ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021607 · 1971-11-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 169 med förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen (1961:159). Maj:ts proposition 1971:169 föreslås vissa ändringar i ölförsäljningsförordningen. Förslaget har föranletts av att affärstidslagen kommer att upphöra och syftar till att undvika en allmän utsträckning av tiden för utminutering av öl. De föreslagna bestämmelserna tar sikte på att nuvarande ordning skall bibehållas tills vidare. Detta innebär att försäljningen av öl från fast försäljningsställe begränsas till vardagar mellan och 20, i de fall särskilt kommunalt medgivande om förlängd tid inte har lämnats. Med hänsyn till de skadeverkningar som mellanölet visat sig ha, särskilt bland ungdom, är det enligt min mening befogat att inskränka utminuteringen av mellanöl ytterligare. Det bör sålunda i första hand prövas att sälja mellanöl enbart genom systembolaget. I andra hand bör bestämmelserna i ölförsäljningsförordningen utformas så att inga möjligheter lämnas till dispenser utöver den vanliga försäljningstiden. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer jag att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1971:169 beslutar 1. att försäljning av mellanöl bara får ske genom systembolaget; samt, 2. att om yrkandet under 1 inte vinner bifall, försäljning av öl från fast försäljningsställe skall medges uteslutande på vardagar mellan och 20 i enlighet med vad som anförts i motionen. () i Nennesholm
mot · FU021608 · 1971-11-23 00:00:00 — av i Heden m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 169 med förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen (1961:159). Sedan försäljningen av mellanöl startade konstateras ett starkt stigande missbruk. Det blir allt vanligare att sociala myndigheter kommer i kontakt med ungdomar som berusat sig på mellanöl. Det finns ungdomsgårdar och fritidsgårdar som tvingats anställa vaktpersonal för ordningens upprätthållande. har t. o. m. ordningspolisen behövt tillkallas. Efter en sådan kväll har t. o. m. hundratals tomma mellanölsburkar upphittats. Enligt har ölkonsumtionen i landet stigit . Mellanölet uppges 1970 svara för av den totala maltdryckskonsumtionen. Enligt statistik från alkoholbyrå har antalet ungdomar som omhändertagits för fylleri i det närmaste fördubblats . Av detta framgåratt nykterhetstillståndet ilandet knappast har gagnats av mellanölets införande. Det konstateras rent av, att sedan mellanölet infördes har en klar försämring skett i fråga om ungdomsfylleri och med detta har följt ökad ungdomsbrottslighet. Mellanölets skadeverkningar är klart dokumenterade. Men för att vinna ett klart bevis härpå måste mellanölsförsäljningen totalt upphöra i livsmedelsbutikerna och endast försäljas på systembolagen. En annan intressant åtgärd för att klart utröna mellanölets skuld till det försämrade nykterhetstillståndet i synnerhet bland ungdomen ända ned i grundskoleåldern torde vara att helt enkelt förbjuda all försäljning av mellanöl . Med stöd av det anförda hemställes I. att beslutar att all försäljning av mellanöl skall ske genom systembutikerna; att för den händelse yrkandet under I ej skulle vinna bifall beslutar att all tillverkning av mellanöl på försök förbjudes av , för att därefter skall taga ställning till eventuellt förnyad tillverkningsrätt. () MAJ ()
mot · FU021609 · 1971-11-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 170 angående grunder för taxesättningen i lantmäteriverksamheten, m. m. I propositionen lämnas förslag till nya grunder för taxesättning i lantmäteriverksamheten. Förslagen i propositionen utmynnar i att man skall erhålla mera enhetlig taxesättning. Mot strävandena att nå detta mål finnes icke någon erinran att göra, utan det torde vara av stort värde att nu gällande taxor ersättes av en ny enhetlig taxa. Denna bör göras så enkel som möjligt från tillämpningssynpunkt, så att sakägare kan få en enkel och klar information om vad ifrågasatt förrättning kommer att kosta. För mindre betydelsefulla fastighetsbildningsåtgärder torde det vara erforderligt att en nedsättning av taxan sker. Den i propositionen föreslagna principen att taxeavgiften skall beräknas i förhållande till den nytta som vederbörande fastighet har är principiellt felaktig. Förslaget i detta stycke innebär att man belägger vissa förrättningar med beskattning för att med de inkomster man därigenom får subventionera kostnaderna för andra förrättningar. Önskemålet att få en enhetlig taxesättning bör kunna lösas på annat sätt än genom att specialbeskatta vissa tjänster. En subventionering av vissa tjänster bedöms som önskvärd, men den subventioneringen bör ske via statsbudgeten och inte genom en ökad avgift för vissa förrättningar. De kommuner som har en egen fastighetsbildningsorganisation föreslås att till lantmäteristyrelsen centralt få överföra uppbörden av alla förrättningsavgifter, dock med återbetalningsskyldighet till kommunerna av standardbelopp som svarar mot schablonmässigt beräknade kostnader. Ett sådant system synes vara administrativt tungrott, då det innebär att kommunerna utför arbetet och debiteringen men att lantmäteristyrelsen skall uppbära likviden och sedan återbetala denna till kommunerna. Ett system där kommunerna liksom tidigare utför både arbete och debitering samt uppbörd måste vara en betydligt mera praktisk lösning. Reglerna för taxesättning för lantmäteriarbeten som utförs av kommuner bör därför utformas på annat sätt än vad som föreslås i propositionen. Kostnader för förrättnings- och uppdragsverksamheten bör som regel baseras på kommunernas självkostnader. I de fall då det av billighetsskäl föreligger motiv för nedsatta kostnader, bör finansieringen av detta ske över statsbudgeten. Ett nytt förslag till taxe- och uppbördssystem bör därför utformas enligt de riktlinjer som angetts i motionen. Med hänvisning till ovanstående får jag hemställa att avslår propositionen 1971:170.
