ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02992 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Bäckmora m. fl. angående statsbidraget för djursjukvård m. m. Statsbidrag har kunnat utgå till mindre bemedlade djurägare för kostnader i samband med sjukbesök av veterinär. kan bidrag i regel bara utgå till djurägare, vars till statlig inkomstskatt taxerade inkomst uppgår till högst . och som inte påförts förmögenhetsskatt. Denna låga inkomstgräns som varit oförändrad under en lång följd av år innebär med dagens pris- och kostnadsförhållanden att ingen i praktiken kan utnyttja detta bidrag. En betydande höjning av inkomstgränsen är därför i högsta grad befogad. Vi föreslår att inkomstgränsen höjs till . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att statsbidrag till mindre bemedlade för djursjukvård m. m. må åtnjutas av djurägare, vars inkomst inte överstiger . () i Bäckmora () i Heden
mot · FU02999 · 1971-01-27 00:00:00 — av i ni. om anställande av fiskelag för sillrekognosering m. m. Då de svenska statliga fiskeriundersökningsfartygen av olika skäl knappast kan ge direkt service till den nordsjögående fiskeflottan anhålls i denna motion att i skrivelse till Kungl. måtte begära en utredning om möjligheten av att modema nordsjötrålare engageras för sillrekognosering, utprovande av fiskredskap m. m. Av de statliga fiskeriundersökningsfartygen kan med hänsyn till gällande bestämmelser Skagerak och Eystrasalt inte användas i . Undersökningsfartyget däremot är i fråga om konstruktion och utrustning jämförbart med ett svenskt fiskefartyg. Att detsamma dock i mycket ringa utsträckning användes för direkt service till den svenska fiskeflottan beror på att det program som göres upp för fartyget också måste inrymma ett stort antal arbetsveckor för olika vetenskapliga institutioner. Dessa uppgifter har helt dominerat. Det har därför inte varit möjligt att exempelvis utföra rekognoseringar efter sill i enlighet med fiskamas önskningar och behov. Den utprovning av nya redskap o. d. som skett har måst avsevärt begränsas. Likaså föreligger vissa hinder att utnyttja fartygets fulla kapacitet. Om ett vanligt fiskefartyg används i så nära anslutning som möjligt till fiskeflottan borde bättre resultat kunna vinnas. En möjlighet att bistå fiskarna skulle vara att exempelvis på försök ett pär vanliga fiskebåtar, bemannade med sedvanliga besättningar bestående av kunniga fiskare, under vissa betingelser förhyrdes av . Bland de arbetsuppgifter, som skulle åvila skeppare och besättning utöver ovan nämnda sillrekognosering och utprovning av fiskredskap, kan också nämnas skyldighet att så gott som stå i kontakt per radiotelefon med dels utländska trålare, dels olika fiskehamnar runt eller på andra kuststräckor. Detta är betingat av behovet att snabbt kunna informera den svenska fiskeflottan om möjligheterna för ett givande fiske av något slag som de svenska fiskarna skulle kunna tänkas delta i. En sådan arbetsuppgift förutsätter givetvis att en eller flera ombord har behövliga språkkunskaper, åtminstone nödvändig kunnighet i engelska. För att utgifterna för dylik verksamhet skall kunna begränsas bör fiskelagen i viss utsträckning ägna sig åt sedvanligt kommersiellt fiske. Ersättningsreglerna kan utformas på olika sätt. Det kan t. ex. ske genom att varje uppdrag honoreras. En annan form är att viss inkomstgaranti ges, som samordnas med inkomster för fisket. Frågan bör bli föremål för utredning, vilken lämpligen bör utföras av . Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa att Kungl. Maj:t låter utreda möjligheten att på försök tillfälligt anställa fiskelag för sillrekognosering, redskapsutprovning, information till fiskare m. m. () () i () () . () i () i Lane-Herrestad AB Egneilska Boktryckeriet, 1971
mot · FV0271 · 1971-01-13 00:00:00 — av m. fl. om omprövning av den s. k. fyraprocentregeln vid val till . Konsekvenserna av det vid val första gången tillämpade valsystemet med spärregel för representation i visar att närmare 200 000 väljare kan stödja ett parti utan att bli representerade i , därest partiet i fråga stannar . Skulle flera partier stanna blir antalet väljare utan riksdagsrepresentation ännu större. I motion 1971:533 diskuterades även frågan om dylika spärrars effekt från synpunkten att väljarnas röstning efter åsikt motverkas. I kommunalvalskommitténs betänkande, som avlämnades , föreslås att ett valsystem motsvarande det som gäller för riksdagsvalen skall införas även vid valen till landsting och kommunfullmäktige. Detta skulle innebära att motsvarande negativa spärreffekter också förs över till dessa val. I en granskning av kommunalvalskommitténs förslag har utredningen om den kommunala demokratin påvisat att om en spärr på tillämpats kommunval skulle inte mindre än 306 mandat i 207 kommuner tillfallit annan partibildning än . Vi finner det mera angeläget att ompröva den nu gällande fyraprocentregeln vid val till än att överföra regeln också till landstings- och kommunalval. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos Kungl. 1. uttalar sig för en omprövning av den s. k. fyraprocentregeln vid val till , 2. hemställer om uppdrag till grundlagberedningen att framlägga förslag i enlighet härmed. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1972, 3 sami.
