mot · FU02303 · 1971-01-26 00:00:00 — angående grundavdraget vid beskattningen för ålders- och förtidspensionärer. Folkpensionen utgör mot bakgrunden av den allmänna standardnivån en klart otillräcklig inkomst. Att personer med endast folkpension, kommunalt bostadstillägg och någon tusenlapp däröver i s. k. sidoinkomst inte skall betala skatt är självklart. Avdraget för nedsatt skatteförmåga innebär dock inte att folkpensionen i princip är skattefri, vilket ibland hävdas. Vore den det skulle den inte under några omständigheter beskattas. Det vore för övrigt den principiellt riktiga vägen, eftersom folkpensionsavgiften är beskattad . Att folkpensionen beskattas då den utfaller, och inte bara folkpensionäremas sidoinkomster, strider mot de skatteregler som tillämpas för andra pensionsförsäkringar. En mycket stor nackdel för folkpensionärer med sidoinkomster av något slag, t. ex. arbetsinkomst eller annan pension än folkpension, utgör det påtagliga marginella bortfallet av ytterligare inkomster. Marginaleffekten beror dels på skatten, dels på reduktionen av det kommunala bostadstillägget. Den huvudsakliga orsaken till det marginella bortfallet i de påfallande låga inkomstlägen det rör sig om utgör det kommunala bostadstilläggets reduktionsfaktor, som är . Därtill kommer kommunalskatten, som i genomsnitt ligger , och statsskatten på . Den av beslutade tredjedelsavtrappningen av extraavdraget då det gäller inkomster över dem som helt befrias från skatt innebär visserligen att själva skattebeloppet i givna inkomstlägen jämfört med tidigare minskas något. Däremot motverkas inte marginalbortfallet. Tvärtom skärps det ytterligare genom tredjedelsavtrappningen. Om skatten totalt utgör t. ex. (varav är kommunalskatt och resten statsskatt) i det inkomstläge där tredjedelsavtrappningen träder i funktion, kommer en ytterligare tjänad krona att beskattas hårdare genom avdragets avtrappning. En tredjedel av vad man innan sluppit skatta för beskattas, och följden blir en marginalskatt 33 om + procent, dvs. Det inkomstintervall, 3 där denna tredjedelsavtrappning sker, sammanfaller i regel med det intervall, där avtrappningen av bostadstillägget sker. Eftersom reduktionsfaktom för detta är , uppstår i detta fall ett som marginalskatt upplevt inkomstbortfall ! Detta är en med tanke på riksgenomsnittet för kommunalskatten 1971 »normal» procentsats. De hastigt stigande kommunala utdebiteringarna tyder f. ö. på att denna »normala» procentsats kommer att stiga med något mer än en procentenhet . För att marginalbortfallet skall kunna minskas utan att det intervall, där tredjedelsavtrappningen träder i funktion och reduktionsintervallet för det kommunala bostadstillägget skall behöva förskjutas i förhållande till varandra, måste antingen tredjedelsavtrappningen eller reduktionen av det kommunala bostadstillägget ändras (eller bägge). Om tredjedelsavtrappningen skall mildras så att en påtaglig dämpning också sker av marginalbortfallet, måste en kraftig nedskärning av reduktionstempot vidtagas. Det skulle medföra att avdrag för nedsatt skatteförmåga skulle få göras även av folkpensionärer med ganska höga inkomster, vilket knappast vore berättigat. Att i stället sänka reduktionstempot då det gäller det kommunala bostadstillägget är bättre. Lämpligt vore då att även där ha tredjedelsavtrappning. Den merkostnad som därigenom skulle drabba kommunerna (uppskattningsvis i storleksordningen 30 till ) borde finansieras av staten. En sådan ändring av det kommunala bostadstilläggets reduktionsfaktor skulle innebära att marginalbortfallet minskade med 16 2/. Marginalbortfallet blir ändå stort, men tyvärr är det ogörligt att helt »normalisera» den. Vi vill illustrera med ett exempel: Om en ensamstående folkpensionär höjer sin inkomst från