mot · FU021034 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om utredning angående samemas rättsliga ställning. Få ting visar så klart ett folks mognad och dess kulturella nivå, som dess sätt att behandla sina minoriteter. Mot dessa ord av den dåvarande svenska ecklesiastikministern kan ställas en svensk biskops och samekännares tal vid samemas landsmöte i : Jag tänker på bördan av det förgångnas missgrepp, försummelser och oförrätter, tyvärr fortsatta ännu i . Historien om svenskar och samer rymmer mer än nog av slika mörka ting. Jar har med förödmjukelse och beklämning småningom blivit övertygad om att vi svenskar gjort och i viss mån alltjämt gör oss skyldiga till alldeles detsamma som vi fördömer hos de stora folken i deras förhållande till minoriteter och koloniområden. Om det svenska statsrådets deklaration ger en riktig definition, ger den svenske biskopens påstående underbetyg i mognad och kultur åt vårt folk. visste vad han talade om. skrev han inför den naturexploateringsvåg som tog sjöar och älvar på samemas mark: Skall samerna offras och gå under för ekonomiska utveckling och standard? Det gäller människor, det gäller en befolkning, till vilken rike står i en historisk skuld för stor att någonsin kunna gäldas, men icke för stor att kunna ökas. Skall denna befolkning försvinna eller skall den leva? Det är vi svenskar tillsammans med samerna som skall svara. Det anförda visar, hur en svensk ämbetsman och samhällsbyggare såg på samemas situation. Under den korta tid som gått sedan hans ord uttalades har frågorna blivit ännu mer brännande. Samernas integritet är hotad, deras framtid som folkminoritet ifrågasättes. Något samiskt alternativ för samemas ungdom tycks myndigheterna inte räkna med. Nuvarande lag ger staten rätt att tvångsförflytta samer. Intrång sker oupphörligen på deras onråden utan att de har rätt att överklaga vid domstol en rätt som andra svenskar har vid expropriationsärenden. Renbetesland spolieras, utan att de med inlagor eller remissvar kan hindra det. Samerna är som folk för få att kunna bli representerade i landsting och riksdag. Deras intressen företrädes av andra: , lappväsendet och kammarkollegium. måste som statlig myndighet även företräda staten, när kronan står som juridisk motpart mot samerna. Det synes uppenbart att detta icke överensstämmer med konvention om de mänskliga rättigheterna. Då det gäller att upplåta rättigheter till jakt och fiske på samernas marker förutsätter även den nu förberedda nya renbeteslagen att detta skall omhänderhavas av länsstyrelse och icke av samerna själva. Då den nu gällande renbeteslagen av förbereddes av kommitté, har två nu avlidna medlemmar av samernas folkrörelse var för sig berättat, att när lagstoffet vid möten delgavs samebyarna medtogs icke 5 och 56 §§ i den kommande lagen, fastän innehållet i dessa paragrafer är av avgörande betydelse för samerna. Samerna har genom sin ombudsman () framfört sin önskan att de organ som skall företräda samerna gentemot myndigheter och inför domstolar måste ha sitt mandat från samernas parlamentariska församling, det årliga landsmötet. Han framför åsikten att en verklig polarisering måste eftersträvas, där samernas pol, främst landsmötet, och organ som renbetesnämnden, stärkes och uttryckligen erkännes i lag och kan etablera en fri samverkan med den statliga polen. Man kan peka på ett starkt myndighetstryck från staten mot samerna. Deras förhandlingsrätt kan sägas vara obefintlig. Den enskilde samén kan aldrig få ersättning, när kronan lägger beslag på lappskattelandens tillgångar. Samernas intressen graderas alltid ned för de industriella värdena. Gruvor, kraftverk och vägar, som lägger hinder för rennäringen, skapas utan att samerna kan hävda sin rätt till landet. Själva framför de sin åsikt att deras rätt till mark, markanvändning, jakt och fiske grundar sig på följande fem rättsfakta: Samernas ursprungliga äganderätt till landet. En av de svenska myndigheterna erkänd ständig och ärftlig besittningsrätt. I dagens läge bör som kultumation se över samelagstiftningen, erkänna samernas förhandlingsrätt, tillåta domstolsprövning av deras rättigheter och stärka deras egna organ. Enligt vår mening bör en statlig utredning tillsättas givetvis med representanter för samerna med uppdrag att klarlägga förhållandet mellan kronan och samerna samt framlägga förslag till en reglering av detta förhållande, innebärande att samerna i rättsliga förfaranden kommer att företrädas av egna organ. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om en utredning med uppdrag att framlägga förslag angående samemas rättsliga ställning. () i Agnäs () () () PER () i Gäddvik