ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU021550 · 1971-11-16 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 147 angående ändrad regional organisation av SJ. Maj:t föreslår i proposition nr 147 ändrad regional organisation av SJ. Nuvarande elva driftdistrikt och elva bandistrikt föreslås ersättas av åtta trafikdistrikt och lika många bandistrikt. Förslaget innebär att Växjö-, Borås- och Umeådistrikten avvecklas. skall enligt förslaget bilda distrikt tillsammans med . Huvudort för dessa distrikt blir . En sådan lösning skulle enligt vår uppfattning få mycket allvarliga konsekvenser för . Behov föreligger av kraftfulla insatser för att öka sysselsättningen i länet. Stora krav ställs på lokaliserings- och regionalpolitiken. En industriell utveckling förutsätter emellertid en god kommunikationsservice. SJ:s ledningsenlieter utgör en viktig faktor i kontaktverksamheten med lokaliseringsföretag. Möjligheterna att bibehålla och vidareutveckla den kontaktverksamheten skulle allvarligt minska, om den i propositionen föreslagna avvecklingen av distriktsexpeditionerna i kommer till stånd. Indragning av Umeådistrikten skulle enligt vår mening stå i strid med den av statsmakterna beslutade målsättningen för lokaliserings- och regionalpolitiken. Den skulle också motverka de strävanden som ligger bakom det statliga transportstödet. SJ räknar med att detta stöd skall medföra en ökning av transportvolymen . Den minskade flottningen på kvarvarande flottningsälvar kan inom en överskådlig framtid medföra ökade virkestransporter på järnväg. Länsstyrelserna skall på kommunikationsministerns uppdrag utföra en regional trafikplanering. I avvaktan på resultatet av detta planeringsarbete bör enligt vår uppfattning denna ändring i organisationen av SJ:s regionala verksamhet inte ske. Statskontoret har framfört vissa kritiska synpunkter på den av SJ gjorda utredningen angående omorganisation av verksamheten som ligger till grund för här ifrågavarande proposition. Även berörda personalorganisationer har ställt sig kritiska. Enligt statskontorets uppfattning bör en organisationsöversyn grundas på noggranna analyser av olika intressenters krav på verksamheten. Personalgrupperna är att betrakta som en typ av intressenter, påpekar statskontoret och anför därefter: »Andra är i SJ:s fall resenärer, befraktare, leverantörer, statsmakterna, de delar av den centrala statsförvaltningen som bevakar lokaliserings frågor, näringspolitiska frågor, hamnfrågor, vägfrågor, miljöfrågor m. fl. samt län och kommuner. Tillsammans formar dessa intressenters krav SJ:s miljö.» Enligt vår mening bör det framlagda förslaget inte nu leda till något beslut. Ställningstagandet bör uppskjutas till dess att det tidigare nämnda utrednings- och planeringsarbetet slutförts. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 147 i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att beslut angående SJ:s regionala organisation må uppskjutas i avvaktan på resultatet av den pågående regionala trafikplaneringen samt att det ytterligare må utredas på vilket sätt bör utformas för att stödja den regionalpolitiska målsättningen. () ()
mot · FU021552 · 1971-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 147 angående ändrad regional organisation av SJ. Maj:ts proposition 1971:147 föreslås riktlinjer förändrad regional organisation av SJ i huvudsak i överensstämmelse med SJ:s utredning. Den rationaliserings- och koncentrationsverksamhet som enligt förslaget skall genomföras kommer för vissa orter att få avsevärda negativa effekter på antalet sysselsättningstillfällen. En av dessa orter är , som enligt länsprogrammet skall utgöra regionalt tillväxtcentrum för västra och tillhör inre stödområdet. För få andra orter torde SJ :s verksamhet betyda så mycket som för just . Av centralortens totalbefolkning på 4 000 personer är inte mindre än ungefär 700 SJ-anställda. Mot denna bakgrund och speciellt på grund av de mycket stora svårigheter som förelegat att genom lokaliseringspolitiska insatser skapa nya arbetstillfällen inom kommun, vore det för hela kommunens framtid mycket skadligt om SJ som uttalas i propositionen skulle minska sin verksamhet i . I stället borde som både i och kommun uttalat - åtgärder vidtagas för att utöka SJ :s verksamhet där, varigenom SJ positivt skulle bidraga till en mycket önskvärd lokaliseringspolitik. Staten satsar stora belopp på lokaliseringsstöd och lokaliseringslån för att skapa nya arbetstillfällen inom stödområdet, men om statens affärsdrivande verk tillåts minska sin verksamhet i orter i t. ex. situation motverkas direkt samhällets övriga lokaliseringspolitiska åtgärder. Eventuella inbesparingar hos SJ genom en sådan omorganisation måste vägas mot samhällets kostnader för att på annat sätt skapa motsvarande arbetstillfällen. kommun har endast drygt 14 000 invånare, och en fortgående minskning av befolkningen har skett . framhåller i Länsprogram 70 att SJ :s dispositioner av personal har avgörande betydelse för framtida utveckling, och liksom ortsbefolkningen har med oro åsett de personalinskränkningar som redan skett i och som medfört ökade svårigheter att bibehålla underlag för erforderlig samhällsservice. Åberopande det anförda hemställes att vid behandling av propositionen 1971:147 måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att SJ:s totala verksamhet inom kommun ej får minskas i samband med omorganisation av SJ:s regionala verksamhet, och att frågan om en utökning av SJ:s verksamhet inom kommun bör prövas.
