ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021200 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 10 med förslag till skattebrottslag, m. m. Åberopande innehållet i motionen 1175 får vi härmed hemställa att för det fall att motionen 1175 inte bifalles beslutar att tills vidare uppskjuta ikraftträdandet av de i prop. 1971:10 föreslagna nya bestämmelserna, allt i syfte att de lokala skattemyndigheterna vid ikraftträdandet skall ha tillförts för de nya arbetsuppgifterna erforderlig personal. () () () () . () () () ()
mot · FU021209 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majds proposition nr 11 med förslag till förordning om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt I propositionen 1971 föreslår regeringen ett särskilt investeringsavdrag vid den statliga inkomsttaxeringen, motsvarande av kostnaden för maskiner och inventarier som anskaffats . Syftet med skattelättnaden sägs vara att påverka företagen att öka sina investeringar i maskiner och inventarier utöver vad som eljest skulle bli fallet. I motsats till 1964, då ett sådant investeringsavdrag var begränsat till företag med industriell tillverkning och till maskiner, skall avdraget nu gälla alla maskiner och andra inventarier i hela det privata näringslivet. En sådan skattelättnad för de privatkapitalistiska företagen är enligt vår mening icke berättigad. Det är emellertid betecknande för regeringens ekonomiska politik att denna skattelindring för kapitalet föreslås som den indirekta beskattningen ytterligare skärps genom höjningen av mervärdeskatten. Den statliga skattepolitiken används här på ett sätt som ytterligare kommer att vidga klyftan i fördelningen av inkomster och förmögenheter i samhället. Om det föreslagna investeringsavdraget får någon effekt på produktion och omsättning blir denna tydligen en ökning av företagens inköp av maskiner och inventarier över huvud taget, oavsett vilken typ av privatkapitalistisk verksamhet det gäller. Bakom förslaget ligger uppenbarligen tanken att profitgivande verksamhet och ökning av bruttonationalprodukten är bra och skall uppmuntras, oavsett verkningarna i övrigt och oavsett vilken typ av varor eller s. k. service som prackas på konsumenterna. Det kan heller inte med skäl anföras såsom motivering för förslaget om nya skattelättnader för företagen att investeringsvolymen i de privatkapitalistiska företagen skulle vara liten eller visa tendenser att kraftigt minska. Enligt den preliminära nationalbudgeten förutses tvärtom en uppgång av bruttoinvesteringarna i maskiner m. m. inom hela näringslivet . Inom den egentliga industrin förutses en uppgång . Här är siffran något lägre än (uppgång ) men ligger högre än och kan inte anses såsom låg. Den skattelättnad för de privatkapitalistiska företagen som regeringen vill genomföra genom investeringsavdraget innebär i sak att dessa företag uppmuntras att öka sina inköp av maskiner och andra inventarier, likgiltigt av vilket slag, likgiltigt för vilket syfte, och att löntagarna tvingas medverka till finansieringen med skattepengar. Löntagarna har inte och erhåller inte något inflytande över användningen av de medel som de tvingas avstå från. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att måtte avslå Kungl. Maj:ts proposition 1971 med förslag till förordning om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FU02121 · 1971-01-19 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om slopande av beskattningen av fritt bränsle från egen fastighet. Enligt gällande bestämmelser skall värdet av fritt bränsle från egen fastighet upptas som naturaförmån vid taxeringen. Prövningsnämnderna meddelar anvisningar till taxeringsnämnderna om vilka värden som bör tillämpas i normalfallen. I regel torde värdet beräknas till 400 å för en mindre bostadsfastighet. Om bränslet däremot har inköpts eller erhållits utan ersättning från t. ex. en grannfastighet beskattas inte bränslevärdet. Samma förhållande gäller när rivningsved används för uppvärmning. De här åsyftade bestämmelserna har tillkommit , då vedbränsle hade ett betydligt större värde än nu och då förhållandena även i andra avseenden var helt annorlunda. pågår en omställning när det gäller bränsleförsörjningen. Även skogsägarna har i betydande utsträckning övergått till att värma upp bostadsfastigheterna med olja eller elkraft. Redan utgifterna för upphuggningen och hemtransporten av vedbränslet överstiger ofta kostnaderna för andra