mot · FU02674 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om granskning av verksamhet, m. m. Klyftan mellan rika och fattiga stater dvs. i huvudsak mellan imperialistiska stater och utplundrade folk fortsätter att vidgas. Det är en direkt följd av det ekonomiska och politiska system i vilket såväl de rika utsugarländerna som de fattiga, utplundrade länderna ingår. Den strukturella underutvecklingen i ett stort antal länder och hela världsdelar är väsentligen orsakad och upprätthållen av imperialismen och därav betingade beroendeförhållande. Därav följer att kampen mot underutvecklingen är identisk med kampen mot imperialismen. underutveckling kan endast hävas genom en social revolution, som befriar de fattiga folken från imperialismens grepp. Nationell självständighet och social revolution betyder möjlighet till industrialisering och snabb ekonomisk utveckling. Den ekonomiska och sociala frigörelsen kan bara vara respektive folks eget verk, och det väljer självt formerna för denna frigörelse. Vår uppgift är att i handling visa vår solidaritet. Vi måste ta ställning för och ge stöd åt de fattigas och utsugnas kamp i , och . Utifrån denna principiella inställning har i motioner från vpk-gruppen kritiska synpunkter framförts mot den nuvarande svenska u-landspolitiken. Följande har betonats: Oavsett vilka resultat som kan uppnås genom internationella förhandlingar bör förändra sin handelspolitik och separat vidta de åtgärder som krävt bl. a. i Alger-stadgan. Det gäller t. ex..: att avskaffa alla tullar och skatter som fortfarande drabbar tropiska produkter, att uppställa bestämda mål för importen av råvaror och färdigvaror från u-ländema, att medge viss tullfrihet för industrivaror, att underlätta marknadsföring av sina varor i och stimulera hela handelsutbytet med genom informationsverksamhet. De utplundrade ländernas skuldsättning till stater och till olika kapitalistiska grupper inom de rika länderna blir en alltmer tyngande börda. Enligt vår uppfattning borde skulder helt avskrivas, vilket betyder att alla räntebetalningar och amorteringar bortfaller. Denna regel bör genomföras i vad gäller mellanhavande med . Stöd till nationella och sociala befrielserörelser.Ett avgörande inslag i en effektiv u-landspolitik som verkligen syftar till att främja en progressiv utveckling är direkt stöd till nationella och sociala befrielserörelser. bör lämna sådant stöd, exempelvis till befrielserörelserna i de av förslavade länderna i liksom till befrielserörelserna i , och . Det svenska utvecklingsbiståndet har i betydande utsträckning gått till utvecklingsfrämmande oligarkier och militärdiktaturer. Därigenom har man brutit mot principen att biståndet måste bli till hjälp för majoriteten av befolkningen i de länder det gäller. U-landsbiståndet bör inte ges till länder, vilkas maktstruktur skyddar en orättvis inkomst- och förmögenhetsfördelning med påföljd att stödet utifrån blir ett stöd för de redan rika och maktägande. Därigenom konserveras rådande maktförhållanden och fördröjs i själva verket en ekonomisk och social utveckling till fördel för befolkningens stora majoritet. En omprövning av biståndsverksamhetens inriktning är nödvändig. Utvecklingsbiståndet bör koncentreras till socialistiska låginkomststater, till andra anti-imperialistiska regimer och till nationella befrielserörelser. Om begreppet huvudmottagarländer bibehålls, bör t. ex. och tillhöra denna grupp. I enlighet med dessa principiella uppfattningar har vpk-gruppen i särskilda motioner till årets riksdag föreslagit: A. att skall uttala sig för att förändrar sin handelspolitik i enlighet med u-ländemas krav, sådana de uttryckts bl. a. i Algerstadgan. B. att anslag skall ges till följande stater och befrielserörelser under nästa budgetår: Demokratiska republiken 75 milj. kr. Republiken provisoriska revolutionära regering 75 Vi vill därutöver anföra följande synpunkter beträffande de av regeringen äskade anslagen under huvudtitel. Regeringen föreslår att den skall få godkännande att till Internationella utvecklingsfonden () avge en officiell förklaring av innebörd att förbinder sig att lämna bidrag till fonden med ett sammanlagt belopp motsvarande () att fördelas lika . För /72 skulle bidraget komma att uppgå