ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02557 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om rätt för kyrkoförsamling att bevilja anslag till mission och u-landshjälp. mission och diakoni har grund i evangelierna och räknas därför som en kyrkas äktkristna livsyttringar. Kyrkans uppgift att bedriva mission är fastslagen i Kungl. Maj:ts stadga av för där det heter att denna skall bedriva den mission som ankommer på . Den skall med medel och personal bistå kyrkor i bl. a. och . Kyrkans diakonala verksamhet syftande till omsorg om hela människan är för kyrkan lika självklar som missionen. Dess sociala insats i församlingen har visat sig vara ett väsentligt komplement till den kommunala socialvården. Att kyrkan aktivt deltar i kampen mot nöd och underutveckling i de fattiga länderna torde framstå för alla som helt självklart. Kyrkan har genom sitt eget biståndsorgan, , förlidet år med insamlade medel kunnat investera i skilda biståndsprojekt. Den samordning av missionsstyrelsens och verksamhet som är förestående kommer än mera att effektivisera kyrkans arbete i den underutvecklade världen. Med tanke på det ovan nämnda förefaller det inkonsekvent, att församlingsstyrelselagen inte medger kyrkoråd rätten att anslå medel till kyrkans egen mission och u-landsbistånd verksamheter som i vad avser missionen lagligen åligger kyrkan. Dylik anslagsrätt har i princip tillerkänts kyrkoråden i vad avser anslag till kyrkans sjömansvård i utländska hamnar. Alldeles uppenbart kan kyrkan inte göra halt vid det egna landets gränser och gör det ej heller. Det synes oss därför helt befogat att kyrkoråd intill ett maximerat belopp äger anslå medel till sin verksamhet i . Eftersom en svensk kyrkoförsamling äger rätt att med skattemedel stödja en svensk institution även om denna inte har direkt anknytning till kyrkan, bör kyrkoråd rimligen också ha rätt att stödja kyrkans eget arbete i främmande land. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att hos Kungl. måtte hemställa om förslag syftande till att svensk kyrkoförsamling skall erhålla rätt att bevilja anslag till mission och u-landshjälp. () ()
mot · FU02558 · 1971-01-27 00:00:00 — angående justering av riksdagsutskotts protokoll. riksdagsstadga förekom lika litet som i dess föregångare, reglementariska föreskrifter för , några uttryckliga bestämmelser om protokollföring i riksdagsutskotten. Självfallet fördes där ändock protokoll. Dessa har regelmässigt justerats i vederbörande utskotts plenum så snart så kunde ske. Det enda undantaget härifrån har inom utskotten i allmänhet varit protokollet från det sista utskottssammanträdet för sessionen; detta, men också endast detta, har inom dessa utskott brukat justeras av utskottspresidiet eller några andra av utskottet särskilt utsedda justeringsmän. Den innevarande år antagna riksdagsstadgan för enkammarriksdagen innehåller nu i sin 29 § en uttrycklig regel om att över sammanträde med utskott skall föras protokoll. Däremot saknas där en kompletterande föreskrift om att protokollsjusteringen i princip alltid, på ovan angivna undantag när, så snart ske kan skall äga rum i vederbörande utskotts plenum. Det torde vara ett rent förbiseende att en sådan bestämmelse ej inflöt i den nya riksdagsstadgan. Med hänsyn till utskottsprotokollens betydelse bör denna brist med det snaraste avhjälpas. Det är desto angelägnare att så sker, som den felaktiga uppfattningen eljest skulle kunna tänkas vinna spridning, att det är av underordnad betydelse om utskottens protokoll till skillnad från protokollen från kammarens plena justeras av utskotten själva eller om justeringen sker på något annat och mindre betryggande sätt. På grund av vad sålunda anförts hemställes att i 29 § riksdagsstadgan inför bestämmelser om justering av utskottens protokoll i överensstämmelse med vad i det föregående angivits; samt att vederbörande utskott utarbetar härför erforderlig författningstext. AB Egnellska Boktryckeriet, 1971
