mot · FU021377 · 1971-04-13 00:00:00 — av m. il. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 74 angående stöd till jordbruket i norra , m. m. har i olika sammanhang understrukit nödvändigheten av att goda betingelser för jordbruksproduktionen skapas även i norra . Det finns flera skäl att åberopa. Man måste vidmakthålla en regional livsmedelsförsörjning, särskilt av färskvaror. De beredskapsoch försvarspolitiska synpunkterna spelar härvid stor roll. Jordbruket måste också tilldelas en viktig uppgift i regionalpolitiken i samordning med andra näringsgrenar. Det är angeläget att främja en decentraliserad bebyggelsestruktur och en regional balans, som ger jämlikhet i ekonomiskt, socialt och kulturellt avseende mellan människor i olika regioner. Såväl i nuvarande strukturomvandling som betyder detta, att jordbruket får väsentliga uppgifter i att i norra garantera sysselsättningsmöjligheter för ett visst befolkningsantal. Vidare är ett betydande jordbruk nödvändigt i norra för upprätthållande av det öppna odlingslandskap, som är angeläget från kultur- och miljösynpunkter och inte minst för turism och friluftsliv. Det måste betraktas som en självklarhet att de som arbetar i jordbruket i norra skall ha en ekonomisk standard, som är likvärdig med den som uppnås i andra delar av landet. De sämre betingelser, som jordbruket i norra har beträffande klimat, jordmån och avstånd, måste sålunda kompenseras genom särskilda åtgärder. Jordbruket i norra har emellertid fått arbeta under i hög grad otillfredsställande villkor. I de riktlinjer för jordbrukspolitiken, som fastställdes av riksdag, togs inte på önskvärt sätt hänsyn till produktionsbetingelserna i de norra delarna av landet. I det beredningsarbete, som föregick riksdagsbeslutet, fanns det starka krafter för att det särskilda stödet till det norrländska jordbruket skulle minskas eller t. o. m. avskaffas. Resultatet vid riksdagsbehandlingen blev dock ett understrykande av att »en betydande jordbruksproduktion» borde upprätthållas i norra och att ett särskilt stöd därför borde utgå även i fortsättningen. Det var emellertid uppenbart, såsom framhölls i sammanhanget från vårt håll, att jordbruksproduktionen i norra inte skulle kunna upprätthållas i önskvärd och nödvändig omfattning med de grunder, som fastställts vid beslut. Den produktionsminskning och nedläggning av åkerareal, som förutsattes i riksdagsbeslutet, måste med den givna utformningen leda till att en mycket betydande del av jordbruket i och västra skulle komma att upphöra. Rationaliseringsstödet hade inte fått en tillräckligt effektiv utformning och omfattning. Vårt krav att det extra mjölkpristillägget, som varit det väsentligaste produktionsstödet till jordbruket i norra , skulle förstärkas avvisades 1967 liksom också . Grunderna för det extra mjölkpristillägget har varit oförändrade , vilket innebär, att stödet minskat i värde i takt med penningvärdeförsämringen. Först genom den nu föreliggande propositionen nr 74 om ökat rationaliserings- och prisstöd har från regeringens sida en mer positiv inställning visats gentemot jordbruket i norra . Nedläggningen av jordbruk har, såsom utredningen om stöd till jordbruket i norra påvisat i sitt betänkande (SOU 1970: 72), gått väsentligt snabbare i norra än i den södra delen av landet. För perioden 19611969 redovisas i norra (de fem Norrlandslänen samt och ) en minskning med 31 000 brukningsenheter eller . Motsvarande minskning för hela landet var . Åkerarealen i norra har under nämnda period minskats med drygt 100 000 ha. Det betyder mot för hela riket. har koantalet minskat i norra från 258 000 till 170 000, dvs. mot i hela landet. Jordbrukets produktionsvolym i norra har gått ned mätt i kalorier. Enligt folkräkning uppgick antalet förvärvsarbetande i egentligt jordbruk i norra till 74 000, en minskning med nära 25 000 . Män inom gruppen brukare och deras familjemedlemmar har minskat mycket kraftigt . redovisades inom denna grupp i norra cirka 62 000 män och 1968 cirka 22 000, en minskning mot i hela landet. En avgörande orsak till den starkt nedåtgående trenden för jordbruket i norra är den negativa inkomstutvecklingen. Utredningen om stöd till jordbruket i norra redovisar, att genomsnittligt för samtliga brukningsenheter med mer än 2 ha åker är inkomsten lägre i de tre nordligaste