mot · FU02862 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar i Skärstad och i Lane-Herrestad angående viss vidareutbildning av lärare m. m. har präglats av en livlig reformverksamhet på utbildningens område, som syftat till att skapa en skola på jämlikhetens grund. Alla ungdomars lika möjligheter att utveckla sina intressen och anlag måste vara vägledande för utbildningspolitiken. Skolan skall ge eleverna en god allmänbildning och i övrigt bibringa dem kunskaper som krävs för fortsatt utbildning eller yrkesliv. måste skolarbetet inriktas på att lära de unga att samarbeta under demokratiska former och träna dem i kritiskt tänkande. Genomförandet av så omfattande reformer har inte kunnat ske friktionsfritt, och svårigheterna är ännu inte övervunna. Problemen beror bl. a. på att de krav på lokaler och läromedel som ställts inte alltid har kunnat uppfyllas, trots att utbildningssektom kommit att omfatta en allt större del av kommunernas verksamhet. Ej heller har utbildningen och fortbildningen av lärare tillräckligt skyndsamt anpassats till den nya skolans behov. I de här nämnda avseendena föreligger brister som möjligt måste avlägsnas. Den i årets statsverksproposition föreslagna nedskärningen av bidraget till byggnadsarbeten inom skolväsendet försämrar kommunernas möjligheter att bygga skolor. En förutsättning för att skolan skall fungera i enlighet med avsikterna är att eleverna upplever skolarbetet som meningsfullt. Det föreligger allvarliga brister i det avseendet . Den ökade teoretisering som den senaste läroplansrevisionen för innebar har accentuerat problemen. Följden har blivit disciplinsvårigheter innebärande störningar i skolmiljön eller frånvaro från undervisningen. Många får inte den utbildning som de behöver och som de har rätt till. En väsentlig målsättning för utbildningspolitiken har därigenom inte kunnat uppnås. Den pedagogiska forskningen måste inriktas på att finna metoder för att tillgodose de teoretiskt svagpresterande elevernas rättmätiga krav att få en tillfredsställande grundutbildning. Det måste ske genom att den individualiserande pedagogiken effektiviseras och vidareutvecklas och genom att läroplanerna inom ramen för den sammanhållna klassens princip i högre grad tillgodoser praktiskt inriktade elevers intressen. En väsentlig fråga i detta sammanhang är huruvida utbildningen av lärare är så utformad att den innebär de bästa förutsättningarna att undervisa de elever som är mindre intresserade av teoretiskt dominerade studier och som kommer från hem utan studietraditioner. En central fråga när det gäller trivseln i skolan är de stora skolenheterna. Dessa skapar för många elever främlingskap och brist på samhörighet, som allvarligt minskar förutsättningarna för eller omöjliggör framgångsrika studier. Det är angeläget att detta mer än beaktas i kommunernas skolplanering. Vidare är klasserna så stora att undervisningen i vissa avseenden inte får önskad ändamålsenlighet. Lärarna kan inte lära känna och ägna uppmärksamhet åt eleverna i den utsträckning som krävs för en god undervisning. När de ekonomiska förutsättningarna medger detta måste därför bestämmelserna om klassernas storlek ändras. Betygsättningen i och i gymnasieskolan utgår från normalfördelningen i fråga om prestationer hos årskullen. Detta relativa betygssystem innebär för medelbetyget, för vardera av betygen 4 och 2 samt för vardera av betygen 5 och 1. Ett sådant sätt att mäta elevernas prestationer kan i och för sig ha vissa svagheter. Det är emellertid särskilt värt uppmärksamhet att det på somliga håll inte användes i enlighet med intentionerna. Den nämnda fördelningen appliceras i stället på klasser som inte utgör ett representativt urval. underströk i ett av godkänt utlåtande att »när det i läroplanen som norm för betygsfördelningen anges vissa procentsatser ett visst betyg bör normalt kunna tilldelas en viss procent av eleverna skall detta inte tillämpas slaviskt i varje klassenhet». Både bland lärare och elever synes emellertid fortfarande missuppfattningar råda om hur det relativa betygssystemet skall användas. Vid sidan av kunskapsbedömningen har läraren att värdera elevens förmåga och färdighet i manuellt arbete och kroppsarbete, hans uttryck för känslo- och viljemässig mognad, hans förmåga att uppleva och uttrycka estetiska värden, hans fysiska och fysiologiska anpassning till yttre livsbetingelser och hans uttryck för delaktighet i en gemenskap och förmåga att samarbeta. Detta gäller krav på lärarna som många av dessa inte fått utbildning för. Från /71 ges betyg endast vid slutet av vårterminen i årskurserna 3, 6 och 7 samt vid slutet av varje termin i årskurserna 8 och 9. Detta innebär att nya former för kontakt mellan hem och skola måste sökas. I de av utgivna anvisningarna i denna fråga heter det bl. a.: »Dessa, i första hand individuella, kontakter mellan skola och hem får inte bli endast en språklig ersättning för det som betygen tidigare uttryckte. De skall syfta till en bedömning av elevens personlighetsutveckling, där det som kan mätas med betyg endast utgör en viss del. Elevens framsteg och svårigheter skall i första hand sättas i relation till hans aktuella förutsättningar och hans möjligheter att utnyttja dem samt till hans tidigare prestationer. För att denna mer omfattande bedömning skall vara meningsfylld bör den ske i samtal tillsammans med eleven och föräldrarna.» Det är av grundläggande betydelse att kontakten mellan hem och skola fördjupas. Det är särskilt angeläget att skapa goda förbindelser mellan skolan och hem utan direkta studietraditioner. De av utfärdade anvisningarna ger emellertid inte lärarna den vägledning som de behöver för att utveckla kontakterna med hemmen. Enligt vår mening bör lärarna erbjudas fortbildning, när det gäller betygsättning, värdering av funktioner som inte anknyter direkt till kunskapsförvärvandet och vidgad kontakt mellan hem och skola. Det torde lämpligast ske i form av kurser i radio och television kompletterade med korrespondenskurser. Information om skolreformen utgör ett väsentligt led i strävandena att förbättra kontakterna mellan hem och skola och mellan samhället i övrigt och skolan. Det är väsentligt att elever och föräldrar känner till hur skolan fungerar, men det är också betydelsefullt att journalister och andra samhällsinformatörer äger goda kunskaper om skolan. Inte minst den nya gymnasieskolan gör det angeläget med en höjning av anslaget till informationen. Vi anser därför att anslaget Information om skolreformerna bör ökas med utöver Kungl. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte 1. i skrivelse till Kungl. Maj:t dels anhålla om utredning angående frågan om ökad tyngd i lärarutbildningen på moment som är ägnade att effektivisera undervisningen av teoretiskt svagpresterande elever, dels anhålla om utredning av frågan om fortbildning av lärare i fråga om betygsättning, värdering av kunskaper som inte anknyter direkt till kunskapsförvärvandet och vidgad kontakt mellan hem och skola, genom radio- och TVkurser kompletterade med korrespondenskurser, samt 2. till Information om skolreformerna för /72 under åttonde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av . () i Skärstad () i Lane-Herrestad