mot · FU021614 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar i och Stridsman i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 171 med förslag till lag om ändring i lotteriförordningen (1939:207), m. m. Maj:ts proposition 1971:171 föreslås ändrade beloppsgränser för polismyndighets och länsstyrelses befogenhet att lämna lotteritillstånd. Som grund för förslaget ligger lotteriutredningens betänkande (SOU 1970:52) om lotterier. För polismyndighet föreslås en höjning av beloppsgränsen från . och för länsstyrelse från . Att departementschefen inte nu framlägger förslag om att lotteriförordningen i övrigt omarbetas enligt utredningsförslaget noteras med tillfredsställelse. Vi delar departementschefens uppfattning att reformer bör grundas på en genomtänkt uppfattning om syftet med och verkningarna av samhällets reglering av lotteriverksamheten. Då lotterier och bingospel är en viktig inkomstkälla för olika organisationer, främst idrottsrörelsen, bör enligt vår mening inte hinder resas för en riktigt bedriven verksamhet. Förslaget om höjning av beloppsgränserna bör underlätta tillståndsgivningen för både myndigheterna och lotterianordnare. På en punkt är dock förslaget oklart och bör därför förtydligas. Departementschefen föreslår att vid tillämpningen av de nya bestämmelserna hänsyn skall tagas till samtliga tillstånd, som myndigheten under kalenderåret meddelar sökanden. Innebär förslaget att supporterklubbar och andra stödföreningar samt sektioners möjligheter att erhålla lotteritillstånd avskäres, så är de föreslagna höjningarna av beloppsgränserna otillräckliga. En förening med en bred sektionsverksamhet kommer i så fall i ett klart ogynnsamt läge. Det bör därför även i fortsättningen ges möjligheter för supporterklubbar, stödföreningar och olika sektioner inom en förening att erhålla tillstånd för anordnande av lotterier. Med hänvisning till vad som här anförts hemställes att vid behandlingen av propositionen 1971:171 beaktar vad som i denna motion anförts angående ändring i lotteriförordningen.
