mot · FU02144 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. om riktlinjer för ökad trafiksäkerhet. Utvecklingen i fråga om vägtrafikolyckoma i vårt land är skrämmande. Antalet dödade och skadade i trafiken framgår av följande tabell. Efter en inte oväsentlig nedgång i antalet dödade i anslutning till övergången till högertrafik 1967 har en ökning åter inträtt. 1970 beräknas mer än 1 300 människor ha omkommit i den svenska trafiken. Vid bedömningen av siffrorna skall beaktas att definitionen på svår personskada ändrats fr. o. m. Med sådan skada förstås numera »brott, krosskada, sönderslitning, allvarlig skärskåda, hjärnskakning eller inre skada eller annan skada, som väntas medföra intagning på sjukhus». Den här återgivna statistiken gäller polisundersökta vägtrafikolyckor. Alla olyckor blir emellertid inte polisanmälda. uppger i sin anslagsframställning för kommande budgetår att en undersökning av trafikolyckorna i för visar, att den officiella trafikolycksfallsstatistiken omfattar av de vid sjukhus intagna svåra trafikskadefallen. Sammanfattningsvis innebär de ovan presenterade siffrorna att över 12 000 människor omkom i trafiken och att av de omkring 250 000 som skadades 15 000 å 20 000 blivit invalider. Bakom dessa siffror ligger mänskliga tragedier som inte låter sig sammanfattas i ekonomiska termer. När det gäller de materiella förlusterna finns det olika beräkningar beträffande omfattningen. Vid en av trafiksäkerhetsrådet bekostad utredning har trafikolyckornas samhällsekonomiska kostnader uppskattats för till 1 650, 2 150 resp. . Professor och tekn. lic. , vilka leder en forskargrupp i trafiksäkerhet vid , hävdar 1970 utkommen bok, Vägen till trafiksäkerhet, att en del väsentliga problem förbigåtts vid utredningarna och att kostndema sålunda ligger betydligt högre. Enligt samma författare motsvarar olyckskostnadema omkring per körd mil under det att det statliga bidraget till trafiksäkerhetsforskning utgör per mil. I alla mänskliga aktiviteter föreligger risk för olyckor, och teknisk utveckling innebär ofta att dessa risker ökar. Stora ansträngningar har gjorts för att avlägsna riskerna. Därvid har också avsevärda framgångar kunnat noteras. Sålunda är olyckor som har samband med konstruktioner av hus mycket få. Inom industrin har olycksfrekvensen också kunnat reduceras avsevärt. och erinrar om att det påvisats att på väg till och från arbetet är tio gånger farligare än i arbetet. Statistiken visar också att risken för trafikolyckor inom den kollektiva trafiken bara är ungefär en tiondel av den inom den privata. Trots att betydande trafiksäkerhetsfrämjande insatser gjorts har det inte lyckats att minska olycksfrekvensen. Det krävs effektivare och mera målmedvetna åtgärder för att riskerna för svåra olyckor skall elimineras. Målsättningen för trafiksäkerhetsarbetet skall naturligtvis vara att svåra olyckor som leder till död och invalidisering inte skall behöva inträffa. För detta krävs att de medel som står till förfogande används mera ändamålsenligt, men det är också nödvändigt att en större andel av samhällets resurser används i syfte att få en säker trafik. De trafiksäkerhetspolitiska kraven måste givetvis vara grundläggande för den allmänna trafikplaneringen. Trafikmiljön måste anpassas till människans möjligheter att behärska olika trafiksituationer. a. de kollektiva kommunikationsmedlens säkerhet gör det angeläget att de får så stor andel av trafiken som möjligt. Trafiksäkerhetsarbetet måste dock utgå från att den privata biltrafiken är och kommer att vara dominerande. En säker trafik kräver många samverkande åtgärder som leder till bättre vägar, säkrare bilar och skickligare förare. I fråga om vägarna måste man konstatera att anslagen till byggande av vägar varit i stort sett oförändrade . Anslagsökningarna när det gäller drift av vägar har varit blygsamma. Trafikarbetet har emellertid ökat. En anslagsökning t. ex. i takt med den växande trafiken borde ha gett förutsättningar för en inte oväsentligt ökad trafiksäkerhet. Det är angeläget att det blir en för vägarna mera gynnsam resursavvägning. Ansträngningarna att göra bilarna säkrare måste intensifieras. Säkerhetsfrämjande förändringar av motorfordonen måste ges högsta prioritet. Strävan att skapa bilar som presterar allt större hastigheter får inte uppmuntras. Även om fordon med stark motor kan vara till fördel i vissa trafiksituationer måste det ifrågasättas om det är någon mening med hastighetskapacitet som nämnvärt överstiger hastighet som tillåtes på motorväg. I detta sammanhang bortses från utryckningsfordon. Vidare måste angelägenheten av att karossen och andra delar av fordonet väl anpassas till motorns styrka understrykas. Förarutbildningen skall naturligtvis syfta till att ge motorfordonsförama kunskaper som är nödvändiga för en säker trafik i en komplicerad trafikmiljö, vars karaktär snabbt förändras på grund av klimatiska förhållanden och dygnets växlingar. Det är också ett oundgängligt krav att kunskaperna hålles aktuella och att fortbildning sker. Denna fortbildning måste i stor utsträckning ske med hjälp av en bred allmän trafiksäkerhetspropaganda. Erfarenheterna från högertrafikreformen visar att denna propaganda kan tillmätas stor betydelse. När det gäller att snabbt nedbringa olycksantalet torde en förstärkning av informationen vara ett av de viktigaste medlen. Det är av stor vikt att barnen får en god trafikundervisning. Sådan undervisning bör i ökad utsträckning förekomma redan i förskolan. Där förskola inte finns måste möjligheterna att inrätta särskilda barntrafikskolor undersökas. Ansträngningarna måste vidare ökas när det gäller att göra trafikundervisningen i och gymnasieskolan kontinuerlig och effektivare. Trafikövervakning har visat sig vara ett effektivt medel för att främja trafiksäkerheten. Den bör därför komma till användning i större utsträckning. Det krävs alltså att en rad åtgärder vidtages snabbt och kraftfullt för att svåra olyckor på vägarna skall kunna förhindras. En förutsättning för detta är att de myndigheter som är ansvariga för frågor som har med trafiksäkerheten att göra i större utsträckning samordnar sin verksamhet och utvecklar ett gott och förtroendefullt samarbete. Enligt vår mening är det nödvändigt att ett program utarbetas med riktlinjer för hur en så långt möjligt olycksfri trafik skall kunna uppnås. Vi kräver att ett sådant program framlägges för . Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj.t anhålla om att ett program med riktlinjer för en så långt möjligt olycksfri trafik förelägges . . () i Skegrie () i Bäckmora () () i () i Luttra () i Glömminge