mot · FU021074 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och angående utländskt förvärv av svenskt företag. Efterkrigstiden har inneburit en ökad internationell arbetsfördelning, som otvivelaktigt har medfört en ökad effektivitet och ett ökat välstånd i vår del av världen. Den ökade arbetsfördelningen har för del inneburit såväl ett kraftigt ökat varuutbyte med omvärlden som svenska företagsetableringar i utlandet och utländska företagsetableringar i vårt land. Den senaste totalundersökningen över den utländska företagssektorn i avser förhållandena . Av denna framgår att sammanlagt 468 utlandsägda företag med 62 000 anställda var verksamma i vårt land . 2/3 av dessa återfanns inom industrin, motsvarande av samtliga anställda. Som redovisas i bankoutskottets utlåtande : 58 har varit en period då de direkta utländska investeringarna i ökat påtagligt och antalet nyetableringar av utländska dotterföretag stigit kraftigt. Det framgår exempelvis av tillgänglig statistik att . har förts in i landet i form av utländska direktinvesteringar . Från att ha legat på en genomsnittsnivå på är dessa investeringar nu i genomsnitt 34 gånger så stora. Utvecklingen när det gäller utländska uppköp av svenska industriföretag kan utläsas från material som sammanställts inom avseende åren 19581969. Det framgår av detta material att 113 utländska förvärv har registrerats under dessa år. Det visar sig här att tendensen går mot en fortgående ökning av de utländska uppköpen. sista år var således de utländska företagsförvärven i genomsnitt 2 , motsvarande genomsnittssiffra för 1960-talets fem första år var närmare 8, och sista hälft låg årsgenomsnittet på drygt 13. Av tillgängliga uppgifter framgår också att bara övergick svenska industriföretag med sammanlagt 12 000 anställda i utländsk ägo. Slutsatsen av dessa sifferuppgifter blir att den utländska företagssektorn är betydligt större än den var i början av årtiondet. På motsvarande sätt har också svenska företag expanderat i utlandet. Alla tecken tyder på att utvecklingen i dessa avseenden kommer att fortsätta och accelerera . gäller den internationella utvecklingen finns det experter som förutspår att 400500 multinationella storföretag före seklets slut skulle komma att kontrollera uppemot 2/3 av världens samlade produktionsresurser. Stor enighet torde råda om att inte har något att vinna på att helt avskärma sig från utländska företagsetableringar. För att trygga vår välståndsutveckling behöver svenska företag ibland etablera sig i utlandet, och utländska företagsetableringar i vårt land i måttlig omfattning kan onekligen också i många fall innebära fördelar, som kommer svenska löntagare till godo i form av säkra och bra betalda arbeten. Man får dock inte blunda för att en alltför stor utländsk företagssektor kan innebära problem för ett litet land som . Det kan exempelvis bli svårare för den att föra en fortsatt utjämnings- och jämlikhetspolitik inom det egna landet; detta därför att multinationella storföretag med produktionsanläggningar i många länder har i stort sett obegränsade möjligheter att snabbt flytta över produktionsresurser, forskningsresultat och kapital till länder som förefaller mer attraktiva ur kapitalägarsynpunkt. Inte heller lär det bli lättare att genomföra någon fördjupad företagsdemokrati eller någon högre grad av folkligt inflytande närdemokrati om man så vill inom ramen för de företagsgiganter som de multinationella företagen alltmer kommer att utgöra. Slutligen finns det också risk för att för vår välståndsutveckling vitala långsiktsbeslut försummas av en koncernledning som har såväl huvudkontor som lokaliteter utanför landets gränser. Skall man göra en schematisk uppdelning av utländska företagsetableringar finns det anledning att vara mera positiv till utländska nyetableringar än utländska uppköp av upparbetade, expanderande svenska företag. Detta därför att utländsk nyetablering innebär uppbyggandet av nya produktionsresurser och eventuellt också nytt kunnande inom näringslivet. Utländska uppköp av svenska företag innebär däremot överförande av svenska expansionsresurser låt vara av varierande kvalitet i utländsk ägo. Det innebär också som regel en väsentligt snabbare utvidgning av den utländska företagssektorn i . Exempel på utländska förvärv, som man från svensk synpunkt möjligen haft anledning att beklaga av olika anledningar , är Findus, Flygts Pumpar, Kreditupplysningsföretaget samt . Slutsatsen av ovanstående blir att det hade varit värdefullt om den hade haft en lagstiftning till sitt förfogande, som kunde kontrollera och i sista hand förhindra ett utländskt uppköp av svenskt företag, som bedömdes vara till väsentlig nackdel från svensk synpunkt. Att den har ett sådant näringspolitiskt instrument till sitt förfogande torde vara en ganska utbredd missuppfattning. Möjligheten att kontrollera och faktiskt pröva utländska uppköp av svenska företag föreligger i stort sett endast när det gäller banker, gruvföretag och skogsföretag med vidsträckt fast egendom. I alla övriga fall innebär utformningen av inskränkningslag endast en formell anmälningsplikt till Kungl. Inga lagliga hinder föreligger alltså för exempelvis att köpa upp största exportföretag . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att Kungl. Maj:t framlägger förslag till lagstiftning, exempelvis i form av en utvidgning av inskränkningslag, som gör det möjligt att förhindra utländskt förvärv av svenskt företag som bedöms vara av vitalt intresse att behålla i svensk ägo.