mot · FU021616 · 1971-11-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majds proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. Maj:ts proposition 1971:173 om vissa reformer inom polisoch åklagarväsendet upptas för läns del polisutredningens förslag till polis- och åklagardistriktsindelning om en minskning av antalet polis- och åklagardistrikt till fyra mot nuvarande sex. Enligt förslaget skulle polisdistrikt och åklagardistrikt indragas och tillföras . När propositionen redovisar remissyttranden från länsstyrelserna och däribland från (s. 11) framgår det icke på något ställe att i i sitt yttrande av långt ifrån att tillstyrka en sammanslagning tvärtom förordar bibehållandet av såväl som liksom åklagardistrikten. a.: Med hänsyn till Europaväg 3:s sträckning genom polisdistrikt och den arbetsbelastning distriktet har bör bibehållas som centralort. kan sålunda inte tillstyrka utredningens förslag om sammanslagning av polisdistrikt. Sammanslagningen av berörda åklagardistrikt är då ej heller påkallad. Likaledes omtalar ett protokoll från sammanträde mellan och planeringsrådet att man anslöt sig till meningen att man inte kunde tillstyrka sammanslagning av polisdistrikt. Dessa fakta förtjänar uppmärksammas alldenstund ingen torde kunna beskylla i för att vara motståndare till reformer. Tvärtom är man ytterst mån om varje reform som kan gynna effektiviteten och rationaliseringen i länet. Starka skäl torde därför föreligga för detta ställningstagande. polisdistrikt förfogar f. n. över en stab på 44 personer (38 ordinarie + 6 e. o.) jämte en kontorspersonal på 7 personer. Distriktet har inom sina gränser den starkt trafikerade E 3 (ca 7 mil) samt vägarna 47, 48 och 186, likaledes hårt trafikerade och med starkt olycksbelastade korsningar. Till dessa genomfartsleder knyter sig också en omfattande och rörlig brottslighet (rymlingar, liftare, inbrott etc.). Någon ekonomisk vinst av reformerna synes man icke räkna med. Departementschefen framhåller däremot uttryckligen att reformerna så att säga avser att skapa förbättrad service åt allmänheten. För polisdistrikts vidkommande synes den föreslagna reformen icke medföra någon förbättring. Däremot kan uppenbara nackdelar påvisas i form av ökade kostnader för resor plus all spilltid i samband med dessa, vidare en minskad lokal- och personkännedom som är så utomordentligt betydelse full för polisens arbete. Uppklarandeprocenten inom polisdistrikt ligger betydligt över medelprocenten för riket, vilket framgår av prestationsstatistiken från . Ju större enheter man skapar desto större måste grovsållningen av ärenden bli, till förfång för allmänheten. Kåranda och sammanhållning befrämjas också av att distriktet icke tillätes växa liksom risken att människor förvandlas till nummer blir mindre. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1971:173 måtte uttala sig för att förslaget om sammanslagningen av polis- och åklagardistrikt upptages till förnyad prövning, innan beslut i enlighet med polisutredningens förslag fattas. () ()
mot · FU021617 · 1971-11-24 00:00:00 — av m. fl. I anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. Maj:ts proposition 1971: 173 föreslås bl. a. en reform om ökat medborgarinflytande inom den lokala polisorganisationen. De nuvarande polisnämnderna skall enligt förslaget avskaffas och ersättas av polisstyrelser. Styrelsen skall bestå av polischefen som ordförande och sex andra ledamöter, vilka utses av kommunfullmäktige i de kommuner som ingår i polisdistriktet eller av ombud som dessa fullmäktige har valt. Reformen grundar sig på ett av polisutredning avgivet förslag (SOU 1970: 32). Utredningens majoritet förordade att man vid utseende av ordförande och vice ordförande i polisstyrelse bör följa de regler sorn gäller för kommunala nämnder och således anförtro någon av de valda ledamöterna dessa uppdrag. Utredningens ordförande och tre experter ansåg däremot, att det är naturligt att polischefen som har kunskap om och erfarenhet av polisverksamheten i hela polisdistriktet blir styrelsens ordförande. Vid remissbehandlingen framkom olika meningar i denna fråga. Åtskilliga remissinstanser delar den uppfattning som utredningens majoritet gett uttryck för. Till dessa remissinstanser hör , , , länsstyrelserna i , , , , , , , , och , , , , , , , och samt ett stort antal kommuner. Några av dessa remissinstanser uttalar sig för att polischefen inte ens skall vara ledamot av styrelsen utan endast föredragande med rätt att anmäla avvikande mening. Syftet med reformen är att stärka det medborgerliga inflytandet på polisverksamheten genom att ersätta de nuvarande rådgivande polisnämnderna med polisstyrelser med beslutanderätt. Att införa en ordning där polischefen är självskriven som ordförande är enligt vår mening i princip felaktigt och strider mot den grundläggande målsättningen att skapa en beslutsstruktur som tillgodoser ett starkt medborgarinflytande. Vi anser därför att de valda ledamöterna i styrelsen skall utse ordförande och vice ordförande inom sig. Enligt vår mening finns inte några bärande praktiska skäl som talar mot en sådan lösning. Med hänvisning till vad nu har anförts får vi föreslå att måtte besluta att ordförande och vice ordförande i polisstyrelse utses på det sätt som i motionen angetts. () () H. ()
