mot · FU02314 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om begränsning av avdragsrätten för gäldränta. Enligt gällande skattelagstiftning medges avdrag för gäldränta. I kommunalskattelagen stadgas att avdrag må göras: från bruttointäkten av jordbruksfastighet bl. a. för ränta å lånat, i fastigheten nedlagt eller för dess drift använt kapital (22 §), från bruttointäkten av annan fastighet för ränta å lånat, i fastigheten nedlagt kapital (25 §), från bruttointäkt av rörelse för ränta å lånat kapital som nedlagts i rörelsen så ock gäld som den skattskyldige ådragit sig för sin utbildning för rörelsen (29 §), för ränta å sådan gäld som den skattskyldige för sin utbildning eller eljest i och för tjänsten ådragit sig (33 §), för ränta å upplånade medel som används i tillfällig förvärvsverksamhet (36 §), samt från bruttointäkt av kapital för förvaltningskostnad ävensom för ränta å gäld som inte skolat avdragas enligt bestämmelserna i 22, 25, 29, 33 och 36 §§ (39 §). I anvisningarna till 39 § heter det: Vid beräkningen av inkomsten av kapital får avdrag göras för all gäldränta, som icke skall avdragas från intäkterna av andra förvärvskällor. Härav följer, att, om den skattskyldige utbetalt dylik gäldränta men icke åtnjutit intäkt av kapital eller han haft sådan intäkt till lägre belopp än gäldräntan, förvärvskällan kapital kommer att utvisa underskott. För sådant underskott får den skattskyldige sedermera åtnjuta avdrag på sätt och i den ordning, som i 46 § stadgas. Belöper på annan förvärvskälla så stor gäldränta, att intäkten av förvärvskällan icke förslår till täckande av räntan, får den överskjutande gäldräntan icke avdragas vid beräkningen av inkomsten av kapital. Det underskott, som på grund av gäldräntan kan uppstå i förvärvskällan ifråga, får avdragas endast uti den i 46 § föreskrivna ordningen. Denna avdragsrätt för gäldräntor gynnar de höga inkomsttagarna och stora förmögenhetsägama. Avdragsrätt föreligger, såsom framhålles av bevillningsutskottet i dess betänkande nr 1969, oberoende av för vilket ändamål ett lån är avsett. Även räntor på lån som tagits för bestridande av rena privatutgifter eller för förvärv av kapitaltillgångar är således avdragsgilla. Detta innebär att andra skattebetalare tvingas medverka till favörer åt dem som genom sin goda ekonomiska ställning har möjlighet att uppta lån för lyxkonsumtion eller för kapitalplaceringar. I det ovan anförda betänkandet av bevillningsutskottet hävdas att ett slopande eller en begränsning av rätten till skuldränteavdrag skulle strida mot principen att skatt bör utgå efter förmåga. Av två skattskyldiga med lika stora inkomster har otvivelaktigt den med räntekostnader en lägre skattekraft än den utan sådana kostnader. Resonemanget synes formellt och begränsat. Det upplånade kapitalet torde i de flesta fall ha använts på ett sådant sätt som ökar låntagarens skattekraft. Den avgörande jämförelse som måste göras är emellertid mellan de grupper som har möjlighet att väsentligt utnyttja skuldränteavdraget för att minska sina skatter och den majoritet i samhället som icke har dessa möjligheter. Ingen torde kunna bestrida att rätten till avdrag för skuldräntor i taxeringen gynnar de välsituerade och innebär en övervältring av skattebördan på dem som inte har råd eller möjlighet att låna pengar. Det är också betydande belopp som genom dessa regler i skattelagstiftningen undandras statskassan och i stället måste uttas genom andra skatter. Enligt uppgifter från skulle det totala underlaget för den till statlig skatt beskattningsbara inkomsten öka med ca . om avdrag endast beviljades för skuldräntor avseende belopp understigande . (räknat förmögenheter och skulder samt under antagande av att den totala skuldfördelningen var densamma som en utförlig sammanställning av antalet skattskyldiga fördelade efter skuldernas storlek föreligger i kapitalskatteberedningens betänkande, SOU 1969:54). Mot bakgrunden av skuldbeloppens fördelning i inkomstklasserna torde man få räkna med en genomsnittlig marginalskatt på . Totalt skulle således statsintäkterna genom nämnda åtgärd öka med . Upplysningstjänsten tillägger att detta belopp torde vara tilltaget i underkant till följd av de senaste årens utveckling. För vår del har vi uppskattat ökningen i statsintäkter genom slopande av avdragsrätten för skuldräntor avseende belopp överstigande . för nästa budgetår. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att måtte besluta att den i kommunalskattelagen stadgade avdragsrätten för ränta å gäld begränsas till att gälla skuldbelopp understigande och att vederbörande utskott måtte utarbeta erforderlig lagtext. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i