mot · FU02295 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utredning angående kommunernas ekonomiska situation. Den kommunala verksamheten är mycket omfattande. Utgifterna svarar mot omkring en fjärdedel av bruttonationalprodukten, och de direkta konsumtions- och investeringsutgiftema är större än statens. Expansionen har gått mycket snabbt. Särskilt gäller detta investeringsverksamheten, som i genomsnitt ökat i volym. Även den löpande verksamheten har ökat kraftigt i stor utsträckning med direkt anknytning till tidigare vidtagna investeringar. Den kommunala expansionen väntas fortsätta även om än i något lugnare takt. beräknar sålunda investeringsökningen till mot i genomsnitt . En uppbromsning väntas också av konsumtionsökningen från 8,3 till . Förändringarna hänför sig främst till undervisning, sjukvård och socialvård. Den kraftiga kommunala expansionen har sin förklaring främst i att kommunerna genom direkta påbud eller stimulansåtgärder tillförts uppgifter från staten. Den kommunala förvaltningsapparaten har sålunda utnyttjats av statsmakterna. Den offentliga verksamhetens snabba expansion har möjliggjorts genom att verkställigheten av statsmakternas lagstiftning decentraliserats till lokala och regionala kommunorgan. har dragit upp riktlinjer för reformerna medan kommunerna har fått ge dem konkret innehåll och svara för det praktiska förverkligandet. Det är givetvis värdefullt, att en så stor del av samhällsverksamheten handhas av den kommunala självförvaltningen. Denna decentralisering möjliggör större enkelhet i styrelseförfarandet och leder till att lokal- och personkännedom kan utnyttjas effektivare i förvaltningsprocessen. Med all säkerhet blir administrationen härigenom också billigare. Det stora problemet i sammanhanget gäller i stället de ekonomiska förhållandena. Utvecklingen har bl. a. medfört en mycket kraftig kostnadsövervältring från staten till kommunerna. Undersökningar som gjorts tyder på att mer än 4/5 av kommunutgifterna faller på den statligt reglerade sektorn av kommunverksamheten. De ökade utgifterna har tvingat kommunerna att höja sitt skatteuttag i mycket snabb takt. har skattehöjningarna dessutom påskyndats av de hårda kreditrestriktionema. Den sammanlagda medelutdebiteringen för primärkommuner och landsting har sålunda ökat från något per skattekrona till . Analyser som gjorts på grundval av kommunernas nuvarande långtidsplaner tyder på ett fortsatt behov för både primärkommuner och landsting att höja skattesatsen även . Sålunda beräknas nu medelutdebiteringen komma att stiga till . Till detta kommer att utdebiteringsskillnaderna är stora mellan olika kommuner även om de har minskat något skatteutjämningsreform. Skillnaderna har också till en del ändrat karaktär . Så tillhör nu exempelvis åtskilliga kranskommuner kring de stora tätorterna de mest skattetyngda kommunerna i landet. När staten i så stor utsträckning tillför kommunerna uppgifter, bör det vara självklart, att den också i rimlig grad medverkar till finansieringen. Statsbidrag har utgått till kommunerna, men de har varit otillräckliga i förhållande till verksamhetens omfattning. De statsbidrag, som utgår till kommunerna, kan inte gärna anses stå i rimlig proportion till de kostnader, som påförts kommunerna. Den stora kostnadsövervältringen på kommunerna har negativ betydelse inte minst för den kommunala självstyrelsen. Den självständiga beskattningsrätt, som tillkommer kommunerna i vårt land, har ansetts vara en väsenlig tillgång ur självstyrelsesynpunkt. I vilken mån kommunerna måste begagna denna beskattningsmakt beror nu i mycket stor utsträckning på statsmakternas beslut dvs. på i vilken mån statsmakterna ålägger kommunerna olika kostnadskrävande uppgifter. En reell självstyrelse bör ju förutsätta att kommunerna har ekonomiska resurser att fullgöra andra uppgifter än de formellt eller sakligt obligatoriska. Den kraftiga kostnadsökning, som kommunerna åsamkats genom statliga ålägganden, har emellertid kraftigt begränsat kommunernas rörelsefrihet. För en rent lokal verksamhet, som medför kostnader, har kommunerna i sitt pressade ekonomiska läge fått ett alltmer begränsat utrymme. ålägger kommunerna att tillgodose vissa behov, t. ex. inom område, inskränks kommunernas ekonomiska handlingsfrihet i övrigt. Den självständighet