bränslen. När det egna bränslet därtill blir beskattat, utgör detta ett starkt motiv för att gå över till andra bränslen. Från nationalekonomisk synpunkt borde man snarare stimulera användningen av vedbränsle än beskatta den. Inte minst i nuvarande ansträngda valutasituation är det angeläget att så långt som möjligt ta till vara de inhemska bränsletillgångarna. Till detta kommer att det viktigaste importbränslet, olja, stigit kraftigt i pris bl. a. beroende på politisk oro i oljeproducerande länder. Även från skogsvårdssynpunkt är denna utveckling olycklig. För en rationell skogsskötsel är det nödvändigt att skadade och sjuka träd tas bort och att gallring företas i de yngre bestånden. Som regel är det också sådant virke som skogsägaren använder till bränsle. Användningsområdet för detta virke är i övrigt mycket begränsat, och risk finns därför för att skogsvården blir eftersatt, om det virke som bör rensas ut inte kan nyttiggöras. Särskilda problem i dessa avseenden har uppstått i de områden som utsatts för stormfällningar. Betydande virkesmängder ligger t. ex. ännu kvar i skogarna efter de omfattande stormfällningarna i sydvästra 1969. Av dessa skäl finner vi det angeläget att de nuvarande skattereglerna omprövas, så att vedbränsle från egen fastighet inte längre behöver tas upp till beskattning. Skogsägarna själva betraktar inte längre vedbränsle sorn en naturaförmån. Den snabba övergången till uppvärmning med inköpta bränslen visar också att det bränsle som erhålles från egen fastighet numera saknar värde. Följaktligen bör det inte heller i skattehänseende betraktas som en naturaförmån. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att i skrivelse till Kungl. anhåller om utredning och förslag om sådan ändring i skattelagstiftningen att fritt bränsle från egen fastighet inte blir beskattat. () i Skärstad
mot · FU02122 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. angående avräkningen av häktningstid vid bestämning av brottspåföljd. I 33 kap. 3 § första stycket stadgas att om någon dömes i mål, vari han hållits häktad, till fängelse , böter, suspension eller disciplinstraff må, om med hänsyn till omständigheterna så prövas skäligt, förordnas att straffet skall anses till viss del eller i sin helhet verkställt genom att den dömde hållits i häkte. Det alldeles övervägande antalet fall då stadgandet blir tillämpligt torde gälla då den tilltalade dömes till fängelse . Domstolen har sålunda möjlighet att om den med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet finner skäligt förordna om avräkning av häktningstid. Enligt praxis torde avräkning i det stora flertalet fall icke ske. Endast i de fall då häktningstiden blivit påfallande lång, t. ex. på grund av att rättspsykiatrisk undersökning verkställts eller andra förhållanden förelegat som inte beror på den dömdes åtgärder i fördröjande syfte , brukar förordnande av häktningstiden ske i domen. Många dömda, som ej i domen erhåller avräkning för den tid de suttit häktade, känner säkerligen det frihetsberövande som häktningen innebär som ett straff. Ju kortare utredningstid och därmed också häktningstid desto kortare blir det totala frihetsberövandet (=straffet). Enligt vår mening borde huvudregeln vara att avräkning skall ske och att detta skall underlåtas endast då särskilda skäl föreligger (t. ex. därför att den dömde uppenbarligen av tredska eller liknande fördröjt utredningen). Med en sådan regel framgår klarare än att häktningen icke skall anses som ett straff. Det finns enligt vår mening all anledning att understryka vad som anförs i m. : Kommentar till III, s. 272, nämligen att den dömde i allmänhet känner sig mera rättvist behandlad, om han av domen ser att avräkning skett för häktningstid. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa att Kungl. Maj:t måtte utarbeta förslag till ändring av 33 kap. 3 § första stycket innebärande att i de fall då någon, i mål vari han hållits häktad, dömes till fängelse straffet skall, då särskilda skäl ej föranleder till annat, anses verkställt till den tid han suttit häktad. () ()
