mot · FU021025 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. angående inkomst- och lönsamhetsutvecklingen inom jordbruket , m. m. jordbruksutredning och vid riksdagsbehandlingen av riktlinjerna för den framtida jordbrukspolitiken diskuterades mycket ingående frågan om jordbrukets lönsamhet och inkomstutvecklingen inom näringen. Departementschefen anförde för sin del att det fanns två självklara utgångspunkter för prissättningen. Genom att kostnaderna för att upprätthålla en viss prisnivå får bäras främst av konsumenterna var det från denna synpunkt nödvändigt att iaktta återhållsamhet med prishöjningar. Det måste emellertid också, framhöll departementschefen, vara en självfallen utgångspunkt för prissättningen att de som är sysselsatta inom jordbruket skall kunna nå en ekonomisk standard som är likvärdig med den som erbjuds inom andra näringar. Efter att ha refererat departementschefen anförde jordbruksutskottet i denna fråga bl. a. följande: Även utskottet vill understryka att det är angeläget att de som arbetar i jordbruket får en ekonomisk standard som är likvärdig med den som yrkesutövare i andra näringar når. Med detta avser utskottet bl. a. att möjlighet bör beredas till företagsekonomisk lönsamhet vid rationellt bedrivna jordbruksföretag i likhet med de lönsamhetsförhållanden som råder inom näringslivet i övrigt. På ett annat ställe säger utskottet följande: Utskottet anser (nämligen) att propositionens och utskottets i det föregående gjorda uttalanden om angelägenheten att bevara ett livskraftigt svenskt jordbruk och om likvärdig ekonomisk standard med andra yrkesgrupper innebär en god garanti för framtiden. Det sagda visar att riksdagsbeslut syftade till att ge jordbruksnäringen sådana villkor att en med andra yrkesgrupper likvärdig ekonomisk standard skulle uppnås. preciserade visserligen inte närmare vad man avsåg med likvärdig ekonomisk standard, men utskottets skrivning visar att vad som sagts var avsett som en god garanti. Det bör i sammanhanget också påpekas att utskottet särskilt framhöll att det instämde med departementschefen i att prissättningen inte bör användas såsom ett generellt medel inom jordbrukspolitiken för att oberoende av konsekvenserna för näringsutövama nå en önskad produktionsutveckling. De uppgifter som framkommit genom typkalkylberäkningar och deklarationsundersökningen tyder på en ogynnsam utveckling för jordbruket . Den mycket hastiga nedgången i mjölkpro duktionen är också ett tecken på att intentionerna riksdagsbeslut inte fullföljts. Detsamma är förhållandet på rationaliseringssidan i det att tillgängliga kreditramar inte på långt när utnyttjats. Genom berörda ämbetsverk och lantbruksekonomiska samarbetsnämnden insamlas fortlöpande en stor mängd statistik som belyser utvecklingen inom jordbruket. För att kunna rätta till eventuella brister och få en bättre balanserad utveckling räcker emellertid inte denna statistikinsamling. Det är nödvändigt att orsakssammanhangen blir mer ingående analyserade och jämförda med de antaganden varpå besluten av riksdag grundades. En sådan analys bör söka klargöra sammanhangen mellan konsumentpriser och producentpriser, importens och världsmarknadsprisernas inverkan på prisnivån inom landet och behovet av export, i vad mån avsedda prisförbättringar nått producenten etc. En viktig fråga är plus- och minusposterna i den omställningsprocess som jordbruket genomgått. Utslaktningen av kor har medfört vissa s. k. överföringsvinster inom mjölkproduktionen till följd av att en allt större del av invägningen kunnat användas som konsumtionsmjölk. Utslaktningen har emellertid också framtvingat en stor köttexport, vars kostnader fått täckas genom höjda slaktdjursavgifter och utnyttjande av regleringsmedel som eljest kunnat användas för att förbättra avräkningspriserna. har dessutom friställt vallarealer för spannmålsproduktion och minskat förbrukningen av fodersäd, vilket i sin tur lett till exportöverskott och därmed förenade dryga kostnader. Den ökade kraftfoderimporten, som varit en förutsättning för den snabba effektivitetsförbättringen inom animalieproduktionen, har likaledes medverkat till spannmålsöverskottet genom att förbrukningen av spannmål och grovfoder minskat. Reduktionen av sockerbetsarealen från ca 50 000 ha till 40 000 ha har haft samma effekt. Allmänt gäller vidare att en minskning av produktionsvolymen medför ett intäktsbortfall för jordbruket och fördyrar insamling och förädling av produktionen. Enligt vår mening har dessa omställningskostnader inte i tillräcklig grad beaktats, och det vore värdefullt att få problemen ytterligare belysta och analyserade i detta sammanhang. Den analys som vi önskar genomförd bör kunna genomföras under ledning av lantbruksekonomiska samarbetsnämnden, vars uppgift bl. a. är att följa utvecklingen och producera underlag för bedömningen av den förda politikens verkningar i olika avseenden. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta att i skrivelse till Kungl. Maj :t begära att en sammanfattande analys verkställs av de faktorer som riksdagsbeslut påverkat inkomst-och lönsamhetsutvecklingen samt rationaliseringsverksamheten i jordbruket. AXEL () i () i Holmgården