mot · FU02108 · 1971-01-18 00:00:00 — av m. fl. om fördjupad företagsdemokrati. Målet för en fördjupad arbetsdemokrati är god arbetstillfredsställelse, förbättrad produktivitet och ökad spridning av inflytandet i företagen. Till stor del är demokratin i arbetet en fråga om att nå förändrade attityder hos de människor som i olika funktioner är verksamma i arbetslivet. Det är i väsentlig grad problem som måste lösas i positiv samverkan mellan parterna på arbetsmarknaden. Även politikerna har ett ansvar för att vidga förståelsen för arbetsdemokratins värde och för att förbättra förutsättningarna för en fördjupning av de anställdas insyn, inflytande och medbestämmande i de verksamheter där de utför sitt arbete. De faktiska kunskaperna om vilka resultat som kan uppnås med olika arbetsdemokratiska former är begränsade. En grundläggande uppgift blir därför att snabbt få till stånd omfattande försök med olika arbetsdemokratiska modeller i olika typer av verksamheter och att noga följa och värdera dessa försök. Den skiss till en första etapp i ett arbetsdemokratiskt program, som vi presenterar i denna motion, rymmer förslag som berör de anställdas insyn, inflytande och medbestämmande på olika nivåer i företag och förvaltning. De organisatoriska förändringar som dessa arbetsdemokratiska reformkrav aktualiserar gäller i praktiken främst de stora och medelstora företagen. Vi tar även upp problemen om bättre arbetsdemokrati i offentliga organ av skilda slag. Förslagen avser i första hand följande områden: Möjligheterna att tillsätta arbetsutskott och undernämnder bör tillvaratas i större utsträckning. Rätten att delegera vissa beslutandefunktioner inom en given ekonomisk ram till nämnderna är av stor betydelse. Motsvarande möjligheter bör finnas för företagsnämnder inom den kommunala sektorn. Försöken med självstyrande grupper ges en vid omfattning. Inte minst inom den offentliga förvaltningen kan denna form vara viktig och riktig. Experiment med styrelserepresentation för de anställda bör breddas och vidareutvecklas. En revision av aktiebolagslagen blir aktuell för att reglera formerna för löntagarpartens medbestämmande. Lämpliga metoder bör utformas för att stimulera bildandet av företag, som huvudsakligen ägs av de anställda, s. k. förvaltarskapsbolag. Begreppet företagsdemokrati har vunnit hävd och är nu den allmänt omfattande termen för de anställdas insyn, inflytande och medbestämmande inom företagen. Såsom vi påpekade i motion till riksdag är detta begrepp enligt vår mening ofullständigt. Den statliga och kommunala förvaltningen, de affärsdrivande verken, en betydande del av servicesektorn i övrigt allt detta som icke karakteriseras som företag i traditionell mening sysselsätter en stor del av de anställda. Demokratikraven har självklart bärkraft för såväl dem som arbetar i en verkstad som i ett kontor. Inte heller innebär det någon principiell skillnad om huvudmannen är enskilda aktieägare, stat eller kommuner. Demokratikravet har giltighet överallt där anställda och ledning skall samverka för att nå vissa mål. Eftersom begreppet företagsdemokrati är alltför inskränkt och lätt leder tanken enbart till de traditionella s. k. företagen kommer vi i denna motion liksom i fjolårets att använda en annan terminologi. Vi kommer att tala om arbetsdemokrati och demokrati i arbetslivet och inlägger i detta en vidare mening än i begreppet företagsdemokrati. Med detta terminologiska val vill vi således betona att de anställdas insyn, inflytande och medbestämmande i princip gäller alla typer av verksamheter. I denna motion diskuteras problem, som berör demokrati i arbetslivet i ovan angiven mening dvs. speciellt ur samtliga anställdas och företagets synvinkel. Däremot tas här inte närmare upp företagets relationer till samhället och de önskemål från allmänna samhälleliga synpunkter bör hävdas beträffande företagets verksamhet. Dessa önskemål och krav kommer till uttryck i de ramar som samhället ställer upp t. ex. genom lagstiftning