mot · FU02887 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om förnyad begäran om en översyn av forskarkarriären. Då behandlade propositionen om reformerad forskarutbildning och forskarkarriär, begärde statsutskottet i sitt utlåtande att skulle hemställa hos Kungl. Majrt om en översyn av forskarkarriärens utformning sedan erfarenhet av det nya systemet vunnits. Detta blev också beslut. Bakgrunden härtill var yrkanden som motionsledes framförts och som gick ut på att propositionen inte givit en tillfredsställande lösning av frågan hur en fastare forskarkarriär skulle kunna skapas. I direktiven till forskarutredning hade departementschefen uttryckligen sagt ifrån, att frågan om forskarkarriärens utformning skulle vara en av utredningens huvuduppgifter. I propositionen frångicks emellertid direktiven nästan helt på denna punkt, trots att forskarutredningen framlagt ett förslag till lösning av frågan. Utredningen hade förordat att tjänsterna som e. o. docent skulle avskaffas och omvandlas till ordinarie tjänster som biträdande professor. Detta förslag hade också tillstyrkts av ett stort antal remissinstanser, bland dem universitetskanslersämbetet. Genom det beslut fattade på grundval av propositionen skapades emellertid endast en möjlighet till förlängning av docentförordnanden utöver de 2 X som dittills gällt. Därmed kom otryggheten i anställningen för de e. o. docenterna att kvarstå utan större förändringar. Erfarenheterna från de gångna två åren visar också att omförordnande av docenter utöver de sex åren stundom beviljas mycket restriktivt och att avslag ofta förekommer även i de fall där uppenbara skäl för bifall föreligger. Praxis skiftar också starkt mellan de olika lärosätena och fakulteterna. I många fall vägrar man att bevilja förlängt förordnande med hänvisning till att yngre forskare måste släppas fram till docenttjänster, trots att det stadgas att endast vetenskapliga och pedagogiska meriter hos innehavaren av docenturen samt sociala hänsyn till denne skall vara avgörande vid bedömningen. Mot förslaget till omvandling av docenttjänsterna till biträdande professurer har ofta anförts, att det skulle kunna medföra blockering av de högre forskartjänsterna, varigenom karriärmöjligheterna för yngre forskare skulle komma att begränsas. Denna blockering skulle dock inte behöva bli så problematisk, eftersom man har anledning att räkna med att ett tämligen stort antal forskarassistenttjänster fortlöpande kommer att inrättas. Den flexibilitet inom forskarkåren som tar sig uttryck i tidsbegränsade förordnanden, bör enligt vår mening begränsas till att gälla kategorin forskarassistenter. Innehavarna av dessa tjänster är vid förordnandetidens utgång betydligt yngre än docenterna och har därmed tämligen goda möjligheter att erhålla tjänst utanför universiteten och högskolorna. För en docent, som efter kanske ett eller två omförordnanden mister sin tjänst , är denna möjlighet otvivelaktigt betydligt mindre. Den bristande anställningstrygghet som det nuvarande systemet sålunda innebär för de e. o. docenterna skulle aldrig accepteras om det förekom någon annanstans på vår arbetsmarknad. I fråga om forskarkarriären i övrigt innebar propositionen att numera fyra tjänstekategorier förekommer, forskarassistent, e. o. docent, biträdande professor och professor. Starka skäl talar emellertid för att forskarkarriären begränsas till att omfatta tre steg, nämligen forskarassistent, biträdande professor och professor. Detta var också forskarutredningens förslag. De tidigare Jaboraturer som i samband med forskarreformen omvandlades till biträdande professurer bör göras om till professurer, vilket främst motiveras av att de f. d. laboratorerna har samma arbetsuppgifter som professorerna. De f. d. forskardocenterna bör i sammanhanget erhålla personliga professurer och tjänsterna som e. o. docent göras om till biträdande professurer för att undanröja den ovan omtatalade otryggheten i anställningen. Det är således enligt vår mening angeläget att en förnyad översyn av forskarkarriären kommer till stånd. Då detta som nämnts också var klart uttalade mening vid forskarpropositionens behandling , finner vi alla skäl tala för att denna översyn påbörjas. Med stöd av vad som ovan anföres hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t upprepar den i riksdagsskrivelse 1969:222 framförda begäran om en översyn av forskarkarriären. () ()