mot · FU021439 · 1971-04-27 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 88 angående specialtjänstuttagna värnpliktigas utbildning m. m. Maj:ts proposition nr 88 föreslås att nuvarande uttagning av värnpliktiga för utbildning i specialtjänst upphör. Utbildningen av de kategorier av värnpliktiga som f. n. utnyttjas till specialtjänst skall enligt förslaget fortsättningsvis ske i form av grundutbildning och repetitionsutbildning i likhet med vad som gäller för övriga värnpliktiga. Genom att all utbildning väsentligen är inriktad på att den värnpliktige under sin värnpliktstid skall inneha en befattning i krigsförband bortfaller i princip den hittillsvarande möjligheten att utnyttja vämpliktsutbildningen av nu ifrågavarande kategorier för att tillgodose behov av personal för fredsproduktion. Beträffande de värnpliktiga läkarna säger departementschefen i propositionen att samtliga värnpliktiga läkare bör ges militär utbildning för krigsplacering inom militär sjukvård för att därigenom beroende på aktuell civil befattning och medicinsk kompetens kunna krigsplaceras antingen inom krigsmakten eller inom det civila medicinalväsendet. Departementschefen säger vidare att den flexibilitet som därvid kan uppnås beträffande läkarpersonalens utnyttjande bör innebära fördelar för såväl den civila som den militära sektom. Vi delar departementschefens uppfattning att samtliga värnpliktiga läkare bör genomgå en grundläggande militärutbildning. Då det gäller flexibiliteten i utnyttjandet av de tillgängliga läkarresurserna anser vi dock att man kan komma längre genom att skapa en samordning mellan den civila och militära fredssjukvården. En samordning tillämpas redan på vissa platser i landet med gott resultat såväl för den militära sidan som för civilbefolkningen inom området. Det dagliga behovet av sjukvård vid fredsförbanden liksom behovet av läkare vid inskrivningscentralema kan med fördel tillgodoses inom ramen för en samordnad civil och militär fredssjukvård. En sådan samordning bör lämpligen planeras och genomföras i samband med den pågående successiva utbyggnaden av den öppna vården. För att kunna åstadkomma en samordning är det nödvändigt att genom överenskommelser mellan sjukvårdens huvudmän och de militära myndigheterna finna lämpliga former, administrativt och ekonomiskt. Även inom tandvården bör man pröva möjligheterna till en liknande samordning. har i sitt remissyttrande över betänkandet »Utbildning m. m. av värnpliktiga i specialtjänst» tagit upp samordningsfrågorna och också skisserat hur man skulle kunna uppnå en sådan. Vi kan inte föreslå att det av föreslagna tillvägagångssättet genomföres, eftersom det krävs ytterligare undersökningar och framför allt diskussioner med sjukvårdshuvudmännen innan en så pass genomgripande förändring kan vidtas. Med hänsyn till de fördelar som genom en samordning kan vinnas såväl från samhällsekonomisk synpunkt som för landets samlade resurser på sjuk- och tandvårdsområdet bör dock frågan om samordning av den civila och militära fredssjukvården bli föremål för utredning. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 88 beslutar att i skrivelse till Kungl. begära att en utredning tillsätts med uppgift att undersöka möjligheterna att samordna den civila och militära fredssjukvården samt tandvården och framlägga förslag härom. () ()