mot · FU021486 · 1971-05-17 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 116 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Konsumentpriserna på livsmedel ökade starkt . uppgick ökningen enligt långtidsindex till . var ökningen ännu starkare och beräknades i konsumentprisindex till 1970. Under de gångna månaderna av 1971 har livsmedelspriserna för konsumenterna ökat ungefär lika mycket som eller fram t. o. m. mars månad genom höjningen av mervärdeskatten . Dessa fortgående höjningar av livsmedelspriserna utgör en hård belastning särskilt för låginkomsttagarna och barnfamiljerna. I proposition 1971:116 föreslås att skall godkänna ytterligare stora prishöjningar på livsmedel. Räknat i kronor per person beräknas prisförslagen i propositionen medföra ökade livsmedelsutgifter med totalt ca , varav . Huvuddelen av ökningen kommer på mjölk, . Med hänsyn till att barnfamiljernas förbrukning av just mjölk ligger väsentligt över genomsnittet torde merkostnaderna för dessa familjer bli väsentligt större än vad som framkommer om man utgår från de anförda siffrorna. De förslag till pris- och avgiftshöjningar som ställs i propositionen väntas successivt medföra en inkomstförstärkning för jordbruket på ca . I ett särskilt uttalande från konsumentdelegationen har denna förklarat sig icke kunna biträda jordbruksnämndens förslag om jordbruksregleringen efter , dvs. det förslag som läggs fram i propositionen. Konsumentdelegationen anför att förslaget beräknas direkt medföra en ökning av jordbrukarfamiljernas inkomst på inemot för treårsperioden. Härtill kommer emellertid att inflationsregeln ger jordbrukarna, förutom täckning för ökade driftskostnader, kompensation för höjda levnadskostnader. Dessutom skall beaktas vinsten av den fortgående rationaliseringen inom jordbruket, som för 1960-talet beräknats till . Vid en allmän prisuppgång av kan den samlade ökningen av jordbrukarnas inkomster komma att bli . Konsumentdelegationen anser att man borde stannat vid en nivå för inkomstförstärkning till jordbruket på totalt omkring 500 milj. kronor, vartill skulle komma ett inflationsskydd. Utan att till alla delar instämma i konsumentdelegationens motiveringar anser vi att dess förslag borde ha legat till grund för propositionen i stället för jordbruksnämndens. Vi vill också understryka att ett genomförande av ytterligare prishöjningar på livsmedel ännu kraftigare aktualiserar kravet på att livsmedel skall befrias från mervärdeskatt. Större delen av de livsmedelsutgifter som konsumenterna får betala går som bekant inte till jordbrukarna. De går dels till mervärdeskatt, dels till distributionskostnader, dels till förädlingskostnader av olika slag. jordbruksutredning påvisade att jordbrukarandelen uttryckt i procent av konsumtionsvärdet för livsmedel från egentliga jordbruksprodukter (exkl. varuskatt) i genomsnitt sjönk från . Procenttalen för de olika varugrupperna framgår av nedanstående tabell ur jordbruksutredningens betänkande (SOU 1966:30). Tabell VII:2 Jordbrukarandel uttryckt i procent av konsumtionsvärdet för livsmedel från egentliga jordbruksprodukter (exkl. varuskatt) Mjölk och mejeriprodukter 69 Någon motsvarande beräkning för tidpunkt har enligt uppgift ej gjorts. Däremot har statens pris- och kartellnämnd på uppdrag av Kungl. Maj:t utfört vissa utredningar avseende prisutvecklingen och bakomliggande orsaker till pris- och marginalförändringar på livsmedelsprodukter. Vi anser det angeläget att undersökningar av detta slag fortsättes och utvidgas, så att de kan läggas till grund för förslag om åtgärder för att nedbringa den prisfördyring av livsmedlen som sker på vägen från jordbrukaren till konsumenten. jordbruksutredning diskuterades utförligt valet av prislinje i den svenska jordbrukspolitiken. Beroende på i vilken utsträckning prisstödet till jordbruket tillåts slå igenom i konsumentpriserna på livsmedel skilde man mellan högpris-, lågpris- och mellanprislinjesystem. Utredningen gav följande definitioner: Vid en högprislinje avskärmar man hemmamarknaden från världsmarknadspriserna genom kvantitativa importrestriktioner, tullar, importavgifter o. d. Man kan härigenom upprätthålla en producentprisnivå inom landet, som är högre än den som skulle vara vid fri import till världsmarknadspriserna. Konsumentpriserna blir givetvis också högre än om importen vore fri. Kostnaden för jordbruksstödet bärs i första hand av konsumenterna i förhållande till deras konsumtion av jordbruksprodukter. Lågprislinjen innebär, om den är generell, att priserna i internationell handel får slå igenom på den inhemska marknaden, dvs. något gränsskydd upprätthålls inte. Producenterna får i regel subventioner (pristillägg) i någon form, motsvarande skillnaden mellan de priser de anses böra erhålla och den prisnivå som bildas inom landet på grundval av världsmarknadspriserna. Kostnaden för jordbruksstödet brukar i detta fall bestridas via statsbudgeten och bäras av konsumenterna via skatterna. Mellanprislinjen innebär en blandning av nu nämnda system. Priserna inom landet är högre än vid fri import men ej så höga som behövs för att upprätthålla en viss producentprisnivå inom landet. Skillnaden mellan de eftersträvade och de faktiskt uppnådda producentpriserna utfylls av staten genom tilläggsbetalningar. Tilläggsbetalningarna och därmed kostnaden över statsbudgeten blir i detta fall ej så höga som vid en renodlad lågprislinje, men konsumentpriserna blir å andra sidan högre. valde en högprislinje, dvs. att prisstödet till jordbruket tills vidare i allt väsentligt borde utgå som ett gränsskydd. Som det starkaste skälet härför anfördes möjligheterna av en svensk anslutning till EEC. I en motion av den kommunistiska riksdagsgruppen till riksdag (11:1054) riktades stark kritik mot jordbruksutredningens förslag och hemställdes att en allsidig utredning skulle göras om övergång till en lågprislinje för jordbruksprodukter och en gemensam nordisk livsmedelsmarknad. Det bör i detta sammanhang erinras om att även konsumentrepresentanterna i jordbruksutredningen ansåg att en allmän lågprislinje alltför enkelt avvisats av utredningen. I ett särskilt yttrande framhöll de bl. Den (dvs. lågprislinjen) har betydande fördelar, inte minst därigenom att jordbruksskyddet då blir klart synligt. Vidare är den förmånligare för de lägre inkomsttagarna, som använder en betydande del av sin inkomst till livsmedel. En annan viktig fördel med lågprislinje är att prisregleringarna då kan begränsas till själva jordbrukssektorn. Enligt vår mening har skälen för en övergång till lågprislinje för jordbruksstödet ytterligare stärkts. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att avslår proposition nr 116 och hemställer om nytt förslag till reglering av priserna på jordbruksprodukter, grundat på konsumentdelegationens beräkningar; att i skrivelse till regeringen begär undersökningar om distributionskostnaderna för livsmedel och förslag om hur dessa skall nedbringas, samt att i skrivelse till regeringen begär utredning om övergång till en lågprislinje för jordbruksprodukter. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i