mot · FU02246 · 1971-01-22 00:00:00 — om en parlamentarisk utredning angående den inre miljöpolitiken. Miljöpolitiken har »inder ett årtionde successivt fått allt större betydelse. Vissa åtgärder har vidtagits eller planeras mot luft- och vattenföroreningar, mot nedskräpning och skadlig giftanvändning. De första stegen har härmed tagits till en mer aktiv natur- och miljövård. har inte minst bo- och arbetsmiljöfrågorna blivit mer allmänt uppmärksammade i den politiska debatten. Det ökade intresse för förbättring av arbetsmiljöerna som årets statsverksproposition ger uttryck åt skall givetvis hälsas med tillfredsställelse. Försummelserna på nämnda område är stora. De miljöpolitiska åtgärderna har, såsom framgått av vad vi inledningsvis anfört, varit i huvudsak avgränsade till de samhällsmiljöer som vi betecknar som yttre. Dessas utformning är av stor betydelse för människans fysiska hälsa och t. ex. hennes möjligheter till upplevelse av naturskönhet. Samhället måste här, såsom särskilt understrukit, göra mycket stora insatser för att få olika miljöer, främst arbets- och bomiljöema, anpassade på ett mera tillfredsställande sätt efter människans biologiska förutsättningar och behov. Detta är väsentligt men utgör dock endast en del av det stora miljöpolitiska problemkomplexet. Det bör vara en självklar utgångspunkt att människan för sitt välbefinnande är beroende av hela sin omgivning. Vi avser härmed inte endast de yttre miljöerna utan också de miljöer som vi betecknar som inre i bemärkelsen av att de är avgörande för den psykiska tryggheten. En fysisk miljö, t ex. bo- eller arbetsmiljö, kan som yttre vara tillfredsställande för den fysiska hälsan men som inre dock alltför påfrestande för den psykiska hälsan. Därutöver innesluter vi i de inre miljöerna seder, bruk, traditioner, normer, kravinställningar etc., som sammanfattningsvis bör kunna betecknas som det sociala värdemönstret. Det helhetsbegrepp som vi här från en helhetssyn på människan angivit för de yttre och inre miljöerna förutsätter naturligtvis också att miljöpolitiken inriktas på samma helhet. Detta kan inte sägas vara tillfredsställande tillgodosett genom den miljöpolitik som förts från samhället. Den inre miljöpolitiken, som sålunda avser den psykiska tryggheten, har inte fått spela den roll som är nödvändig för att goda livsmiljöer skall kunna skapas. Det har i olika sammanhang omvittnats att bristerna i fråga om den psykiska tryggheten är stora i vårt samhälle - med allvarliga kon sekvenser för många människor och därmed också för hela samhället. Den psykiska otryggheten har blivit mera omfattande och svårare att bemästra i vår tids avancerade men komplicerade samhälle. Den ökade förekomsten av alkoholmissbruk, narkomani, brottslighet etc. kan tolkas som uttryck härför. En mycket stor del av sjukdomarna föranleds av en skadlig stress, som också är uttryck för psykisk otrygghet. De psykiska störningarna medför mycket ofta kroppsliga sjukdomssymtom. ofta förekommande sjukdomar som magsår, astma, strama, högt blodtryck och hjärtinfarkt har till mycket stor del psykosociala orsaker. De är alltså ofta psykosomatiska. Av 60-70 miljoner sjukdagar beror cirka tredjedelen på stress och psykisk otrygghet. Samma orsaker finns till stor del bakom förtidspensionsfallen liksom bakom alkohol- och narkotikamissbruket. Dessutom finns det många enskilda fall som knappast kan fångas in av någon statistik - då man mera allmänt talar om trassel med nerverna eller vantrivsel med tillvaron. De konsekvenser som skadlig stress och psykisk otrygghet medför är alltså betydande. De innebär miljardförluster för samhället, kanske med mer än . Ändå är naturligtvis de lidanden som förorsakas enskilda människor det allvarligaste i sammanhanget. Det har invänts att psykisk trygghet är