mot · FU021080 · 1971-01-01 00:00:00 — om åtgärder för att skapa en statlig verkstadsindustri i Ådalsområdet. Den av 1964 beslutade lokaliseringsgiven, med inriktning på det s. k. norra stödområdet, lade större vikt vid rörelsestimulerande än lokaliseringspolitiska åtgärder. Att flytta folk från blev huvudinriktningen i stället för att lägga den största kraften vid uppgiften att lokalisera företag till . uppträdde statsmakterna aktivt i sin medverkan för folkutflyttning från . Då inrättades bl. a. det s. k. utrustningsbidraget plus en rad andra förmåner för dem som ville flytta. Dessa förmåner gällde till en början endast och vissa kommuner i nordligaste . Dessa ekonomiska förmåner utökades sedan att gälla hela med undantag för . ordnade en omfattande annonskampanj i lokalpressen i för att påverka i första hand byggnadsarbetare att flytta söderut. I annonsreklamen förklarade AMS att vid flyttning söderut kan förtjänsten bli högre än vad fallet är i Norrlandskommunerna. Denna utmanande flyttningsreklam fick t. o. m. regeringsorganet att reagera. skriver tidningen följande: »annonsreklam för att locka folk från tar sig alltmer utmanande former. I den senaste annonsen finnes en kartskiss över ; på den har man skuggstreckat hela utom , därmed utvisande den del av landet där folk erbjudes avsevärda kontantbelopp och lockande förmåner om de flyttar söderut till landets vitala del . Denna form av subvention till företag söderut bör upphöra. De som behöver arbetskraften bör betala vad det kostar att erhålla den.» Den gången ett helt riktigt konstaterande. Metoderna för att avfolka har växlat . Syftet har statsmakterna också nått. En omfattande folkutflyttning har skett. Ett av de mest drabbade områdena är och övre som nedre . kom så regeringens proposition 185, då höstriksdagen detta år beslutade angående lokaliseringsmedel. I motiveringen till detta beslut angavs som villkor för anslag och lån av lokaliseringsmedel bl. a. följande »inriktningen på industrier med stor spridningseffekt, såsom företag som baserar sina tillverkningsprogram på under leverantörer» samt »att differentiera näringslivet i områden, som domineras av en enda industribransch eller industriföretag med ringa sysselsättning för kvinnor». med den spridningseffekt det talas om i propositionen har detta område inte blivit föremål för. kommunisternas riksdagsgrupp ställer i en omfattande motion till årets riksdag frågan om en helt ny regionalpolitik. och då framför allt är ett typiskt exempel på verkningarna av att privata storbolag haft och har full frihet att handskas med materiell egendom och mänsklig arbetskraft, helt i linje med att skapa de största vinsterna för deras ägare. Den förda regionalpolitiken i form av olika s. k. stödåtgärder med inriktningen på att flytta befolkningen i de produktiva åldrama har medfört en märkbar snedvridning av åldersfördelningen. Avflyttningen av framför allt ungdomen och den mycket ringa befolkningsåterväxten gör att proportionen äldre växer. Den obalans som varit ett faktum förvärras alltmer. har antalet ungdomar i exempelvis Kramforsområdet minskat med ca 2 500 under det att antalet åldringar ökat med 800. kommun räknar pensionärer; jämförelsesiffror från utpräglade inflyttningskommuner söderut visar endast ett par procent. Antalet förvärvsarbetande kvinnor är mycket lågt, och det råder en besvärande undersysselsättning och arbetslöshet bland kvinnorna. Bristen på arbete är ständigt för handen. Då familjerna i stor utsträckning måste leva på endast mannens inkomst och han tillhör de lågavlönade, är levnadsstandarden genomgående låg bland befolkning. Avfolkningsproblemet är och stora gissel. Det daterar sig långt tillbaka i tiden. Denna regionala kris har pågått . Den starka utflyttningen har satt sin prägel på detta område. Undersysselsättning och arbetslöshet har hört till ordningen för dagen. Skogsbolagen som de dominerande har inte varit intresserade av en differentierad industri, då en sådan skulle ha skapat konkurrens om arbetskraften och därmed press på lönekraven. Därför är och framför allt Adalen ett typiskt låglöneområde. Som exempel i detta sammanhang kan nämnas att den av kommun anställda kvinnliga städpersonalen erhåller en högre lön än vad skogsindustrin betalar sina fabriksarbetare, trots att dess genomsnittliga vinstökning under de två sistförflutna åren varit inte . Även om kunde notera en liten befolkningsökning tack vare inflyttningen till minskade återigen med över 1 000 i befolkningsantal. Det är övre som nedre som drabbas hårdast. Denna folkminskning började och har Den omfattande inflyttning som skedde under tidigare årtionden var över en tredjedel av befolkningen i född utanför området förbyttes i utflyttning till framför allt de