mot · FU02414 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utredning av kostnadsansvaret vid skötsel och vård av vattendrag. har frågan om bättre vattenvård kommit att uppmärksammas alltmer. De sanitära förhållandena i våra vatten och den kraftigt miljöförstörande effekten till följd av spillvattenutsläpp av olika slag nödvändiggör effektiva motåtgärder. De hydrologiska förhållandena i vattendrag har emellertid därvid blivit förbisedda eller kommit i andra hand, trots att tillfredsställande resultat av vatten- och naturvårdsåtgärder inte kan uppnås med mindre de grundläggande frågorna om vattenhushållningen inom de olika vattendragen får en god lösning. Åtgärder för att begränsa utsläpp av föroreningar och reducering av näringstillförseln är visserligen av avgörande betydelse för vattendragens tillstånd men är med hänsyn till rådande förhållanden enbart av förebyggande karaktär och har dessutom endast begränsad effekt. Direkta åtgärder för underhåll och rekonstruktion av vattendragen, främst i form av upprensningar, vegetationsbekämpningar och dylikt, måste därför utan dröjsmål aktualiseras för att inte syftet med övriga vattenvårdsåtgärder i väsentlig utsträckning skall förfelas. Igenväxningen och uppslamningen av vattendragen är sekundärt av lika stark miljöförstörande karaktär som föroreningen av det framrinnande vättnet, varför det otvivelaktigt utgör ett mycket starkt samhällsintresse att verkningsfulla åtgärder kommer till utförande. Enligt gällande rätt är frågan om skötseln och underhållet av vattendragen helt en angelägenhet för ägarna till mark, som kan beräknas ha torrläggningsbåtnad av företagna åtgärder. Denna begränsning av ansvaret framstår som helt orimlig emedan den ekonomiska nyttan ur torrläggningssynpunkt är av helt underordnad betydelse jämfört med vattendragens värde ur allmän synpunkt såsom recipient för spillvattenutsläpp, som vattenförsörjningsunderlag, som rekreationsobjekt eller över huvud taget ur allmän naturvårdssynpunkt. visar undersökningar att spillvattenutsläppen är huvudorsak inte bara till de sanitära olägenheterna utan även till försämringen av de hydrologiska förhållandena i vattendragen. Den enda möjlighet som enligt vattenlagen föreligger för torrläggningsintressenter att göra någon av övriga intressenter i vattendraget delaktig i skötseln och underhållet består i ersättningstalan mot spillvattenutsläppare enligt grunderna i VL 8 kap. 30 och 35 §§. Med hänsyn till att det ofta gäller äldre och svårlokaliserade avloppsföretag samt att ett stort antal nya utsläpp tillkommer utan särskild domstolsprövning, är torrläggningsintressenterna härigenom i huvudsak hänvisade till en mycket osäker talan innefattande stora kostnadsrisker. Den praktiska tillämpningen visar också att torrläggningsintressentema med få undantag måste avstå ifrån sådan talan, vilket i förening med den ekonomiska situationen i övrigt för torrläggningsintressentema leder till att allt fler nödgas helt avstå ifrån skötsel och underhållsåtgärder. Det kostnadsansvar som sålunda formellt kan påläggas spillvattenutsläppare omfattar emellertid endast fördyringar till följd av utsläppet, medan däremot det normala underhåll som är betingat av ett vattendrags naturliga utveckling helt åvilar torrläggningsintressenterna enligt vattenlagens principer. Även utan den komplikation och fördyring som förorsakas av spillvattenutsläpp föreligger emellertid stora problem att på grundval av nuvarande vattenlagstiftning organisera en rationell skötsel av ett vattendrag. Vattenlagens regler om dikning och vattenavledning är otidsenliga; båtnadsbegreppet är föråldrat som grand för delaktighet och såsom fördelningsunderlag. För många vattendrag medför gällande lagregler att av hela nederbördsområdets areal belastas med kostnaderna för hela vattenavrinningen inom området. Vidare är prövningsförfarandet för dikningsföretag orationellt och blir oftast komplicerat och dyrbart. Härvid är ofta utomstående intressen orsak till komplikationerna men går trots detta fria från kostnadsdelaktighet. Dessa förhållanden jämte utvecklingen inom jordbruksnäringen medför, att några nya företag för underhåll och skötsel av vattendrag knappast aktualiseras. Inom befintliga företag minskar intresset för åtgärder mycket starkt. torde exempelvis endast en mycket ringa del av dikningsföretagen ha fungerande styrelse. Dessa förhållanden leder inte enbart till igenväxning och uppslamning av vattendragen utan även till en tilltagande försumpning inom närliggande avvattningsområden. Marken blir inte längre brukningsbar och har inte längre ett ekonomiskt värde utan tillätes att växa igen till lövslymarker. Det framstår som ett självklart och mycket starkt allmänt intresse att denna utveckling förhindras genom lämpliga åtgärder från samhällets sida. Förhållandena har tidigare uppmärksammats och föranlett vissa enskilda initiativ. Genom frivilliga överenskommelser har s. k. vattendragsförbund bildats i några fall (Sävjaån, län, Sagån, ). Syftet med dessa är att samordna torrläggningsintressentema inom hela vattensystemet och att åstadkomma kostnadsfördelning gällande hela nederbördsområdet samt därjämte att på frivillig väg försöka få till stånd kostnadsdelaktighet för spillvattenföretag och andra icke torrläggningsintressenter. Detta är emellertid en organisationsform som ligger utanför vattenlagens ram och som endast i begränsad omfattning torde kunna förverkligas. Härtill kommer att ett vattendragsförbund på frivillig väg utgör en