mot · FV021108 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om en övergripande översyn av lärarutbildningen. Genom reformarbetet på skolområdet har helt nya krav kommit att ställas på lärarna. Arbetssituationen är en helt annan. Yrkesrollen har förändrats. Ett av de viktigaste medlen att få lärarnas medverkan i skolreformerna förbättrad är lärarutbildningen, både grundutbildning, vidareutbildning och fortbildning. Det har bl. a. av ifrågasatts om lärarutbildningen är helt adekvat för de arbetsuppgifter som åligger lärarna. Av flera orsaker tycks tiden nu vara mogen för en övergripande översyn av lärarutbildningen. Helhetssyn på lärarrollen. Efter införandet av den nya läroplanen för , Lgr 69, och den enhetliga gymnasieskolan är de stora organisatoriska förändringarna i ungdomsskolan gjorda för överskådlig tid. I stället för sådana genomgripande reformer har rullande översyn av läroplanerna aviserats. Förskolan är under utbyggnad och dess närmare anknytning till den obligatoriska skolan diskuteras. En ledstjärna för alla dessa organisatoriska reformer har varit integration mellan olika stadier, årskurser, elevgrupper och ämnen. Skoltiden ses som en helhet, varför lärarfunktionen måste betraktas som en helhet. En sådan helhetssyn saknas i nuvarande lärarutbildning som är starkt splittrad till sitt innehåll, sin struktur, organisation och förläggning. Lärarutbildningens utformning och olika lärargruppers kompetensområden är främst betingade av skolhistoriska förhållanden och dess lämplighet har inte närmare prövats. För att öka benägenheten till samverkan över stadier, årskurser och ämnen och för en mer flexibel användning av lärararbetskraften borde den nuvarande utbildningsindelningen och undervisningsbehörigheten ses över. Synen på lärarens yrkesroll har kraftigt förändrats. I sina ytterligheter kan förändringen beskrivas som en övergång från en auktoritär förkunnare till en demokratisk arbetsledare i samverkan med alla på skolan. Helt nya krav har ställts på samarbetet mellan skolpersonalen. övergång till arbetslag för lärare har inte varit lätt och bryt 1* 1972. ningen med det gamla individualistiska lärarmönstret har för många känts smärtsamt. Under utbildningen berörs dessa samarbetsfrågor mycket teoretiskt. Utbildningsanstalterna borde i högre grad tillämpa aktivitetspedagogik och praktiskt inöva samarbetsformema genom att tillämpa dem. Förändrade krav på läraren. Skolans nya målsättning innebär förutom ändrad ämnesinriktning och nya pedagogiska metoder behov av mer ingående kunskap i sociala och psykologiska frågor. Det kan ifrågasättas om dagens lärarutbildning ger tillräckliga kunskaper om elever med invandrarbakgrund samt om handikappade, s. k. svagpresterande och socialt missgynnade elever. Psykologiska och/eller sociala störningar avspeglas med nödvändighet i skolsituationen. Dessa kan inte helt avhjälpas med hänvisning till tillgängliga experter utan måste oftast lösas där de uppstår vanligen i klassen av elever och lärare gemensamt. Det är inte ovanligt att begrepp som individualiserad undervisning och skoldemokrati för nyutbildade lärare upplevs som honnörsord. Någon egentlig kunskap om det praktiska handläggandet av dessa frågor anser man sig inte ha fått. Ökad uppmärksamhet måste alltså ägnas åt träning i sådana metodfrågor. Rekrytering av lärare. Vissa förändringar i rekryteringen till lärarutbildningen kan förutses. Om kompetensutredningens förslag genomförs kommer den allmänna behörigheten för tillträde till såväl klasssom ämneslärarutbildning att överensstämma med vad som generellt gäller för tillträde till universitet och högskolor. Vid fastställandet av de särskilda behörighetskraven kommer frågan om förpraktik inom skolväsendet samt andra förkunskapskrav