mot · FU021553 · 1971-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 147 angående ändrad regional organisation av SJ. 1 propositionen 1971:147 läggs förslag fram till ändringar i nuvarande regionala organisation av . Enligt förslaget skall nuvarande elva bandistrikt ersättas av åtta trafikdistrikt och lika många bandistrikt. De geografiska gränserna för distrikten avses sammanfalla. Gränserna för de nya distrikten skall i huvudsak anpassas till länsgränserna. För vissa distrikt innebär den nya dragningen ett bortfall av arbetsuppgifter för verkstäderna med vissa personalinskränkningar som följd. Uppflyttningen av den norra gränsen inom åttonde distriktet till gränsen mot kommer otvivelaktigt att för verkstäder leda till en decimering av arbetsstyrkan. i anför i sitt yttrande, att även om inte vill motsätta sig de allmänna principer, som legat till grund för den föreslagna distriktsindelningen, synes densamma emellertid få sådana negativa regionalpolitiska konsekvenser för , att ett undantag från principen om odelade länsgränser i detta speciella fall är starkt motiverat. Sålunda kommer den föreslagna omorganisationen att medföra att såväl stationsområde som ban-, elektro-, signal- och teleunderhållsområden kraftigt kommer att reduceras. Dessa reduceringar kommer utan tvivel att medföra ett minskat behov av personal stationerad i liksom försämrade utvecklingsmöjligheter. Om antalet av sysselsatta i på grund av den föreslagna distriktsindelningen på kortare eller kraftigt kommer att minska måste motsätta sig nämnda förslag i vad gäller . Flera andra remissinstanser, bl. a. , och anser att det inte är lämpligt att sammanhängande linjer i onödan bryts av länsgränser. Civilbefälhavaren i nedre förordar att gränserna för SJ-distrikten bör sammanfalla med militär- och civilområdesgränserna. Vid omorganisation fastställdes t. ex. den södra distriktsgränsen för nuvarande Sundsvallsdistrikt vid Karsjö på stambanan just av den anledningen. En annan del av förslaget, som i hög grad berör utvecklingen i , är samordningen av maskintjänsten. Den verkstadsregion, som föreslagits flytta till , bör enligt min mening bibehållas i . Detta förslag förordas av i och av kommun. ligger centralt i SJ:s trafiknät med f. n. mellan 2 500 och 3 000 av och tillkopplade vagnar och en cirkulation av ungefär 150 lok . Att under sådana förhållanden förlägga underhållet av lok och vagnar från , tur och retur, som vagnar och lok måste transporteras för att revideras. från , tur och retur och lok måste transporteras för att revideras. Med stöd av vad ovan anförts får jag hemställa att måtte besluta att enligt den gamla planen distrikt åtta och nio sammanslås till ett distrikt, alternativt att de gamla gränserna bibehålles, samt att den verkstadsregion som enligt förslaget skall flyttas till bibehålles i .