mot · FU021618 · 1971-11-24 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. I propositionen 1971: 173 diskuteras i huvudsak allmänna riktlinjer beträffande indelningsfrågor och riktlinjer för ökat medborgarinflytande men även det praktiska fältarbetet. Den starka ökningen av brott ger anledning till oro inför svårigheten att bemästra och hindra en sådan utvecklingstrend. Den långsiktiga målsättningen att genom omfattande insatser i förebyggande syfte nå avgörande resultat får dock inte hindra att snabba och kraftfulla åtgärder vidtages för att komma till rätta med den på sina håll mycket akuta situation som råder i vad gäller både allmän ordning och ökningen av egendomsbrott och giftmissbruk. 1 den brottsförebyggande verksamheten ingår som en viktig del information och upplysning om vilka beteenden som inte är önskvärda i samhället och vad samhället kräver av medborgarna för att uppfylla laglydnaden. Det värdefulla upplysningsarbete som polisen bedriver i skolorna är dock otillräckligt. Ett aktivt samarbete hem/skola, de sociala myndigheterna och polisen vore en riktig väg att gå. Det skulle i sin tur avlasta de polisiära uppgifterna som senare, mer eller mindre, och i svårare former belastar polisens arbetskapacitet. Vid sidan av den upplysande verksamheten är närvaro av polis på gator och torg en faktor som enligt all erfarenhet i hög grad kan motverka de frestelser att begå lagöverträdelser som den enskilde utsättes för, då han känner att risken för upptäckt är ringa. Den kraftigt tilltagande tendensen till våldsbrott, särskilt i storstäderna, kräver från nu angiven synpunkt väsentligt större insatser av patrullerande polis för att skapa trygghet till person. För att den sociala kontrollen i samhället skall bli tillräckligt stark är det dock inte till fyllest att ha en väl bemannad, väl utbildad och väl utrustad poliskår. Det krävs också att det utbildas goda och positiva kontakter mellan polis och allmänhet, som leder till ett förtroendefullt samarbete dem emellan. På detta som på de flesta andra områden spelar distansen och anonymiteten en besvärande roll. Mycket vore därför vunnet om systemet med kvarterspolis kunde återuppbyggas, så att den enskilde kunde få en känsla av samhörighet med den eller de polismän som är verksamma i hans dagliga omgivning. Den ovan förordade förändringen av polisens arbetssätt syftar endast till att göra dess ordningsuppehållande och brottsbekämpande verksamhet så effektiv som gällande lagstiftning förutsätter och behöver inte kombineras med ökade befogenheter för polisen. Med anledning av det anförda hemställer vi att vid behandling av propositionen 1971: 173 måtte ge Kungl. Maj:t till känna att samarbete hem/skola och sociala polisiära myndigheter bör underlättas, samt att återuppbyggnad av kvarterspolis bör prövas och, om erfarenheterna ger goda resultat, denna verksamhetsform bör utbyggas. () i Alingås
mot · FU021621 · 1971-11-25 00:00:00 — Motioner nr 1621 1971 av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. Maj:ts proposition nr 173 föreslås vissa reformer inom polisoch åklagarväsendet. Föreslagna förändringar är i huvudsak baserade på polisutredningens förslag. Beträffande organisatoriska förändringar avseende distriktsindelningen och sammanförande av län i regioner gör departementschefen vissa uttalanden som skall vara vägledande härför. Dessa uttalanden innebär bl. a. att antalet polisdistrikt kan reduceras från nuvarande 119 till 90. Detta innebär en ytterligare centralisering, som allvarligt måste ifrågasättas. har i partimotion avstyrkt att dessa riktlinjer skall antagas och föreslår att preciserade förslag till ändringar skall prövas av i varje särskilt fall. Vi instämmer helt i refererade motions yrkande i denna del och i övrigt. Vi vill endast peka på att om de angivna riktlinjerna antas skulle detta inom enligt polisutredningens förslag betyda, att antalet polisdistrikt reduceras från sju till fem. och polisdistrikt skulle sammanslås med /respektive . Detta skulle för berörda områden ha betydande konsekvenser inte bara avseende polisservice utan i övrigt när det gäller samhällsservice och funktion. Därtill kommer de mycket stora avstånden som vid Malungsdistriktets delning och sammanslagning med respektive skulle bli betydligt över . Vi kan inte acceptera en sådan centralisering som enligt vår mening skulle allvarligt försämra polisens möjligheter att upprätthålla ordningen och garantera den enskildes säkerhet i samhället. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att till Kungl. Maj:t ge till känna vad i motionen anförts angående polisdistriktsindelningen inom . H. () ()