mot · FU021203 · 1971-02-09 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj :ts proposition nr 10 med förslag till skattebrottslag, m. m. Den omläggning av påföljdssystemet, när det gäller överträdelser mot olika skatte- och avgiftsförfattningar, som föreslås i proposition nr 10 kan bl. a. väntas medföra att försummelser i fråga om för sent inlämnade självdeklarationer blir beivrade i betydligt större utsträckning än . Enligt förslaget avskaffas det bötesstraff som finns men mera sällan utdöms. I stället införs en s. k. förseningsavgift, som skall tas ut i administrativ ordning. Som framgår av propositionen har antalet skattskyldiga, som lämnat in sin deklaration för sent eller helt underlåtit att deklarera, fortlöpande ökat. En viktig orsak till detta är med säkerhet den alltför korta tid som står till buds för deklarationsarbetet. Bokföring och personalredovisning sker numera i mycket stor utsträckning med hjälp av automatisk databehandling. Härigenom har utsändningen av kontrolluppgifter av olika slag, räntebesked och andra för deklarationsarbetet nödvändiga handlingar kommit att koncentreras till . De alltmer komplicerade skattereglerna samt ändrade bokföringsmetoder har lett till att de skattskyldiga har blivit mer och mer beroende av att anlita hjälp för sin bokföring och sin deklaration. Bokförings- och deklarationsbyråer får därmed en mycket stor arbetsbelastning . Även för den som gör sin deklaration på egen hand är den tid som står till förfogande för deklarationsarbetet ofta alltför kort. Den starka tidspressen bidrar givetvis också till att öka antalet felaktiga deklarationer. En nödvändig förutsättning för att systemet med förseningsavgifter inte skall leda till orimliga konsekvenser för de enskilda medborgarna är därför att sista inlämningsdagen för deklarationen flyttas. Jag föreslår att inlämning får ske fram till i stället för till den 1 . Denna ordning gällde för övrigt . De olägenheter som en framflyttning av deklarationsinlämningen kan medföra för själva taxeringsarbetet och som i propositionen anförs för att inte nu ta upp frågan till prövning bör i sin tur kunna elimineras genom att datum, då taxeringsarbetet i första instans skall vara avslutat, flyttas till . På grund av semestrar m. m. påbörjas det efterföljande arbetet hos länsstyrelser och lokala skattemyndigheter aldrig förrän . En förlängning av taxeringsperioden juliaugusti skulle därför ge taxeringsnämnderna möjlighet att vid behov arbeta även utan att det inkräktar på uppbördsarbetet, den statistiska bearbetningen av deklarationerna osv. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer jag att vid behandlingen av Kungl. Maj ds proposition nr 10 beslutar 1. att självdeklaration, där inte särskilda bestämmelser gäller, skall lämnas , 2. att taxeringsarbetet i första instans skall vara avslutat ; samt att vederbörande utskott utformar erforderlig författningstext.
mot · FU021206 · 1971-02-09 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majis proposition nr 10 med förslag till skattebrottslag, m. m. Med anledning av proposition 1971:10 föreslås följande ändring av 35 § taxeringsförordningen. Enligt nuvarande bestämmelser skall självdeklaration, som avges utan anmaning, avlämnas till länsstyrelse eller till lokal skattemyndighet i det län där taxeringen skall äga rum eller också till ordföranden i vederbörande taxeringsnämnd. Genom det föreslagna systemet med förseningsavgift blir det av stor betydelse att den skattskyldige ges fullgoda möjligheter att i rätt tid och under betryggande former få avlämna sin självdeklaration. Det nuvarande systemet med taxeringsordföranden som en möjlig mottagare är därvidlag mindre lämpligt, med tanke på att denne i allmänhet saknar expedition. Härigenom uppstår risk för att självdeklarationen kan bli liggande t. ex. i en utomhus placerad brevlåda så länge att den kan bli betraktad som för sent avlämnad. Från rättssäkerhetssynpunkt bör därför möjligheten att till ordföranden avlämna självdeklaration inte bibehållas. Med hänsyn bl. a. till nuvarande rörliga befolkningsläge vill jag å andra sidan i de skattskyldigas intresse föreslå att självdeklaration skall få avlämnas till vilken länsstyrelse eller lokal skattemyndighet i riket som helst. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att måtte besluta om sådan ändring av 35 § taxeringsförordningen att självdeklaration skall få avlämnas till vilken länsstyrelse eller lokal skattemyndighet som helst men ej till ordförande i taxeringsnämnd.