en fråga för religionen och att det världsliga samhället inte genom sina instrument skulle ha möjligheter att inverka. Det är naturligtvis obestridligt att livsåskådningen har mycket stor och ofta avgörande betydelse för människans psykiska trygghet. Det är, såsom vi ser det, inte statens uppgift att företräda någon särskild religionsideologi. Det bör dock vara en viktig samhällsuppgift att främja levande livsåskådningsdebatt och religionsutövning. Men psykisk trygghet är i hög grad beroende av samhällets åtgärder, såsom vi ovan framhållit. De inre samhällsmiljöema, såväl de som vi uppfattar som fysiska som de immateriella i form av socialt värdemönster, har en avgörande inverkan för människans psykiska trygghet. Det är uppenbart att den psykiska otryggheten med sina allvarliga konsekvenser för individer och samhälle till mycket stor del beror på samhällets miljöutformning. Ett mera människovänligt format samhälle ger ökade möjligheter till psykisk trygghet och förebygger psykiska och psykosomatiska förslitningssjukdomar. Den inre miljöpolitikens uppgift är att verka för att samhällslivet och den tekniska utvecklingen formas så att även människans psykiska välfärd främjas. Detta är en svår uppgift, vilket kan vara en förklaring till den ringa aktiviteten inom samhällets inre miljöpolitik. Men då de inre samhällsmiljöema sålunda är av avgörande betydelse för människans psykiska trygghet, måste den inre miljöpolitiken obestridligen vara en huvuduppgift för samhället. Den viktigaste målsättningen bör naturligtvis vara att så långt möjligt eliminera risker för skadliga stressreaktioner i den mänskliga organismen. Den primära uppgiften är då att söka forma samhällets inremiljöer så, att de inte utsätter människorna för hälsovådligt psykiskt tryck. Vi har påvisat hur fysiska miljöer påverkar människan psykiskt och i detta avseende är att betrakta som inre miljöer. Det är då angeläget att miljöplaneringen inriktas på att forma de fysiska miljöerna med hänsyn även till människans psykiska förutsättningar och behov. Härvidlag föreligger allvarliga brister i samhällets nuvarande miljöpolitik. Några huvuddrag skall i sammanhanget diskuteras. I fråga om arbetsmiljöerna är det uppenbart att mekaniseringen i många fall fått en utformning om alltför mycket frestar på det mänskliga psyket. Följden blir vantrivsel i arbetet och sannolikt också sämre arbetsresultat. Samhället har inte ägnat någon större uppmärksamhet åt angelägenheten av att främja från psykiska utgångspunkter riktiga arbetsplatser. Härvidlag ger dock årets statsverksproposition, såsom framhållits, hopp om en förbättring. I fråga om bomiljöema är det särskilt anledning att uppmärksamma de koncentrerade betongstadsbebyggelsema, som med all sannolikhet inte kan främja människomas psykiska trygghet utan tvärtom föranleder oros- och ensamhetskänslor. Från den politiska debatten har man särskilt Stockholmsförorterna som exempel på detta. Framträdande miljöforskare hävdar att artificiellt hopgrupperade människor beter sig aggressivt och asocialt. Det är sålunda särskilt angeläget att söka forma stads- och storstadsmiljöema med hänsyn till människomas psykiska förutsättningar och behov. I detta avseende har miljöplaneringen inte varit tillfredsställande. Särskild anledning är det också att uppmärksamma trafikmiljöernas inverkan. Mångå trafikplatser har fått en sådan utformning att de vid trafikanhopning blir psykiskt alltför påfrestande för många människor. Detta gäller särskilt storstadskoncentrationema och deras bilköer. Från psykiska utgångspunkter riktigt utformade trafikmiljöer är angelägna inte minst ur trafiksäkerhetssynpunkt. Vad vi här anfört är exempel på att man vid planeringen av olika fysiska miljöer inte på tillfredsställande sätt beaktat människomas psykiska