mot · FU02125 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om upprättande av diplomatiska förbindelser med , m.m. har efter blivit två stater, och . Denna delning står i strid mot det avtal, , som segrarmakterna ingick 1945. Där förutsattes att ett enhetligt demokratiskt , utan makt för de storfinansiella grupper som varit Hitlerfascistemas stöd, skulle skapas. införde de tre västra ockupationszonerna egen valuta. Härigenom uppstod en klyfta mellan båda delar. Denna fördjupades ytterligare då man i de tre västra ockupationszonerna följande år utlyste allmänna val, skapade en västtysk riksdag och valde president. var ett faktum. Västmakterna hade svikit det avtal man undertecknat i . Som ett svar på västmakternas bildande av bildades (DDR). I har de koncerner och storbanker, vilkas stöd utgjorde en förutsättning för den nazistiska diktaturen, återupprättats, också detta i strid med . Kapitalkoncentrationen har fortskridit. är en imperialistisk stat, förkroppsligande den kvarvarande delen av den gamla borgerliga och fast knuten till NATO och till USA-imperialismens världsstrategi. I DDR baseras utvecklingen på socialistiska grundvalar. De senaste årens mycket kraftiga ekonomiska och sociala utveckling har visat att DDR är en livskraftig stat. DDR är knutet till det socialistiska lägret. Det existerar alltså två tyska stater, med skilda samhällssystem, med skilda internationella bindningar och förpliktelser. Avgränsningen dem emellan har blivit allt skarpare. Båda är i lika mån legala regimer. De båda tyska staterna måste som likaberättigade och med samma status kunna deltaga i den internationella politiken. Detta skulle vara ett bidrag till stärkande av freden och säkerheten i . erkände mycket tidigt , men har ännu ej erkänt . Åtskilliga gånger har i riksdag krav rests om ett erkännande av DDR, ett av största grannländer. Varje gång har emellertid avslagit detta. De motiveringar som av utrikesutskottet anförts mot ett erkännande av DDR måste tillbakavisas som ohållbara och dessutom stridande mot den grundlinje som officiellt anges vara den svenska utrikespolitikens. Gentemot ett svenskt erkännande av DDR hävdas att detta skulle »innebära att på det internationella planet skulle verka för ett erkännande av delning på två självständiga stater.» (UU 1968: 11.) Detta är att helt bortse från faktiska förhållanden. Det existerar två tyska stater. Det kan ingen förneka. Det är inte förenligt med neutralitet att erkänna den enas och förneka den andras existens. Man har ofta, i avslagsyrkanden, hänvisat till den »tyska frågans känsliga karaktär» som ett motiv att ej normalisera förbindelserna med DDR. Varför »frågan» skulle vara särskilt känslig i vad gäller DDR och inte när det gäller är en berättigad fråga. föredragande, , yttrade då frågan 1969 debatterades i andra kammaren: » ett svenskt erkännande av DDR betyder ett ställningstagande i Tysklandsfrågan.» (1969: II: 39, s. Är inte ett svenskt erkännande av också ett ställningstagande? Utskottets tidigare svar måste betraktas som undflyende. skymtar emellertid de verkliga motiven. När man avslår kravet om en svensk handelskammare i DDR anförs hur liten export till DDR är i förhållande till den till . Mera öppet talas utanför . yttrade utrikesminister vid ett socialdemokratiskt partimöte: »Vi är nu som tidigare anhängare av en politisk avspänning i , men vi inbillar oss inte sitta inne med bättre recept för denna uppgift än våra partivänner i .» Vid ett arbetsplatsmöte inför valet skärpte utrikesministern tonen i en ordväxling med en arbetare: »Jag tror att och har bättre förutsättningar än du och jag att bedöma hur vi svenskar bäst kan stödja den östpolitik som de vill föra.» (Tidningen 1970: 37.) I den socialdemokratiska valhandboken underströks att utrikespolitik är dess egen och att den inte influeras av andra länder eller grupper i andra länder. I fråga om erkännande av DDR har attityd varit ett knäfall för den västtyska Hallsteindoktrinen. Neutraliteten har tydligen åsidosatts av handelspolitiska hänsyn. De facto har numera DDR erkänts av den västtyska regeringen. I fördraget mellan och , som slöts (dock ännu ej ratificerat), konstateras i artikel 3, att de fördragsslutande betraktar »nu och » gränsen mellan och såsom orubblig. Att erkänt men icke DDR stärker de revanschistiska krafter i som vill förinta DDR som stat och göra det till en del av . den nuvarande erkännandepolitiken är att blir den tyska staten och DDR underkännes som stat. Den svenska neutraliteten måste bli mera än en läpparnas bekännelse i denna viktiga fråga. Med anledning av ovanstående föreslås att i skrivelse hemställer till regeringen att denna upprättar diplomatiska förbindelser med samt verkar för de båda tyska staternas inträde i FN. H. (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)