om företagets sociala förpliktelser, monopolkontroll och prisövervakning samt åtgärder mot illojal konkurrens, hänsyn till miljön, öppen redovisning m. m. Även vid sidan av lagstiftningen finns krav, som hävdas t. ex. genom allmänna opinionen och god affärssed. Ett annat väsentligt led i relationen mellan företag och samhälle är önskemålet att undvika såväl enskild som offentlig maktkoncentration. Detta omfattande problem har från vår sida tagits upp till mer ingående behandling i andra sammanhang. Det är i huvudsak de inom företag, organisationer och offentliga myndigheter sysselsatta människomas problem i arbetslivet som diskuteras i denna motion. På samma sätt som den kommunala självstyrelsen är en förutsättning för en fungerande demokrati förutsätter en reell arbetsdemokrati företag med en betydande aoutonomi. Ju fler beslut gällande det enskilda företaget som fattas av statsmakterna, desto mindre blir det beslutsområde där de i företaget arbetande kan få ett verkligt direkt För liberalismen har det alltid stått klart att ett vidgat deltagande från de anställda i beslutsfattandet bäst kan uppnås inom ramen för en socialliberal ramhushållning med långtgående decentralisering. Mål för en förbättrad arbetsdemokrati I grunden för kravet på fördjupad arbetsdemokrati ligger en allmän och hög värdering av individens rätt att själv aktivt vara med att forma sin omgivning, sin livsmiljö och då naturligtvis också sin arbetsmiljö. Genom en sådan rätt kan också medborgarnas ansvar för den politiska demokratin stärkas. Det är emellertid missriktat att tro, att man kan åstadkomma en god arbetsdemokrati i en väl fungerande ekonomi genom enkla och direkta analogier med den politiska demokratin. En annan sak är att vissa av de skäl som är relevanta för ett bejakande av den politiska demokratin också har bärkraft för en fördjupad arbetsdemokrati. Sålunda kan t. ex. ökat inflytande för de anställda också medverka till att vidga individens intressesfär. Det är i ett samhälle med starka inslag av centralisering av beslutsfunktioner angeläget att motverka den enskildes passivitet och ointresse för vad som händer med det »egna företaget». Arbetsdemokrati kan vara en väg att medverka till att skapa aktivare medborgare med en bredare orientering, medborgare som finner det naturligt att »lägga sig i» och ta ansvar. På så sätt kan arbetsdemokratin bli ett led i arbetet på att realisera det som ibland kallas »visionen om ett aktivare samhälle». Syftet med en förbättrad demokrati i arbetet kan inte beskrivas i några få ord. De anställdas inflytande ger effekter på många olika sätt. Vidgad delaktighet i beslutsfattandet inom olika verksamheter motverkar maktkoncentration, skapar ökad jämlikhet och ger besluten en bredare förankring. Ett mål för strävandena måste vidare vara att öka arbetstillfredsställelsen, varmed bl. a. avses den anställdes hälsa, trygghet, upplevelse av meningsfullhet med och engagemang i arbetet. Det är ett bekant faktum att många ser den del av dygnet som tillbringas på arbetsplatsen som ett nödvändigt ont ofta förbunden med stress, missanpassning och otrivsel. Att ett ökat medbestämmande i regel går hand i hand med ökad arbetstillfredsställelse ger många undersökningar belägg för. De åtgärder det gäller är bl. a. stärkt löntagarinflytande, förbättrad allmän insyn, förändringar i aktiebolagslagen etc. Sådana frågeställningar berör alla verksamheter oberoende av om de är i enskild, kooperativ eller allmän ägo. Genom en fördjupad arbetsdemokrati kan man uppnå en större maktdecentralisering och bättre förutsättningar för den enskilde att påverka sin arbetsmiljö. För att kunna verka i riktning mot de många arbetsdemokratiska målen måste reformer sättas in på olika nivåer i företag, förvaltning och andra verksamheter. Näringslivets samt statliga och kommunala organs väsentligaste upp gift är att med sociala och samhälleliga hänsynstaganden så effektivt som möjligt producera och tillhandahålla de nyttigheter medborgare och