förutsättningar och behov. Målet måste vara att t. ex. bo-, arbetsoch trafikmiljöerna blir även psykiskt stimulerande miljöer. har man i samhällsplaneringen litat uteslutande till ekonomisk och teknisk expertis. Det är väsentligt att sociologiska, socialantropologiska, psykologiska, ekologiska och socialmedicinska experter utnyttjas i ökad utsträckning i samhällets miljöplanering. »Action research» i den form som utvecklats bl. a. i bör härvid tillmätas stor betydelse. Det sociala värdemönstret enligt den terminologi vi ovan angivit kan knappast sägas vara ett sammanhängande helt schema för vårt samhällsliv. Olika krav och värden kan gälla för olika kretsar. som mera generellt kan sägas är att det sociala värdemönstret är av mycket stor betydelse för den psykiska trygghetsfrågan. Liksom det från psykiska utgångspunkter kan vara fel på fysiska miljöer kan även värderingar och kravinställningar vara ogynnsamma och för många människor t. o. m. omöjliga att uthärda. I vårt samhälle finns det enligt vår mening särskild anledning att rikta uppmärksamheten på en skadlig konkurrensinställning, som är en i hög grad dominerande och därmed betydelsefull värderingsnorm. I vårt arbets- och samhällsliv värderas individens prestation oftast endast som ett resultat i kamp med andra. För många människor verkar detta som en »konkurrens på liv och död». Individen kan känna att omgivningen ställer krav på honom, vilka han inte förmår uppfylla. Han kan också ställa alltför hårda krav på sig själv. Motsvarande problem finns i skolans betygsjäkt och konkurrenshets. De negativa verkningarna torde ökas av att det i arbetsliv och även familjeliv fortfarande finns kvar vissa patriarkaliska och t. o. m. autoritära betraktelsesätt. Människor som dignar under ansvarsbördor som de uppfattar som alltför hårda och som känner ständig ängslan att misslyckas drabbas lätt av psykiska eller psykosomatiska sjukdomar, t. ex. magsår eller hjärtinfarkt. I många fall blir resultatet att individen flyr från en onaturlig livsmiljö in i sjukdomen. Människor som känner ett övermäktigt tryck på sig intar ofta en aggressiv attityd mot omgivningen. Deras behov av att avreagera sig kan i många fall förstöra arbetsmiljön eller hemmiljön. Det talas ofta om chefer som inte kan tolereras av medarbetarna. Särskilt från skolmiljöerna har man ett motsvarande problem i de s. k. hackkycklingama. Det som vi nu anfört är exempel på att livsmiljöerna kan bli onaturliga genom brister i det sociala värdemönstret. Vi har särskilt riktat uppmärksamheten på konsekvenserna av en skadlig konkurrensinställning och av vissa patriarkala betraktelsesätt - med outhärdliga överkrav på individen från omgivningen och ofta också från honom själv. Det är lätt att konstatera att denna konkurrensideologi och patriarkalism inte kan förenas med vårt välfärdssamhälle, som bygger på solidaritet och gemenskap. Det är alltså frågan om eftersläpande ideologier från ett föråldrat samhällssystem. Man borde naturligtvis kunna räkna med att sådant övervinnes av tiden. Frågan om konkurrensideologin är emellertid särskilt komplicerad. Man kan konstatera att den hänsynslösa konkurrensinställning som vi ovan tecknat som i hög grad utmärkande för vårt samhällsliv har starkt negativ inverkan för den psykiska tryggheten. Men lika uppenbart är att konkurrens eller tävlan är en nödvändig och positiv företeelse - inte enbart för ett välfärdssamhälle och en socialt liberal ekonomi av vår typ utan över huvud taget för alla modernt utvecklade samhällsekonomier, även s. k. socialistiska. Människans naturliga konkurrens- och tävlingslust skaffar sig också utlopp genom t. ex. idrotten, konsten och litteraturen. Vårt demokratiska välfärdssamhälle bygger på vilja till solidaritet och gemenskap. En konkurrensideologi som går