södra delarna av landet. Alltsedan dess har Ådalsområdet fått notera en omfattande utflyttning. I fanns 7 massafabriker 4, varvid 2 av dessa signalerat nedläggning . De höga massapriserna är tydligen orsaken till att de är i drift. fanns inte mindre än 24 sågverk i . Området tillhörde detta lands mest industrialiserade bygd. återstår endast 3 sågverk. Det har varit Svenska cellulosa aktiebolaget (SCA) som dominerat . Samtliga av dessa många företag är nu nedlagda utom ett en massafabrik, där inga egentliga reparationsarbeten utföres. Fabriken går så länge massapriserna ligger på toppen, varefter en nedläggning är trolig även här. SCA:s stora vinster i har inte investerats i området. De har överförts av ägaren Skandinaviska banken till dess företag söderut eller exporterats till utlandet. SCA har lagt en bygd öde efter att ha intjänat jätteprofiter på en mycket lågavlönad arbetarkår. Inte ens kommunalskatterna besvärar dessa skogsbolag. Det bolag som betalar den största skatten till kommunen är den kommunala bostadsstiftelsen, även om den endast betalar fastighetsskatt. Den kommunala servicen får invånarna således själva svara för. Det befattar sig bolagen inte med. De har endast ett intresse: så höga vinster som möjligt. har skogsindustrin varit den absolut dominerande industrin i . Bristen på differentierad industri har gjort sig synnerligen märkbar. Människorna i och har för sin utkomst helt varit beroende av skogsindustrin. Då skogsbolagen inte känt det minsta ansvar för befolkningstrycket blev undersysselsättningen och arbetslösheten de mest framträdande dragen för och . har över 1 000 anställda förlorat sina jobb enbart i Kramforsområdet. Det är skogsindustrin det är frågan om. Den senaste tidens nedläggningar inleddes med Nensjö sulfatfabrik (205 anställda), 1966 Svanö sulfatfabrik (248 anställda), 1967 Hallstanäs träsliperi (172 anställda), 1967 boardfabrik (108 anställda), 1969 (154 anställda) och 1970 (145 anställda). Trots dessa omfattande företagsnedläggningar förutskickar direktör i AMS i ett tal i för sedan, att Kramfors- och Sollefteåområdena kommer att förlora ytterligare 700 arbetstillfällen. De mindre företag som hitlokaliserats med hjälp av statliga lån och bidrag svarar inte på långt när mot de behov som föreligger för att klara sysselsättningen och stoppa en fortsatt utflyttning. Den omfattande utflyttningen av ungdomen bidrager även till svårigheterna för företagen i området att anskaffa erforderlig kvalificerad arbetskraft. Att flytta tillbaka verkar svårt, även om flyttningsbidrag och andra förmåner ställes till deras förfogande. Området får sålunda vissa handikapp som är svåra att överbrygga. Hit hör framför allt att löneläget är betydligt lägre än söderut, trots att levnadskostnaderna är jämförbara, därtill är ' den kommunala servicen i dessa glesbygdsområden betydligt sämre än söderut. Den kvalificerade arbetskraften eller »nyckelmännen» drar sig för att flytta tillbaka så länge dessa förhållanden är rådande. Den prognos som länsmyndigheterna i på statligt initiativ låtit framställa om hur man anser att det befolkningsmässigt skall komma att se ut i är ingen direkt uppbygglig läsning. Regeringens kontrollprognos är ännu mera ofördelaktig för området. Enligt länsmyndigheternas prognos skall området fram ytterligare ha förlorat över 12 000 personer. Enligt regeringens prognos är nedgången i befolkningstalet över 18 000 personer. Ramvärden för befolkning och näringsliv enligt de statliga länsplanerna : för de olika kommunblocken Total befolkning (enl. prognos 2) (länsmyndigheternas prognos) Total befolkning (enl. Ovanstående siffror visar att statsmakterna inte har någon utarbetad plan för industrialisering och ekonomisk expansion av området. Man räknar tydligen med att den omfattande utflyttningen skall fortgå. Skall utflyttningen kunna stoppas och Adalen utvecklas för att bli likaberättigat med de södra delarna av landet måste statsmakterna ut arbeta en dylik plan. Häri bör ingå åtgärder för skapandet av större industrier inte låglöneföretag som kunde ge sysselsättning åt tusentalet anställda. En verkstadsindustri som i sin tur kunde ge upphov till mindre företag och underleverantörer, placerade på olika platser i området även i inlandet, aktualiserades av vpk:s riksdagsgrupp i motion redan vid riksdag. Utbyggnad och modernisering av vägnätet och goda kommunikationer är förutsättningarna för industrialisering. Byggandet av ostkustbanan HärnösandUmeå är även ett led i denna utveckling. En centralhamn i hör även till de frågor som i detta sammanhang är aktuella. Med stöd av ovanstående föreslås att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om åtgärder för att i Ådalsområdet skapa en statlig verkstadsindustri. N. , 1971