att diskuteras. Förpraktiken kunde utgöra en möjlighet för den studerande att på ett tidigt stadium bedöma sin lämplighet inom läraryrket. Rekryteringen till lärarbanan skulle må väl av viss breddning. I detta sammanhang noteras som något positivt vad som sägs i årets statsverksproposition, bil. 10, s. 396 angående arbetet med nya meritvärderingsbestämmelser. »Jag vill i detta sammanhang betona att utvecklingen bör gå i riktning mot att erfarenhet av förvärvsarbete liksom verksamhet bland barn och ungdomar tillmäts meritvärde vid intagning till all lärarutbildning. Det är av stort värde att de som undervisar i skolan också har erfarenhet från andra arbetsmiljöer.» De förändringar i rekrytering och urval som övervägs, kommer med nödvändighet att ställa nya krav på lärarutbildningen. Rekrytering av lärarutbildare. En ytterst viktig fråga är rekryteringen till och utnyttjandet av lärarkåren vid lärarutbildningsanstalterna. Förutom den gängse rekryteringen bland enbart skolfolk borde det gå att såsom expertmedverkande eller i vissa fall som lärare finna lämpliga personer som har yrkeserfarenhet också från andra samhällsområden eller som ägnat sig åt verksamhet inom t. ex. folkrörelser och ungdomsorganisationer. Det kan ifrågasättas om inte tjänsterna som lärarutbildare borde förordnas , så att utbildarna kom att alternera mellan denna sin verksamhet och annan verksamhet inom eller utanför utbildningsområdet. I Mål och riktlinjer för lärarhögskolorna anges angående fortbildningen: »Grundläggande lärarutbildning bör väcka en klar insikt om nödvändigheten för läraren att efter sin grundutbildning genom kontinuerlig fortbildning utveckla sin förmåga att utöva yrket.» Vidare, »Det är av vikt att lärarutbildningen blir ett led i en fortgående skolreform. Genom utbildning bör de studerande förvärva en öppen och kritisk inställning till sin egen kommande yrkesutövning samt vilja förnya sitt arbetssätt.» Grundutbildning och fortbildning ses alltså som en sammanhängande enhet. Grundutbildningens innehåll och struktur är mycket beroende av vilka möjligheter till fortbildning som erbjuds och vice versa. Med det intima växelspel som kännetecknar grundutbildning och fortbildning (liksom även vidareutbildningen) räcker inte punktvis översyn utan hela utbildningssystemet för lärarna borde utredas. Eftersom lärarna har längre arbetsfria perioder än andra yrkeskategorier, kunde möjligheterna prövas att under viss del av dessa perioder införa obligatorisk, återkommande utbildning. Utvecklingen på ett så centralt område som lärarutbildningens har naturligtvis inte stått stilla som skolan i övrigt reformerats. förändrades grundutbildningen för gymnasiets och lärare. Utbildningen av lärare i s. k. övningsämnen utreds av lärarutbildningskommittén (). Förskollärarutbildningen överses av . Yrkesutbildningsberedningen har utrett »arbetslivsinriktad lärarutbildning». , U 68 samt flera arbetsgrupper inom berör likaså lärarutbildningen. Utredningen om skolans inre arbete () har möjlighet att anmäla att lärarutbildningen bör omprövas, om kommitténs förslag kan få betydelse för lärarutbildningen. Samtliga dessa utredningar utmärks dock av punktvisa insatser på lärarutbildningsområdet. Ingen utredning har i uppgift att grundligt granska vilka förändringar i lärarutbildningen som krävs genom de senaste årens skolreformer och vad som närmast är att vänta på utbildningens område. Då skolreformernas förverkligande i mycket hög grad är beroende av lärarnas insatser, föreligger enligt vår åsikt behov att ta upp lärarutbildningen till en övergripande samlad bedömning enligt de riktlinjer som ovan angivits. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. anhåller om en övergripande översyn av lärarutbildningen. () () () ()