ut på att eliminera medtävlaren kan inte förenas med detta samhällssystem. Den konkurrensinställning som är naturlig och helt enkelt nödvändig för vårt samhällssystem måste rimligtvis vara en avvägning grundad på solidaritetsvilja och gemenskapskänsla. Den solidaritetsgrund som vårt samhälle har måste självfallet inrikta individen mera på att göra det bästa möjliga av den egna förmågan än på att eliminera medtävlaren. Den konkurrensinställning som vi ovan framhållit som negativ för många människors psykiska trygghet måste sålunda betecknas som en ideologisk eftersläpning. Naturligtvis kan vi inte lagstifta bort värderingar som vi betraktar som fel och brister i det sociala värdemönstret. Men det är här ändå frågan om samhällsförhållanden som är av avgörande betydelse för människorna. Det måste då självklart vara samhällets uppgift att verka för problemens lösning - även om uppgiften skulle vara mycket svår. Det är ingen anledning att dölja att det hör till de svåraste samhällsuppgifterna att komma till rätta med brister i det sociala värdemönstret, just därför att det i sort sett bygger på värderingar, som t. o. m. kan vara kontroversiella gentemot varandra. Vi har i fråga om det sociala värdemönstret särskilt riktat uppmärksamheten på en skadlig konkurrensinställning och på vissa patriarkala och t. o. m. autoritära drag. De värderingar som ligger till grund för dessa attityder strider mot vårt demokratiska välfärdssystem men kan, såsom vi framhållit, naturligtvis inte ändras genom lagstiftning. De negativa konsekvenserna av det sociala värdemönstrets brister kan dock, åtminstone i viss utsträckning, bemästras genom lagar eller överenskommelser. Det är möjligt att forma sådana bestämmelser om arbete och arbetsmiljöer att en skadlig stress i arbetslivet effektivt motverkas. Motsvarande gäller om skolan, t. ex. betygsjäktet. I viss utsträckning har sådana utvägar redan prövats eller diskuterats, dock utan att vara infogade i något helt perspektiv. Man kan framför allt förutsätta att en utvecklad arbets- eller företagsdemokrati, skoldemokrati etc. kommer att bringa det sociala värdemönstret i bättre överensstämmelse med samhällssystemet. Men minst lika väsentligt är det att den socialmedicinska och beteendevetenskapliga forskningen får möjligheter att klarlägga det sociala värdemönstrets inverkan i fråga om den psykiska tryggheten och att forskningsresultaten föres vidare i samhällets undervisning, debatt och rådgivning. Den viktigaste målsättningen för den inre miljöpolitiken måste vara en systematisk anpassning av samhällets inremiljöer efter människans psykiska förutsättningar och behov. Vi har i det föregående diskuterat detta problem med avseende på såväl de fysiska miljöerna som det sociala värdemönstret. Men därutöver kan åtskilligt uppnås även genom att individen ges förbättrade möjligheter till sin egen anpassning. Härvid är först att betona att en situation som medför skadlig stress kan bemästras genom att individen frigöres från stressfaktorerna. Det är alltså frågan om rätt man på rätt plats. Olika människor kan ha väsentligt olika möjligheter att värdera eller tolerera miljöer. Noggrann anlagsprövning, yrkesvägledning, yrkesrådgivning och arbetsanalys är sålunda av stor betydelse. Dessa uppgifter ankommer på skolan och de arbetsmarknadspolitiska organen. Det är angeläget att väsentligt intensifiera samhällets åtgärder på dessa områden. Men det är också möjligt att i viss mån öka individens motståndskraft mot miljöpåfrestningar. Psykoterapi och rådgivning, t. ex. kuratorsverksamhet, kan hjälpa individen bemästra ogynnsamma attityder och reaktionssätt, som disponerar för uppkomsten av en skadlig stress. I detta perspektiv innesluter vi också personalvården i arbetslivet. Även på dessa områden är en intensifiering