mot · FU021210 · 1971-02-11 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 11 med förslag till förordning om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt Konjunkturutvecklingen, den bristande jämvikten i bytesbalansen och knappheten på arbetskraft på gör det nödvändigt att i den ekonomiska politiken lägga stor vikt vid åtgärder, som kan bidra till att upprätthålla och höja investeringsaktiviteten i näringslivet. Med hänsyn till de bestående regionala olikheterna måste åtgärder sättas in för att i nuvarande konjunkturläge säkerställa full sysselsättning och en fortsatt utbyggnad av näringslivet i de sysselsättningssvaga delarna av landet. I enlighet med vad som har aviserats i finansplanen föreslås i proposition nr 11, att ett särskilt investeringsavdrag skall medges vid anskaffning av maskiner och andra döda inventarier som är avsedda att stadigvarande användas i rörelse, jordbruk eller skogsbruk. Avdraget, som enligt förslaget skall få uppgå till av anskaffningskostnaden, är i princip konstruerat på samma sätt som de avdrag av liknande slag som tidigare gällt. Avsikten är att inför den väntade konjunkturavmattningen stimulera företagen att öka sina investeringar i maskiner och inventarier . Med den föreslagna utformningen av avdraget uppnås emellertid ingen regionalpolitisk effekt. För att uppnå en nödvändig särskild stimulans i de sysselsättningssvaga områdena av landet finns enligt vår mening anledning att vidta en regional differentiering av avdraget. Särskilt investeringsavdrag bör sålunda medges av anskaffningskostnaden vid investeringar inom det inre stödområdet, vid investeringar inom det allmänna stödområdet i övrigt och vid investeringar i andra delar av landet. Reglerna bör i övrigt utformas på det sätt, som har föreslagits i propositionen. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandling av Kungl. Maj ds proposition nr 11 beslutar, att särskilt investeringsavdrag vid anskaffning av maskiner m. m. skall medges av anskaffningskostnaden vid investeringar inom det inre stödområdet, vid investeringar inom det allmänna stödom rådet i övrigt och vid investeringar i andra delar av landet, samt att vederbörande utskott utformar erforderlig lagtext. () ()
mot · FU021214 · 1971-02-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 12 med förslag till bostadsrättslag, m. m. I propositionen 1971: 12 föreslås ny bostadslag. I nuvarande lag om bostadsrättsföreningar gäller enligt § 47 punkt 6 att nyttjanderättcn förverkas om medlemmen inte längre uppfyller stadgevillkor om medlemskap i viss sammanslutning. I nu föreliggande förslag till ny bostadsrättslag har inte tagits upp någon direkt motsvarighet till § 47 punkt 6 bostadsrättslagen. Frågor om förverkande av sådan anledning som där anges får i stället prövas enligt de regler som i övrigt skall gälla när bostadsrättshavaren åsidosätter förpliktelse som inte grundas på lagen. Huruvida härmed någon saklig ändring beträffande exempelvis medlemskap i rikskooperativ organisation har avsetts framgår inte av förslaget. För undvikande av rättsovisshet bör i detta avseende göras erforderliga kompletteringar i förslaget. Nya regler föreslås beträffande bl. a. bostadsrättshavarens rätt till uppsägning vid väsentlig ökning av avgifter för bostadsrätten. Huvudregeln ges i § 23 i förslaget. Den närmare kommentar till regeln som lämnas i den allmänna motiveringen till förslaget (s. 84) synes på en punkt ägnad att leda till onödiga tolkningstvister. Sådana synes kunna undvikas därest ur motiveringen utgår sista meningen andra stycket s. 84 i förslaget. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft . De omfattande förändringar i det rent praktiska arbetet inom exempelvis de rikskooperativa organisationerna som en ny lagstiftning utformad i enlighet med förslaget innebär erfordrar bl. a. beslut beträffande stadgar m. m. i olika parlamentariskt utsedda organisationsled. Det synes erforderligt med en för nödvändiga arbetsomstäIlningar. En ny lag bör således träda i kraft . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att sista meningen, andra stycket, s. 84 i propositionen utgår som motivering till den föreslagna lagtexten i § 23, att bostadsrättslagen tillföres bestämmelser motsvarande § 47 punkt 6 i lagen om bostadsrättsföreningar, att den nya lagen träder i kraft samt att vederbörande utskott måtte utarbeta erforderlig lagtext.
