mot · FU02114 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att stärka demokratin. Frågan om demokratins breddning och fördjupning är en av våra viktigaste samhällsfrågor. I allt flera sammanhang ställs krav på vidgad insyn och ökad medbestämmanderätt. De må gälla den miljö i vilken man bor och verkar eller näringsliv och ekonomi. Det gäller samhällslivet i stort, den kommunala verksamheten och de rikspolitiska avgörandena. Medborgarna vill inte längre acceptera att andra i allt större utsträckning fattar beslut i frågor som angår var och en. Information och medbestämmanderätt skall gälla alla. Detta är en glädjande utveckling som moderata samlingspartiet följt med intresse och tillfredsställelse. Partiet har diskuterat demokratins problem och drivit kraven på en ökad självbestämmanderätt för människorna. Ledstjärnan för vår politik har i olika sammanhang varit att vidga medborgarnas rätt och möjligheter att ta ett personligt ansvar. I fråga om ekonomi och skatter har vi riktat hård kritik mot en socialdemokratisk politik som inskränkt människornas rätt till bestämmande över avkastningen på egna arbetsinsatser. När det gällt vår strävan att förbättra arbetsplatsmiljön har möjligheterna för de anställda att påverka den egna arbetssituationen spelat en framträdande roll. Vår bostadspolitik har präglats av en vilja att låta valfrihet och konkurrens vara vägledande. Vårt värnande om det personliga ägandet och vår strävan mot ett decentraliserat ägande i samhället har haft som mål att garantera personlig trygghet och personligt oberoende. Vi har eftersträvat ett samhälle med fullmyndiga medborgare och ett ekonomiskt system som ger en stabil grundval för en levande folkstyrelse. I fråga om de konstitutionella reformerna statsstyrelsens och den kommunala demokratins utformning har individens medbestämmanderätt varit riktlinjen. I många avseenden har den svenska statsstyrelsen omformats. Reformer har genomförts som lett till en bättre fungerande demokrati. Beslutet om ett enkammarsystem och direkta val på en och var ett stort steg på vägen mot en mera fulländad folkstyrelse. Detta beslut som också innefattade ett valsystem som i princip ger varje meningsriktning en lika och rättvis chans att påverka utvecklingen var en följd av den borgerliga oppositionens tålmodigt drivna krav på en författningsreform. Till följd av de många framstötar som gjorts på detta område, inte minst från vårt partis sida, har också många andra demokratifrågor tagits upp och ligger nu under utredning. Det gäller alla de områden som faller inom den sittande grundlagberedningens kompetens, och det gäller de frågor som behandlas av den kommitté som utreder den kommunala demokratins arbetsformer. Detta får emellertid inte innebära att vi slår oss till ro. Debatten om demokratin måste fortgå och reformarbetet målmedvetet drivas vidare. Skälen för detta är många. Det finns påtagliga brister och missförhållanden som gör att medborgarnas möjlighet att påverka samhällsutvecklingen avsevärt försvåras. Den författningspolitiska debatt som pågått har också gällt en råd olika förslag som snabbt skulle kunna genomföras och därmed förbättra folkstyrelsens villkor. Kraven på reformer på detta område är desto viktigare som det också i vårt samhälle finns tendenser mot en urholkning och försvagning av demokratin. Vi har ett flertal exempel på destruktiva krafter som vill omstörta hela det demokratiska systemet. Demokratins försvarare måste klart och bestämt sätta sig till motvärn. Vi har också tendenser som är mera smygande och svåråtkomliga men som inte desto mindre försvårar demokratins villkor. Det gäller de centraliserings- och koncentrationstendenser som ligger i den moderna tekniska utvecklingen. Dessa har ytterligare kraftigt förstärkts av det förhållandet att en socialdemokratisk regering suttit vid makten i vårt land. Maktkoncentrationen på både det ekonomiska och det politiska planet har av denna regering inte bara accepterats utan även drivits på. I socialismens väsen ligger nämligen att politisk makt och ekonomisk makt så långt möjligt centraliseras och koncentreras