mot · FU02990 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om utredning angående sam ernns rättsliga ställning. Fr&gan om minoriteternas ställning är en fråga som i sen tid kommit att ägnas stor uppmärksamhet. Inte minst massmediernas nyhetsförmedling har ökat intresset för olika folkgruppers situation. Det gäller i många fall frågor om hänsyn till språk, kultur, utkomst och samhällsrättslig ställning för grupper som av olika skäl betecknas som minoritetsgrupper. I de nordiska länderna har minoritetsproblemen ansetts som små. Befolkningen har haft en relativt homogen sammansättning. Den samiska folkgruppens ställning är emellertid ett minoritetsproblem, som inte har uppmärksammats i någon större omfattning. Dock har intresset ökat . Samema har i ordets egentliga betydelse inte något nationellt hemland. De är en liten grupp 30 000 å 35 000 människor spridda över stora områden i norra , och . För vidkommande rör det sig om ungefär 10 000 människor, därav drygt 2 000 renskötande samer från i söder till i norr. Det är alltså en liten folkgrupp som ännu har sin egen livsstil, sitt eget språk och sin egen kultur. Sin utkomst får de framför allt från renskötsel, jakt och fiske. Av hävd har de rätt att för sitt näringsfång nyttja den skandinaviska fjällkedjans betesmöjligheter genom sin urgamla rätt att nyttja land och vatten för detta ändamål. De har en urgammal rätt att begagna fjällområdena för renskötsel, att använda av ålder nyttjade flyttningsvägar för renarna, att idka jakt och fiske och att i övrigt på olika sätt använda markerna för sina behov. Detta är erkänt i vår lagstiftning. Framväxten av dagens samhälle har medfört en rad ingrepp i det gamla samelandet. Sjöregleringar för kraftverksutbyggnader har lett till kraftiga intrång i viktiga renbetesmarker. Detta liksom andra intrång, väg- och järn vägsbyggande, malmbrytning osv., har gjort att vandringsleder och uppehållsplatser försvunnit. Även om ersättning utgått för dessa ingrepp från samhällets sida, har för samemas näringsfång väsentliga tillgångar gått förlorade. Tillräcklig hänsyn har inte alltid tagits till samemas önskemål. Samernas intressen i rättsliga sammanhang kan inte anses behörigen tillvaratagna med rådande ordning i organisatoriskt hänseende. I viss omfattning uppträder statliga myndigheter både som kärande och som svarande. Samema har inte alltid ens getts möjligheter att föra sin egen talan, t. ex. i frågor som för dem kan innebära avsevärt intrång i renskötseln. Det är betecknande att JO i skrivelse till regeringen hemställde om åtgärder i syfte att främst de renskötande samema skall ges bättre möjligheter att själva tillvarataga sina av lagen erkända rättigheter. I denna skrivelse, som vi här hänvisar till, erinrade JO om händelser som innebär allvarliga försämringar för samema i deras näringsutövning. Gällande lagstiftning om veto i speciella fall är andra exempel på nuvarande otillfredsställande förhållanden. Från rättssynpunkt är detta icke tillfredsställande. I vissa internationella sammanhang har frågan uppkommit om vilken behandling och vilken ställning samema har som en liten folkminoritet i . Detta ger oss ytterligare anledning att se över samemas situation, i synnerhet rättsligt. Vissa reformer är aviserade i samband med den nya renbeteslagen. För vår del finner vi det motiverat att en parlamentariskt sammansatt utredning, som också givetvis skall innehålla representativa företrädare för samema, bör tillsättas. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om utredning angående samemas rättsliga ställning. () () i (c)