mot · FU0256 · 1971-01-15 00:00:00 — av i om översyn av bouppteckningsplikten. Skyldighet föreligger , enligt 20 kap. , att upprätta bouppteckning efter avliden oavsett boets omfattning, tillgångar och den avlidnes ålder. Skyldigheten är alltså inte beroende av om arvsskatt beräknas utgå eller inte. I många fall synes några bärande skäl inte föreligga för upprättande av bouppteckning. Jag avser då närmast de fall där den avlidne är medellös eller i det närmaste medellös och utan kända arvingar eller då det gäller ett avlidet barn som icke efterlämnat några tillgångar och vars föräldrar är i livet. I nämnda fall borde bouppteckningen enligt min mening kunna ersättas av en skriftlig anmälan till rätten som i sin tur får avgöra huruvida en fullständig bouppteckning är nödvändig. Blanketten med uppgifter kunde undertecknas under edlig förpliktelse, liksom vid bouppteckning i allmänhet, och utan anlitande av gode män för boets upptecknande och värderande vilket i regel är förknippat med extra kostnader för vederbörande. Förenklingen skulle också bespara domstolar kostnader, t. ex. genom att antalet vitesförelägganden skulle minska. Som motiv för sitt avslagsyrkande anförde första lagutskottet vid riksdag bl. a. att de bouppteckningar varom det var fråga i allmänhet fordrade föga omfattande utredningar och ofta kunde avfattas jämlikt förefintliga blankettformulär. Den synpunkten är ju i och för sig riktig, men faktum kvarstår att lagens bestämmelser måste följas, vilket, som ovan antytts, i dessa fall medför enligt min uppfattning onödigt besvär och därtill kostnader för dödsbodelägarna. De skäl som åberopas till stöd för en allmän bouppteckningsplikt anser jag inte längre vara övertygande. Allmänheten uppfattar bouppteckning som ett underlag för myndigheterna att beräkna arvsskatt. För många ter sig därför en till synes helt omotiverad bouppteckning i fall som ovan nämnts enbart som ett utslag av pappersexercis. En förenkling och uppmjukning av bouppteckningsplikten tarvar enligt min mening ingen omfattande utredning. En översyn torde med fördel kunna företas inom . Med stöd av vad jag ovan anfört hemställer jag att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om över syn av bouppteckningsplikten i syfte att få till stånd en förenkling och uppmjukning av densamma i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FU02561 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar Antby och i om en parlamentarisk utredning för översyn av statens uppgifter. De offentliga utgifterna har ökat i mycket snabb takt och någon minskning i den expansionstakten är svår att förutse. Inom den offentliga sektorn finns en råd eftersatta behov, som behöver tillgodoses. Det gäller t. ex. stödet till barnfamiljerna, pensionärernas inkomstförhållanden, de handikappade, servicen i glesbygd och stödet till utvecklingsländerna. innebär utan tvekan de offentliga utgifternas snabba expansion besvärliga balansproblem för vår samhällsekonomi. Det är en allmänt omfattad uppfattning att den offentliga sektorns verksamhet skulle kunna rationaliseras på många områden med betydande effektivitetsvinster och besparingar som följd. Det är inte heller självklart, att alla uppgifter, som det offentliga nu utför och som i många fall tillkommit motiverade av en gången tids förhållanden, är mera angelägna än de uppgifter, som på grund av resursknapphet och gjorda prioriteringar inte kommit till utförande. Det finns anledning att tillsätta en besparingsutredning, som med ett samlande grepp över hela den statliga verksamheten skulle undersöka möjligheterna till rationaliseringar och effektivitetsvinster som man studerar behovet av ändrade prioriteringar på betydelsefulla områden. En sådan utredning skulle givetvis ha en parlamentarisk sammansättning. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa, att en parlamentarisk utredning tillsätts för en översyn av statens uppgifter i syfte att främja kostnadsbesparingar samt studium av behovet av ändrade prioriteringar på vissa områden. () () AB Egneilska Boktryckeriet, 1971