mot · FU021562 · 1971-11-16 00:00:00 — av i Öskevik m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr bostadstillägg för barnfamiljer, m. m. I proposition nr 156 föreslås ändrade regler för bostadstillägg för barnfamiljer. I samband därmed finns det enligt vår mening anledning att också ändra de regler som gäller för inkomstprövningen. Huvudregeln vid inkomstprövningen för bostadstillägg åt barnfamiljer sker på grundval av makarnas sammanlagda inkomst enligt senaste taxering till statlig inkomstskatt. Fullt bostadstillägg med maximibelopp utgår nu upp till en till statlig inkomstskatt beskattningsbar inkomst på . motsvarande en faktisk årsinkomst på ca . Gränsen föreslås i årets statsverksproposition höjd till . Vid beräkningen av inkomsten tar man även hänsyn till förekomsten av förmögenhet. Den fastställda beskattningsbara inkomsten skall ökas av den behållna förmögenhet som överstiger . Att hänsyn till förmögenheten skall tagas, vilket också sker vid inkomstprövningen av de kommunala bostadstilläggen m. m. till folkpensioner, har vi inget att erinra mot. Däremot är konsekvenserna av att en så stor del som av förmögenheter överstigande ett så relativt lågt belopp som . skall läggas till inkomsten inte acceptabla. För två makar med låg inkomst och förmögenhet i form av rörelse verkar bestämmelserna synnerligen oförmånliga. Redan en mindre rörelse kräver tillgångar på inte obetydliga belopp, som utgör en behållen förmögenhet vid inkomstberäkningen, trots att familjens ekonomiska standard är låg. Vi finner det skäligt att den andel av den behållna förmögenheten överstigande . som skall läggas till den fastställda beskattningsbara inkomsten ändras till . Denna procentsats överensstämmer med den som används bl. a. vid inkomstberäkningen för bestämmande av hustrutillägg och kommunala bostadstillägg. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t anhåller om förslag till sådan ändring av gällande bestämmelser att vid inkomstprövning för bostadstillägg för barnfamiljer den fastställda beskattningsbara inkomsten skall ökas av den behållna förmögenhet som överstiger . () ()
mot · FU021563 · 1971-11-17 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 141 angående ett forskning. I proposition nr 1971 föreslås inrättandet av ett forskning genom att man ombildar och tillför en professur i socialpolitik. Avsikten är att förlägga det nya institutet till . Enligt U 68 bör den framtida expansionen av högre utbildning och forskning ske vid de nuvarande universitetsfilialerna och eventuellt vid nya sådana. Den pågående utlokaliseringen av statliga institutioner och ämbetsverk från bör självfallet också beaktas i detta sammanhang. Att förlägga ett nytt forskningsinstitut till förefaller därför kräva särskilda skäl och starka motiveringar. Några sådana anges inte i propositionen. Tvärtom talar mycket för en förläggning av utanför storstadsområdena. önskemålet om en god forskarmiljö förutsätter att institutet ligger på en ort med socialhögskola och universitet. Utanför storstadsområdena uppfylls dessa krav av och . Eftersom institutet är av rikskaraktär och bör ha nära till andra universitet och statliga institutioner förefaller vara lämpligaste lokaliseringsort. SCB:s filial i är också av intresse i sammanhanget. För institutet bör en förläggning utanför kunna medföra att man skapar en lugnare och mer självständig forskarmiljö. Med nuvarande och framtida kommunikationer innebär en lokalisering till inga svårigheter för kontakterna med departement och myndigheter i . För universitetsfilialen i skulle institutet betyda klara fördelar, i synnerhet för undervisningen på högre betygsnivåer inom de samhällsvetenskapliga ämnena. Till de här anförda argumenten skall bara läggas en principiell kommentar av betydelse. Tendensen att koncentrera de mest välutbildade och den mest avancerade sakkunskapen till de tre storstadsområdena förstärker den allmänna centraliseringstrenden i vårt samhälle. En decentralisering av forskningen till de mindre högskoleorterna skulle få gynnsamma lokaliseringspolitiska bieffekter. I synnerhet ett nytt forskning bör ej redan genom sin lokalisering ges en stark storstadsinriktning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening måtte uttala att det i proposition 1971: 141 föreslagna bör förläggas till .
mot · FU021565 · 1971-11-18 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 142 med förslag till lag om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Regeringsförslaget synes i stort sett erbjuda en godtagbar lösning i fråga om de skatter och allmänna avgifter som skall åtnjuta förmånsrätt enligt den av antagna nya förmånsrättslag som träder i kraft . Det finns anledning att än en gång framhålla att bibehållandet i princip av förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter är ägnat att i hög grad främja även enskilda borgenärers intressen och reducera antalet konkurser. Den promemoria som föregått framläggandet av propositionen hade upptagit restavgift å restförd skatt såsom prioriterad men uteslutit sådan för skatte- och avgiftstillägg och för förseningsavgift. I stället för att såsom hade varit rimligt utrusta även dessa sistnämnda fordringar med förmånsrätt föreslås nu i propositionen att ej heller restavgift skall vara förmånsberättigad. Motiveringen för denna ändring är ingalunda bärande. Restavgiften kan anses vara en form av ränta, en form av ersättning för de kostnader gäldenärens försummelse förorsakat det allmänna och bör därför självfallet åtnjuta samma prioritet som huvudfordringen. När det gäller skatte- och avgiftstillägg och förseningsavgift är angelägenheten av att de förses med förmånsrätt av rent praktiska skäl betydande eller närmast direkt tvingande. Dessa tilläggsbelopp och avgifter kommer att upptagas på debetsedlarna för slutlig skatt och där redovisas separat. I samband med restföring kommer de däremot, såvitt nu kan bedömas, att ingå i den enda post som överlämnas för indrivning. Departementschefen synes ha förbisett att det är helt uteslutet att exekutionsmyndigheten skall kunna ur denna klumpsumma skilja ut de beståndsdelar som skall vara förenade med förmånsrätt i konkurs från sådana som inte skall åtnjuta denna rätt. Lagen skulle i denna del kort uttryckt bli omöjlig att tillämpa enligt dess intentioner. Lagförslag av sådan innebörd bör inte antagas av . Med åberopande av vad ovan anförts hemställer jag att med antagande av propositionen 1971: 142 måtte besluta att i denna vidtaga den ändringen att 1 §, sista stycket, erhåller följande lydelse: »Förmånsrätten omfattar även restavgift och liknande avgift som utgår vid försummelse att er 197J: 1565 7 lägga fordringen ävensom skatte- och avgiftstillägg och förseningsavgift.»
