mot · FU02189 · 1971-01-21 00:00:00 — om åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket Alkohol- och narkotikamissbruket har medfört tunga kostnader för samhället, där även landstingen får en ökande andel, bl. a. på grund av att ansvaret för vården av detta klientel i allt större utsträckning överföres på sjukvårdshuvudmännen. 1967 avlämnades ett betänkande års nykterhetsvårdsutredning. Av detta framgår att vårdades 2 400 alkoholister, motsvarande över , vid de statsunderstödda allmänna och enskilda vårdanstalterna och 2 500 alkoholskadade, motsvarande , vid landstingens sjukvårdsinrättningar. Det finns anledning befara att belastningen på både den sociala och medicinska sidan på grund av alkohol- och narkotikamissbruk ökat betydligt . Inte minst gäller detta narkomanin som fått en epidemisk spridning . Hur utvecklingen har gått på alkoholismens område är svårare att få grepp om. Man vet dock att vi 1965 hade ca 275 000 socialhjälpstagare i landet och 1969 ca 400 000. Även om kommunerna inte redovisar någon statistik på orsakerna till socialhjälp kan man nog utgå ifrån att alkoholismen är en bidragande orsak till denna ökning av hjälpbehövande. En förbättrad statistik på detta område är absolut nödvändig om rätta åtgärder skall kunna vidtagas. Med hänsyn till den jämna fördelningen av vårddagar för alkoholister, med omkring en miljon för både statsunderstödda och landstingskommunal vårdinrättningar och sjukhus, anser jag det riktigt att beslutat hemställa om överläggningar med Kungl. avseende den institutionella vården av alkoholmissbrukare samt därmed sammanhängande finansiella frågor i sin helhet. Jag anser emellertid att även narkomanvården bör tas upp vid dessa överläggningar, i synnerhet som missbruket av sprit och narkotika ofta hänger samman och dessutom är ett växande ungdomsproblem. I fylleristraffutredningens betänkande »Bot eller böter» föreslås att omhändertagandet av fyllerister ålägges landstingen och att detta skall ske på akutkliniker med 20 vårdplatser till en beräknad kostnad av . per plats och år. Oavsett hur kostnadsfördelningen kommer att lösas mellan staten och landstingen anser jag det vara mycket angeläget att genom förebyggande åtgärder minska den belastning på samhället som giftmissbruk av olika slag förorsakar. Den moderna sjukvården drar så stora kostnader, att alla tänkbara medel måste mobiliseras för att nedbringa dessa. Det första man måste veta för att bilda sig en uppfattning om hur pass radikala och omfattande åtgärder som är påkallade mot giftmissbruket är hur stora kostnader samhället åsamkas genom detta. Den arbetande alkoholpolitiska kommittén torde utreda detta. En del forskare hävdar att alkoholmissbruket förorsakar vårt land ett årligt produktionsbortfall på omkring 6000 milj. kr. Förre landstingsdirektören i län L. Goth. har med ledning av flera utredningar kommit fram till att trafikolyckorna förutom alla svåra personliga tragedier medförde ett produktionsbortfall motsvarande 43 000 årsarbeten till ett värde av 1 800 milj. kr. Till detta får läggas vårdkostnader för de skadade på ca 100 milj. kr. och stora materiella kostnader. Trafikolyckorna omnämnes i detta sammanhang därför att utredningar tyder på att alkoholförtäring ligger bakom av de svårare olyckorna. Vi anser det alltså inte vara tillräckligt att bara utreda vem som skall betala alkoholistvården utan framför allt hur kostnaderna skall kunna nedbringas. Som en parallell kan nämnas att när det gäller trafikolyckorna har samhället föranstaltat om ganska rigorösa säkerhetsåtgärder, medan man med fog kan ställa frågan om vi över huvud taget gjort någonting på det alkoholpolitiska området utom att höja priset på sprit i syfte att nedbringa antalet missbrukare. Ändå är alkohol- och narkotikaoffren i döda omkring 5 gånger fler än trafikoffren. Skillnaden är dock att trafikdöden skapar brutal dramatik och tidningsrubriker medan giftmissbrukama går mot ett långsamt nedbrytande i tysthet. Under denna oftast mångåriga trista tillvaro skapas oerhörda sociala problem, inte minst när det gäller brottsutvecklingen. En del forskare hävdar att giftmissbruk av olika slag till är incitamentet till brottslig verksamhet. Har samhället råd att bara betala följderna av denna utveckling utan att vidtaga tillräckliga motåtgärder? Både humanitära och ekonomiska skäl talar för ett snabbt ingripande. Då det i alkoholpolitiska kommitténs utredningsdirektiv klart sägs ifrån att utredningen inte får blockera separata åtgärder vill jag med det anförda hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om snabba åtgärder i syfte att nedbringa alkohol- och narkotikamissbruket. N. , 1971