samhälle efterfrågar. mycket starka internationella ekonomiska beroende accentuerar betydelsen av ett konkurrenskraftigt näringsliv. Generellt sett finns ingen anledning att misstänka att arbetsdemokrati står i motsatssättning till dessa krav. Tvärtom tyder åtskilliga av de undersökningar som gjorts om samspelet mellan arbetsdemokrati och produktivitet på att ett ökat inflytande och medbestämmanderätt för de anställda kan öka effektiviteten i arbetsorganisationen. Däremot kan det givetvis tänkas att olika former av arbetsdemokrati är mer eller mindre effektiva med avseende såväl på det reella inflytande de ger de anställda som på produktionen. De faktiska kunskaperna om dessa frågor är ännu alltför begränsade. Den försöksverksamhet som pågår och som vi föreslår utvidgad måste syfta till att finna de former för arbetsdemokratin som bäst gagnar effektiviteten i bägge dessa avseenden. skriver i Fackföreningsrörelsen (nr 16/17 1970): Om ett försök med förändrade arbetsförhållanden skall vara livsdugligt måste det ta hänsyn till alla de sociala, tekniska och ekonomiska krav som finns för att produktionen skall flyta. En förändring som innebär avsevärt sänkt lönsamhet eller lägre produktion kan inte räkna med att överleva även om arbetssituationen blir mer tillfredsställande för individerna i produktionsprocessen. Det är emellertid angeläget framhålla att försöksverksamheten inte skall visa om de anställda skall ha medbestämmanderätt utan endast hur denna bäst bör garanteras. Enligt en attitydundersökning som utförde ansåg nära tre fjärdedelar av svenska folket att det finns ett ganska stort eller ett mycket stort behov av ökat inflytande för de anställda. Även om resultatet av undersökningar av denna typ måste bedömas med försiktighet och åtskilliga reservationer bör göras, ger svaren en tydlig vägledning. De visar att opinionen för en förstärkt arbetsdemokrati inom industrin vuxit sig stark. Det finns ingen anledning att förmoda att kravet på ökat medinflytande skulle upplevas mindre starkt inom servicesektorn och inom den offentliga sektorn. Denna ökade förståelse för värdet av bättre insyn, medinflytande och medbestämmande för de anställda är enligt vår mening något som måste hälsas med stor tillfredsställelse. Såväl hos löntagarorganisationerna och arbetsgivarorganisationerna som i vissa enskilda företag har intresset för de arbetsdemokratiska frågeställningarna kraftigt ökat . I många företag förekommer också omfattande försök att finna lämpliga former för ett fördjupat medinflytande från de anställdas sida. för samarbetsfrågor ett organ med representation från LO, TCO och SAF söker bl. a. stimulera till vidgad försöksverksamhet. Detta positiva intresse från arbetsmarknadens parter är en nödvändig förutsättning för att resultat skall kunna uppnås. Utan aktiv vilja att deltaga i arbetet på en bättre arbetsdemokrati från de berörda arbetsgivarna och arbetstagarna och de fackliga organisationernas sida torde en bättre samarbetsatmosfär knappast kunna skapas på arbetsplatserna. Till stor del är arbetsdemokratin en fråga om att nå förändrade attityder hos de människor som i olika funktioner är verksamma på arbetsplatserna. Och detta är i huvudsak inte möjligt att förverkliga genom några omedelbara lagstiftningsbeslut. Vad de politiska organen i första hand kan och bör göra är däremot att deltaga i den allmänna opinionsbildningen och att bidraga med erforderliga ekonomiska resurser för försöksverksamhet, forskning och värdering av resultaten. Statsmakterna och kommunerna bör också inom de företag över vilka de har bestämmanderätten vara villiga att genomföra lämpliga reformer. Även inom den offendiga sektom i övrigt är utrymmet för olika reformer stort. På vissa speciella punkter kan vidare lagstiftningsåtgärder vara motiverade, t. ex. för att undanröja legala hinder mot en åtgärd som parterna är överens om borde vidtagas. Till detta återkommer vi nedan. Det blir vidare aktuellt att utreda hur de organisatoriska förändringarna