t. ex. till , dvs. med , går bort i statlig och skatt och i form av förlorat bostadstillägg. Totalt försvinner av inkomstökningen. Med andra ord får folkpensionären av en inkomstförstärkning på behålla ! Med vårt förslag blir skatten på ökningen densamma, men endast av bostadstillägget räknas av. Således får folkpensionären enligt vårt förslag behålla av sin inkomstökning, eller nära fyra gånger så mycket som vad nu är fallet. Vi anser således att Kungl. Maj:t bör utreda och föreslå sänkning av det kommunala bostadstilläggets reduktionsfaktor till 33 1/. Som inledningsvis nämnts bör folkpensionen i princip vara undantagen från beskattning eftersom folkpensionsavgiften inte är det. Den rådande beskattningen tillsammans med de reduktionsregler, som gäller för kommunalt bostadstillägg, hindrar folkpensionärer från att åtaga sig avlönat arbete. Visserligen är bostadstillägget numera skattefritt, vilket beslutades av . Vi hälsade beslutet med tillfredsställelse men underströk att det, liksom den beslutade nya formen för avdrag för nedsatt skatteförmåga för folkpensionärer, inte innebar någon påtaglig förbättring av deras situation i skattehänseende. har ingenting inträffat som ger oss anledning att frånträda vår inställning. Att folkpensionärernas möjlighet att ta ett avlönat arbete motverkas är ur bl. a. medicinsk och social synpunkt högst olyckligt. Det ter sig också djupt orättvist. Det nyssnämnda riksdagsbeslutet innefattade bl. a. också införande av ett grundavdrag om för alla inkomsttagare inkomst, varefter det reduceras av överskjutande inkomst. Vi anser dock när det gäller folkpensionärer, närmare bestämt förtids- och ålderspensionärer, att avdraget i stället för var och en av dem som är gift med annan pensionär sätts till av basbeloppet och då det gäller ensamstående folkpensionär till , dvs. i bägge fallen lika med folkpensionen exklusive pensionstillskott. Avdraget skulle därmed bli högre än det gängse grundavdraget men liksom detta avtrappas av den inkomst som överstiger . (Om basbeloppet under skatteåret i genomsnitt utgör blir de oreducerade avdragen 4 725 respektive , och de försvinner helt vid en årsinkomst om respektive .) Därigenom vinner man att principen att inte dubbelbeskatta folkpensionen upprätthålls i stor utsträckning utan att därför höginkomsttagarna bland folkpensionärerna särskilt gynnas. Avdraget för nedsatt skatteförmåga bör naturligtvis vara indexreglerat i enlighet med vad vi föreslår i en annan motion till årets riksdag. Vi vill slutligen anknyta till tillämpningsexemplet under avsnittet om marginaleffekterna. Den skattetabell som ligger till grund förutsätter en folkpension till ensamstående folkpensionär om . Drar man bort pensionstillskottet återstår ca (vilket alltså motsvarar av det i den nämnda skattetabellen förutsatta basbeloppet). Då folkpensionären uppbär en årsinkomst om måste vederbörande enligt nu gällande regler betala i skatt. Enligt vårt förslag däremot blir skatten , alltså lägre. Vid inkomsten blir motsvarande skattebelopp respektive 1 584 och . Även i det fallet ger vårt förslag ungeför lägre skatt. Tillsammans med vårt ovan redovisade förslag att folkpensionärer skall få behålla en avsevärt större andel av bostadstillägget i relation till inkomstökningen än vad nu är fallet, innebär vårt yrkande att den ekonomiska situationen för folkpensionärer med låga inkomster underlättas i betydande grad. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte besluta att grundavdraget för ålders- och förtidspensionärer inom folkpensioneringen fr. o. m. taxering skall ökas till att vara av basbeloppet för ensam pensionär och för var och en av pensionerade makar av basbeloppet i enlighet med vad i motionen anföres. () () () () N. () i Trobro PER () i Gäddvik G. ()