mot · FU02101 · 1971-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om åtgärder för att effektivisera djurskyddstillsynen. Trots de åtgärder sorn hälsovårdsnämnderna i kommunerna vidtagit för att effektivisera djurskyddstillsynen är tillståndet ingalunda tillfredsställande. Effekten av den väntade skärpningen av djurplågeriparagrafen torde i avsevärd grad bli beroende av huruvida tillsynsfrågan får en bättre lösning. Dagspressen informerar med jämna mellanrum om upprörande djurplågeri av både enskilda och institutioner. Eftersom pressuppgifter alltid kan sättas i fråga skall vi i stället exemplifiera med utdrag ur ett relativt färskt polisprotokoll, som behandlar urlastning av sjuka grisar till nödslakt. Slakteriarbetaren gick först och drog suggan i öronen, medan chauffören gick bakom och lyfte i suggans svans och sparkade suggan baktill. Suggan skrek och verkade göra något motstånd och föll därefter bredvid bryggan och fastnade i kläm på nämnda plats och såväl slakteriarbetaren som chauffören började överösa suggan med sparkar, tills suggan slutligen kunde taga sig upp på bryggan, varefter den drogs in i nödslakten och sköts. Ytterligare en större gris behandlades på samma sätt och föll ned på ungefär samma ställe som nämnts beträffande den tidigare. Även denna större gris fick samma behandling som suggan, tills den kommit in i nödslakten Så kan alltså sjuka djur behandlas vid ett svenskt slakteri. Med smärre justeringar tillstod de anmälda vad vittnesutsagan lade dem till last men bestred brott mot djurskyddslagen. Målet lades ned av följande skäl: Även om det kan synas som om djuren i fråga i första hand genom upprepade kraftiga sparkar utsatts för överdrivet hårdför behandling, torde icke kunna visas, att detta skett med uppsåt att utsätta djuren för lidande. Det är hög tid att den av beställda översynen av djurplågeriparagrafens samband med uppsåt att plåga blir verkställd. Man får hoppas att en ny lagtext också kommer att begränsa vetenskapliga djurexperiment och annan vivisektion. De som arbetar i vetenskapens verkstad med levande liv som material har tvivelsutan ett stort ansvar. Enbart doktorsgrad förvisso inte för hjärtats och sinnets adel. Den inställning till försöksdjurens lidanden som från auktoritativt naturvetenskapligt håll bl. a. kommit till uttryck i TV-program förliden höst ger ett skrämmande exempel på den relativistiska etiska princip som på sina håll tillämpas vid plågsamma djurförsök. Förbudet att otillbörligen vålla djuren lidanden tillämpas så att man låter begränsning av lidandet för djuret bli beroende av den för människan, som experimentet utgör. Ett sådant synsätt måste i praktiken innebära ingen gräns alls. Därtill kommer att ingen som regel torde vara kapabel att på förhand bedöma graden av lidandet eller värdet av experimentet. Den industrialiserade animalieproduktionen, de s. k. djurfabrikerna, ger också på sina håll skrämmande inblickar. Kommersiella intressen går uppenbarligen ut över djurens välfärd. Konsumenternas krav på billiga livsmedel kan rimligen inte i ett kulturland få legitimera djurplågeri. I och med kommunreformens genomförande föreligger förutsättningar för en bättre djurskyddstillsyn så till vida att kommunerna då har bättre ekonomiska möjligheter att låta hälsovårdsnämnderna heltidsanställa tillsynsmän. Med bättre personella resurser skulle man kunna företa kontinuerlig tillsyn inte minst med tanke på de allt större institutioner, som sysslar med uppfödning, slakt och vetenskaplig verksamhet. Rimligen bör djurfabrikerna redan på planeringsstadiet underkastas hälsovårdsnämndens kontroll och godkännande. En kontinuerlig kontroll av de många vetenskapliga institutioner, som koncentrerats till storstäderna, kräver självfallet en väsentlig personell utbyggnad av djurskyddstillsynen både kvantitativt och kvalitativt. Att utgå ifrån att fåtalet stadsveterinärer ensamma kan ombesörja uppgifterna är orealistiskt. Den utbildning som står förordnade tillsynsmän till buds är ytterligt begränsad och utgör som regel någon informationsdag som veterinärstyrelsen anordnar länsvis. Det torde vara på sin plats att också experter från djurskyddsorganisationerna får ingå som handledare i de mera omfattande utbildningskurser som kommer att tarvas. Med hänsyn till vad i motionen anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om en översyn av djurskyddstillsynsorganisationen syftande till utbildning av tillsynsmän och personell utbyggnad. AB Egnellska Boktryckeriet, 1971