ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02350 · 1971-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. angående driftbidraget till barnstugor. Samhällets barntillsyn befinner sig i stark utveckling. Allt fler kommuner satsar hårt på att bygga barnstugor (daghem, lekskolor, fritidshem). Familjedaghemsverksamheten expanderar också. Men kraven på ett ökat antal platser för barntillsyn stiger i regel snabbare än utbyggnadstakten, beroende bl. a. på att allt fler kvinnor med barn ägnar sig åt arbete utom hemmet. Alldeles särskilt gäller detta i expansiva kommuner med stark inflyttning av unga familjer. Det ökade statsbidraget i form av bidrag och lån till byggande jämte driftbidrag har gett kommunerna större möjligheter att satsa på barntillsyn. Alltjämt är det dock så att kommunernas kostnader blir avsevärda. Det måste därför starkt understrykas, att man måste räkna med ytterligare förbättringar av statsbidragen så att inte kommunerna av ekonomiska skäl nödgas minska utbyggnaden av den viktiga samhällsfaktor som barntillsynen utgör. Men även en relativt liten ändring av gällande bestämmelser skulle kunna ge kommunerna bättre möjligheter. beräknas det statliga driftbidraget efter antalet platser som kommunen har i daghem respektive fritidshem. Detta betyder, att man för en daghemsavdelning för barn mellan tre och får bidrag till 15 platser. Men till en avdelning för mindre barn får man endast bidrag till det mindre antal platser som är tillåtet för dessa åldersgrupper, för t. ex. ettåringar endast sex till åtta stycken. Dessa bestämmelser medför att kommunerna i regel är obenägna att bygga daghemsavdelningar för mindre barn än treåringar. Kostnaderna för en avdelning på femton barn och en på t. ex. åtta eller tio uppvisar inga större skillnader. En ändring av bestämmelserna för beräkning av driftbidraget därhän att detta utgick per avdelning, och inte som per plats, skulle säkert stimulera kommunerna att mer än vad som sker bygga ut barntillsynen även för grupper . Det skulle också betyda ett förenklat förfarande när det gäller att tillämpa statsbidragsbestämmelserna. Med stöd av ovanstående hemställes därför att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. : anhålla om en sådan översyn av bestämmelserna angående beräkning av driftbidraget till barnstugor som stimulerar kommunerna att i större omfattning än nu bygga daghem för barn . () () () ()
mot · FU02351 · 1971-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående placeringen av de svenska socialattachéerna. har fyra socialattachéer placerade i , , och . De fyller en värdefull uppgift som förmedlare av impulser på det socialpolitiska området både från till respektive bevakningsområde och från stationeringsorterna till vårt land. Åtgärderna inom socialpolitiken upptar en växande del av de ekonomiska åtagandena i praktiskt taget samtliga världens länder. Olika system prövas för att komma till rätta med de problem som möter människor i dagens samhälle. Det är därför angeläget att följa de initiativ som tas i andra delar av världen på detta område. Det är angeläget att bevakningen från svensk sida blir så allsidig som möjligt och att de försök som görs inom ramen för olika samhällssystem att lösa sociala problem blir bevakade. Sålunda torde den sociala utvecklingen i de östeuropeiska länderna, med vilka i olika sammanhang har ett växande utbyte, vara värt närmare studium. har socialattachéer i såväl som . Vår attaché i har till uppgift att bevaka medlemsländerna i den europeiska ekonomiska gemenskapen, vari ingår. Den attaché som är stationerad i har förbundsrepbuliken som bevakningsområde. Om det inte finns möjlighet att utöka antalet socialattachéer förefaller det oss rimligt att företaga en omplacering av de befintliga tjänsterna så att någon av de attachéer, som är placerade i EEC-området förflyttas till tjänstgöring i något östeuropeiskt land med uppgift att föjja de socialpolitiska strävandena i det s. k. och förmedla information om svenska förhållanden på området. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj :t anhålla om utredning angående placeringen av de från utsända socialattachéema med målsättning att placera en sådan tjänst i något östeuropeiskt land.