mot · FU02563 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om avslag på Kungl. Maj:ts framställning om anslag till Inköp av fastigheter m. m. I årets finansplan i vad det gäller kapitalutgifter inom verksamhetsområde begärs ett investeringsanslag av 5,5 milj. kronor för inköp av fastigheter m. m. Någon redogörelse för hur detta anslag skall användas lämnas inte. Med hänsyn härtill och i beaktande av det statsfinansiella läget föreslår vi att måtte avslå anslagsyrkandet i avvaktan på en närmare precisering av hur anslaget skall användas. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte vid behandlingen av proposition 1971:1 bil. 9 avslå Kungl. Maj:ts begäran om ett investeringsanslag av 5,5 milj. kronor till Inköp av fastigheter m. m. för / 72. () ()
mot · FU02564 · 1971-01-27 00:00:00 — av i angående anslagen till hovhållning. I innevarande års budget har till Kungl. Maj:ts hovhållning anvisats ett anslag av 3,4 milj. kronor. Detta föreslås /72 uppräknat med och motiveras med att löne- och prisstegringar kräver detta belopp för att kunna täckas. /71 utgår också ett anslag med till prinsessan och med till prins . Detta föreslås höjt med . Tillsammans blir sålunda beloppet / 72 för denna hovhållning . Höjningen har främst motiverats med att kronprinsen fyller . Även övriga anslag för underhåll av möbler på de kungliga slotten och för administration och uppvärmning av slotten föreslås höjda med hänsyn till pris- och lönestegringar. Totalt blir kostnaderna , en höjning med . I nuvarande ekonomiska läge, som blivit väl klarlagt för löntagarna vid deras förhandlingar, förefaller bl. a. höjningen med anmärkningsvärd. Detta så mycket mer som beloppet liksom nuvarande kungliga apanage är skattefritt och därför att jämföra med en minst dubbelt så hög löntagarinkomstökning. Denna avvikelse från en eljest stram budgetbehandling förefaller, då ingen hållbar motivering anförts, mindre lämplig. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes därför att måtte besluta att i statsverkspropositionens bilaga 3 under punkt A 1 till Hans Maj:t Konungens och det kungliga husets hovhållning för /72 måtte anvisas ett anslag av .
mot · FU02566 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och angående den ekonomiska politiken. Med hänvisning till den motivering, som har anförts i motion nr 565, hemställer vi att beslutar, att i skrivelse till Kungl. 1. anhålla om utredning beträffande inrättande av ett ekonomiskt-socialt råd med företrädare för regering och opposition, arbetsmarknadens parter och näringslivets organisationer samt ekonomisk expertis med uppgift att belysa de samhällsekonomiska problemen samt att förbereda stabiliseringspolitiska konferenser, i enlighet med vad som anförts i nämnda motion, 2. hemställa att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att utarbeta riktlinjer för en ekonomisk planering i enlighet med vad som anförts i nämnda motion, samt 3. begära att en parlamentarisk utredning tillsätts för en översyn av statens uppgifter i syfte att främja kostnadsbesparingar. () ()
mot · FU02567 · 1971-01-27 00:00:00 — om frisläppande av vissa investeringsfonder för investeringar utanför storstadsområdena. Med hänvisning till den motivering, som har anförts i motion nr 565, hemställer vi att beslutar, att i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin mening uttala, att medel ur företagens investeringsfonder för konjunkturutjämning bör frisläppas i vidgad omfattning för investeringar utanför storstadsområdena, i enlighet med vad som har anförts i nämnda motion. () ()
mot · FU02568 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och om ett värdesäkert obligationslån. Med hänvisning till den motivering, som har anförts i motion nr 565, hemställer vi att beslutar, att i skrivelse till Kungl. anhålla om utredning och förslag beträffande utgivandet av ett värdesäkert obligationslån för försäljning till småsparare, i enlighet med vad som anförts i nämnda motion. () () AB Egnellska Boktryckeriet, 1971