mot · FU021627 · 1971-11-25 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis* och åklagarväsendet I propositionen 1971:173 föreslås att polisstyrelser ersätter de nuvarande polisnämnderaa. Dessa styrelser skall bestå av sju ledamöter av vilka polismästaren skall ingå som självskriven ledamot och dessutom vara dess ordförande. De sex övriga ledamöterna utses antingen av de fullmäktigeförsamlingar som ingår i polisdistriktet eller av ombud för dessa. Propositionen bygger på utredningen i samhället och följer i huvudsak dess förslag. Men majoriteten av utredningen vill att såväl ordförande som vice ordförande skall utses bland de förtroendevalda ledamöterna, en ordning som väl stämmer överens med utredningens och propositionens intention att stärka det medborgerliga inflytandet över polisverksamheten. Vi finner det riktigt att polismästaren ingår i polisstyrelsen. Men dennes speciella kunskaper kan styrelsen självfallet tillgodogöra sig även med en lekmannaordförande. Det finns därför ingen anledning att i detta avseende avvika från den praxis som råder i andra kommunala nämnder och styrelser. Vi förordar därför att en ändring av förslaget företas på denna punkt. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att måtte besluta att polisstyrelsen inom sig skall utse ordförande och vice ordförande. () ()
mot · FU021628 · 1971-11-25 00:00:00 — av fröken och i Heden i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. Maj:ts proposition nr 173 föreslås vissa reformer inom polisoch åklagarväsendet. Till grund för förslaget ligger ett betänkande av polisutredning (SOU 1970:32). förslag innebär skapandet av större enheter när det gäller såväl den lokala som den regionala polisorganisationen. Departementschefen ansluter sig i princip till utredningens förslag. ges dock inte tillfälle att ta ställning till de förändringar i organisationen som enligt departementschefens uppfattning bör komma till stånd. anmodas att godkänna de allmänna riktlinjer för en omorganisation av polisväsendet och för åklagardistriktsindelningen som departementschefen har angett i propositionen. På grundval härav kommer sedan Kungl. Maj:t att själv vidta ifrågavarande organisatoriska förändringar. Såsom framhålles i partimotion från är en sådan ordning inte tillfredsställande. Så omfattande förändringar i organisationen som det här är fråga om bör kräva beslut av . Vi hoppas givetvis att bifaller förenämnda motion. Skulle så inte bli fallet utan Kungl. erhåller den i propositionen begärda fullmakten, kan man nu inte veta i detalj vilka indelningsändringar som kommer att göras. Man torde dock kunna räkna med att arbetet kommer att grundas på polisutredningens förslag till indelning. Beträffande föreslår utredningen att de nuvarande polisdistrikten , och sammanslås till ett med huvudort i . Det skulle innebära att hela , omfattande huvudsakligen kommunerna eller kommunblocken , , , och , skulle komma att utgöra ett polisdistrikt. Enligt vår mening går det inte att med ett så omfattande polisdistrikt tillgodose kraven på en tillfredsställande polisiär service. Vi tror sålunda inte att de eventuella fördelar som denna indelningsändring kan ge i form av rationellare verksamhet uppväger de nackdelar som blir följden. Enligt vår mening bör därför den nuvarande indelningen bibehållas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att vid sin behandling av Kungl. nr 173 måtte för den händelse motioner med krav på avslag på propositionen, i vad avser fullmakt för Kungl. Maj:t att besluta angående indelningsändringar, inte vinner bifall i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att polisdistrikten , och må bibehållas. () i Heden
mot · FU021631 · 1971-11-30 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 176 med förslag till lag om ändring i lagen (1971: 309j om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål, m. m. I proposition 1971: 176 föreslås bl. a. att besvär i ärenden om avlöning och andra skälighetsfrågor, som handlagts av annan myndighet än avtalsverket, i sista instans skall avgöras av Kungl. Maj:t i statsrådet. I remissyttranden från SF, SR och TCO-S föreslås att besvär skall kunna anföras hos Kungl. Maj:t även över beslut i skälighetsfrågor som meddelats av . Vi delar denna uppfattning. Beträffande de tre organisationernas förslag framhåller departementschefen att den regel, varigenom besvärsrätten över beslut i sådana frågor avskärs, finns i avtalsverkets instruktion och att hans förslag i huvudfrågan inte påverkas av vilken ståndpunkt som kommer att tas beträffande nämnda instruktionsbestämmelse. Ofta torde vara så att viktigare skälighetsfrågor avgörs av avtalsverket, medan mindre betydelsefulla delegeras till annan myndighet. Det blir sålunda endast i mindre viktiga frågor som besvär kan anföras. I realiteten blir det avtalsverket som genom sin delegationsrätt avgör om besvär kan anföras. Från rättssäkerhetssynpunkt måste detta framstå som högst otillfredsställande. Vi vill därför föreslå att även över beslut i skälighetsfrågor som meddelats av avtalsverket besvär skall få anföras hos Kungl. Åberopande det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte uttala att Kungl. vidtager sådana ändringar i instruktionen för att besvär kan anföras över beslut i skälighetsfrågor som meddelats av avtalsverket. () BO ()