mot · FU02357 · 1971-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående utbildningen av skyddsombud. Den förstärkning av arbetarskyddsorganisationen som föreslås i årets statsverksproposition bör hälsas med stor tillfredsställelse. Otvivelaktigt är förstärkningen befogad sedd mot de risker arbetslivet innehåller. förstärkes som det förutsättes att medel skall ställas till förfogande för såväl forskning som utbildning på detta område. Just inom utbildningen förefaller behoven av ökade insatser vara väl grundade. Utbildning av löntagarnas representanter, skyddsombuden, tillmäts inte den betydelse skyddsverksamheten kräver. Skyddet i arbetet kan inte anses vara ett ensidigt löntagarintresse. Hela arbetslivet är i hög grad beroende av att så få skador som möjligt förekommer. Inom den fackliga rörelsen yttras ofta missnöje med bristerna i kontakterna mellan yrkesinspektionens representanter och de av den fackliga organisationen . Det är i hög grad angeläget att dessa kontaktmöjligheter förbättras. Lika angeläget förefaller det att vara att skyddsombudens auktoritet förstärktes. En väg att nå detta mål skulle vara att yrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelse gemensamt gavs möjligheter att anordna kurser i arbetarskydd till vilka de fackliga skyddsombuden kallades. Dessa skulle den vägen få större kompetens men också auktoritet för sin betydelsefulla verksamhet. I den nu föreliggande propositionen sägs att Arbetarskyddet kommer också att få kraftigt utökade resurser för forskning, utbildning och information om arbetarskydd och miljöfrågor. Förslag härom kommer att läggas fram i en särskild proposition under vårriksdagen. Vi förutsätter att den direkta utbildningen av skyddsombuden skulle kunna täckas in i detta begrepp på sätt som här föreslagits. Åberopande det anförda föreslås därför att måste besluta att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om beaktande av de i motionen framförda synpunkterna beträffande skyddsombudens utbildning.
mot · FU02359 · 1971-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående samarbetet mellan yrkesinspektionen och lokala kommunala organ. Under innevarande budgetår sker en väsentlig upprustning av arbetarskyddstyrelsen och yrkesinspektionen. Den har möjliggjorts genom de väsentligt ökade anslag som , på regeringens förslag, anvisade . Den prioritering av reformarbetet inom arbetslivets område som kom till uttryck i budgeten /71 återfinns också i den nu framlagda statsverkspropositionen, i vilken bl. a. arbetsmedicinska institutet föreslås få en betydande uppräkning av sina anslag. Med detta följer regeringen de handlingslinjer, som angivits i bl. a. det socialdemokratiska programmet för en bättre arbetsmiljö. Satsningarna under innevarande och nästkommande budgetår har till den övervägande delen skett på det centrala och regionala planet. Förstärkningarna och utbyggnaden av den lokala arbetarskyddsverksamheten har däremot varit av mindre omfattning, även om yrkesinspektionens personella resurser till viss del kan väntas bli avdelade för att på det lokala planet effektivisera kampen för bättre skydd mot olycksfall och för bättre arbetsmiljö. är landet uppdelat i elva arbetarskyddsdistrikt med i vissa fall tämligen stor geografisk räckvidd. Inspektionsdistriktens personal har en väldig arbetsbörda och har ingen möjlighet att på ett effektivt sätt övervaka hela sitt område. Många industrier och anläggningar får sällan eller aldrig besök av någon yrkesinspektör. De fackliga organisationerna har aktivt medverkat till att bygga upp