bör kodifieras. Varierande metoder i olika typer av verksamheter De arbetsdemokratiska formerna måste variera i olika typer av verksamheter. Till stor del måste inom varje företag de där verksamma gemensamt söka sig fram till den individuellt lämpligaste lösningen. Det säger sig vidare självt att kraven på formella organisatoriska åtgärder för att stärka de anställdas medbestämmande och insyn knappast kan vara lika brännande i företag med få anställda som i företag med många. De arbetsdemokratiska reformer som vi i denna motion förordar syftar därför närmast till en tillämpning i stora och medelstora företag. I stora industriföretag, oberoende av om de ägs av enskilda, kooperationer eller stat, är representation i styrelsen en metod att ge de anställda medbestämmanderätt. I statlig och finns emellertid syftena med verksamheten fastlagda i demokratisk ordning genom särskild lagstiftning. Genom den politiska demokratin har varje medborgare möjlighet att påverka utformandet av dessa syften och valen av personer till t. ex. kommunens fullmäktige. Representation för de anställda i statliga, regionala och kommunala förvaltningar kan naturligt inte få urholka eller förändra sådana i demokratisk ordning fattade beslut eller i demokratiskt sammansatta organ förskjuta de politiska styrkeförhållandena. Man bör därför se över hur löntagarinflytandet skall utformas i förvaltningar av detta slag. Man kan t. ex. tänka sig en typ av adjungering av de anställda som vi redan sett på Det är angeläget att en sådan översyn snabbt kommer till stånd, eftersom stat och kommun inte bör komma på efterkälken när det gäller arbetsdemokratiska insatser och försök. Skiss till arbetsdemokratiskt program Såväl det förhållandet att de arbetsdemokratiska formerna i väsentliga avseenden bör utformas olika i skilda typer av verksamheter som de begränsade erfarenheterna av faktiska försök gör att det inte är möjligt att på detta stadium i detalj lägga fast ett konkret arbetsdemokratiskt program. Den väsentliga uppgiften blir därför utöver att stärka förståelsen för värdet av ett mer utvecklat samarbete i olika verksamheter att snabbt få till stånd omfattande försök med olika samverkansmodeller i skilda typer av verksamheter samt att noga följa och värdera dessa försök. Vi presenterar här en skiss till denna första etapp i ett allmänt arbetsdemokratiskt program. Den rymmer även förslag till åtgärder som inte bör besluta om. En sådan bredare och mer principiell skiss underlättar väsentligt en bedömning av de förslag i denna motion till vilka vi begär att skall ta ställning. De organisatoriska former man stannar för är av grundläggande betydelse för arbetsdemokratin. Inflytande, arbetstillfredsställelse och därmed produktivitet sammanhänger emellertid i mycket hög grad också med själva sättet att ordna arbetet och den personaladministrativa inriktningen. Några påpekanden som i detta sammanhang är väsentliga görs här kortfattat innan de egentliga organisationsfrågorna tas upp. Man bör sträva efter att utöka innehållet i den enskildes arbetsuppgifter. Det skall dock klart medges att detta i vissa fall kan vara mycket svårt. Då en person anställs i ett företag eller i en förvaltning bör en omfattande introduktion ges med uppgift om var arbetsuppgiften kommer in i företagets arbetsprocess. Därvid bör han också i görligaste mån få uppgift om vilka alternativa utvecklingsvägar som föreligger. Som ett led i ovanstående kan ingå möjligheten att med jämna mellanrum få tjänstgöra med olika arbetsuppgifter och befattningar efter ett visst på förhand uppgjort schema. Orienteringen om verksamheten i stort, arbetsprocessen och dess utveckling, som ges i introduktionen, bör upprepas med jämna mellanrum under anställningen. Den personinriktade inställningen måste bl. a. kräva att företag och förvaltningar är villiga att ge en fortlöpande utbildning. Information bör lämnas om vilka vidareutbildningsaltemativ med anknytning till skilda utvecklingsvägar som står till