mot · FU02569 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om kreditlättnader för jordbruksinvesteringar. Mycket hårda kreditrestriktioner har gällt gentemot näringslivet. De har medfört svåra problem så till vida att de hindrat investeringar som behövs för en nödvändig upprustning av produktionsapparaten. I finansplanen uttalar finansministern, att en lättnad nu bör komma till stånd för i första hand den från valutasynpunkt helt avgörande industriella sektom. Syftet är att åstadkomma ökade investeringar och ökad produktion. Finansministerns intentioner på denna punkt har, såsom framgått av pressmeddelande, beaktats genom en överenskommelse mellan och affärsbankerna om riktlinjer för kreditgivningen . Överenskommelsen går ut på att industrin skall få öka sina investeringar. a skall nu inrättas en ny kredittyp för industrins investeringar. Naturligtvis hälsar vi denna omläggning i den ekonomiska politiken med tillfredsställelse. Det är nödvändigt att väsentligt öka industriinvesteringarna som släpat efter i stort sett . Men enligt vår bedömning har ett allvarligt fel begåtts, när jordbrukets investeringar ställts utanför kreditlättnaderna. Enligt principbeslut om jordbrukspolitiken skulle denna inriktas på att främja en snabb rationalisering. Det utsädes att strukturrationaliseringen skulle prioriteras. Möjligheterna att genomföra programmet skulle givetvis bero på i vilken mån det erforderliga kapitalet kunde anskaffas. Det är uppenbart att kredit restriktionerna nu varit ett svårt hinder för jordbruksrationaliseringen. Av den preliminära nationalbudgeten framgår t. ex., att jordbrukets bruttoinvesteringar minskats och att den ökning, som kan väntas , är obetydlig. Lantbruksstyrelsen har i sina petita, återgivna i jordbrukshuvudtiteln, framhållit, att åtstramningen på kreditmarknaden medfört att ett antal ansökningar om statlig lånegaranti för jordbruksrationalisering måst bordläggas till följd av att kreditinrättningarna inte kunnat ställa medel till förfogande för utbetalning av lånen. De kreditrestriktioner, som initierats och utformats av statsmakterna, har alltså hindrat den jordbruksrationalisering som statsmakterna funnit nödvändig och velat främja genom kreditgarantier. Om målsättningen jordbruksreform vad beträffar rationaliseringen skall kunna förverkligas på sätt som avsetts, måste kreditlättnader med det snaraste genomföras för jordbruksinvesteringar. Vi finner det nödvändigt att jordbruket bereds kreditlättnader i samma utsträckning som industrin. En sådan överenskommelse bör kunna träffas mellan , som är ett organ under garanti, bör ta initiativ i detta syfte. Det torde i förevarande sammanhang räcka med att gör ett uttalande om angelägenheten och nödvändigheten härav. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att måtte uttala, att de enligt överenskommelse mellan och affärsbankerna genomförda kreditlättnaderna för industriinvesteringar må på motsvarande sätt gälla även jordbruksinvesteringar. . () i Skegrie () i Heden () i Arrie
mot · FU0257 · 1971-01-14 00:00:00 — av m. fl. om strikt skadeståndsansvar för skada i samband med sjukvård. I samband med sjukvård inträffar tyvärr ibland olycksfall av skilda slag. Det kan vara fråga om t. ex. arm- eller benbrott genom att en patient halkar omkull på ett golv eller faller ned från en säng. Det kan också vara fråga om s. k. medicinska olycksfall t. ex. felaktig medicin eller läkemedel med annan koncentration än den avsedda vilka tyvärr inte heller helt kan undvikas. lämnar i förekommande fall ersättning som vid annan form av sjukdom, men om invaliditet uppstår utgår ej härmed förenade särskilda ersättningar och ej heller kan andra skadeståndskrav som kan uppkomma i samband med en inträffad olycka regleras. Sjukvårdshuvudmännen har regelmässigt ansvarighetsförsäkring som omfattar alla dess anställda. Om ett olycksfall kan anses vara vållat av någon anställd utgår härigenom ersättningar av skilda slag till den skadelidande. är det emellertid så att någon befattningshavare ej kan anses vara vållande till en inträffad olyckshändelse och den skadelidande ställs då utan möjlighet till ersättning om vederbörande