osäker organisationsform som lätt kan tvingas att upphöra eller berövas sin effektivitet. Huvudproblemet med ansvarsfördelningen mellan torrläggningsintressenter och spillvattenintressenter har uppmärksammats av lantbrakshögskolans skördeskadekommitté (1961). för lantbrukets hydroteknik har frågan behandlats i samband med undersökningar (Almaån, län). En brett upplagd undersökning av dessa frågor utföres i samarbete mellan nämnda institution och vid (Sävjaån). torde även förfoga över material och erfarenheter inom detta område. Härigenom föreligger nu underlag för en någorlunda säker bedömning. Resultaten av erfarenheter och undersökningar kan kortfattat anges vara dels att spillvattenutsläppen förorsakar huvudparten av den igenväxning, uppslamning och förändring i övrigt som sker i vattendragen och dels att åtgärder för skötsel och underhåll av vattendragen måste samordnas för vattensystemen som helhet. Företagna utredningar anvisar också metoder för ansvarsfördelningen, vilka kan utgöra underlag för fixerade regler och sålunda möjliggöra ändringar av nu gällande formella ansvarsfördelning. Utredningsmaterialet visar sålunda att näringstillförseln har ett helt avgörande inflytande på vattendragens tillstånd. Näringstillförseln kan också tillfredsställande bestämmas för olika intressegrupper spillvattenutsläpp, jordbruks- och skogsmark etc. 1 fråga om storleksordningen visar undersökningarna att näringstillförseln genom spillvatten från en personenhet motsvarar näringstillförseln från 10 å 20 ha åker eller skogsmark. Inom ett visst antal vattendrag, däribland flertalet av de större, har dock förändringarna nu framskridit så långt att det är mycket svårt att klarlägga vilka olika intressegrupper som påverkar förhållandena och styrkan av påverkan. Antalet utsläpp kan vara mycket stort och av varierande beskaffenhet. Äldre och nedlagda företag kan ha en kvarstående effekt som är svår att fastställa. är flertalet av dessa vattendrag av mycket stort allmänt intresse ur naturvårdssynpunkt, för vattenförsörjning etc. För denna kategori vattendrag torde det inte kunna råda tvekan om att det allmänna bör övertaga det primära ansvaret för underhåll och skötsel. Det kan givetvis övervägas, huruvida samhällets kostnader sekundärt skall uttagas så långt intressenternas ansvar kan fastställas med tillgängliga metoder. Klarläggandet av vilka vattendrag, som staten sålunda bör ansvara för, torde lämpligen kunna ske genom inventering. För övriga vattendrag, där sålunda fortfarande ansvaret skulle åvila enskilda, bör utan dröjsmål erforderliga ändringar i vattenlagstiftningen genomföras varigenom ansvarsfördelningen bringas att motsvara de faktiska förhållandena. I första hand innebär detta att båtnadsrekvisitet utvidgas att omfatta jämväl utnyttjandet av vattendraget som spillvattenrecipient. Om möjligt bör även vattendragets betydelse för allmännyttiga ändamål, såsom för vattenförsörjning, för rekreation, ur naturvårdssynpunkt etc., inordnas i nya regler om rätt och skyldighet till delaktighet i vattendrags skötsel och vård. I fråga om förfarandet för att bestämma delaktigheten krävs att vattendragsintressentema bereds möjlighet att påkalla prövning beträffande samtliga spillvattenutsläpp. Enligt nuvarande förprövningsförfarande liksom enligt aktuella förslag kommer ett stort antal utsläpp att avgöras utan domstolsprövning, varigenom torrläggningsintressenterna ej delgives ärendet. Vid ett förprövningsförfarande bör det därför förslagsvis åligga anmälaren att ingiva utredning om berörda vattendragsintressenter, varefter dessa skall delgivas anmälan och äga rätt att påkalla prövning om delaktighet för spillvattenutsläppare i vattendragens skötsel och underhåll. Denna prövning torde kunna ske genom en förenklad förrättning inom ramen för vattendomstolsorganisationen. Det är därvid mycket angeläget att formerna för förrättningen blir enklare och effektivare än nuvarande syneförrättning. I de fall då spillvattenutsläpp skall prövas av bör givetvis gälla motsvarande regler om utredning beträffande vattendragsintressentema, delgivning samt rätt att påkalla delaktighet. Beträffande befintliga spillvattenutsläpp, som tillkommit enligt nu gällande vattenlagstiftning, kan det inte anses oskäligt gentemot spillvattenintressent att motsvarande utredningsplikt samt möjligheter till prövning införes och att den skall genomföras efter framställning av annan vattendragsintressent. För denna kategori är det särskilt viktigt att förrättningsförfarandet är enkelt och att vattendragsintressent ej påföres alltför stor kostnadsrisk genom framställan om prövning. I fråga om befintliga utsläpp som ej varit föremål för prövning synes i övergångsbestämmelser kunna stadgas viss tidsfrist, under vilken anmälan om utsläppet jämte utredning om vattendragsintressentema skulle inges vid äventyr att utsläpp därefter ej får ske. Genom ändringar i vattenlagstiftningen, såsom här skisserats, jämte erforderliga kompletteringar och ändringar beträffande organisatoriska frågor vid genomförandet av olika åtgärder i vattendragen skulle dels skapas förutsättningar för den allt nödvändigare skötseln och vården av vattendragen och dels vinnas bättre kontroll av spillvattenutsläpp och andra aktiviteter som påverkar förhållandena i vattendragen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om tilläggsdirektiv för den sittande vattenlagsutredningen om en skyndsam utredning av kostnadsansvaret vid skötsel och vård av vattendrag. () () (c) () () i Arrie