buds. Önskan om ledighet för vidareutbildning bör beviljas i en generös anda. En viktig aspekt på utbildningspolitiken i företagen är också chefernas och arbetsledamas utbildning. Vi vill här också erinra om våra gamla krav på rätt för företagen till skattefri avsättning till särskilda omskolnings- och utbildningsfonder. Företagsnämnderna har genom det nya avtalet om företagsnämnder fått en starkare ställning. Nämnden är ett organ för information och samråd mellan företagsledningen och de anställda genom deras fackliga organisationer inom företaget om för företaget och dess personal väsentliga frågor. Dess uppgifter är att verka för ökad produktivitet och ökad arbetstillfredsställelse. Enligt det nya avtalet som gäller mellan LO och SAF och mellan TCO och SAF må företagsnämnden efter överenskommelse mellan representanter å ömse sidor inrätta ett mindre arbetsutskott som kan fungera mellan nämndens sammanträden, ävensom underkommittéer antingen avdelningsvis eller för särskilt angivna uppgifter. Dessutom må inom denna sektor enligt avtalen arbetsgivare till nämnden delegera rätten att fatta beslut inom vissa avgränsade områden och inom en given budgetram. Det nya företagsnämndsavtalet var ett steg på vägen mot en fördjupad arbetsdemokrati. De undersökningar som gjorts efter 1966 tyder dock på att avtalsrevisionen inte radikalt förbättrat verksamheten. Den senaste enkäten som genomförts av LO angående företagsnämndernas funktion sammanfattas av sekreterare i Fackföreningsrörelsen (nr 16/17 1970) sålunda: Sammanfattningsvis ser det ut som om man i ett mycket litet antal företag, främst stora, snabbt anpassat nämndarbetet till avtalets nya krav och redan är på god väg att gå vidare. Upprustningen av den formella samrådsorganisationen har fortsatt men i tydligt avtagande grad. Denna förändring i formerna för samarbetet syns dock inte haft någon större inverkan på innehållet eftersom arbetstagarledamötemas missnöje över tillgången på information och de ringa möjligheterna till reellt samråd verkar vara lika stort nu som förut. Det finns också skäl att tro att avtalsförändringen gått ganska spårlöst förbi i mindre företag. Vi tror oss också kunna förutse att avtalsförändringens nivåhöjande effekt på nämndarbetet nu är slut och att en ytterligare utveckling av samarbetet i företagsnämnderna förutsätter åtgärder som utbildning, försöksverksamhet etc. Företagsnämnderna måste enligt vår mening vara en av de organisatoriska grunderna för bättre insyn, inflytande och medbestämmande för de anställda. Nämndverksamheten kan dock fördjupas på olika sätt. En möjlighet är att ge företagsnämnderna viss beslutsrätt i fråga om t. ex. företagshälsovården, den interna utbildningsverksamheten och personalpolitiken. Det vore vidare värdefullt om avtalets fakultativa regler om arbetsutskott, underkommittéer och delegering av viss beslutsrätt tillämpades i stor utsträckning. Därigenom kunde sådan erfarenhet vinnas att man bättre kunde avgöra hur starkt underbyggt kravet är på att dessa fakultativa avtalsbestämmelser eller vissa av dem bör göras obligatoriska i avtalen. De regler om delegering av viss beslutanderätt inom en given budget ram som nämndavtalen mellan LOSAF och TCOSAF rymmer kan enligt uppgifter från juridisk expertis med hänsyn till kommunallagens bestämmelser ej direkt överföras till den kommunala sfären. Vi tillmäter denna delegeringsrätt av beslutandefunktion till företagsnämnden inom avgränsade områden betydande värde och ser det därför som angeläget att finna framkomliga vägar att nå motsvarande möjligheter även på den kommunala sidan. En möjlighet att nå detta är att göra erforderliga ändringar i kommunallagen. I yttrande över vår motion till fjolårets riksdag framhöll TCO med anledning av detta förslag: I anslutning till överenskommelsen om nytt avtal om företagsnämnder på det kommunala området förband sig arbetsgivarparten att verka för tillkomsten av en sådan ordning att dylik befogenhet kan tilläggas företagsnämnd. Dessutom