mot · FU02123 · 1971-01-19 00:00:00 — om lagstiftning angående ideella föreningar. existerar utanför skattelagstiftningen inga lagbestämmelser om ideella föreningar. Rättspraxis rörande ideella föreningar är sparsam och avser främst den speciella typ av ideella föreningar som fackföreningarna utgör. Avsaknaden av legal reglering kan medföra betydande rättsförluster. Följande exempel är ägnade att belysa rådande läge: Där föreningsstadgar icke innehåller särskilda bestämmelser om förutsättningarna för rösträtt vid föreningsstämma saknas vid föreningsstämman möjlighet att objektivt fastställa sådana förutsättningar. Detta innebär att en majoritet inom styrelsen före föreningsstämman till medlemmar kan upptaga ett så stort antal personer, sympatiserande med styrelsemajoritetens åsikter, att styrelsemajoriteten i praktiken kan påtvinga föreningsstämman sin uppfattning. Icke sällan förekommer att föreningsstadgar icke tillräckligt klart anger hur kallelse till föreningsstämma skall kungöras. Detta leder till otrygghet när fråga är om stämmans representativitet. Icke sällan torde stadgar för ideell förening föreskriva att föreningens styrelse äger utesluta föreningsmedlem. Detta kan leda till och har i praktiken icke sällan lett till att styrelse i ideell förening, som känt sig ha förlorat förtroendet hos en majoritet inom föreningen, använt uteslutningsrätten för att från beslut i föreningsangelägenheter utesluta mot styrelsen oppositionella medlemmar. Skyddet för ideell förenings firma är bristfälligt. Vid tvist mellan olika medlemsgrupper i ideell förening är det icke ovanligt att de mot varandra stående grupperna utnyttjar föreningens firma. Stora svårigheter kan därvid uppkomma, när fråga är om identifikation av den ursprungliga föreningen. Ofta lämnar ideell förenings stadgar föga vägledning när fråga är om föreningsförmögenhetens disposition vid föreningens upplösning. Icke minst vid fusioner mellan ideella föreningar leder bristerna härutinnan till svårbedömbara tvistsituationer. Även med bortseende från fackföreningarna disponerar ideella föreningar över betydande förmögenhetstillgångar. Kontrollen över tillgångarnas disponerande är ofta bristfällig och föreningsmedlemmarnas rättssäkerhet illa tillgodosedd. Det synes uppenbart att en lagstiftning, dock i huvudsak av dispositiv natur, är erforderlig. Under åberopande av vad ovan anförts får vi härmed hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag beträffande lagstiftning om ideella föreningar. () ()
mot · FU02127 · 1971-01-19 00:00:00 — av m. fl. om översyn av pensionsreglerna för handikappade, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 133 hemställer vi att måtte besluta 1. att hos Kungl. Maj:t hemställa om en översyn av pensionsreg lerna för handikappade i syfte att a) skapa bättre ekonomiska förhållanden för handikappade som står utanför ATP eller har mycket liten tilläggspension b) alla pensionsförmåner görs oberoende av civilstånd och kön, c) pensionsreglerna angående invaliditetstillägg ändras så, att tillägg till ålderspension utgår även om behov inträffat efter , d) invaliditetsersättning kan utgå tillsammans med änkepension, e) personer med partiell förtidspension kan tillgodoräkna sig ATP-poäng för inkomst av förvärvsarbete för att höja dels ålderspensionen, dels den utgående förtidspensionen, f) personer med förtidspension, ej beräknad på antagandepoäng, under del av år, kan tillgodoräknas pensionspoäng för inkomst under den återstående delen av året, samt 2. att hos Kungl. Maj:t hemställa att de handikappades speciella problem tas i beaktande vid utformningen av en tandvårdsförsäkring. /ENKEL (fp) () () . EKINGE (fp)
mot · FU02128 · 1971-01-19 00:00:00 — av m. il. om arbetsgivarinträde beträffande pensionstagare sysselsatta i skyddade verkstäder. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 133 hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t hemställa om en undersökning huruvida s. k. arbetsgivarinträde är lämpligt för pensionstagare sysselsatta i skyddade verkstäder. () ()
mot · FU021288 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 28 med förslag till förordning om annonsskatt. Maj:ts proposition 1971:28 med förslag till förordning om annonsskatt medger mycket få inskränkningar i uttaget av sådan skatt. Även om det av flera skäl torde få anses naturligt att en skatt av denna typ får en generell karaktär, finns det dock som redan framhållits i en motion om befrielse från annonsskatt för utbildningsinstitutionerna åtskillig annonsering av ideell och i övrigt samhällsgagnande art som bör övervägas bli ställd utanför den föreslagna skatten. Till sådan annonsering hör bl. a. den som bedrivs av vårt lands olika trossamfund, även , i syfte att bekantgöra gudstjänster och andra religiösa sammankomster. Denna annonsering