produktionsområdena (övre , nedre , skogsbygder) än i slättbygder och 10 å lägre än riksmedeltalet. Sådana regionala inkomstskillnader finns inte inom andra näringsgrenar i vårt land. Den relativa inkomstförsämring, som gäller för jordbruket , har sålunda gått snabbare och längre i norra . Av SR-gårdarna, som byggts upp till rationella företag, har endast omkring tredjedelen uppnått tillfredsställande lönsamhet vid nuvarande jordbrukspolitik. Utredningen har i sitt betänkande bedömt den sannolika utvecklingen för jordbruket i norra vid nu gällande förutsättningar. Åkerarealen i norra skulle minskas från nuvarande 550 000 ha till 390 000 ha. Antalet kor skulle gå ned från 170 000 till 100 000, och även antalet svin skulle minska ytterligare. Mjölkproduktionen skulle 1980 vara lägre än , köttproduktionen lägre och slaktsvinsproduktionen lägre. Sammanlagt skulle animalieproduktionen, mätt i kalorier, minska i norra . I det egentliga jordbruket i norra skulle 1980 knappt 25 000 personer ha sitt förvärvsarbete mot cirka 75 1965. Denna utveckling kan enligt utredningen i vissa fall medföra brist på konsumtionsmjölk. Tillgången på produktmjölk blir starkt begränsad. Såsom utredningen framhåller skulle den befarade produktionsminskningen medföra försämrat kapacitetsutnyttjande för förädlingsindustrierna. Fördyring av vidareförädling av och handel med jordbruksprodukterna innebär ökade kostnader per enhet, vilket kan väntas resultera i en accelererad nedläggning av jordbruk. Det är emellertid uppenbart, att den nedåtgående trenden för det norrländska jordbruket varit kraftigare än vad som framgick , då utredningen gjorde sin bedömning. Detta kan exemplifieras med att mjölkproduktionen nedgått i starkt accelererande takt. Koantalet i norra minskade 19691970 , enbart 19691970 , och mjölkinvägningen 19681970 , 19691970 . Detta ger anvisning om att produktionsminskning, som utredningen beräknat för , skulle inträffa tidigare vid oförändrad jordbrukspolitik. Det måste bedömas innebära betydande svårigheter att i norra upprätthålla en tillfredsställande försörjning med konsumtionsmjölk. Situationen är sålunda den, att jordbruket i norra vid nuvarande jordbrukspolitik inte kan bedömas klara sina försörjningsoch beredskapspolitiska uppgifter. Även från regional- och miljöpolitiska utgångspunkter är utvecklingen oroväckande. Det är sålunda nödvändigt att skyndsamt vidta åtgärder, som kan bryta den nedåtgående trenden i produktionsutvecklingen. I föreliggande proposition, som i huvudsak bygger på utredningens betänkande, föreslås ökat stöd till jordbruket i norra . Det särskilda mjölkpristillägget föreslås öka med per kg mjölk, så att det, differentierat på de olika områdena, uppgår till per kg. Vidare föreslås ett likaledes områdesdifferentierat pristillägg på kött av nötkreatur, får och svin. Detta tillägg skall utgå med mellan och . Vissa förbättringar föreslås av rationaliseringsstödet. I ökad utsträckning skall stöd till inre rationalisering kunna lämnas för bestående jordbruksföretag även i fall, då någon kapitalkrävande yttre rationalisering inte genomförts. Vidare föreslås, att även jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter skall kunna få visst stöd till inre rationalisering. Förslagen syftar enligt departementschefens uttalande till att ge jordbruket möjligheter att bestå och intensifieras i de områden som har för landsdelen goda förutsättningar för jordbruk. Utredningens och departementschefens förslag avser åtgärder, som länge efterlysts från vårt håll. Man kan inte vänta, att dessa åtgärder ensamma skall kunna bryta den nu starkt nedåtgående trenden för jordbruksproduktionen i norra . Det är angeläget att en effektiv jordbrukspolitik för norra beslutas och förverkligas. Man kan hoppas, att de nu föreslagna åtgärderna effektivt skall kunna främja likställighet i lönsamhetshänseende mellan jordbruksproduktion i och övriga delar av landet. Som väsentligt framstår också, att ett genomförande av propositionens åtgärder bör kunna dämpa den ovisshet om framtiden, som varit en hämmande faktor för jordbruksutvecklingen i norra . Av de egentliga jordbruksinkomsterna i kommer något från animalieproduktionen. Härav utgör mjölklikviderna den övervägande delen, . Förstärkningen av det extra mjölkpristillägget har sålunda en avgörande