagutredningens förslag. Departementschefen föreslår också ett tillägg i § 55 BS, som innebär att byggnadsnämnd skall vara skyldig att genast underrätta om ansökan om byggnadslov inom område som inte omfattas av fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan. Motiven för införande av detta moment är i propositionen oklart formulerade. Ännu oklarare är vilken inverkan momentet i sin föreslagna utformning kan få på handläggningen av ärenden i . sägs visserligen att det inte är fråga om ett remissförfarande, men risker finns att det i praktiken kan komma att fungera så, vilket skulle leda till onödig väntan för den som vill ha ett ärende prövat. Enligt vår bedömning har goda möjligheter att skaffa sig all den information på området som den kan behöva genom att exempelvis utnyttja lantmäteriets dataregister. Vi anser därför inte att det föreslagna tillägget, BS § 55 mom. 4, bör göras. Även om de i propositionen föreslagna ändringarna av lagen är provisoriska justeringar i avvaktan på bygglagutredningens förslag anser vi det nödvändigt att man undviker att befästa och i viss utsträckning ytterligare införa tidskrävande byråkratisk behandling med därav följande olägenheter för den som vill ha ett ärende prövat. Genom ett starkt kommunalt inflytande där besluten fattas av dem som har god kännedom om de lokala förhållandena anser vi att bättre förutsättningar finns att på ett smidigt sätt uppnå för såväl markägare som naturvårds- och planeringsintressen tillfredsställande lösningar. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 118 beslutar att BL § 87 i avvaktan på bygglagutredningens förslag behålles i sin nuvarande utformning, att avslå Kungl. Maj:ts förslag till tillägg i BS § 55, mom. 4. . () i AXEL () i