mot · FU0285 · 1971-01-15 00:00:00 — av i m. fl. om utredning angående rättsregler för s. k. åsiktsannonse ring, m. m. I statsverkspropositionen förebådas särskilt förslag angående statligt presstöd. Bakgrunden till förslaget är farhågor för att fortsatta tidningsnedläggningar skall inskränka utrymmet för den fria debatten. Statsmakterna har redan genom olika åtgärder markerat sin önskan att bevara och utbygga de reella förutsättningarna för ett fritt meningsutbyte mellan olika meningsriktningar. Till sådana åtgärder kan räknas fastställande av regler för radio- och TV-verksamheten, statligt och kommunalt partistöd, tidigare stödåtgärder till dagspressens förmån m. m. En utbyggnad av presstödet kan tänkas få stor betydelse för bevarande av en någorlunda mångsidig dagspress. Oberoende därav kvarstår emellertid vissa problem i samband med de allt tydligare monopoliseringstendensema inom pressen. I stora delar av vårt land behärskas redan huvuddelen av den lokalanknutna dagspressen av en enda politisk meningsriktning. Man måste realistiskt räkna med att en liknande situation kan uppstå i ytterligare områden. Under dessa omständigheter faller ett stort moraliskt ansvar på de överlevande tidningarna att bereda skäligt utrymme åt åsiktsyttringar som inte sammanfaller med vederbörande tidnings egen inriktning. Detta är ett pressetiskt problem, som knappast kan bli föremål för åtgärder från statsmakternas sida, särskilt som tidningsutgivning vanligen bedrivs i avsikt att i första hand ge spridning åt tidningsägamas värderingar. Det finns emellertid i sammanhanget en speciell fråga, som kan förtjäna överväganden från sida. Den gäller behovet av regler för s. k. åsiktsannonsering. Åsiktsannonsering kan ta olika former och finansieras ur olika källor. Förmögna privatpersoner kan ibland känna behov av att annonsvägen ge spridning åt sina högst personliga åsikter om olika fenomen. Företag, som offentligt blivit utsatta för angrepp, kan genom annonsering vilja besvara an greppen och förklara sitt handlande. Gränslinjen gentemot kommersiell annonsering kan härvid bli oklar. Organisationer som angripits kan på liknande sätt vilja försvara sig. Särskilt i valtider är det vanligt att de politiska partierna ger spridning åt sina program eller ingår i polemik genom annonsering i dagstidningar av annan partifärg. Men också mellan valen kan partier och andra sammanslutningar känna behov av att utnyttja annonsvägen för att sprida speciell information eller speciella budskap. Åsiktsspridning genom annonsering är självfallet en långtifrån idealisk form för demokratiskt meningsutbyte. Den ger favörer åt förmögna privatpersoner, företag och sammanslutningar, medan enskilda medborgare eller medborgargrupper med mindre ekonomiska resurser saknar möjlighet att på samma sätt uttrycka sina meningar. En dagspress, som vore tillräckligt vittförgrenad för att företräda alla viktigare meningsriktningar och som i princip gåve skäligt utrymme åt olika minoritetsgrupper, skulle i långt högre grad garantera balans i debatten. Vi avlägsnar oss emellertid alltmer från denna idealsituation. Frågan om vilka regler som skall gälla för åsiktsannonsering får därmed ökad betydelse. Det synes inte föreligga någon enhetlig mening bland tidningsutgivarna i denna fråga. Praxis torde växla från tidning till tidning. En skyldighet att införa alla slags åsiktsannonser torde inte accepteras av någon. Utgivaren är ju ansvarig även för annonser i tryckfrihetsrättsligt sammanhang, och han förbehåller sig normalt rätten att själv bedöma vad som skall få införas i tidningen. På sina håll tycks man rent av betrakta det som omoraliskt att tillåta införande av annonser som uttrycker andra meningar än tidningsutgivarens egna. Ett sådant betraktelsesätt kan dock inte rimligen upprätthållas i situationer där en tidning uppnått en lokal monopolsituation. Tvärtom motiverar monopolsituationen en väsentligt ökad liberalitet när det gäller att medge annonsering från olika åsiktsriktningars sida. Om även principerna för åsiktsannonsering i första hand är en pressetisk fråga, utesluter det inte att vissa lagregler kan övervägas i sammanhanget. Frågan synes ha viss anknytning till problemet om genmälesrätt, som i olika länder blivit föremål för lagstiftning. Också i vårt land har denna fråga stått under debatt. I det fortsatta lagstiftningsarbete som berör massmediernas funktionssätt kan det sålunda finnas anledning att uppmärksamma behovet av regler för åsiktsannonsering. Skulle det visa sig omöjligt eller olämpligt att genom lagstiftning skapa garantier för en skälig behandling av åsiktsannonser, kan det ändå finnas anledning för att göra vägledande uttalanden i denna fråga. Man skulle exempelvis kunna tänka sig att Allmänhetens pressombudsman finge sitt uppdrag vidgat till att granska fall där en tidning vägrat införande av vissa åsiktsannonser. En sådan vägran skulle i särskilda fall kunna betecknas som stridande mot god publicistisk sed. Beslut om en sådan ordning måste fattas av pressens egna organ, då Allmänhetens pressombudsman inte är en statlig institution. En opinionsyttring från sida skulle dock kunna tänkas underlätta införandet av en dylik ordning. Andra handlingsalternativ är naturligtvis också möjliga. Mot ovanstående resonemang kan invändas att enskilda, företag eller sammanslutningar, som vägras möjlighet att uttrycka sina åsikter i den lokala pressen, ändå kan ge spridning åt dessa genom flygblad, tillfällighetspublikationer e. d. Uppenbart är emellertid att sådana spridningsmetoder har begränsad effektivitet och i många fall inte ligger inom de ekonomiska möjligheternas ram. Det kan ofta anses vara ett demokratiskt intresse att allmänheten bereds möjlighet att genom lokalpressen ta del av argument och motargument i en aktuell tvistefråga. Samhällets inställning till dagspressen präglas av bedömningen att denna fyller viktiga informationsuppgifter. Det är då angeläget att dessa informationsuppgifter fylls på ett allsidigt sätt utan att pressens frihet fördenskull beskäres. Åsikter kan i viss utsträckning ha karaktären av information, och gränsen mellan information och åsikter kan ibland vara oklar. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t måtte anhålla om utredning av möjligheterna till rättsregler för åsiktsannonsering i dagspress; att om ovanstående yrkande ej bifalles måtte göra ett vägledande uttalande om regler för åsiktsannonsering i dagspress. () ()