betydelse. Men lika väsentligt är det att prisstödet nu vidgas till att omfatta öven kött- och fläskproduktionen, vilket ger det norrländska jordbruket ökade valmöjligheter. Såvitt nu kan bedömas riskerar vi inom relativt få år ställas inför ett betydande importbehov av kött, vilket är en oroande utveckling inte minst från beredskapssynpunkt. Det är också angeläget att förbättra förutsättningarna för en norrländsk fläskproduktion, vilken varit förhållandevis obetydlig. I sistnämnda sammanhang vill vi i likhet med vissa remissinstanser rikta uppmärksamheten på angelägenheten av att prisstödet vidgas även till smågrisproduktionen. Detta skulle otvivelaktigt ha stor betydelse för fläskproduktionen och jordbruket i norra . Det kan möta svårigheter att finna en tillfredsställande lösning för ett sådant stöd, men svårigheterna kan dock inte vara oöverstigliga. Frågan bör skyndsamt prövas. Såsom vi framhållit har det hittillsvarande prisstödet successivt förlorat i värde genom att det inte anpassats till penningvärdeförändringen. Det är angeläget, att en sådan utveckling förhindras för framtiden. Det kan i detta avseende inte räcka med att, såsom förutsättes i propositionen, en översyn av stödet skall ske . Ett obligatoriskt inflationsskydd, lämpligen anknutet till jordbrukets kostnadsprisindex, bör byggas in i systemet, så att prisstödet kan korrigeras om en viss penningvärdeförsämring, exempelvis , inträffat. Även denna fråga bör skyndsamt prövas. Det särskilda rationaliseringsstödet (SR) för norra utgör ett i förhållande till landet i övrigt förstärkt stöd, som givetvis haft positiv betydelse. Den särskilda rationaliseringen har emellertid fått en mindre omfattning än vad ursprungligen avsetts. Vid en utredning förutsatte man en uppbyggnad av 130 SR-jordbruk , men man har kommit upp till endast 40 å 50 . har antalet nytillkomna SR-företag varit ganska obetydligt, vilket torde bero på försämrade möjligheter till lönsamhet. Utredningen om stöd till jordbruket i norra har framhållit, att antalet uppbyggda SRföretag nu bör öka med några tiotal. Enligt de för hela landet gällande rationaliseringsbestämmelserna kan statsbidrag till investeringar i anläggningar utgå till bestående jordbruksföretag under förutsättning av att investeringen sker i samband med genomgripande och kapitalkrävande yttre rationalisering. Som villkor har i allmänhet gällt, att tillskottsköpet ska omfatta minst 10 ha. I undantagsfall har bidrag kunnat medges även om arealtillskottet varit mindre eller tills vidare helt eller i huvudsak bestått av tillarrendering. Enligt utredningen och propositionen skall nu för jordbruket i norra göras en uppmjukning av bestämmelserna, så att det blir ökade möjligheter till statsbidrag i samband med uppbyggande av brukningsenheter, även om investeringsåtgärd ej sker i samband med genomgripande och kapitalkrävande yttre rationalisering. De vidgade möjligheterna skall gälla, då erforderligt arealunderlag säkerställts för överskådlig tid genom tillköp eller tillskottsarrende. Det föreslås vidare, att tillämpningen skall bli sådan, att underställning hos lantbruksstyrelsen ej regelmässigt skall behöva ske av lantbruksnämnds beslut. Den föreslagna uppmjukningen av rationaliseringsbestämmelserna är enligt vår mening av väsentligt värde, om den får en smidig tillämpning med vidsträckt handlingsfrihet för lantbruksnämnderna. Nuvarande restriktiva utformning har i många fall hindrat en ändamålsenlig användning av åkerjord, som kunnat tillarrenderas. Den föreslagna ändringen bör kunna främja en successiv uppbyggnad av jordbruksföretag, exempelvis i fråga om täckdikning och rationella byggnader. Stor vikt fäster vi också vid förslaget om möjligheter till s. k. begränsat investeringsstöd, som skall öppnas för företag med begränsade utvecklingsmöjligheter, under förutsättning att de inte erfordras för rationaliseringsändamål. Stödet skall avse lånegarantier och statsbidrag till inre rationalisering. Bidraget skall få utgå med högst ett belopp, som motsvarar av den kostnad, som lantbruksnämnden godkänner inom vissa maximiramar. Stödet skall gälla endast nuvarande brukare. Som förutsättning anges vidare, att brukningsenheten skall utgöra ett tillfredsställande försörjningsunderlag för brukaren och hans familj samt att inkomsten huvudsakligast skall komma från