mot · FU021566 · 1971-11-18 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 153 angående införande av kilometerskatt, m. m. Maj:ts proposition 1971: 153 föreslås att principbeslut nu fattas om införande av kilometerskatt. Mot förslaget skall i huvudsak inga större invändningar anföras. Den s. k. kostnadsansvarighetsprincipen måste sägas vara riktig. I allmänhet torde kilometerskatten innebära en rättvisare och fördenskull bättre metod att låta dem som använder vägnätet bära kostnaden för dess underhåll. betyder ett principbeslut redan nu att skatten fastslås i ett läge där utredning och utformning inte kan överblickas. Mycket är oklart. Först när bilskatteutredningen lagt fram sitt slutbetänkande vet man omfattningen och reglerna för skatteuttaget. Det är därför nödvändigt att redan i dagens läge framföra vissa synpunkter, eftersom man från visst håll måste befara att skatten inte kan medföra jämlikhet. De risker som finns att glesbygden drabbas orättvist, om inte noggranna förhandsöverväganden göres, kan åskådliggöras genom ett exempel. Det gäller en åkerirörelse i en av de vidsträckta norrländska kommunerna. Åkaren etablerade sig i sin hembygd i ett läge när kraftverksutbyggnader och andra aktiviteter fanns i orten och medförde stora entreprenader. Han uppförde garage, bostäder och andra nödvändiga lokaler. finns arbete i huvudsak i tätorten samt på en annan ort tio å från bilarnas hemort. Det innebär att lastbilarna ofta får en körsträcka på mer än tio och stundom till och från verksamhetsområdet, enär förarna inte kan övernatta borta. Den årliga körsträckan blir lång, men en liten del av den utgör betald sträcka. Det måste till en speciell utformning av kilometerskatten, om inte en rörelseidkare i sådan belägenhet skall drabbas orättvist eller ogynnsamt. En omlokalisering skulle bli alltför dyrbar; garage och bostäder skulle flyttas eller lämnas öde. Skatten måste regleras, så att bilägare i liknande omständigheter inte får oöverstigliga svårigheter. Det gäller därtill bygder som redan är särskilt utsatta och där näringslivet har många problem. Beskattningen får inte försämra läget i de bygder där sysselsättningen redan är i underkant. Departementschefen anför som sin mening att det ännu är för tidigt att i detalj ta ställning i flera delfrågor i det komplex som propositionen aktualiserar. Detta torde vara riktigt men just därför ter det sig för många riskabelt. Att i princip fastlägga en skatt vars verkningar inte låter sig överblickas och på ett område där utredning pågår innebär faror, men med hänsyn till de många fördelar den åstundade reformen uppenbarligen kommer att medföra i stort synes ett dröjsmål inte kunna motiveras i synnerhet med tanke på bilindustrins krav att få planera kommande tillverkning av fordon och mätare. Det bör dock kraftigt understrykas att skatten till sin utformning måste göras sådan att icke glesbygden missgynnas. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att ger Kungl. till känna vad i motionen anförts. () i Agnäs
mot · FU021568 · 1971-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 146 angående krigsmaterielexport. I propositionen 1971:146 uttalar handelsministern att starka utrikespolitiska skäl talar mot att exporterar krigsmateriel som kan bli utnyttjad för att undertrycka mänskliga rättigheter. Enligt hans mening bör det uttryckligen slås fast som en grundläggande regel att export inte kan medges i dessa fall: Regeln bör uttryckas så, att tillstånd inte skall ges för export av krigsmateriel till stat, som på grund av deklarerade avsikter eller rådande politiska förhållanden kan antas använda materielen för att undertrycka mänskliga rättigheter som anges i . Denna formulering synes ej godtagbar. Mänskliga rättigheter omnämnes visserligen på flera ställen i FN:s stadga men är ingenstans föremål för närmare preciseringar. En hänvisning till vad som anges i kan sålunda inte ge nämnvärd vägledning i fråga om vilka länder som bör utestängas från svensk krigsmaterielexport. Sannolikt har avsikten varit att hänvisa till FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, som