mot · FU021450 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 107 med förslag till lag om anställningsskydd för vissa arbetstagare, m. m. Maj:ts proposition nr 1971 föreslås en rad betydelsefulla åtgärder för att öka de äldre arbetstagarnas anställningstrygghet. I förslaget till lag om anställningsskydd för vissa arbetstagare finns bestämmelser om betald uppsägningstid för arbetstagare som fyllt och som varit anställd hos arbetsgivaren . En allvarlig brist i detta förslag är emellertid att bestämmelserna inte gäller för arbetstagare som omfattas av sjömanslagen (1952: 530). Skälen till detta anger departementschefen på följande sätt: »Läget i fråga om dessa arbetstagare är det, att sjömanslagen förutsätter att anställningen avser fartyget eller viss resa. Omkring två tredjedelar av de ombordanställda har denna anställningsform. Återstoden liksom praktiskt taget allt fartygsbefäl är anställda hos rederiet, s. k. rederianställning. har framlagt ett betänkande enligt vilket ombordanställda och fartygsbefäl skall ha rederianställning. Innan sjömanslagen har ändrats i enlighet med detta förslag, är det vanskligt att låta den nu aktuella lagen gälla för arbetstagare som omfattas av sjömanslagen. Härtill kommer att förhållandena inom sjöfarten i flera hänseenden är speciella och skiljer sig från förhållandena inom industrin och handeln. I detta sammanhang är av särskilt intresse att av sjöfolksförbundets medlemskår har uppnått , en åldersfördelning som markant skiljer sig från vad som är vanligt inom handelns och industrins organisationer. Jag har kommit till den slutsatsen att lagen inte f. n. bör göras tillämplig på arbetstagare som omfattas av sjömanslagen.» Betänkande med förslag till ny sjömanslag (SOU 1971: 6) överlämnades till chefen för . Det kan konstateras att detta lagförslag inte innehåller något som ger anledning till att nu undanta sjöfolket från den föreslagna lagen om anställningsskydd för äldre arbetstagare. Tvärtom förhåller det sig så att, medan nu gällande sjömanslag reglerar uppsägningstiden för manskap , återfinns i förslaget till ny sjömanslag ingen bestämmelse som reglerar uppsägningstiden för vare sig manskap eller befäl. För arbetsmarknaden i övrigt har det inte ansetts möjligt att vänta på förslag till permanent lösning av anställningstryggheten, eftersom situationen för de äldre arbetstagarna är ytterst prekär. När det gäller sjöfolket finner man att rederierna visar en stark benägenhet att göra sig fria från den äldre arbetskraften. Någon varaktig och tillfredsställande lösning av sjöfolkets anställningstrygghet är inte i sikte, och det finns därför inte godtagbara skäl att lämna sjöfolket utanför lagen om anställningsskydd. Vid remissbehandlingen har såväl TCO som LO och understrukit angelägenheten av att de som omfattas av sjömanslagen kommer i åtnjutande av anställningsskyddet. Den omständigheten att anställningsförhållandena uppvisar en splittrad bild ger i själva verket ytterligare ett argument för att sjöfolket inte kan lämnas utanför den nya lagen om anställningsskydd. Enligt propositionens förslag skulle anställningsskyddet gälla för en arbetstagare som blir anställd av exempelvis en entreprenör som bedriver restaurangrörelse ombord, medan däremot en arbetstagare som är anställd direkt av redaren och som kanske utför exakt samma arbetsuppgifter på samma fartyg inte får del av anställningsskyddet. Att undanta dem som omfattas av sjömanslagen leder således till en orimlig diskriminering av vissa arbetstagare. Framhållas bör att sjömansyrket både i fysiskt och psykiskt avseende är mycket ansträngande, vilket medför att av manskaps grad inte ansetts ha möjlighet att utöva yrket längre än till en ålder . Enligt ett särskilt pensionsreglemente (1961: 302) är därför , som under i reglementet närmare angiven tid varit påmönstrad svenskt handelsfartyg i utrikes fart, berättigad till sjömanspension . Betänkande med förslag till Reglemente för sjöfolkspensionering (SOU 1971: 30) överlämnades till chefen för . Av förslaget framgår att för erhållande av sjömanspension vid måste ha varit verksam i yrket efter fyllda , varav mellan 40 . Tid mellan inom yrket reglerar pensionens storlek (tid före fyllda räknas ej). Förslaget är dessutom konstruerat på det sättet att varje tjänstemånad väger tyngre vid beräkningen av pensionens storlek ju närmare den ligger vederbörandes 55-årsålder. Enligt pensionsförslaget har man räknat med en möjlig intjänandetid av 8 pensionsgrundande månader . Full pension utgår då 200 månader har intjänats. Enligt denna beräkning åtgår således 25 levnadsår efter det 30: e levnadsåret för kvalificering till full sjömanspension. Enligt förslaget är samtliga som är anställda av redaren och som således omfattas av sjömanslagen berättigade till sjömanspension efter nyssnämnda regler, således även icke-svenska medborgare. Det är följaktligen av mycket stor betydelse för att han får möjlighet att utöva sitt yrke även då han kommit upp i en högre ålder, så att han kan intjäna dels den tid som kvalificerar honom till att få pension, dels den tid som därefter reglerar pensionens storlek. Genom redarnas negativa attityd mot den äldre arbetskraften har redan svårigheter att få behålla sin anställning liksom att erhålla nyanställning. Detta förhållande verkar bli alltmer framträdande ju längre rationaliseringen till sjöss utvecklas. Om sjöfolket lämnas utanför lagen om anställningsskydd kommer detta att få till följd att sjömannen, utöver det att han utlämnas till redarens godtycke, också i stor omfattning berövas sin möjlighet att kvalifcera sig till sjömanspension. Att hänvisa till att (eller 1 785) av sjöfolksförbundets medlemmar är är naturligtvis inget argument för en sämre behandling av denna grupp. Det avgörande är i stället rederiernas kärva attityd till denna grupp arbetstagare. Åldersfördelningen i får inte tolkas så, att insatser för den äldre arbetskraften är mindre viktiga på denna del av arbetsmarknaden. Den motsatta tolkningen ligger närmare till hands. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att beslutar att bestämmelserna i 1 § lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare även skall gälla arbetstagare som omfattas av sjömanslagen och att således orden »sjömanslagen (1952: 530) eller» i 2 § 4 stycket utgår ur lagtexten. () () () PER ()