mot · FU02530 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och i angående behandling av interpellationer. Enighet torde råda om att det är önskvärt att riksdagsarbetet förenklas så mycket som är möjligt utan att rimliga formella krav åsidosätts. I fråga om framställandet av interpellationer och enkla frågor föreligger en skillnad, som knappast kan vara motiverad, en skillnad som leder till extra arbete och också kan föranleda missförstånd. Enligt 36 § riksdagsstadgan inges enkel fråga till kammarkansliet. Talmannen låter utan dröjsmål vederbörande statsråd få del av frågan och anmäler den för vid närmast följande sammanträde. I fråga om interpellationer föreskrives ett mer omständligt förfarande. Enligt 35 § riksdagsstadgan skall interpellationen läsas upp i , varvid dock motiveringen får uteslutas. skall besluta om interpellationen får framställas, och sådant beslut skall fattas senast vid sammanträdet närmast efter det då interpellationen lästs upp. Om medger att interpellationen får framställas låter talmannen vederbörande statsråd få del av den. Som skäl för en bordläggning av begäran att få framställa interpellation kunde möjligen anföras, att det bör vara möjligt för kammaren att bedöma om interpellationen skall medges eller ej. Sådan bedömning sker dock i realiteten inte av kammaren. Som redan påpekats skall beslut huruvida interpellationen skall få framställas fattas utan föregående överläggning, varför skäl för och emot medgivande aldrig kan framföras i kammaren. Genom den olika behandlingen av enkla frågor och interpellationer ges intrycket att beträffande de senare kammaren efter övervägande fattar beslut härom. I statslivet bör man undvika fiktioner. Behandling av interpellationer är en sådan. uppfattas heller inte ett medgivande på detta sätt, utan endast som en formalitet. Det är dock inte svårt att tänka sig interpellationer, där ett medgivande t. ex. i en utrikespolitisk fråga skulle kunna föranleda missförstånd. Om en riksdagsledamot misstänker, att den unika situationen skall inträffa, att en interpellation inte skulle medges kan vederbörande kringgå detta genom att ändra formen för framställningen till att bli en enkel fråga. Då sker ingen prövning från kammarens sida. Det skulle rent av alltså kunna inträffa att en fråga i interpellationsform inte medges av kammaren, medan det blir en expe ditionsåtgärd att vidarebefordra den om den framställes som enkel fråga. Sannolikheten för att dylika situationer skall inträffa är liten, men det finns ingen anledning att över huvud skapa möjlighet därtill. Redan av formella skäl synes därför formen för interpellationer böra ändras till att bli lika som den som gäller för enkla frågor. En förenkling av behandlingen av interpellationerna skulle uppnås om beslut härom träffades i samma plenum som de framställs. Då slipper man att uppföra dem på föredragningslistan för nästa sammanträde, vilket skulle vara en administrativ omgång mindre. Vi förordar dock i första hand att interpellationerna jämställes med enkla frågor i fråga om proceduren. Under vårsessionen kommer viss erfarenhet att vinnas beträffande arbetet i enkammaren. Vi föreställer oss att det blir möjligt för att redan under höstsessionen överväga om förenklingar och justeringar av riksdagsstadgan blir erforderliga. Det är angeläget att med omsorg tillvaratar alla möjligheter till förbättringar och förenklingar av sina arbetsformer. Vi har inget att erinra om denna motions behandling uppskjuts till höstsessionen. Under hänvisning till det anförda hemställes att måtte beakta vad i motionen anföres om förenkling av behandlingen av interpellationer. () ()