innehåller en synnerligen omfattande katalog över sådana rättigheter. Förklaringen är avsedd som en gemensam riktlinje för medlemsstaterna. Det synes nödvändigt att vederbörande utskott åtminstone i detta fall ger ytterligare preciseringar av vad som uttalas i propositionen. Vissa problem kan emellertid också uppstå om man knyter begreppet mänskliga rättigheter till FN:s allmänna förklaring. Ytterst få stater om ens någon kan sägas hundraprocentigt respektera samtliga de i förklaringen uppräknade rättigheterna. Det kan förekomma fall, där en statsledning visar sig beredd att med polisiära åtgärder undertrycka krav på vissa sådana rättigheter, som staten generellt kan sägas ha ett demokratiskt samhällsskick. Möjligheten att vissa vapen kan komma till användning för att i denna mening undertrycka mänskliga rättigheter kan ju föreligga, även om vederbörande stats inre utveckling varit präglad av lugn och stabilitet. Utskottet synes böra överväga hur strikt propositionens uttalande i detta sammanhang bör tolkas. Det kan även förtjäna att diskuteras om en hänvisning bör göras till konvention om mänskliga rättigheter, till vilken anslutit sig. I sammanhanget kan det anmärkas att det väl snarare är intresse av en demokratisk samhällsutveckling i andra länder än utrikespolitiska skäl i gängse mening som kan motivera restriktioner för svensk krigsmaterielexport till länder där viktiga mänskliga rättigheter hotas eller undertryckes. I propositionen uttalas att export av krigsmateriel i fredstid bör beviljas till de neutrala staterna i . Det skulle måhända vara av värde att klargöra vilka stater som här avses och vilken regel som bör gälla, om en såsom neutral betecknad stat skulle visa sig beredd att använda krigsmateriel för att undertrycka mänskliga rättigheter. Med hänvisning till det anförda hemställes att vederbörande utskott vid behandlingen av propositionen 1971:146 måtte beakta i motionen anförda synpunkter. N. , 1971
mot · FU021571 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar Komstedt och i angående affärstidslagstiftningcn. Genom muntligt meddelande till , avlämnat av handelsminister , har regeringen meddelat att man funnit övervägande skäl tala för att affärstidsregleringen bör upphöra när affärstidslagens giltighetstid utgår . Enligt vår mening vore det olyckligt om regeringens avsikter skulle komma att fullföljas. Som resultat av många års arbete på avtalsområdet samt samhälleligt reformarbete har man kunnat åstadkomma en utveckling som inneburit en ökad fritid och förbättrade möjligheter för människorna att fylla denna med ett meningsfullt innehåll. En ordning, som innebär att butiker ges möjlighet att hålla öppet dygnet och veckan runt och som i praktiken också kommer att tvinga mångå affärsinnehavare till ett avsevärt ökat öppethållande, kan befaras beröva stora grupper möjlighet till sammanhängande fritid. Vi har därför stor förståelse för det motstånd mot åtgärden som visas från de handelsanställda. Ett upphävande av affärstidslagen kommer också med stor sannolikhet att påskynda den beklagliga och redan alltför långt gångna utveckling som innebär att de mindre s. k. närbutikerna blir allt färre, till stor nackdel för kundkretsen. Gamla och handikappade är särskilt beroende av närbutikens fördelar i form av kortare avstånd och personlig service. Även i andra avseenden skulle den av regeringen planerade åtgärden få negativa konsekvenser såväl för konsumenterna som för de i handeln yrkesverksamma. Man har i stor utsträckning sökt förlänga fritiden i anslutninig . Ett upphävande av affärstidslagen kommer oundvikligen i konflikt med dessa ambitioner. Helgdagarnas karaktär av vilodagar får inte äventyras i som i särskild grad kännetecknas av stress och pressande arbetssituationer. Man bör också beakta att en betydande grupp av vårt folk vill slå vakt om helgdagsfriden med allt vad därtill hör av gudstjänstbesök och hemliv. Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin mening ge till känna att nuvarande affärstidsreglering bör gälla även efter instundande årsskifte. () ()