till ett fåtal. Däri ligger ett av den levande folkstyrelsens faromoment, och här framträder ett av de svåraste hindren för att kunna tillgodose det berättigade kravet på ett vidgat medborgarinflytande. För att förverkliga de mål vi eftersträvar är det därför nödvändigt att bryta denna utveckling. Decentralisering av beslutanderätten och en spridning av makten är grundläggande förutsättningar för en levande folkstyrelse. Det gäller politik och det gäller ekonomi. Demokrati är inte möjlig utan en grundläggande ekonomisk frihet. Vi måste ha valfrihet i fråga om sysselsättning, arbetsplats, boendeformer, konsumtion, utbildningsvägar och fritidsmiljöer. För att den enskilde skall ha verkligt inflytande över sin egen livssituation krävs att han så långt möjligt är ekonomiskt självständig. En spridning av ägandet till de många människorna är därför ett viktigt steg mot en fördjupad demokrati. Ägardemokratin är inte bara ett alternativ till den socialistiska hushållningen, den är en utvecklad form av demokrati och en förutsättning för en vidareutveckling av folkstyret. Ökat personval och ändrat valsystem för kommunalval Ett viktigt steg mot fördjupad demokrati togs när den partiella författningsreformen om en direktvald enkammare med proportionella val genomfördes. Den innebär att svenska folkets i val uttryckta mening direkt avspeglas i regeringens sammansättning. Att detta avgörande steg tagits får emellertid inte hindra att man för en diskussion om hur man vill förbättra politikens villkor. Den författningspolitiska debatten måste fortgå och komma att aktualisera nya reformer. En fråga av stor vikt är därvidlag valsystemets utformning. Utan tvekan har det proportionella valsystemet en mycket stark förankring hos det svenska folket. Man vill att varje röst skall väga lika att valsystemet skall vara rättvist. Detta bör gälla även kommunalvalen. Det är därför angeläget att förslag härom framlägges så att det nya valsystemet kan tillämpas vid val. Men det finns också mycket starka önskemål om att valsystemet bör utformas så att det ger ökat utrymme för personval. Ett stort ansvar faller givetvis på de politiska partierna och deras nomineringsprocedurer. Men det bör också vara möjligt att finna en sådan utformning av valsystemet att väljarna får större möjligheter än att rösta på person. Det skulle vara ett klart framsteg om man inom det proportionella valsystemets ram kunde förändra de nu tillämpade listvalen så att väljarna kan göra en prioritering av partiernas olika kandidater. Vägledande för reformarbetet måste vara att vidareutveckla den parlamentariska demokratin så att den står i samklang med folkets krav på medbestämmanderätt. Det är omöjligt att tänka sig att demokratin i sin ursprungliga form, som innebär att varje medborgare har möjlighet att personligen deltaga i alla politiska beslut, förverkligas fullt ut i det moderna samhället. Av olika skäl är således ett representativt, indirekt system nödvändigt. Men det är också klart att den representativa demokratin kan och bör kompletteras med inslag av direkt demokrati i större utsträckning än . Därför bör ett folkomröstningsinstitut såväl på riksplanet som på det kommunala planet införas. Genom folkomröstningar får medborgarna möjlighet att direkt påverka de politiska besluten. Vi skulle genom ett någorlunda flitigt utnyttjat folkomröstningsinstitut få en värdefull vitalisering av folkstyrelsen. De nu gällande bestämmelserna om rådgivande folkomröstning tillgodoser inte de krav och önskemål som finns om ett mera direkt personligt inflytande från medborgarnas sida. Ett folkomröstningsinstitut av det slag vi eftersträvar måste ge garantier för att varje berörd meningsriktning själv får utforma sin frågeställning och att inga andra frågor uppställes än sådana som kan besvaras med ja eller nej. Folkomröstning måste också kunna vara en minoritetsgaranti och skall äga rum om minst en tredjedel av ledamöter så påfordrar. Till följd av kompromissen om den gemensamma valdagen beslöts att mandatperioden i fortsättningen skall vara . Även denna relativt långa tidsintervall mellan de tillfällen då