jord- och skogsbruk på enheten. Den föreslagna ändringen innebär en uppmjukning i nuvarande restriktiva bestämmelse, att rationaliseringsstöd skall kunna utgå endast under förutsättning att jordbruket kan bli så omfattande och effektivt, att investeringen i denna del Större hänsyn tas sålunda till möjligheten att kombinera med skogsbruk, vilket är i överensstämmelse med förslag som tidigare framförts från vårt håll. 1 likhet med utredningen vill vi också understryka angelägenheten av att vid bedömningen hänsyn tas till andra bestående förtjänstmöjligheter på orten, exempelvis turism och fiske. Såsom i utredningen och propositionen framhållits bör det föreslagna rationaliseringsstödet till jordbruksföretag med begränsade utvecklingsmöjligheter vara av betydelse av såväl sysselsättningsskäl som för att åstadkomma en minskning i produktionsnedgången i avvaktan på uppbyggnad av rationella enheter. Medelålders och äldre brukare, som har jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter och som inte kan omplaceras i annat yrke, får härigenom möjligheter att under drägligare förhållanden stanna kvar och driva sitt jordbruk. På vissa punkter är emellertid de föreslagna bestämmelserna för det begränsade investeringsstödet inte tillfredsställande. Det gäller exempelvis den angivna förutsättningen, att lantbruksnämnden i regel bör avslå ansökan, om länsarbetsnämnden inte finner investeringen motiverad av sysselsättningsskäl. Självfallet bör lantbruksnämnden överväga de enskilda fallen tillsammans med länsarbetsnämnden. Den föreslagna ordningen innebär emellertid i realiteten att den jordbrukspolitiska rationaliseringsbedömningen i huvudsak skulle överlåtas på länsarbetsnämnden. Det skulle enligt vår mening vara en felaktig tillämpning. Såsom framhållits skall ifrågavarande investeringsstöd ha inte endast sysselsättningspolitisk motivering utan också avse att minska produktionsnedgången. Den slutliga och avgörande bedömningen bör därför helt tillkomma lantbruksnämnden. I propositionen föreslås beträffande begränsat investeringsstöd att statlig garanti för jordförvärvslån och driftslån ej skall få förekomma i samband med nyetablering. Enligt uttalanden av riksdag förutsättes även en betydande jordbruksproduktion i . I proposition nr 74 föreslås vissa ändringar i villkoren för jordbruksnäringen inom ifrågavarande område som skall bidraga till att uppnå detta. Enligt vår mening är det inkonsekvent och oriktigt att de i propositionen föreslagna jordförvärvs- och driftslånen inte skall få förekomma i samband med nyetablering. Det är framför allt via nyetablering som en långsiktig jordbruksproduktion grundlägges. De nu gällande bestämmelserna för erhållande av rationaliseringsstöd har inte visat sig i praktiken tillämpbara i detta område. Särskilt iögonfallande är detta i de inre delarna av och motsvarande områden i övriga delar av landet. Om stödformen effektivt skall kunna fylla sitt syfte att bibehålla en betydande jordbruksproduktion i bör jordförvärvs- och driftslån i samband med nyetablering medges. Det kan i annat fall få orimliga eller obilliga konsekvenser. Avgången från jordbruksnäringen är mycket stor i och större än i övriga landet. Skapandet av rationella företag torde därför påskyndas om nyetablerade inte undantas från ifrågavarande rationaliseringsstöd. Särskilt i är rationaliseringen starkt beroende av intresset och möjligheterna att nyetablera. Andra inkomster än jordbruksinkomster för att skapa försörjningsunderlag bör inte fråntaga nyetablerade möjligheterna att erhålla rationaliseringsstöd. Det är erfarenhetsmässigt också en metod att successivt bygga upp bärkraftiga och i det aktuella fallet lämpliga företag. De allmänna bestämmelserna om stöd till jordbrukets rationalisering har främst tagit sikte på situationen i sydligare delar av landet och mindre på förhållandena i framför allt norra skogs- och mellanbygder. Detta torde vara en förklaring till att rationaliseringsverksamheten i norra mött stora svårigheter. Det är inte rimligt och praktiskt att ha samma regler för sydsvenska slättbygder och för skogsbygder i norra , eftersom både förutsättningarna för jordbruk och företagsstrukturen är så vitt skilda. Formerna för rationaliseringsstödet bör anpassas till de förhållanden som föreligger i olika delar av landet. Detta sker