ej tecknat egen olycksfallsförsäkring. Detta förhållande kan inte anses vara tillfredsställande för den enskilde som oförskyllt kan drabbas mycket hårt. Det kan inte heller för sjukvårdshuvudmannen vara tillfredsställande då förhållandet lätt skapar stark irritation mot vårdpersonalen och dess huvudmän från den patients sida som på ett eller annat sätt råkat illa ut i samband med sjukhusvistelse. Den s. k. vållanderegeln är i förekommande fall olycklig för såväl vårdpersonal som för patienten. Eftersom ersättning utgår endast om någon kan anses vållande till skadan leder bestämmelsen till jakt efter någon syndabock. Men många skador uppstår trots att det inte finns någon syndabock. Komplikationer som ingen kunnat förutse kan lätt uppstå. Om ingen kan anses vara vållande till skadan kan patienten som skadats inte få ut någon ersättning. Det finns i f. n. inte någon kollektiv försäkring, som t. ex. kan tecknas av en sjukvårdshuvudman och som skulle kunna ge patienten någon ersättning. Det kan inte vara rimligt att patienten skall lida ekonomisk skada till följd av olycksfall som inträffat t. ex. i samband med sjukhusvistelse, oavsett om någon kan anses ha vållat skadan eller ej. Det bör vara samhällets skyldighet att gottgöra patienter genom försäkringsskydd eller på annat sätt. Enligt uppgift tillämpas en sådan princip i , där det anses vara självklart att sjukvårdshuvudmannen betalar ut skadestånd vid inträffade olycksfall. Med stöd av vad som här anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte begära utredning och förslag till åtgärder syftande till att patient som i samband med sjukvård drabbas av olycksfall genom det allmänna erhåller ekonomisk gottgörelse även om någon ej kan anses vara vållande till olycksfallet. () i Luttra
mot · FU02570 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om avslag på Kungl. Maj:ts framställning om bemyndigande att beställa datamaskinutrustning. I årets finansplan i vad det gäller kapitalutgifter inom verksamhetsområde hemställer departementschefen om bemyndigande att beställa datamaskinutrustning för 90 milj. kronor. Någon närmare redogörelse för vad detta bemyndigande i praktiken kan komma att innebära lämnas inte. Tvärtom sägs att det i nuvarande läge inte finns någon möjlighet att bedöma när och i vilken omfattning en anskaffning kan bli aktuell. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte vid behandlingen av proposition 1971:1, bil 9, i avvaktan på en närmare redogörelse avslå Kungl. Maj:ts hemställan att måtte bemyndiga Kungl. Maj:t att beställa datamaskinutrustning för 90 milj. kronor. () BO ()
mot · FU02574 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående biståndsanslagens inverkan på betalningsbalansen. I u-landsdebatten framförs ofta tanken att biståndsanslagens belastning på den svenska valutareserven är så stark att detta motiverar stark återhållsamhet med fortsatta insatser. Särskilt i nu rådande konjukturläge med ett betydande underskott i betalningsbalansen har denna aspekt framhållits. har i olika sammanhang presenterats expertbedömningar som ger vid handen att belastningen är marginell. Man har därvid pekat på dels att en del av vårt bistånd sker i form av varuleveranser, dels att effekten i vad gäller betalningsbalansen också i övrigt varierar beroende på hur biståndet är sammansatt; biståndskrediter representerar en viss belastning, administrationskostnader och personalbistånd en annan. Andra frågor som diskuterats är t. ex hur man i olika lägen skall bedöma effekten av alternativa användningar av den del av produktionsresultatet som vi reserverar för biståndsändamål. Ett spörsmål har varit i vilken utsträckning våra biståndsinsatser direkt eller indirekt påverkar vår marknadsandel i utrikeshandel etc. Några entydiga svar lär inte kunna ges på dessa frågor. Med tanke på den relativt betydande omfattning våra biståndsanslag redan har och i än högre grad kommer att få när etappmålet av bruttonationalprodukten är förverkligat och därefter är det dock av stort intresse att få dessa frågor närmare belysta. Vi vill därför föreslå att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en allsidig utredning av frågan hur olika former av biståndsanslag påverkar vår betalningsbalans. Utredningen bör därvid utgå från olika tänkta ekonomiska lägen och varierande anslagsnivåer. Med hänvisning till i motionen anförda motiveringar hemställer vi att i skrivelse till Kungl. begär att en utredning tillsätts med uppgift att närmare undersöka hur olika typer av biståndsanslag i varierande ekonomiska lägen påverkar den svenska betalningsbalansen. () i KU () i Ulfsbyn
