mot · FU021233 · 1971-03-16 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 23 angående vissa frågor om företagshälsovård m. m. Miljövården har kommit att inta en alltmer central position. I regel rör sig debatten kring den yttre miljön. Arbetsmiljön måste dock sägas ha minst lika stor betydelse för hälsa och välbefinnande och ekonomisk utveckling. Till viss del torde f. ö. arbetsmiljö och yttre miljö sammanfalla. Om miljövården är ett nytt begrepp så är i alla fall arbetarskyddet lika gammalt som industrin. De tidigaste reglerna på området är dock helt väsensfrämmande i modema ögon. Den utveckling som skett visar, den moderna tekniken till trots, att företagshälsovård och arbetarskydd lämnar mycket i övrigt att önska. Man har inte kommit särskilt långt ens när det gäller så pass till synes enkla företeelser som buller och luftföroreningar. Det råder ingen tvekan om att alla parter på arbetsmarknaden inte minst arbetsgivarna är mycket angelägna att slå vakt om en utökad, förbättrad företagshälsovård vari inryms arbetarskydd och miljöförbättringar av sådant slag, som tidigare legat utanför ramen för arbetarskyddet. Således står arbetsgivarparten beredd att investera omfattande belopp i förbättrad arbetsmiljö, väl medveten om den ömsesidiga nyttan av god trivsel och god hälsa på och utanför arbetsplatsen. Det torde föreligga fullständig enighet i dessa frågor på det politiska planet. Vi för vår del delar helt Kungl. Maj:ts i proposition nr 23 framförda åsikter om nödvändigheten av insatser på detta område och är beredda att understödja en kraftigare satsning än vad det föreslagna anslaget till arbetsmedicinska institutet innebär. Av statsfinansiella skäl är det dock svårt att finna möjligheter till en mindre sparsam anslagsgivning , men vi är beredda att, så fort utrymme erbjuds, verka för mera påtagliga anslagshöjningar. Vi förutsätter, med ledning av propositionens intentioner, att Kungl. intar samma ståndpunkt. Arbetarskydd är en förlegad term. I annan motion föreslår vi ändring av benämningen till arbetstagarskydd. innebär de mångskiftande arbetsmiljöerna var och en på sitt sätt speciella påfrestningar. Den yttre och inre miljöns stressframkallande egenskaper t. ex. innebär sådana psykiska störningar och fysiska åkommor, t. ex. magsår och dåligt hjärta, som inte tillräckligt uppmärksammats i arbetsmiljösammanhang. Yrkessjukdomarna kräver ofta på ett brutalt sätt allt fler offer inte bara på verkstadsgolvet utan även på kontorsstolen och i direktionsrummet. Den utvecklingen måste vändas. En ordentligt utbyggd företagshälsovård med därtill hörande förbättringar av arbetsmiljön med allt vad detta innebär för arbetstagarnas skydd och trevnad och med dess stora positiva betydelse för folkhälsan har vårt fulla och varma stöd. I proposition nr 23 föreslås ett program för ökad utbildning i företagshälsovård vid arbetsmedicinska institutet samt en förstärkning av institutets resurser. Företagshälsovården har förebyggande karaktär, vilket departementschefen understryker, och dess viktigaste uppgift är att om möjligt förhindra eller i varje fall starkt begränsa uppkomsten av vårdbehov. Den indelning av företagshälsovården i medicinska och tekniska verksamheter och integrationen dem emellan samt de organisationsformer som skisseras i propositionen är i stort sett till fyllest. Samma sak gäller beskrivningen av uppgifterna. Dock måste en reservation göras. Det är inte tillrådligt att driva tesen om den förebyggande karaktären så långt att man bara accepterar första hjälpen och liknande insatser som den enda sjukvårdande uppgiften inom företagshälsovården. Det är nämligen orationellt att företagshälsovården i för hög grad förlitar sig på samhällets sjukvårdsresurser. Det kan medföra stora bortfall av arbetsförtjänster och produktionstid i samband med tidskrävande resor till och från, och långa väntetider på de allmänna sjukvårdsinrättningarna. Dessutom har företagsläkama speciella förutsättningar att kunna se sambandet mellan arbetsmiljön och sjukdomssymtomen, vilket är synnerligen värdefullt såväl för patienten som för arbetsmiljövården i dess helhet. Då det gäller den tekniska sidan av företagshälsovården, berör den numera en förbyggande verksamhet av långt större omfattning än tidigare, då man i huvudsak begränsade sig till olycksfallsskyddet. därför inte helt adekvat och borde ersättas av företrädesvis arbetsmiljöingenjör. Det kan inte nog understrykas hur väsentligt det är att dessa ingenjörer får en ingående medicinsk-teknisk utbildning i samband med den för arbetsmedicinska institutet planerade kursverksamheten. En företagsläkare hur ingående vederbörande än kan fastställa felaktigheter i arbetsmiljön måste ha en välutbildad, miljötänkande tekniker att vända sig till, som kan nykonstruera maskiner och planera om arbetslokaler. De medel som investeras i den i företagshälsovården verksamma, kvalificerade personalen och i av denna personal initierade åtgärder kommer att återvinnas genom produktionsförbättringar tack vare ökad trivsel på arbetsplatsen och genom förbättrat hälsoläge minskad frånvaro. Trivseln har en hel del med den mentala hälsan att göra. Otrivsel är sannolikt psykologiskt betingad i lika hög grad som trivsel. Således torde behovet av både psykologer och sociologer inom företagshälsovården vara ganska stort. Tills vidare får behoven i första hand täckas genom kvalificerad utbildning av företagshälsovårdspersonal. Men det är nödvändigt att sociologer och psykologer som, ehuru de inte är anställda inom företagshälsovården, gör insatser i sådana sammanhang kommer att kunna erbjudas speciell vidareutbildning vid arbetsmedicinska institutet. I princip samma sak gäller speciella yrkesgrupper inom den fysiska rehabiliteringen, som i yrket bl. a. gör insatser för företagshälsovården. Således föreligger ett lika stort behov av särskild, kompletterande utbildning för sjukgymnaster vid arbetsmedicinska institutet. En utbildningsgren, som är skäligen försummad då det gäller tekniker, ekonomer, arkitekter m. fl., är utbildning i ergonomi. En sådan utbildning borde kunna åstadkommas vid respektive högskolor och institutioner. Då det gäller maskinteknikerna ligger det ett speciellt intresse i att de under sin utbildning bibringas kunskaper i att framställa arbetsbesparande och allmänt arbetsmiljövänliga maskiner. Maskintillverkningen och normer för maskiner intar en central plats i arbetsmiljöproblematiken. Det föreligger behov av lagstiftning av många olika slag, t. ex. mot buller, avgaser, vibrationer. God arbetsmiljöanpassning hos olika typer av maskiner bör dessutom kunna bli ett bärande försäljningsargument. Det förekommer i begränsad utsträckning , t. ex. då det gäller kompressorer, borrmaskiner, motorså För att över huvud taget förverkliga ett effektivt normsystem och för att de ur alla synpunkter bästa maskinerna skall kunna tas fram, krävs goda internationella kontakter. Sådana bör stimuleras, inte minst av statsmakterna. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. måtte uttala att Kungl. Maj :t i samband med realiserandet av utbyggnadsprogrammet för företagshälsovårdens resurser måtte beakta vad i förevarande motion anförts. () () () ()