mot · FU02412 · 1971-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om ett generellt pantsystem för ölflaskor och läskedrycksflaskor. Det finns egentligen få frågor som allmänheten kan så mycket om som nedskräpningen i naturen med glasflaskor för öl och läskedrycker. Ända sedan engångsglaset infördes på den svenska marknaden för öl och läsk har kampanjen pågått. Olika förslag har framförts i den allmänna debatten och i om en restriktivare behandling av denna förpackningsform, eftersom man ansett att den orsakar de största olägenheterna och skapar problem ur renhållnings- och naturvårdssynpunkt. Dessa är framträdande såväl för kommunerna, vilka har att svara för renhållningen, som för allmänheten. Trots att det finns så få produkter som är så umbärliga för folkhushållet som just engångsflaskor för öl och läsk, har de fått översvämma naturen. Dessa har tillkommit i första hand för rationalisering av försäljning och förvaring och är främst motiverade av producenternas intressen. För engångsflaskorna gäller ju det egendomliga förhållandet att tillverkaren har bestämt, att de bara får användas en gång, trots att de är fullt brukbara , och att distributörer, butiker och konsumenter snällt lyder, som vore det en lag. För säljsidan innebar övergången till denna förpackningsform en kostnadsminskning men för konsumenterna en avsevärd fördyring. Det senare gäller även för samhället, som får ta på sig dryga kostnader för renhållning och för dem som skadas av glaset. Enligt utredningen renare samhälle skadar sig ca 25 000 svenskar på glas. Tillverkningsförbud för miljöskadliga och onödiga förpackningar är givetvis den bästa lösningen med tanke på naturen och det ständigt ökade antalet skador på människor och djur. Detta känns naturligt för en stor och växande opinion, vilket framgår av undersökning Ouni 1969); av denna framgick att av alla svenskar var positivt inställda till ett förbud mot engångsglas. Tyvärr har beteendet att kasta skräp omkring sig blivit invant hos många människor, men detta beror till stor del på att det blivit billigare att vara slarvig än vad det var . När man tidigare kastade en returflaska, kastade man bort möjligheten att få pengarna tillbaka för flaskan. Men engångsflaskan kostar ingenting att kasta, den är helt värdelös när den är tömd. Det har producenten bestämt. Före engångsglasets tillkomst inom den svenska bryggerinäringen hade vi ett väl funktionerande pantsystem för bryggeriglas, vilket våra nordiska grannländer har än . Att returflaskan har mist en så stor del av sitt värde beror på att panten numera med dagens penningvärde blivit alltför låg. Men det finns också andra aspekter som anknyter till den yttre miljön Även den sociala miljön har försämrats sedan engångsglaset för öl introducerades. Engångsglasen har varit ett viktigt led i bryggeriernas marknadsföring av mellanölet. Med engångsglaset skapade bryggerierna en högre status för ölet, och denna kulturnyhet kunde med hjälp av en kraftig reklamkampanj åstadkomma en snabb ökning av försäljningen bland ungdomen. När alkoholens tillvänjningseffekt gjort sitt, har man fått en fast marknad hos denna grupp för sina ölprodukter. Den fördubblade ölmarknaden medför kvantitativt att nedskräpningen i naturen får större omfattning. Enligt vår mening är de möjligheter som samhället har otillräckliga för att förhindra nedskräpning med tomglas. Vi anser att ytterligare åtgärder redan nu bör vidtas för att förhindra att stora kvantiteter glasförpackningar sprids i naturen på allmänna platser etc. Därför får vi föreslå att ett generellt pantsystem inrättas för bryggeriglas för öl och läskedrycker, både engångs- och returglas, med utgångspunkt från att konsumenten genom att erhålla pantpriset i retur skall lockas att medverka i renhållningen. Pantpriset skall utgå från konsumentens värdering av besväret att återföra tomglas och inte från tomglasets värde för bryggerierna, varför pantpriset måste sättas högre än nyglaspriset. Ett sådant system är både administrativt och praktiskt genomförbart genom att stämpla flaskor med respektive bryggeriers igenkänningsmärke, att lagstiftningsvägen skydda stämpligen mot otillbörligt utnyttjande, att anknyta ett inlösningstvång till enbart stämplade flaskor och att periodiskt göra avräkningar bryggerierna emellan. Ett sådant generellt pantsystem på bryggeriglas för öl och läskedrycker torde vara ett verksamt medel att begränsa en av de viktigaste tillskottskällorna vid nedskräpning. Engångsglaset som förpackningsform har starkt bidragit till en köp-släng-mentalitet hos allmänheten som allvarligt motverkar all propaganda för att hålla naturen ren. Föroreningen i naturen är ett skrämmande bevis på en verklighet som få räknat med och som ingen velat ha. Men den industriella målsättningen har alltför ensidigt varit styrd av ekonomiska intressen och människan och hennes miljö har skjutits i bakgrunden. Samhället-skattebetalaren skall givetvis ta på sitt ansvar att städa upp efter nedskräparna. Men principen borde rimligtvis vara den att samhällets subventionering av förpackningsindustrins och nedskräparnas verksamhet upphörde: de skyldiga bör betala räkningen själva. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär förslag till vårriksdag om ett generellt pantsystem för bryggeriglas för öl och läskedrycker. . () () () ()