mot · FU02903 · 1971-01-27 00:00:00 — Som utbildning direkt efter gymnasieskolan bör grundutbild ning i ämnet Byggnadskultur och bebyggelsemiljö också fylla en väsentlig funktion för att ge en allmän orientering. Här skisserad utbildning och forskning i Byggnadskultur och bebyggelsemiljö blir ett viktigt och nödvändigt komplement till den verksamhet som bedrives vid arkitekturskola med dess särskilda målsättning inriktad enbart på vidareutbildning av arkitekter. En väsentlig anledning till varför vi anser att den första professuren med tillhörande institution bör förläggas till ett universitet och inte till en teknisk högskola är forskarutbildningsaspekten, där universiteten har en historisk tradition. Andra anledningar är att inom universiteten lättare kan bedrivas en tvärfacklig forskning och att där finnes goda möjligheter för ett internationellt utbyte av erfarenheter med andra länders universitet där denna typ av institution redan finnes. Vid en förläggning av professuren till kan ett nära samarbete etableras med de intilliggande ämnena konstvetenskap, folklivsforskning, kulturgeografi, sociologi och arkeologi varmed vinnes en fullödig orientering inom relevanta humanistiska vetenskaper , vilket inte minst kommer att berika forskningen. En av professurens angelägnaste uppgifter blir att sammanställa och förmedla den erfarenhet i byggnadskultur och bebyggelsemiljö som finnes samlad hos olika ämbetsverk, museer och institutioner inom landet, bl. a. , , planverket, fortifikationsförvaltningen, domänstyrelsen, , , , , för och Kyrkans byggnadsbyrå. Sammanfattningsvis måste med skärpa understrykas att den aktuella situationen är ohållbar. Det saknas kvalificerad sakkunskap i byggnadskulturfrågor inom såväl statlig som . Detta anmärkningsvärda förhållande står i uppenbar kontrast mot de på många håll i utlandet förekommande strävandena att stärka och bredda byggnadskulturvårdens resurser. På projekteringssidan framstår våra bristfälliga personresurser om möjligt ännu mer markant. Den allt oftare återkommande offentliggjorda kritiken av restaureringsförslag till kulturhistoriskt värdefulla byggnadsverk, nu senast restaurering visar otvetydigt på brister inom verksamhetsområdet. Samma gäller också saneringen av våra tätorter där kritiken ställer krav på det berättigade i ett större hänsynstagande till befintlig stadsmiljö. Det är synnerligen angeläget att tillvarataga allmänhetens starka engagemang i och stora intresse för dessa frågor genom att meddela kunskaper på ämnesområdet på alla nivåer. Man kan fråga sig om ej ett allmänt rivningsstopp borde införas och att bestämmelser borde utfärdas för omprövning av föreliggande saneringsplaner från bevaringssynpunkt. Uppenbart bör i den revidering av byggnadslagstiftningen som är under arbete medtagas skydds bestämmelser för bevarande av kulturhistoriskt värdefulla och miljömässigt intressanta stadsdelar i likhet med vad som gjorts i andra europeiska länder med »» som förebild. Också härför blir den tilltänkta professuren av betydelse genom att förmedla utbildning och forskning i samarbete med internationella institutioner. Att ge inom ämnesområdet oerfarna arkitekter, konsthistoriker och ingenjörer betydelsefulla uppdrag inom byggnadskulturvården är ett missbruk som måste stävjas. Det är också av väsentlig betydelse att kravet på kompetens icke åsidosättes vid tillsättandet av de få befattningar som finnes inom byggnadskulturvården. Som också motionärerna i kyrkomötet påpekat har ministerråd 1966 i resolution (66) 19 punkt A av den s. k. Palmarekommendationen rekommenderat medlemsländer, alltså även , att vidtaga åtgärder i vissa specificerade avseenden för att skydda sina länders byggnadskultur, och detta anses vara inte endast en angelägenhet för det egna landet utan det gäller ett gemensamt europeiskt kulturarv, som alla medlemsländerna har ansvar för. Om skall kunna uppfylla dessa förpliktelser måste vår anmärkningsvärt låga utbildningsnivå inom ämnesområdet höjas. I anda och i överensstämmelse med de riktlinjer som uppdragits i sagda rekommendation anser vi det vara nödvändigt att det inrättas dels en professur i »Byggnadskultur och bebyggelsemiljö med undervisning i vård och restaurering» med tillhörande institution, dels universitetslektorat i ämnet. Vid den tilltänkta institutionen skall bedrivas såväl grundutbildning som högre utbildning jämte forskning och utredning. De tilltänkta universitetslektoraten skall förmedla grundutbildning. Som en närmare precisering av ämnets omfattning kan förslagsvis anges. Behandling av byggnadskulturens och bebyggelsemiljöns begrepp, villkor, lagstiftning och administration, av restaureringens historia, teori, metodik och hjälpmedel, av en restaurerings handläggning, planering, genomförande och dokumentation samt av arkitektoniska, antikvariska och tekniska restaureringsåtgärder. Redovisning och inventering, beskrivning, tolkning och klassificering av kulturhistoriskt värdefulla byggnader och av bebyggelsemiljöer av kulturhistoriskt intresse jämte synpunkter på deras behov av förnyelse och iståndsättning. Information om teorier, metoder och normer inom modem europeisk byggnadskulturvård gällande såväl kvalificerad monumentvård som iståndsättning av byggnader och bebyggelsemiljöer i samband med stadsförnyelse. Kännedom om antagna rekommendationer o. d. om byggnadskultur och bebyggelsemiljö inom och . Fältstudier och studieresor, praktiska övningsuppgifter inom ämnes området i uppmätning, fotografering, inventering och projektering samt utarbetande av uppsats. I den högre utbildningen: Studium av arkitektoniska, antikvariska, tekniska, juridiska, ekonomiska och sociala spörsmål i samband med bevarande och iståndsättning av bebyggelsemiljöer. Studium av bevaringsplaner för kulturhistoriskt värdefulla byggnader och av bebyggelsemiljöer av kulturhistoriskt intresse jämte av deras integrering i region- och riksplaneringen. Studium av ekonomisk långtidsplanering för byggnadskultur- och bebyggelsemiljövården. Jämförande studium av den europeiska byggnadskultur- och bebyggelsemiljövården och dess verksamhet. Fältstudier och studieresor samt utarbetande av avhandling. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte föreslå att en personlig professur i »Byggnadskultur och bebyggelsemiljö med undervisning i vård och restaurering» med tillhörande institution inrättas vid universitets humanistiska fakultet; att arkitekten fil. lic. kallas till sagda professur: att en utredning föranstaltas om inrättande av universitetslektorat i »Byggnadskultur och bebyggelsemiljö med undervisning i vård och restaurering» vid universiteten och de tekniska högskolorna. () ()