utgör en viktig och effektiv del av samfundens möjligheter att så omfattande som möjligt nå ut till allmänheten med sina budskap. har trossamfunden drabbats av betydande kostnadsökningar i form av arbetsgivaravgift, mervärdeskatt m. m. Den föreslagna annonskatten lägger ytterligare sten på börda och kan komma att ganska avsevärt begränsa samfundens verksamhet. Skatten måste innebära en reduktion av den annonsvolym som samfunden kan kosta på sig, då det inte torde vara möjligt att utan vidare öka annonskostnaderna med betydande belopp. De svårigheter av administrativ och teknisk art, som eventuellt kan vara förbundna med inskränkningar av annonsskatten av det slag som här angetts, torde icke som också framhållits i ovannämnda tidigare motion vara större än att de kan övervinnas. Under åberopande av det anförda hemställes att måtte besluta låta undanta den gudstjänstannonsering som bedrivs av landets trossamfund från den föreslagna annonsskatten samt att vederbörande utskott måtte utarbeta härför erforderlig lagtext. () () i Agnäs HANS () () () () () ()
mot · FU021311 · 1971-01-01 00:00:00 — av i Åkersbergs m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 56 angående förbättrad samhällsinformation. Behovet av vidgad och effektiviserad samhällsinformation är stort och ökar ständigt. Till detta bidrar bl. a. det ökade informationsutbudet i samhället och den växande offentliga sektorn. Från den enskilda medborgarens synpunkt blir kravet starkt på systematik, samordning och lämpligt mediaval i samhällsinformationen. Andra oeftergivliga krav är objektivitet och neutralitet i informationen. Dessa motiv redovisas i huvudsak i propositionen, men slutsatserna anser vi på en punkt bör bli andra än propositionens. Att det av utredningen om vidgad samhällsinformation (SOU 1969: 48) föreslagna statliga informationskonsultföretaget förkastas av departementschefen ser vi som en självklarhet mot bakgrund av remisskritiken. Den i propositionen i stället föreslagna nämnden får en mycket utsatt och ansvarsfylld ställning. Alternativet med en nämnd som samordningsorgan för samhällsinformationen utmönstrades av utredningen utan egentliga motiv och har därför i realiteten inte blivit föremål för remissbehandling. Även på den föreslagna nämnden torde Tidningarnas telegrambyrås remissynpunkt kunna tillämpas, nämligen att man inte kan bortse från risken att ett centralt informationsorgan utvecklas till ett instrument att styra opinionen. Enligt propositionen skall i nämnden ingå representanter för statliga myndigheter samt de kommunala och landstingskommunal sektorerna. Enligt vår mening bör nämnden kompletteras med en allsidig parlamentarisk representation. Därigenom skapas ökade garantier för objektivitet och partipolitisk neutralitet i samhällsinformationen även i kontroversiella frågor och i kritiska situationer. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandling av propositionen 1971: 56 angående förbättrad samhällsinformation måtte besluta att den i proposi tionen föreslagna nämnden kompletteras med en allsidig parlamentarisk representation. () () H. () () () P. O. ()
mot · FU021324 · 1971-01-01 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Att vara fysiskt handikappad medför i dagens samhälle oftast också ett socialt handikapp. På grund av fördomar och bristande planering har den handikappade mycket svårt att få ett bra förvärvsarbete. Praktiska hinder som trösklar, smala dörrar, för små hissar, avsaknad av parkeringsplatser för invalidfordon m. m. utgör för många oöverkomliga svårigheter. I syfte att undanröja dessa hinder finns särskilda handikappbyggnormer, som stadgar att vissa utrymmen i byggnader till vilka allmänheten äger tillträde skall utformas så att de blir tillgängliga för personer med nedsatt rörelseförmåga. Dessa handikappbyggnormer är naturligtvis betydelsefulla för en allmänt handikappvänlig miljö. De kan emellertid inte täcka in alla tänkbara svårigheter som kan uppstå. De måste kompletteras med olika arrangemang, t. ex. särskilda parkeringsplatser, större toalettutrymmen m. m. Vid den kommande utlokaliseringen av statliga verk är det därför synnerligen viktigt att nybyggnation liksom ombyggnad av äldre lokaler utförs så att de utgör goda arbetsplatser också för handikappad arbetskraft. Alla utrymmen bör göras öppna för handikappade. Vid planeringen av dessa nya arbetsplatser bör initiativ tas från samhällets sida, så att handikapporganisationerna