mot · FU021216 · 1971-02-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj :ts proposition nr 14 med förslag till lag om skatterätt och länsrätt, m. m. I propositionen nr 14 föreslås bl. a. att tjänstgöringstiden för nämndemän i skatterätt och länsrätt skall vara . Någon motivering för mandattidens utsträckning till anges inte i sammanhanget utöver det att det erinras om att sexårig tjänstgöringstid gäller för nämndemän i allmän underrätt. Det väsentligaste måste emellertid anses vara att mandatperioderna för ledamöterna i de statliga länsnämnderna sammanfaller med mandatperioderna för förtroendeuppdragen inom landstingsförvaltningen. Nämndemännen i länsrätt och länsskatterätt skall väljas av och bör då ha samma mandatperiod som , vilken enligt nuvarande system är . Detta överensstämmer med vad framhållit i sitt remissyttrande över departementspromemorian. Detsamma bör gälla beträffande nämndemän i mellankommunala skatterätten, som utses av regeringen. Grunden bör här vara den treårsperiod som nu Jag föreslår sålunda att lagen om skatterätt och länsrätt utformas så, att mandatperioden för nämndemännen i ifrågavarande fall blir . Med stöd av vad ovan anförts får jag hemställa att vid behandlingen av propositionen nr 14 måtte besluta att lagen om skatterätt och länsrätt, 10 §, skall ha följande Nämndeman utses men får avgå . nämndeman visar (lika med Kungl Maj :ts förslag) behörig, förfaller uppdraget. När ledighet uppkommer (lika med Kungl Maj:ts förslag) för återstående tid.
mot · FU021219 · 1971-02-23 00:00:00 — av i Arrie och i anledning av Kungl. Maj ds proposition nr 14 med förslag till lag om skatterätt och länsrätt m. m. Det i proposition nr 14 framlagda förslaget till lagstiftning beträffande länsrätt, länsskatterätt och mellankommunal skatterätt innebär bl. a. att såväl länsrätt som skatterätt skall vara domför med ordförande och tre nämndemän och att fler än fyra nämndemän inte skall få tjänstgöra i rätten. Förslaget i propositionen avviker på denna punkt från den departementspromemoria som har legat till grund för propositionen. Enligt förslaget i promemorian skulle länsrätten ha minst två och högst fyra nämndemän och skatterätten minst tre och högst sex nämndemän. Som skäl för att frångå förslaget i departementspromemorian anför departementschefen främst praktiska synpunkter. Domstolar med ett alltför stort antal nämndemän kan skapa vissa problem ur arbetssynpunkt och gör det också svårare att rekrytera erforderligt antal lämpliga nämndemän. Departementschefen har också tagit fasta på de önskemål som funnits om lika regler om domförhet i länsrätt och skatterätt. Enligt vår uppfattning erhålles godtagbara arbetsförhållanden i skatterätten även med upp till sex nämndemän i rätten. Detta skulle också ge ökade förutsättningar för att få tillräcklig lokalkännedom representerad i dessa domstolar. Om antalet nämndemän blir något större än vad som föreslås i propositionen, ökar också förutsättningarna för att kunna genomföra omfattande och komplicerade mål utan onödiga avbrott. Erfarenheterna av prövningsnämndernas arbete visar att anhopningen av ärenden gör det ytterst svårt att hinna med den noggranna granskning som är nödvändig ur rättssäkerhetssynpunkt. Lagrådet framhåller också att det är svårt att finna motiv för att, såvitt gäller skatterätten, ha ett lägre antal nämndemän än vad som svarar mot det antal lekmän som i allmänhet brukar delta i prövningsnämnderna. 1 sammanhanget bör också understrykas vad departementschefen anför inledningsvis i propositionen om förvaltningsrättskipningens ökade betydelse och vikten av ett starkt lekmannainflytande i denna. Vi föreslår därför att reglerna om domförhet i skatterätt utformas så att skatterätten blir domför med minst tre och högst sex nämndemän. Med hänvisning till vad sorn anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition nr 14 beslutar att skatterätt skall ha ordförande samt minst tre och högst sex nämndemän; samt att vederbörande utskott får i uppdrag att utforma erforderlig författningstext. () i Arrie
