mot · FU02436 · 1971-01-25 00:00:00 — om böjning av anslaget till Statens hantverks- och industrilånefond. Under kapitalbudgeten IV Statens utlåningsfonder i bilaga 13, , till statsverksproposition föreslås att skall avsättas till IV: 9 Statens hantverks- och industrilånefond. Under innevarande budgetår har anvisats dels till ändamålet i samband med statsverkspropositionen, dels på tilläggsstat. I sin skrivelse till departementet anför kommerskollegium att föreningarna har beräknat utlåningen till för /72 under det att inflytande amorteringar uppgår till , varför behovet av nya lånemedel uppskattas till . Kollegiet framhåller, att de nuvarande kreditrestriktionerna har orsakat en besvärande knapphet på likvida medel, framför allt till den mindre industrin. Efterfrågan på lån från företagarföreningarna har därför ökat betydligt jämfört . Kollegiet finner därför inte föreningarnas angivna behov av lånemedel orimligt. Enligt vår mening är ett investeringsanslag av endast för lågt med hänsyn till det redovisade behovet. Även om vissa lättnader vidtagits eller planerats på kreditmarknaden är kapitalförsörjningsfrågan fortfarande ett mycket stort problem. Genom de långvariga kreditrestriktionerna har bildats ett uppdämt lånebehov, som det nu är angeläget att tillgodose, om man vill undvika ytterligare svårigheter för företagen. har uppvisat en starkt stegrad tendens i fråga om betalningssvårigheter, varsel om nedläggningar m. m. De mindre företagen har speciella finansieringsproblem. Det egna kapitalet är ringa, och för banklån erforderliga säkerheter är otillräckliga. Kostnadsstegringarna inom produktionen har varit särskilt kännbara för dessa företag. Företagssparandet är förhållandevis litet hos de mindre företagen i jämförelse med hos de större företagen. Orsakerna härtill är flera. De mindre företagen har genomgående följt med i den tekniska utvecklingen och i flertalet branscher kraftigt rationaliserat sin produktion. Den mera kapitalkrävande produktionsutrustningen, som är en följd av dessa företagares strävan att höja sin effektivitet och öka lönsamheten i produktionen, hade emellertid ej kunnat finansieras med egna medel. Ytterligare skäl för svårigheten att finansiera verksamheten är att deras äldre maskinpark och övriga utrustningar inte utgjort tillräckligt underlag för avskrivningar till finansiering av nyinvesteringar i den takt dessa varit erforderliga. Härtill kommer att konkurrensen på marknaden fortlöpande medför väsentligt ökade kostnader för marknadsföringen. Den näringspolitiska diskussionen har ensidigt belyst de stora företagens resurser för att påvisa deras förmåga att tillgodogöra sig de nyheter som teknisk forskning kan frambringa. Det har emellertid klart visat sig, att de mindre företagen alltjämt genom sin flexibla produktionsapparat mycket snabbt kan ställa om till nya produkter. Företagsledarens idérikedom är omvittnad och kan snabbt omsättas i en produkt. Småföretagen är i sig själva en gynnsam innovationsmiljö. Men det är viktigt att företagen har det kapital som är erforderligt. Det vore därför rimligt, sett från landets synpunkt, att dessa små intensiva ekonomiska enheter med seg vilja att överleva även i tider av konjunkturavmattningar inte ställs utan erforderligt kapital under högkonjunktur, som bör vara en period då företagen skall konsolideras och ej tyngas ner av restriktioner med hämmande inverkan på deras produktion. Företagarföreningarnas utlåning är av stor betydelse. Deras målsättning är att medverka till att genom intensivt utrednings- och konsultativt arbete klargöra de lånesökande företagens tekniska, ekonomiska och marknadsmässiga möjligheter. Genom denna verksamhet och genom att bevilja toppkrediter, som blir mera betydelsefulla, när kreditrestriktionerna är hårda, kan föreningarna bidra till att underliggande krediter med bättre säkerheter blir placerade i bankinstitut. Nyetablerade företagare har inte några långvariga bankförbindelser att falla tillbaka på, och deras svårigheter i ett ansträngt kreditläge gör dem därför än mer beroende av företagarföreningarnas utlåning. Företagarföreningarna är av särskild betydelse för de mindre företagen, som känner kreditåtstramningen särskilt hårt och som är mer beroende av extern finansiering än de större företagen, som oftast har högre självfinansieringsgrad. Vad vi här sagt om företagarföreningarnas betydelsefulla roll främst för de mindre företagens kreditförsörjning kräver emellertid, att tillräckliga lånemedel ställs till föreningarnas förfogande. Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att beslutar att för /72 anvisa ett investeringsanslag till Statens hantverks- och industrilånefond på .