mot · FU02575 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och om ämbetsansvar för befattningshavare. Frågan om det ämbetsansvar som åvilar befattningshavare i olika situationer har varit föremål för ingående undersökningar i samband med anmälningar till JO, vartill denne haft att ta ställning. Redan i fjolårets berättelse redovisades beslut om att JO icke kunde pröva klagomål som var riktade mot fullmäktige i . I årets berättelse (s. 323) har JO funnit att han icke heller kan uppta klagomål som är riktade mot rent administrativa organ inom såsom valutastyrelsen och dess speciella arbetsutskott, den s. k. valutadirektionen. Grundtanken är att eftersom i dessa organ medverkar någon som är underkastad tillsyn allenast enligt den särskilda ansvarighetslagen för fullmäktige i och , alla befattningshavare hos organet blir undandragna vanligt ämbetsansvar och därmed JO:s tillsyn. JO har i årets berättelse som sin mening uttalat (s. 329) att ifrågavarande bestämmelser är i stort behov av översyn. Olika uppfattningar om deras tolkning har också lanserats. Det synes uppenbart att då de nuvarande ansvarighetsreglerna antogs organ icke utövade en så vidsträckt rent administrativ verksamhet som sker bl. a. enligt valutalagstiftningen men även med stöd av annan lagstiftning som administreras av riksbanksorgan. Uppenbart är att medborgare som kommer i kontakt med sådan del av den offentliga verksamheten där är myndighet bör ha samma möjligheter som inom andra förvaltningsområden att kunna påkalla uppmärksamhet hos samhällets kontrollorgan. De bör åtnjuta ett rättsskydd av samma art som då det gäller annan offentlig förvaltning. Nya regler erfordras sålunda. Det gäller här egna organ. Erforderliga utredningar till förbättring av det nuvarande rättstillståndet bör därför utföras inom och av dess organ. Under hänvisning till det anförda hemställs att ville, efter vederbörlig utredning genom försorg, anta sådana bestämmelser att med hithörande organ i sin rent administrativa verksamhet blir underkastad samma rättsliga ansvar för sina åtgärder som andra offentliga organ.
mot · FU02578 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. om avdrag för lön till make vid beskattningen av inkomst av rörelse. En övervägande del av företagarna inom handel, hantverk, småindustri, fria yrkesutövare samt jordbrukare driver sina rörelser som fysisk person. Dessa företagare har inte rätt till avdrag för lön som utbetalas till make för dennes arbetsinsats i rörelsen. Trots attén obligatorisk särbeskattning införts fr. o. m. innevarande år, innebär detta förhållande en faktisk sambeskattning för makar som deltar i rörelse. Drivs verksamheten i form av aktiebolag eller handelsbolag, medges dock rätt till motsvarande hustruavdrag i rörelsen. För många små företagare framstår det som kostsamt och besvärligt att övergå till att driva rörelsen som juridisk person en företagsform som dessutom inte är tillåten för alla kategorier företagare. Det framstår för oss från rättvisesynpunkt som riktigt att de som driver sin verksamhet som fysisk person medges rätt till avdrag för medhjälpande make. Med stöd av ovanstående hemställs att måtte besluta att företagare som driver sin verksamhet som fysisk person medges rätt till avdrag för medhjälpande makes lön till den del ersättningen kan anses rimlig i förhållande till arbetsinsatsen, att vederbörande utskott utarbetar erforderlig författningstext. () () () () PER () i Gäddvik () i Ulfsbyn