en skyddsorganisation ute på arbetsplatserna, främst då de medelstora och större. Det inflytande som vunnits på den vägen är emellertid otillräcklig och fungerar inte när det t. ex. gäller att bedöma en ny- eller ombyggnad från arbetarskydds- och arbetsmiljösynpunkt. Man finner gamla fabriksanläggningar, inom vilka skydds- och miljöhänsynen är mycket dåligt beaktade. Försummelserna sker oftast vid projekteringen. De kan ha sin grund i ett snävt och kortsynt ekonomiskt tänkande från företagsledningens sida, men kan också orsakas av bristande förståelse för att de anställda eller deras organisationer i fall som dessa på ett mycket tidigt stadium måste få tillfälle att ge sin mening till känna om arbetsplatsens och arbetsställenas utformning. En, enligt vår mening, avgörande brist finns i kontakten mellan å ena sidan yrkesinspektionen, som har eller är på väg att få möjligheter att ge råd och anvisningar, och å andra sidan berörda kommunala organ (byggnadsnämnd, hälsovårdsnämnd, brandväsende etc.). Så borde exempelvis byggnadstillstånd för om-, ny- eller tillbyggnader av arbetslokaler inte beviljas med mindre än att ritningar m. m. av yrkesinspektionen granskats och godkänts från miljö- och skyddssynpunkt. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att som sin mening uttalar att frågan om samarbetet mellan yrkesinspektionen och lokala kommunala organ ägnas särskild uppmärksamhet i arbetet på att reformera arbetarskyddslagstiftningen.
mot · FU0236 · 1971-01-13 00:00:00 — av i m. fl. Enligt de riktlinjer som drog upp för den statliga trafikpolitiken genom beslut skall konkurrens råda mellan trafikgrenarna och var och en av dessa i princip svara för sina kostnader. Målet för trafikpolitiken bör vidare enligt beslutet vara att för landets olika delar trygga en tillfredsställande transportförsörjning till lägsta möjliga kostnad. Nackdelarna med trafikpolitiska beslut har framträtt mer och mer. Sålunda har en omfattande nedläggning av järnvägar ägt rum, något som skett i enlighet med vad som klart uttalats i nämnda beslut. a. kravet på räntabilitet i fråga om i järnvägar nedlagt kapital har framtvingat upprepade taxehöjningar, vilka måste ha lett till betydande resandebortfall. Följden har blivit att inte fyller den servicefunktion som måste krävas. Nedläggningar av järnvägslinjer och indragningar av stationer vid fortfarande använda järnvägar har medfört påtagliga försämringar i trafikförsörjningen. Till detta kommer att företagsekonomiskt mindre lönsamma busslinjer i stor utsträckning dragits in. Vidare har anslagen till vägbyggandet i glesbygdslänen minskats undan för undan. Trafikförsörjningen har därför i stora delar av landet blivit högst otillfredsställande. En av förutsättningarna för utveckling i berörda områden har därigenom ryckts undan. De problem som uppstår till följd av undermåliga kommunikationer har både näringspolitiska och sociala aspekter. Det är angeläget att den pågående utvecklingen mot försämrade trafikförhållanden snabbt bryts. Detta kan enligt vår mening inte ske utan att principerna trafikpolitiska beslut omprövas. En trafikpolitisk omprövning bör naturligtvis grundas på de erfarenheter som beslut gett och syfta till trafikpolitiska förutsättningar för en positiv utveckling i alla delar av landet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om en omprövning av trafikpolitiken med syfte att skapa trafikpolitiska förutsättningar för en positiv utveckling i alla delar av landet. () i Skärstad () i Heden