mot · FU021220 · 1971-02-23 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 14 med förslag till lag om skatterätt och länsrätt, m. m. Förslaget till lag om skatterätt och länsrätt upptar i 9 § bl. a. vissa valbarhetsvillkor för nämndeman i dessa. Någon motsvarighet till den i 12 § 1 mom. taxeringsförordningen intagna bestämmelsen att av ledamöterna och suppleanterna i prövningsnämnd inte flera än två får vara ledamöter eller suppleanter i taxeringsnämnd finns dock inte i förslaget. I den departementspromemoria som ligger till grund för lagförslaget anförs att det självfallet bör undvikas att nämndemän i länsskatterätt annat än i undantagsfall är ordförande i taxeringsnämnd men att särskild föreskrift härom inte är nödvändig. Departementschefen uttalar att det bör undvikas att ordförande, ledamot eller suppleant i taxeringsnämnd annat än i undantagsfall tjänstgör som nämndeman i skatterätt och förväntar att valmyndigheterna endast undantagsvis utser sådan person till nämndeman. Vi delar den ovan anförda uppfattningen att uppdrag i taxeringsnämnd icke bör förenas med uppdrag som nämndeman i skatterätt. Det upplyses visserligen i propositionen att jävsbestämmelser av innebörd att den som deltagit i taxeringsnämnds beslut skall vara jävig att delta i prövning av besvär över beslutet kommer att tas in i den förvaltningsprocesslag som f. n. förbereds inom . En sådan bestämmelse förefaller vara tämligen självklar. Oavsett detta anser vi det emellertid vara så viktigt att det klart framgår att något personsamband icke förekommer mellan taxeringsnämnderna och skatterätterna att det inte ens undantagsvis bör tillåtas att uppdrag i dessa båda instanser kombineras. Detta bör komma till uttryck genom en särskild föreskrift. Det synes oss däremot lämpligt att man, där så kan ske, utnyttjar erfarenheterna hos dem som varit ordförande i taxeringsnämnd genom att välja dem till nämndemän. I likhet med vad några remissinstanser anför beträffande ordförande i taxeringsnämnd anser vi sålunda att det bör föreskrivas att ledamot (inberäknat ordförande) och suppleant i taxeringsnämnd icke får vara nämndeman i skatterätt. Under åberopande av det anförda hemställes att måtte besluta att 9 § andra stycket lagen om skatterätt och länsrätt skall ha denna lydelse: Tjänsteman vid länsstyrelse, får ej vara nämndeman, ej heller den som är ledamot eller suppleant i taxeringsnämnd.
mot · FU021222 · 1971-03-10 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 50 med förslag till lag om förnyad giltighet av vissa kollektivavtal. Regeringsförslaget om tvångslagstiftning på arbetsmarknaden är helt unikt eftersom det innebär ett tillgripande av tvångslagar, som på en gång berör alla löneanställda över hela avtalsområdet. Staten går med denna lag i öppen strid mot de breda skikten även inom LO och TCO. Lagen riktar sig direkt mot deras intressen och deras lönekamp. Den är ett medel att med maktspråk genomdriva det tillbakahållande av lönekraven, som utgör kärnan i årets finansplan. Konflikten på SR-området är härvidlag en förevändning. En lag av detta slag hade aldrig behövts om det bara gällt att få till exempel jämvägsväsendet eller viss service att fungera. Kommunisterna är bestämda och principiella motståndare till denna tvångslagstiftning. Vi ser däri ett steg i riktning mot ett av staten dikterat förhandlingssystem. Vi ser bakom åtgärden spåren av en auktoritär och anti-demokratisk statsuppfattning. Så mycket mer omotiverat och utmanande ter sig lagförslaget, som förhandlingsvägen ännu inte har utnyttjats till sina fulla möjligheter. Än mer stötande är det att tvångslagen riktar sig även mot LO- och TCO-området, där SAF medvetet förhalar förhandlingarna. Lagen kan få prejudicerande verkan för framtiden. Sammanfattningsvis vill vpk:s riksdagsgrupp anföra, att bör avslå proposition 1971: 50 och att som sin mening uttala, att ofördröjligen tar sådana förhandlingsinitiativ, som siktar till ett förbättrande av de statligt anställda låglöne- och mellangruppernas reallöneoch arbetsvillkor. Med stöd av det anförda föreslås att avslår proposition 1971: 50 samt i skrivelse till Kungl. Maj:t ger till känna vad som anförts i (vpk) i (vpk) i