har en undersökning om vilka ändringar som behöver vidtas i vissa paragrafer i kommunallagarna redan igångsatts och det finns anledning avvakta denna undersökning innan ytterligare åtgärder vidtas. (Den åberopade undersökningen utförs inom .) Det torde måhända även vara görligt att förverkliga syftet att ge rätt att delegera viss beslutandemakt till företagsnämnd utan lagändring. Kommunalfullmäktige och landsting kan bevilja ett anslag till företagsnämnd ett utomstående organ som i sig ej regleras av kommunallagen. De anger de villkor enligt vilka företagsnämnden får disponera anslaget. På så sätt beredes möjlighet att införa anslagsvillkoren också i avtal mellan arbetsmarknadspartema. Därigenom torde företagsnämnderna på den kommunala sidan erhålla samma reella beslutanderätt som enligt de avtal som gäller inom näringslivet. För vår del vill vi givetvis inte innan en grundlig juridisk undersökning skett binda oss för vilken teknik som bör utnyttjas. Det väsentliga är att finna en lämplig form som gör det möjligt för parterna på den primär- och landstingskommunal arbetsmarknaden att komma överens om en rätt till delegering av beslutanderätt till företagsnämnd likvärdig med den som finns inom företagssektorn. Under docent ledning har i vissa företag i förekommit en intressant försöksverksamhet med s. k. delvis självstyrande grupper. Denna verksamhet har av i (s. 165) beskrivits på följande sätt: Gruppernas befogenhet, storlek och sammansättning kan variera avsevärt. Thorsrud har prövat grupper med 518 arbetare och gruppernas befogenhet har varit relativt begränsade. Man talar därför om delvis självstyrande grupper. Förändringarna i arbetsorganisationen har inneburit arbetsutvidgning, rotation mellan olika uppgifter och att grupperna själva ansvarar för materialförsörjning, arbetsplanering, genomförande Man har dessutom fått förändringar i organisationen som helhet. Planeringsavdelningar och arbetsstudieavdelningar har fått helt nya former. I ett av företagen deklarerar arbetarna att de överhuvud taget inte släpper in arbetsstudiefolket. Förmännens ställning förändras helt. I det traditionella systemet är deras uppgift främst att övervaka arbetarna, fördela uppgifterna och att sköta individuella ackord. Vid Nobö klarar man sig helt utan förmän. Dessa har i stället befordrats till andra uppgifter, och i de andra företagen har de i stället blivit instruktörer och kontaktmän. De flesta av förmännen upplever denna förändring som en befordran. Också tar i (s. 99100) upp de självstyrande grupperna. Han tar främst fasta på den teoretiska utgångspunkten för Thorsruds experiment: att Thorsrudsgruppen velat betona en metod för utformning av arbetsorganisationer, vilken tar hänsyn till de mänskliga resurserna och studerar den sociala sidan lika noggrant som den tekniska: Det är viktigt att utforma det sociotekniska systemet så att det inom restriktiva betingelser om de producerande målsättningarna, de teknologiska betingelserna och de extrema förutsättningarna skapar kan ge en optimal samverkan för alla medlemmar i organisationen. Det är viktigt att man griper sig an med själva arbetsstrukturen på verkstadsgolvet, dvs. i organisationens botten. Genom att minska klyftor och utforma organisationen så att den maximalt söker tillgodose medlemmarnas grundläggande behov och därmed skapa förutsättningar för individens självmotiverade produktionsinsats skapar man grunden för en arbetsorganisation som hela vägen upp ger ökad samverkan kring produktionen. Denna teori har kunnat bestyrkas i norska experiment. De norska experimenten har i huvudsak givit ett positivt resultat. Man har nått ett ökat mått av självbestämmande med bevarad eller ökad produktivitet. Motivationen har stärkts för de anställda, och därmed har de stimulerats i sitt arbete. De Thorsrudska försöken har mötts med ett betydande intresse från berörda parter på den svenska arbetsmarknaden, och försöksverksamheten i samma riktning är nu glädjande nog på väg även i .