mot · FU02360 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om indexreglering av de allmänna barnbidragen. Vårriksdagen 1965 antog ett förslag om höjning av det allmänna barnbidraget per barn och år. Det beloppet har bibehållits och föreslås i årets statsverksproposition höjas med till . kommunisterna anförde i motioner (1:409 och 11:450) till fjolårets riksdag att denna begränsade höjning inte kunde godtas med hänvisning till att barnfamiljerna återigen skulle komma på efterkälken och inte få full kompensation, bl. a. för den höjning av mervärdeskatten, som inträdde /71. Vi begärde då en höjning av bambidragssumman med per barn och år. Med hänsyn till den urholkning av barnbidragens ursprungliga värde som de senaste årens prisstegringar, penningvärdeförsämring och standardökning åstadkommit, anser vi det nu viktigast att ånyo föra fram ett av oss tidigare ställt krav om indexreglering av barnbidragen för att göra dem värdebeständiga. En sådan indexreglering skulle minska faran för att denna viktiga stomme i konsumtionsstödet till barnfamiljerna blir alltför mycket försämrad. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte besluta om indexreglering av de allmänna barnbidragen att gälla . (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · FU02361 · 1971-01-26 00:00:00 — om behandlingshem för handikappade. Från Norrbackainstitutets skolor utskrivs ett antal elever som har så svåra handikapp, att de inte kan använda sig av invalidlägenheter eller servicebostäder. Dessa ungdomar skulle behöva den speciella bostadsform som kallas behandlingshem. Eftervårdskonsulent och docent definierade i en artikel i föregående år behandlingshem som en bostadsform för ungdomar, som är så svårt rörelsehindrade att de behöver personlig hjälp med de flesta av det dagliga livets aktiviteter och dessutom ur hälsosynpunkt (exempelvis hotande hjärt-lungsvaghet) har behov av relativt kvalificerad sjukvård. Författarna framhöll att såväl sjukvårdspersonal som specialpersonal för sysselsättnings- och fritidsverksamhet behövs vid ett sådant hem. Det hette vidare i artikeln: Ingen av de ungdomar som är aktuella för behandlingshem kan tänkas att i annat än mycket begränsad omfattning utföra någon form av arbete kanske inte ens sysselsätta sig själva. Behandlingshemmet bör utformas så att tillfälle ges till individuell utveckling och inte får en onödigt kollektiv prägel. Ungdomarna måste därför ha möjlighet att upprätthålla personliga kontakter och deltaga i olika slags aktiviteter, även utanför behandlingshemmet. Behandlingshem förekommer ännu inte i vårt land. Var tionde elev vid uppges vid utskrivningen från institutet bort ha erhållit plats på behandlingshem om sådant alternativ förelegat. Till de tolv ungdomar, som har aktuellt behov av vård vid behandlingshem, kommer ytterligare tio elever med progredierande sjukdomar, som senare kan behöva mer kvalificerad vård än den som ges i servicebostäder. Det är givetvis angeläget att vårdformen behandlingshem införes i vårt land. Av de tolv elever som behöver vård på sådant hem vistas sju i föräldrahemmet, tre på olika institutioner (enligt uppgift kortsiktiga placeringar) och två på långvårdskliniker utan jämnåriga i omgivningen. Det är en stor arbetsbörda som föräldrarna tar på sig för att vårda sina barn i hemmet, och det måste givetvis råda osäkerhet om hur länge de kan svara för denna vård. Frågan om byggande av behandlingshem i vårt land måste bli föremål för skyndsam utredning. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj d anhålla om skyndsam utredning av frågan om byggande av behandlingshem för handikappade.