och arbetsvårdsorganen på orten kontaktas för närmare överläggningar om hur arbetstillfällen skall kunna beredas olika handikappgrupper. Handikapporganisationerna centralt eller lokalt måste också få tillfälle att aktivt delta i planeringen och utformningen av lokaliteterna. Utlokaliseringen av statlig verksamhet är ett utmärkt tillfälle för myndigheterna att göra allvar av talet om att bereda arbetstillfällen för handikappad personal. Åtgärderna kan också vara en uppmaning till andra företag och kommunala myndigheter att följa det goda exemplet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att vid sin behandling av proposition nr 29 måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära att intimt samarbete måtte bedrivas med lokala handikapporganisationer och länsarbetsnämnder i syfte att skapa lämpliga arbetstillfällen åt handikappad arbetskraft vid de utlokaliserade verken, att handikappsorganisationerna bereds möjlighet att delta vid planeringen av nya arbetsplatser i samband med ut lokaliseringen. . () () () ()
mot · FU021330 · 1971-01-01 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Maj:ts proposition 1971:29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet föreslås att omlokaliseras till . I den till grund för propositionen liggande utredningen föreslås emellertid att placeras i . Vi delar denna uppfattning. accepterar i och för sig som lokaliseringsort och såsom i huvudsak uppfyllande de krav för storstadsalternativ som anses böra uppställas. finner också att genom den av utredningen föreslagna utflyttningen tillgodoses behovet av samarbete med övriga myndigheter som också flyttas till . Därutöver har väsentliga samarbetsbehov med bl. a. domänverket. Med en placering av domänverket i och i skulle samarbetsbehovet väsentligt underlättas på grund av det ringa geografiska avståndet mellan dessa orter. Det är önskvärt att tyngdpunkten av den skogliga administrationen förlägges inom skogslänen. Genom den av oss föreslagna placeringen skulle ett skogligt centrum kunna utvecklas i dessa regioner. 1 har således Gävleregionen blivit föremål för omlokaliseringsverksamhet, vilket vi finner tillfredsställande. utgör ett storstadsalternativ och bör vidareutvecklas. Emellertid finns också tillväxtcentra i som bör stödjas och som kan fungera som huvudorter för näringsliv och kvalificerad service. Departementschefen framhåller i propositionen nödvändigheten av expansion av orter med goda förutsättningar för en framtida utveckling för att en bättre regional balans skall nås. Detta gäller särskilt, framhålls det, landsdelar där en betydande del av befolkningen lever i glesbygd eller mindre tätorter. Expansiva tätorter i olika delar av landet torde också vara en förutsättning för att människorna i glesbygden över huvud taget skall kunna erbjudas möjlighet att inom inte alltför orimligt avstånd få tillgång till kvalificerad service. Det är inte endast den kvantitativa lokaliseringen som har betydelse för en ort. Ett tillskott av kvalificerad arbetskraft har också stor betydelse såväl när det gäller att erbjuda välutbildade ungdomar arbete och därmed behålla dem inom den egna regionen som när det gäller att ge underlag för en kvalificerad samhällsservice. Mot den bakgrunden är det angeläget att man vid kommande omlokaliseringar utvidgar placeringsor terna ytterligare och därvid bl. a. beaktar de tillväxtcentra som finns i . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 29 uttalar att 1. måtte omlokaliseras till , 2. att man vid kommande omlokaliseringar utvidgar placeringsorterna ytterligare och därvid beaktar möjligheterna av omlokalisering till tillväxtcentra i . () () () i Bäckmora
mot · FU02135 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. angående undervisningen av invandrare. Med hänvisning till vad som anförts i motion 134 hemställer vi A. att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att invandrarutredningen måtte undersöka möjligheterna för inrättandet av en särskild vuxenutbildningslinje med inriktning på undervisning av invandrare vid någon lärarhögskola och inrättandet av konsulenttjänster för invandrarundervisning samt överväga om ett särskilt rörande undervisning av invandrare bör tillskapas; B. att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att en översyn görs av förekomsten av analfabetism bland invandrare och att ytterligare åtgärder vidtas för en utvidgad undervisning för dessa. () () () ()