på finansernas område, som kommunallagarna avsett, har starkt inskränkts som en följd av kostnadsöverflyttningen på kommunerna. Nuvarande kostnadsfördelning mellan staten och kommunerna ger sålunda inte de avsedda möjligheterna till självst yrelse. Kostnadsöverflyttningen på kommunerna har haft allvarliga konsekvenser även i skattepolitiskt avseende. Som redan nämnts föreligger fortfarande stora skatteskillnader mellan olika kommuner. Till detta kommer den tendens till övervältring av en allt större del av skattebördan på de lägre inkomsttagarna, som denna utveckling fört med sig. En fortsatt höjning av de kommunala skattesatserna kan väntas snabbt eliminera de effekter i motsatt riktning som uppnåddes genom fjolårets skattereform. Kommunernas alltmer pressade ekonomiska läge, övervältringen av nya kostnader från staten till kommunerna och de bestående olikheterna i utdebiteringssatser har föranlett oss att vid upprepade tillfällen begära en översyn av den kommunala skatteutjämningen och av kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. biföll 1969 dessa krav och hemställde i skrivelse till Kungl. Maj :t dels om en översyn av nuvarande skatteutjämningssystem i syfte att uppnå en ytterligare utjämnad kommunalskatt över hela landet, dels att frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun skulle prövas. Utskottet uttalade också att utredningen skulle ha siktet inställt på förhållandena sådana dessa skulle kunna tänkas gestalta sig . Någon utredning tillsattes emellertid inte förrän i anslutning till fjolårets skattereform då regeringen tillsatte den s. k. skatteutjämningsrevisionen. Utredningsuppdraget bebegränsades emellertid till den översyn av skatteutjämningsbidragen, som är ofrånkomlig med hänsyn till skattereformens verkningar för kommunerna. I fråga om kostnadsfördelningen hävdade finansministern i direktiven till utredningen, att denna intimt hänger samman med uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun borde därför enligt finansministerns uppfattning inte upptas till prövning förrän en tillsatt beredning rörande kommunernas kompetens framlagt sina förslag. revisionens arbete syftar sålunda inte till någon omfördelning av kostnadsansvaret mellan stat och kommun. Kort efter det att skatteutjämningsrevisionen tillsatts uttryckte i en skrivelse till finansministern starkt missnöje med det angivna förfarandet Förbundet pekade på de mycket betydande ökningarna av det kommunala skatteuttaget Vid försök till bedömning av den framtida utvecklingen kan man på många kommunala verksamhetsområden se hur inte minst statliga målsättningsbeslut eller av statliga ämbetsverk auktoriserade ambitioner utövar en fortsatt stark press på den kommunala ekonomin, framhöll förbundet vidare. Den aktuella kostnadsutvecklingen, det starkt stigande kommunala skattetrycket och den för kommunerna relativt sett försämrade kostnadsfördelningen utgör starka sakliga skäl för att hela problemkomplexet om finansieringen av den kommunala verksamheten tas upp till samlad prövning. gav i sin skrivelse klart uttryck för den meningen att skatteutjämningsfrågan inte kan frigöras från frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Vi delar den uppfattning som kommit till uttryck i skrivelse. Vi finner det också märkligt att regeringen inte velat tillmötesgå enhälliga önskan om att utredningsuppdraget borde avse såväl frågan om skatteutjämningen som frågan om hur kostnadsfördelningen skall ordnas pä . Det förhållandet att uppgifts- och ansvarsfördelningen nu är föremål för utredning hindrar inte att frågan om fördelningen av det ekonomiska ansvaret för den verksamhet som kommunerna bedriver tas upp till prövning. En prövning av kostnadsansvarets fördelning på grundval av en revision av uppgifts- och ansvarsfördelningen kan knappast komma till stånd förrän . De akuta ekonomiska svårigheter som kommunerna f. n. befinner sig i gör det enligt vår mening helt nödvändigt att redan nu gripa sig an med denna fråga. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om skyndsam parlamentarisk utredning rörande kommunernas ekonomiska situation, varvid frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun särskilt beaktas, i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () i Bäckmora () i Skegrie () i Luttra () i Glömminge