mot · FU02362 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om förlossningsavdelningar för smärtfri förlossning. Över 100 000 barn föds i . För ett stort antal av föderskoma innebär förlossningen stora smärtor. Endast ett litet antal kvinnor kan dock få effektiv hjälp mot smärtorna i form av s. k. smärtfri förlossning. Erforderliga resurser saknas nämligen på flertalet av landets förlossningskliniker för denna förlossningsform. Havandeskapet är för många kvinnor en stor psykisk påfrestning. Vissa kvinnor vet från tidigare, att förlossningen av olika skäl kan innebära lång och utdragen smärta. Andra kvinnor befarar stark smärta på grund av sin kroppskonstitution. Chanserna att erhålla effektiv smärtlindring är så gott som obefintliga, och de kvinnor som lider svårast av väntan inför förlossningen tillråds att föda med kejsarsnitt. Flera olika metoder av s. k. smärtfri förlossning är kända. Problemet är att varje enskild kvinna behöver sin speciella behandling, vilket i sin tur kräver assistans av kvalificerad läkarpersonal under förlossningen. Medan vid konventionell förlossningsmetod barnmorskan är experten, behövs vid effektiv smärtlindring såväl avancerad apparatur som narkosspecialist. är trots vår relativt höga allmänna standard ett u-land när det gäller förlossningsklinikerna. I åtskilliga andra europeiska stater är vården av föderskorna bättre, och det finns också goda möjligheter att erhålla smärtfri förlossning. Det vöre mot bakgrund av de höga kostnader som är förknippade med effektiv smärtlindring vid förlossningen inte rationellt att utrusta varje kvinnoklinik i landet med dessa resurser. I första hand bör varje län utrustas med väl tilltagen avdelning för ändamålet. De kvinnor som är bosatta på stort avstånd från avdelningen kan vid behov beställa tid på avdelningen och komma i åtnjutande av denna förlossningsteknik, vilket borde vara ett privilegium för varje kvinna. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t anhåller om att får i uppdrag att framlägga förslag till åtgärder för att utrusta minst en förlossningsavdelning i varje län med personal och utrustning för smärtfri förlossning. () ()
mot · FU02363 · 1971-01-26 00:00:00 — angående radio- och TV-licensen. I statsverkspropositionen (bilaga 10 s. 432 433) föreslås att den allmänna mottagaravgiften för radio- och TV-apparater skall höjas per kvartal. Tilläggsavgiften för innehav av färgmottagare och den särskilda ljudradioavgiften förutsätts därvid utgå med oförändrade belopp dvs. med per kvartal respektive . Därvid räknas med i stort sett oförändrad sändningstid för ljudradion men en ökning av televisionens sändningstid från i genomsnitt till i genomsnitt under /72, vilket överensstämmer med de riktlinjer som angavs i förra årets statsverksproposition. Föredragande departementschefen framhåller också att det under alla förhållanden krävs en inkomstförstärkning för , om 1966 års riktlinjer för verksamhetens utbyggnad skall kunna följas. TV-licensavgiften utgör redan nu en dryg utgiftspost för många låginkomsttagare. Även för TV-innehavare i något högre inkomstlägen torde avgiften ofta kännas betungande. I valet mellan att avstå från längre sändningstid än och en avgiftshöjning torde många, kanske de flesta, välja att avstå från en förlängning av sändningstiden. Det är enligt min mening inte önskvärt att många människor skall behöva avstå från att ha TV därför att de finner licensavgiften vara svår att lägga ut. Ett uppskjutande av planerna på förlängning av sändningstiden torde å andra sidan inte innebära några alltför stora olägenheter för TV-innehavama. Det påbörjade rationaliseringsarbetet inom torde vidare ge goda möjligheter till kostnadsbesparingar. En höjning av licensavgiften bör därför enligt min mening åtminstone tills vidare kunna undvikas. Skulle det för att uppnå detta syfte visa sig nödvändigt med ytterligare modifieringar i radio- och TV-verksamheten, anser jag dessa böra godtagas hellre än en avgiftshöjning. Under åberopande av vad sålunda anförts hemställes att måtte avslå Kungl. Maj:ts förslag om höjning av den allmänna mottagaravgiften för innehav av radio- och televisionsapparat.
