mot · FU021428 · 1971-04-23 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 65 angående körkort och körkortsregistrering. Den reform med differentierade körkort som föreslås i proposition 1971:65 och som bygger på principbeslut förutsätter skärpta kunskapskrav på bilförarna. I propositionen anges också att körkortsreformen skall förenas med en allmän höjning av förarutbildningen och av kraven i samband med förarproven. Det system för trafikutbildningen med integration av trafikämnet i olika ämnesområden i den allmänna skolan, som utvecklas, kan bedömas utgöra ett betydelsefullt led i strävan att öka trafikkunskaperna. Emellertid förutsätter denna utveckling att kunskaperna meddelas och byggs upp systematiskt och tillåter inga improvisationer. Körkortsutbildningen för att erhålla behörighet för körkortsklasserna A**** och AB*** bör utgöra ett mål för trafikutbildningen. Det är därvid angeläget att såväl den grundläggande trafikutbildningen som körkortsutbildningen är av så hög kvalité att den utgör grund för trafiksäkert uppträdande och framtida kompletterande utbildning för behörighet för de högre körkortsklasserna. föreslog reformer på körskoleväsendets område i syfte att skapa garantier för att eleverna får en utbildning som motsvarar nutidens krav på fordonsförarna. Dessa förslag håller nu på att förverkligas. Mot bakgrunden av bilförarutredningens målsättning anförde utredningen att den med större fog än tidigare utredningar skulle ha kunnat driva tesen om förbud mot all privat förarutbildning. Det gjorde utredningen ej, främst med hänsyn till glesbygdsbefolkningens problem. Utredningen uttalade dock att det var motiverat att senare ompröva frågan. Det är självklart att en privat förarutbildning svårligen kan ansluta till det system för trafikutbildningen som är under utveckling. Denna privata utbildning sker okontrollerad, vilket innebär att den private instruktörens egna kunskaper inte blir föremål för prövning, inte heller prövas om privatinstruktören är en god och lämplig pedagog. De bilar som används för privat övningskörning saknar de för trafikskolornas övningsbilar föreskrivna utrustningsdetaljerna, bl. a. dubbelkommando, varigenom instruktören kan ingripa om en kritisk situation skulle uppstå. uppfattning om att privatutbildningen borde bibehållas av hänsyn till glesbygdens befolkning grundar sig på felaktiga förutsättningar. Statens pris- och kartellnämnd har i sin utredning om trafikskolorna (Pris- och kartellfrågor nr 7/1969) framhållit att det är relativt sett vanligare att man utnyttjar möjligheterna att avlägga körkortsprov som privatist i storstäderna än vad fallet är i övriga delar av landet. Att den privata utbildningen kvalitetsmässigt inte är jämförlig med av samhället kontrollerad och enligt särskilt godkända utbildningsplaner genomförd körkortsutbildning framgår bl. a. av underkännandeprocenten vid körkortsprovet. har underkännandeprocenten i fråga om de trafikskoleutbildade varierat från högst (1949) till lägst (1964 och 1965). Motsvarande andel underkända för de privatutbildade har varierat mellan (1953) och lägst (1967). Vid inget tillfälle har således underkännandeprocenten för de trafikskoleutbildade varit lika hög som den lägsta underkännandeprocenten för de privatutbildade. En undersökning i avseende 1969 visar att vid körkortsprov underkändes av de privatutbildade mot av dem som genomgått utbildning vid trafikskola. Att privatutbildningen i viss mån har satts i system visar en granskning av 10 000 anmälningsblanketter för körkortsprov som 1/1 30/6 1968 har inlämnats till trafiksäkerhetsverkets kontor i . Därvid konstateras att 1 lil blanketter gällande körkort har 783 privatpersoner som anmälare. Dessa fördelade sig på följande sätt: Bakom övningskörning döljer sig mycken olovlig körning, vilket har uppmärksammats av polismyndigheten. Vid uttalade rikspolischefen: Vidare är tiden kanske snart inne att ta upp till övervägande om det inte är dags att förbjuda den privata övningskörningen och föreskriva att förarprov inte får avläggas med mindre sökanden företer bevis om att han genomgått utbildning i godkänd trafikskola. Anses privatutbildningen inte böra förbjudas bör man i varje fall föreskriva att övningsbil skall vara utrustad med dubbelkommando, skylt som utvisar att övningskörning pågår osv. Det måste anses vara ett minimikrav att instruktören kan stanna bilen för att avvärja en olycka och att andra trafikanter erhåller den varning som skylten ger. Enligt ett referat i tidningen har rikspolischefen vid en kurs i ånyo uttalat sig i frågan: Den privata körskoleutbildningen måste stoppas. Det gäller också att gallra bättre bland våra körkortsinnehavare. Speciellt bland dem som orsakar olyckor. Det allra nyaste inom körskoleutbildningen är som bekant att den mer eller mindre skall ske privat. Den bör absolut förbjudas och i de fall där man skulle kunna tänka sig att tillåta privat utbildning skulle man fordra att bilarna hade samma utrustning som en körskolebil. 1 ett särskilt yttrande av herrar , och , som fogades till tredje lagutskottets utlåtande nr 1968, upplystes att såväl som trafiksäkerhetsverket hade sin uppmärksamhet riktad på problemen kring privatutbildningen av körkortsaspiranter. Vi vill emellertid icke underlåta att i detta sammanhang framhålla, att enligt vår uppfattning starka skäl, särskilt det förhållandet att privat övningskörning nu i betydande utsträckning används för annat ändamål än seriöst bedriven utbildning, talar för något slag av närmare reglering av denna form av körkortsutbildning genom anmälningsskyldighet, utmärkning av bilar eller dylikt. Genom att acceptera privatutbildning av körkortsaspiranter öppnas möjlighet för i princip vem som helst som har uppnått körkortsåldern, men saknar körkort, att framföra motorfordon, bara körningen om än formellt har formen av privat övningskörning. För att uppfylla kraven härför skall den privata läraren själv ha innehaft körkort . Någon kontroll av att läraren är en säker och vältränad bilförare förekommer inte, varför rent teoretiskt kan tänkas att övningskörning kan ske med lärare som inte själva har kört bil. Om man menar allvar med påståendet att en god allmän trafikutbildning och hög kvalitet på såväl teoretisk som praktisk körkortsutbildning är hörnpelare i trafiksäkerhetsprogrammet, kan man inte acceptera en mer eller mindre improviserad, okontrollerad privat körkortsutbildning. Förutom trafiksäkerhetsfaran och uteblivna garantier för utbildningens goda kvalitet äventyrar privatutbildningen målsättningen för det trafikutbildningssystem som är under utveckling. Tiden är därför inne för att nu föreskriva att körkortsprov får avläggas endast av den som företer bevis om genomgången körkortsutbildning vid av godkänd trafikskola. Reformens genomförande underlättas av det ökade samhälleliga engagemanget på trafikut bildningsområdet som har tagit sig uttryck i bl. a. samverkan mellan skolmyndigheterna och trafikskolorna på allt flera orter. Med hänvisning till det anförda föreslås att måtte besluta sådana ändringar i VTF att privat utbildning av fordonsförare förbjudes.