mot · FU0211 · 1971-01-12 00:00:00 — av herrar och i Röstänga om införandet av arbetskolonicr inom kriminalvården 1 den allt livligare debatten om kriminalvårdens målsättning och utformning kan tre huvudlinjer urskiljas. Den ena representeras av dem som vill se »hårdare tag» mot brottslingarna och som lever kvar i föreställningen om straffet som ett uttryck för samhällets vedergällning och hämnd mot dem som förgått sig mot lag och ordning. I konträr motsats härtill framträder de som under fältropet »riv fängelserna» i frihetsberövande av alla slag ser samhällets oförmåga och ovilja att på ett mera varaktigt och därmed framtidsbetonat sätt lösa de allvarliga samlevnadsproblem, varom kriminalvården djupare sett handlar. Anhängarna av det tredje alternativet finner de båda andra i stort sett lika verklighetsfrämmande och utanför den verkligt seriösa debatt som den oerhört viktiga frågan om den framtida kriminalvården kräver och förtjänar. Första lagutskottets ledamöter hade tillfälle att i studera den praktiska utformningen av vad man där kallar arbetskoloni. På sådan koloni placeras i första hand brottslingar som dömts till fängelse än . Företrädesvis utväljes personer med underhållsskyldighet av något slag. De intagna arbetar på heltid mot avtalsenliga löner i den koloni som utskottet besökte bestod detta i anläggningsarbeten vid flygfält. Av lönen dras en viss del till administrationskostnader, en del tas i förekommande fall i anspråk för fullgörande av föreliggande underhållsskyldighet; återstoden får den intagne behålla för egen räkning. Koloniområdet är icke omgärdat av vare sig någon mur eller stängsel. Inom en medel beläggning av 800 intagna hade tre avvikit. Denna nästan otroligt positiva siffra betingas av en ovillkorlig regel i bestämmelserna för koloniverksamheten. Den som ertappas med att ha olovligen lämnat koloniområdet om så endast för sändes omgående till ett länsfängelse av vedertagen typ och på kolonin förklaras förverkad. Strafftiden får påbörjas på nytt. Samma reaktion inträder om en intagen anträffas med att ha smugglat in narkotika eller alkohol i förläggningen. Fördelarna med detta finska system synes vara många. De intagna fullgör ett samhällsnyttigt arbete till gagn för landet och dem själva. Avlöningen är inte reducerad på ett för den arbetande diskriminerande Samhället befrias från kostnaderna för den underhållsskyldighet som åvilar den intagne. Den relativa friheten utgör en god förberedelse till den mera obegränsade frihet som vidtar efter strafftidens utgång. Respekten för utfärdade bestämmelser och givna regler inpräntas på ett ytterst påtagligt och mycket kännbart sätt. Enligt finska bedömningar var återfallsfrekvensen bland dem som varit intagna på arbetskoloni påfallande låg. Myndigheterna i vårt grannland såg systemet med arbetskolonier som mycket lovande. Enligt vår mening kan den metod som tagit sig konkreta uttryck i arbetskolonin enligt finskt mönster komma att visa sig vara en lösning i det akuta krisläge vari svensk kriminalvård befinner sig. Alla realistiska bedömare torde kunna vara ense om såväl att rättssamhället aldrig kan avsvära sig behovet av straffrättsliga reaktioner mot brott som att fångvårdsanstalter av typ Kumla och inte kan inpassas i de riktlinjer som en modern och human kriminalvård stakar ut. Arbetskolonin synes vara ett gott uttryck för den enda ambition som bör vara ledstjärnan i den svenska kriminalvården: att med alla medel verka för att av den som kommit på avvägar i rättssamhället skapa en laglydig och samlevnadsvänlig människa. Med åberopande av vad vi ovan anfört hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj: t begära skyndsam utredning om inrättande i vårt land inom kriminalvården av ett system med arbetskolonier i huvudsaklig överensstämmelse med vad härutinnan tillämpas i . HANS () i