mot · FU02365 · 1971-01-26 00:00:00 — av herrar Josefson i Arrie och i Glömminge om utjämning genom kyrkofonden av pastoratens lönekostnader för Kyrkofonden används för kyrkliga ändamål på sätt som i lagen om kyrkofonden av bestämmes. Fondens huvudsakliga uppgift är att fungera som en utjämningsfond för pastoraten i vad angår dessas kostnader för avlöning av präster och även kyrkomusiker. Fonden svarar emellertid också för en hel del andra kostnader såsom för pastoratsadjunkter, pastoratens skogsbiträden, tjänste- och familjepensioner för präster och avgifter till ATP, vilka om fonden inte funnes skulle belasta pastoraten. skall betala sina präst- och kyrkomusikerlönekostnader skall det i första hand använda avkastningen av sina präst- och kyrkomusikerlönetillgångar, dvs. löneboställen, prästlönefonder, eventuella andelar i stiftets prästlönejordsfond och prästlönefondshemman samt det s. k. klockarboställskapitalet. Om dessa tillgångar lämnar så stor avkastning att det blir överskott, skall pastoratet inleverera hälften av överskottet till kyrkofonden. I den mån avkastningen inte förslår till bestridande av lönekostnaderna får utdebitering för ändamålet ske inom pastoratet intill det öretal per skattekrona, högst tjugo, som Kungl. Maj :t bestämmer. Det uttaxerade beloppet benämnes församlingsavgift. Om ytterligare medel erfordras för att täcka lönekostnaderna, äger pastoratet erhålla tillskott ur kyrkofonden. Kyrkofondens viktigaste inkomstkälla är den s. k. allmänna kyrkoavgiften, som erlägges av samtliga pastorat med ett av Kungl. Maj rt bestämt öretal för varje skattekrona. Regleringen av präst- och kyrkomusikerlönekostnaderna genom kyrkofonden medför en betydelsefull kostnadsutjämning mellan pastoraten. Denna ordning tillämpas emellertid inte för avlönandet av kyrkovaktmästare. Även de sistnämnda avlöningskostnadema kan dock innebära betydande variationer i belastningen de olika pastoraten emellan. Församlingsavgiften är fastställd till högst per skattekrona. Den allmänna kyrkoavgiften, som Kungl. Maj:t fastställer, utgår med . En höjning med ett eller annat öre av den senare skulle troligen medföra ett tillräckligt tillskott till kyrkofonden för att kunna reglera utjämningen av kostnaderna för kyrkovaktmästarlönerna. Utjämningen kunde även begränsas till en vaktmästare per församling för att därigenom hjälpa de små och svaga kyrkliga enheterna. Det framstår därför som berättigat att en skyndsam prövning sker av möjligheterna att utjämna lönekostnaderna beträffande kyrk ovaktmästarna genom kyrkofonden såsom nu sker i fråga om t. ex. kyrkomusikerna. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj :t anhålla om prövning och förslag rörande utjämning genom kyrkofonden av pastoratets kyrkovaktmästarlönekostnader enligt i stort sett samma principer som gäller i fråga om kyrkomusikerlönekostnaderna. () i Arrie () i Glömminge
mot · FU02366 · 1971-01-22 00:00:00 — om höjning av anslaget till . är det samlande organet för de kristna samfunden i och är kontaktorganet för dessas ledamotskap i Kyrkornas världsråd. Det ekumeniska arbetet spelar som bekant en allt viktigare roll för kyrkorna både i och utom , inte minst när det gäller förhållandet till invandrarkyrkorna i och samarbetet med kyrkorna i u-ländema. De kristna samfundens opinionsbildande makt, till förmån för andlig frihet och social rättfärdighet, vilar i hög grad på deras förmåga till nationell och internationell samverkan, vilken den är till för att befrämja. Till Kyrkornas världsråd betalar en årsavgift, som uppgick till . och för beräknas till . Fr. o. m. /52 har nämnden fått statsbidrag till denna årsavgift, ett bidrag som höjts med . och senast utgick med . Departementschefen föreslår en fortsatt höjning med . Inom nämnden har genomförts en omorganisation av såväl nämndens som Nordiska ekumeniska institutets arbete. Institutet övertar vissa av nämndens uppgifter, som har samband med Kyrkornas världsråds arbete, medan nämnden mer än nu koncentrerar sig på de ekumeniska uppgifterna inom landet. Med tanke på de växande ekumeniska uppgifterna anser vi att statens bidrag bör höjas med . till , varigenom bidraget till Kyrkornas världsråd helt skulle täckas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte anvisa ett med . höjt anslag till för /72. () ()