i viss utsträckning genom de nu framlagda förslagen. En förutsättning för att rationaliseringsverksamheten i norra skall kunna nå önskvärd effektivitet är emellertid, att lantbruksnämnderna där ges vidsträckt handlingsfrihet att i de enskilda fallen bedöma och främja det jordbrukspolitiska syftet, vari härvidlag bör innefattas även hänsyn till regional- och miljöpolitiska syften. bör understryka detta. Ett beslut nu enligt propositionen och de förslag, som vi ovan angivit, bör kunna leda till en väsentlig förbättring för jordbruket i norra men kan inte betraktas som någon mera slutgiltig lösning. Det är av avgörande betydelse hur t. ex. den framtida jordbrukspolitiken i stort utformas i vårt land och vilka förutsättningar som kan skapas för bondeskogsbruket . Den ekonomiska politikens utformning är också av stor vikt, inte minst räntepolitiken, liksom även möjligheterna att bygga upp medel för investeringar. Ett brett register av regionalpolitiska åtgärder behövs såväl för lantbrukets framtid som i övrigt för att en levande bygd skall kunna vidmakthållas. En sådan politik måste bl. a. inriktas på att skapa förbättrade möjligheter till kompletterande sysselsättning. Inte minst turistnäringen bör i sammanhanget uppmärksammas. Vidare är det väsentligt, att jordbrukspolitiken är nära samordnad med natur- och miljövården. Såsom en utredning dokumenterat har särskilt betesdriften stora fördelar ur naturvårdssynpunkt. För att jordbruket i norra på effektivast möjliga sätt skall kunna klara såväl de försörjnings- och beredskapspolitiska som de regional- och miljöpolitiska uppgifterna måste jordbrukspolitiken vara nära samordnad med andra verksamheter som har betydelse i samman Denna samordningsfråga bör skyndsamt prövas. Tänkbart är att uppdraget kan anförtros åt glesbygdsutredningen, som då skulle kunna överväga problemen i ett större sammanhang, avseende även andra delar av landet vilka har liknande förhållanden. Utredningen om stöd till jordbruket i norra har också behandlat den viktiga frågan om forskning och utvecklingsarbete. De sämre naturliga förutsättningarna för jordbruket i norra kan delvis kompenseras genom utveckling av odlingsmetoderna och framställning av nya, resistenta sorter. Vi fäster stor vikt vid att ökade resurser ställs till förfogande för forskning och utvecklingsarbete. Departementschefen har i propositionen anmält sin avsikt att ta upp dessa frågor i ett senare sammanhang. En närmare sakbedömning bör sålunda anstå. Vid remissbehandlingen har några remissinstanser betonat vikten av att en fast tjänst inrättas för statskonsulent i norrländsk växtodling vid lantbruksförsöksanstalten Röbäcksdalen. Detta förslag synes oss böra behandlas i förevarande sammanhang. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att vid behandlingen av propositionen nr 74 måtte I. i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om skyndsam utredning a) om ett system för prisstöd till smågrisproduktion i norra ; samt b) om inflationsskydd för det särskilda prisstödet till jordbruket i norra ; samt i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla, att tillämpningsföreskrifterna beträffande s. k. begränsat investeringsstöd till företag med begränsade utvecklingsmöjligheter får en sådan utformning a) att lantbruksnämnden skall överväga rationaliseringsfallen tillsammans med länsarbetsnämnden men dock ensam svara för den slutliga och avgörande bedömningen i enlighet med vad ovan anförts; b) att jordförvärvslån och driftslån skall kunna medges även i samband med nyetablering; samt c) att begränsat investeringsstöd skall kunna utgå även till deltidsjordbruk enligt i motionen angivna förutsättningar; samt uttala att lantbruksnämnderna i norra bör ha vidsträckt handlingsfrihet vid handläggningen av frågor om rationaliseringsstöd i enlighet med vad som anförts i motionen; samt i skrivelse till Kungl. Maj:t begära skyndsam utredning om samordning av jordbrukspolitiken för norra med andra i sammanhanget betydelsefulla verksamheter i syfte att skapa ett samlat program för jordbrukets såväl försörjnings- och beredskapspolitiska som regional- och miljöpolitiska uppgifter; samt V. medge inrättande av en fast tjänst för statskonsulent i norrländsk växtodling vid lantbruksförsöksanstalten Röbäcksdalen. () i Luttra () i Glömminge () i Bäckmora