av åtgärderna nödvändig. Den rådgivning som finns i anslutning till t. ex. undervisning, arbetsmarknadspolitik, sjukvård och andra sociala verksamheter måste på ett mera konsekvent sätt inriktas på en helhetlig miljöpolitisk målsättning. Vi har i denna motion påvisat hur bristande samstämmighet mellan de inre samhällsmiljöemas utformning och människomas psykiska förutsättningar och behov förorsakar skadlig stress och psykisk obalans. Det innebär stora lidanden för enskilda människor och miljardförluster för samhället. En målmedveten inre miljöpolitik är nödvändig för att dessa problem så långt möjligt skall kunna bemästras. Det är en svår uppgift, såsom vi understrukit. Men då problemens orsaker är att söka i samhällsföreteelser, måste det givetvis vara samhällets uppgift att försöka komma till rätta med felen och bristema. Den inre miljöpolitiken är en av samhällets stora huvuduppgifter för framtiden. De åtgärdsområden vi diskuterat i motionen är inte nya. På samtliga finns samhällelig verksamhet. Men denna är otillräcklig. Framför allt måste det konstateras att den är splittrad och saknar helhetlig miljöpolitisk målsättning. Den inre miljön är en helhet kring människan. Detta förutsätter en inre miljöpolitik som utformas som en helhet. Olika åtgärdsområden, miljöplanering, åtgärder i fråga om det sociala värdemönstret, vägledning för individen till den för honom lämpligaste miljön, psykoterapi och annan rådgivning till ökad motståndskraft mot miljösvårigheter etc. måste tillsammans utgöra ett sammanhängande och samordnat åtgärdssystem. Det är alltså väsentligt att dra upp sådana riktlinjer för en inre miljöpolitik. Vi fäster särskild vikt vid att den socialmedicinska och beteendevetenskapliga forskningen ges möjligheter att i största möjliga utsträckning medverka till ett säkert underlag för en sådan politik. Vårt förslag är att en parlamentarisk utredning skyndsamt tillsättes med uppdrag att utarbeta riktlinjer för den inre miljöpolitiken. ningen bör sålunda ingå representanter för socialmedicin och beteendevetenskaper. Som en grund för utredningsarbetet vill vi i överensstämmelse med vad vi diskuterat i motionen ange följande punkter. Miljöplaneringen måste inriktas på att forma t. ex. bo-, arbets- och trafikmiljöer till psykiskt stimulerande miljöer. Det är väsentligt att sociologiska, socialantropologiska, psykologiska, ekologiska och socialmedicinska experter i ökad utsträckning engageras i miljöplaneringen. Mot brister och fel i det sociala värdemönstret, främst vad beträffar skadlig konkurrensinställning och kvardröjande patriarkala eller autoritära drag, måste samhället i ökad utsträckning satsa på t. ex. föreskrifter och överenskommelser om vissa förutsättningar för arbete och arbetsmiljö samt på arbets- och skoldemokrati. Utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken måste inriktas på att hjälpa individen till den för honom lämpligaste arbetsuppgiften och miljön. Psykoterapi och rådgivning skall i ökad utsträckning utnyttjas till hjälp för individen att bemästra ogynnsamma attityder och reaktionssätt, som kan föranleda skadlig stress. Olika åtgärder för de inre miljöernas utformning och individens egen anpassning måste samordnas till en helhetlig miljöpolitik. Den socialmedicinska och beteendevetenskapliga forskningen skall ges möjligheter att i största möjliga utsträckning medverka till ett säkert underlag för en helheltlig inre miljöpolitik. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om skyndsamt tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppdrag att utarbeta riktlinjer för inre miljöpolitik i syfte att bemästra samhällsproblem, som föranleder skadlig stress och psykisk otrygghet. () () () . () i Skegrie () i () i Bäckmora () i (c) i () i Luttra () i Glömminge () i