till . I samband med att förslag om höjning av andel i grundfond behandlades vid höstriksdag anförde vi kritiska synpunkter på den verksamhet som bedrivs av () och de övriga i den s. k. världsbanksgruppen ingående Internationella utvecklingsfonden () och Internationella finansieringsbolaget (IFC). Enligt vår mening finns det anledning att ställa frågan vilka målsättningar som den s. k. och till denna knutna organisationer. har och om de fungerar på ett sätt som har anledning att understödja. I en av utgiven skrift, , and IFC. Policies and operations, redogöres för bildandet av , och . Några citat kan illustrera organisationernas grundläggande målsättningar och funktion: Bretten ansåg att problemet bäst kunde lösas genom skapandet av en ny typ av internationell investeringsinstitution som skulle auktoriseras att ge eller garantera lån till produktiva återuppbyggnads- och utvecklingsprojekt, både med sina egna fonder och genom mobilisering av privat kapital, och som skulle ges en finansiell struktur under vilken riskerna vid sådana investeringar skulle delas av alla medlemsregeringar i huvudsaklig överensstämmelse med deras ekonomiska styrka. Sorn protokollen från överläggningarna i Bretton antyder, låg tyngdpunkten från början inte så mycket på vad banken direkt kunde låna ut av sitt inbetalda kapital som på uppfattningen av banken som en säker bro över vilken privat kapital kunde röra sig ut på det internationella fältet. Det är faktiskt ett av de unika dragen hos banken att den, trots att den är en mellanstatlig organisation, huvudsakligen förlitar sig på privata investerare för sina finansiella resurser. När det gäller finansiering av industri (där IFC handlar för hela gruppen vid värdering och övervakning av projekten) har banklån och IDA-krediter i stor utsträckning styrts till den privata sektorn. Det är gruppens erfarenhet att privat ägande är bästa sättet att säkra kontinuerlig effektiv ledning och sund investeringspolitik. IFC:s målsättning är att befrämja ekonomisk utveckling genom att uppmuntra tillväxten av produktiva privata företag i medlemsstaterutvecklingsländer. IFC eftersträvar inte profit per se, utan som den bästa tillgängliga indikatorn att dess investeringar fullföljer bolagets syfte att främja upprättandet, förbättringen och expansionen i av produktiv privat affärsverksamhet. Det är svårt att av dessa uttalanden dra någon annan slutsats än att och har den bestämda målsättningen att främja privat, dvs. Dessa institutioner arbetar inom ramen för det imperialistiska systemet och fullföljer dess syften och intressen. Av de 14 socialistiska staterna är det endast en, , som är medlem av . Det förhållandet att ett medlemslands röstetal är avhängigt av det tecknade kapitalet medför att de utvecklade kapitalistiska staterna har det avgörande inflytandet i både representantskapet och styrelsen. har ensamt av rösterna i . En genomgång av och långivning visar att organisationerna i främsta rummet stött mycket reaktionära regimer och sådana som varit villiga att öppna respektive länder för imperialistisk profitjakt. , , , hör till låntagarna. har fått stora lån efter den kontrarevolution som innebar mord på över en halv miljon människor. befanns moget att få stöd sedan den fascistiska juntan hade tagit makten. Ett anmärkningsvärt drag i långivningen är också att även rika länder som och erhållit betydande lånebelopp. Det måste ifrågasättas om det är förenligt med svenska folkets intressen eller med de principer som bör gälla för u-landspolitiken att medverka i en långivning med den målsättning och den karaktär som ovan givits exempel på. Vi anser att av regeringen bör begära en utredning och granskning av den verksamhet som bedrivs av , och . När denna utredning framlagts bör en ny prövning ske av frågan om medlemskap i dessa organisationer. Till dess en granskning skett bör ytterligare kapitalinsatser i organisationerna från svensk sida ej ske. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att av regeringen begär utredning och granskning av den verksamhet som bedrivs av , och , samt att avslår förslaget prop. 1971:1 Bilaga 5 om bidrag till Internationella utvecklingsfonden med . H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i ; 1 v, jin.»-i