väljarna får gå till valurnan har enligt vår mening ökat kravet på införande av folkomröstningar. Något oftare återkommande valtillfällen gör folkstyrelsen mera livaktig och förhindrar att valmaskineriet rostar igen. Vi vill tillägga att tanken på folkomröstningar icke får begränsas till rikspolitiska frågor. Även kommunala frågor bör kunna bli föremål för folkomröstningar. De kommunala frågorna rör medborgarna på ett närliggande sätt och bör också vara lätta att överblicka. Vi hemställer därför att frågan om införande av ett folkomröstningsinstitut på såväl riks- som kommunalplanen blir föremål för en närmare utredning. En av åtgärderna att åstadkomma en vitaliserad politisk diskussion är öppna utskottssammanträden i . Tanken som framförts inte bara från vårt håll har väckt allt större intresse i den politiska debatten. Eftersom en stor och viktig del av arbete och den information som ligger till grund för de beslut som senare fattas ges inom utskotten är det också önskvärt med ökad insyn från allmänhetens sida. öppenhet och insyn hör till de värdefullaste principerna i svensk politik och i svensk förvaltning. Det finns därför anledning att gå vidare på den vägen genom att lätta något på den slutenhet som präglar utskottsarbetet . För att undvika varje missförstånd vill vi betona att vi inte avsett att utskottsarbetet alltid skall ske inför öppen ridå. Det bör emellertid vara möjligt att söka sig fram till en modell som förenar effektivt utskottsarbete med möjlighet till allmän insyn och därmed en värdefull stimulans för den politiska debatten. Det kan också finnas skäl att i någon mån förnya arbetsformerna för de statliga utredningarna. Det svenska utredningsväsendet bygger på gamla traditioner. Det har framför allt av två skäl en unik ställning i världen. Det ena är utredningarnas noggrannhet och det andra är det omfattande faktamaterialets objektivitet. En gradvis förändring har emellertid skett . Utredningarna har i tilltagande utsträckning politiserats, och allt flera av utredningarna har kommit att bli expertutredningar eller s. k. departementsutredningar. Därmed har också oppositionens möjligheter att påverka politiken redan på utredningsstadiet minskat. Önskar man ökad insyn och en mera vital politisk debatt är det också nödvändigt att oppositionen på ett tidigt stadium får del av det utredningsmaterial som kommer fram och också kan göra sina bedömningar. Den parlamentariskt tillsatta utredningen bör därför ses som den naturliga arbetsformen för frågor av principiell betydelse. Kravet på större öppenhet bör också kunna ställas på de offentliga utredningarna. Regelmässigt arbetar en utredning helt internt tills den framlägger ett betänkande. Enligt vår mening vore det att föredra om utredningarna såg som sin uppgift att informera under arbetets gång och stimulera den politiska debatten genom att presentera fakta och synpunkter. Att vid presskonferenser under utredningens arbete redovisa sitt material skulle kunna vara ett värdefullt bidrag till den politiska debatten. Även utredningar skulle liksom riksdagsutskott kunna ha offentliga sammanträden vid vilka man lät press, radio och TV vara närvarande. Det skulle ske vid de tillfällen när utredningarna utfrågade inkallade experter och fick ett faktamaterial presenterat. Under en lång följd av år har vi i motioner yrkat på ett avskaffande av kollektivanslutningen av medlemmar till ett politiskt parti. Kravet på ett upphävande av denna odemokratiska kvarleva från en gammal tid har även drivits av andra partier. fanns också förhoppningen att socialdemokratin och fackföreningsrörelsen gemensamt skulle besluta att avstå från denna odemokratiska form av medlemsanslutning. Men så har inte skett. Det groteska förhållandet har blivit bestående att människor genom majoritetsbeslut ofta vid möten där de själva inte har möjlighet att vara med och utan att själva ens bli informerade anslutes till det socialdemokratiska partiet. I själva verket är den helt övervägande delen av det socialdemokratiska partiets medlemmar sådana som genom kollektivanslutning tillförts partiet. Eftersom förhållandena inte kunnat saneras på frivillig väg utan miss förhållandena blivit bestående måste enligt vår mening lagstiftningsvägen tillgripas. Det faktum att beslut om kollektivanslutning fattats i formellt demokratiska former innebär inte att beslutet som sådant är förenligt med demokratin. Systemet kan heller inte betraktas som en intern f ackf ören i ngsangelä genhet vilket ibland brukat anföras till dess försvar. Elementära fri- och rättigheter är en fråga om demokrati och inte ett fackligt spörsmål. Det bör stadgas att medlemskap i politiskt parti endast kan vinnas genom individuell anslutning. Obligatoriskt medlemskap i studentkår Ett annat uppmärksammat exempel på bristande organisationsfrihet i vårt land finns att hämta ifrån universitet och högskolor. Enligt gällande lag är samtliga studerande tvingade att under sin studietid tillhöra studentkår samt nations- eller fakultetsförening. Det stötande är inte bara det att studenterna tvingas betala terminsavgift till föreningarna utan fastmer att de genom sitt obligatoriska medlemskap tvingas stå bakom ställningstaganden baserade på politiska värderingar. har detta förhållande accentuerats då studentkårerna också sett som sin uppgift att ta ställning i en rad utrikespolitiska frågor. Eftersom erfarenheterna torde visa att det är svårt att begränsa kårernas kompetensområde till att omfatta enbart studentfackliga frågor återstår som den enda möjligheten att avskaffa det s. k. kårobligatoriet. Det måste anses vara ett primärt demokratiskt krav att också studenterna ges möjlighet att själva avgöra sin organisationstillhörighet. Då frågan redan är föremål för utredning inom U 68 ställer vi nu inget yrkande. Den kommunala självstyrelsen har en internationellt sett unik och stark ställning i vårt land. Sedan mycket länge har viktiga och kostnadskrävande samhällsuppgifter handlagts av lokala organ. Denna decentralisering av beslutsfunktionerna har också varit och måste även vara den viktigaste förutsättningen för en levande folkstyrelse. Många människor i de gamla små kommunerna i praktiken så många som själva önskat det har direkt engagerats i skötseln av kommunernas angelägenheter. Avståndet mellan styrande och styrda har varit kort. Det ökade engagemanget hos medborgarna i samhälleliga frågor har också i stor utsträckning kommit att gälla den kommunala verksamheten. Här har kravet på medbestämmanderätt och insyn kraftigt markerats. De kommunala frågorna är ju också näraliggande och överblickbara. De kommunala besluten påverkar och avgör i betydande utsträckning den miljö i vilken medborgarna skall bo och verka. har en snabbt pågående omdaning av den kommunala självstyrelsen skett, som icke till alla delar varit till gagn för den kommunala demokratin. Storkommunreformerna har inneburit att kommunerna blivit allt färre, och därmed har också förutsättningarna för demokratins funktioner förändrats. Antalet kommunala uppdrag har minskat, plattformen för kommunala insatser har blivit smalare och avståndet mellan väljare och valda större, vilket lett till att den enskilde kommunmedlemmen känt främlingskap och svårigheter att påverka utvecklingen. Den valde förtroendemannen har i sin tur fått allt svårare att hålla önskvärd personlig kontakt med sina valmän i kommunen. Uttunningen av förtroendemannarepresentationen, fåtalsväldet, teknikernas och experternas ökade makt och lokala centraliseringstendenser är exempel på demokratins brister. Till dessa hör också det växande beroendet av statliga direktiv och beslut. Kommunerna har i jämlikhetens och likformighetens namn tvingats att avstå mer och mer av sin reella självbestämmanderätt. Kommunsammanläggningarna minskar mycket kraftigt den kommunala representationen. När frågan om ett påskyndande av kommunsammanläggningarna aktualiserades av socialdemokraterna i våren 1969 underströk den borgerliga oppositionen den oro man kände inför de vådor för självstyrelsen som en snabb sammanläggning kunde medföra. Man påtalade riskerna för en allmänt försämrad bygd- och personkännedom hos kommunalmännen. Från socialdemokratisk sida mötte emellertid dessa synpunkter ringa förståelse. För att motverka det växande avståndet mellan väljare och valda krävs nya, mindre, kommunala enheter. Kommundelsråd, eller vad man önskar kalla dem, kan aktivt bidraga till att ge medborgarna bättre möjligheter till ett reellt inflytande. Människornas åsikter, exempelvis boendemiljöns utformning som riskerar att fastna i kommunernas stela byråkrati, kan inom kommundelsrådens ram få ett naturligt utlopp. Vi tror att sådana råd skulle bli ett verksamt instrument för en fördjupad demokrati. Till följd av kraven på nya och bättre kommunala arbetsformer, inte minst från moderata samlingspartiets sida, tillsatte regeringen under 1970 en utredning med uppgift att se över den kommunala demokratins utformning. En fråga av utomordentlig vikt från den kommunala demokratins synpunkt som regeringen med sedvanlig socialdemokratisk motvilja mot ett direkt och personligt inflytande nonchalerat är kommunala folkomröstningar. Enligt vad vi tidigare anfört är det angeläget att man även på det kommunala planet kompletterar den representativa demokratin med ett inslag av medinflytande för medborgarna. Frågornas överblickbara och näraliggande natur är ett starkt skäl för att låta medborgarna få ett direkt inflytande över frågornas handläggning. Många andra viktiga kommunala frågor bör diskuteras och skyndsamt lösas. Det gäller bl. a. den kommunala plansekretessen. Det finns många exempel på en alltför het önskan att hemligstämpla stadsplanefrågor och därmed också förhindra den insyn och information som skall lägga grunden för en levande debatt i planfrågor. Möjligheten att på ett förberedande stadium hemligstämpla stadsplanefrågor bör vara en möjlighet, inte en skyldighet. Skälet till sekretess har varit att minska riskerna för markspekulation. Men i varje fall när det gäller att planera mark, som kommunen redan äger, bortfaller detta motiv helt. På den punkten borde sekretessen hävas. Hemligstämpel bör tillgripas endast när risk för markspekulation föreligger inte därför att experter och förtroendemän finner det bekvämare att arbeta utan insyn. Insyn i kommunala bolag Ett annat allt vanligare sätt att undandra viktig verksamhet offentlighetens ljus är att överföra verksamhet i bolagsform. Det kan inte vara rimligt att göra aktiebolag av kommunala elverk, vatten- och avloppsverk och andra verksamheter av allmän servicekaraktär. I kommunallagen bör stadgas antingen att sådana inrättningar inte får göras till aktiebolag eller också att kommunägda bolag med monopolställning och allmän servicekaraktär skall vara underkastade samma offentlighetsregler som statliga och kommunala myndigheter. Öppna styrelser och nämnder Liksom på riksplanet bör även kommunen kunna öppna nämnder och kommittéer i den mån inte särskilda sekretesskäl föreligger för att inför allmänheten utfråga inkallade representanter och experter. Det är också genom denna ökade öppenhet i nämnderna och stadens styrelser som radio, TV och press flitigare skulle kunna förmedla intrycken till allmänheten. Med regionala radio- och TV-sändningar skall det kunna ses som ett naturligt inslag att kommunala debatter blir tillgängliga i större usträckning för allmänheten. Åberopande det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa att 1. ger grundlagberedningen i uppdrag att framlägga förslag om ökat inslag av personval i valsystemet, 2. måtte förelägga förslag om ett mera rättvist valsystem för kommunalval så att det kan tillämpas vid 1973 års 3. låter utreda frågan om införande av ett folkomröstningsinstitut på såväl riks- som kommunalplan, 4. ger grundlagberedningen i uppdrag att påskynda utredningen rörande möjlighet för utskotten att hålla öppna sammanträden, 5. ger grundlagberedningen till känna vad i motionen anförts om det statliga utredningsväsendet, 6. måtte framlägga förslag om införande i grundlag eller annan författning av ett stadgande att medlemskap i politiskt parti endast kan vinnas genom individuell anslutning, 7. överlämna motionen till utredningen om den kommunala demokratin för beaktande i syfte att fördjupa den kommunala demokratin. N. () i G. () PER () i Gäddvik