mot · FU021517 · 1971-11-02 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 124 angående organisation m. m. av . Förslagen i proposition 1971: 124 ansluter med några undantag till rekommendationerna från försvarets materielanskaffningsutredning (). Ett av undantagen avser handläggningen av krigsmaktens gemensamma sambandsnät, beträffande vilket departementschefen enligt propositionen anser att den nuvarande ansvarsfördelningen »har bestämda svagheter». Vari dessa består framgår dock inte utom i vad avser de rent administrativa faktorerna. De tekniska och systemmässiga faktorerna pekar närmast i motsatt riktning mot den som departementschefen antyder. har vid bedömningen av olika organisationsalternativ värderat fördelarna med teknisk systemsammanhållning. För telesambandets del har även i sitt förordade alternativ 3 valt att hålla samman krigsmaktens gemensamma sambandsnät och, eftersom kopplingen till flygvapnets stridsledningssystem är stor, också velat förlägga verksamheten till huvudavdelningen för flygmateriel inom (). Även försvarets materialförvaltningsutredning (MFU) framförde motsvarande synpunkter och pekade härvid även på den regionala ledningsorganisationens krav på samband över försvarsgrensgränserna. har med hjälp av teknisk expertis och med en ovanligt väl utvecklad systematik analyserat handläggningen av sambandsprojekt av gemensam natur och liksom föregående utredningar förutom MFU även teleförvaltningsutredning och de utredningar som 1962 föregick överflyttningen av försvarsstabens förvaltningsmässiga sambandsdel till dåvarande flygförvaltningen funnit att denna sammanhållning inom en enhet organisatoriskt nära flygvapnets stril- och bassystem är fördelaktigast ur alla synvinklar. Försvarsstaben har i olika yttranden i dessa organisationsfrågor pekat på att förbandsproducentens roll för de tekniska hjälpmedlen i gemensamma staber är väsentligt mindre än för den materiel de stridande förbanden utrustas med. Försvarsstaben framhåller även vikten av stabsmässig samordning av de programmyndigheter som svarar för de sambandssystem som skall användas för gemensamt bruk eller som kan samverka med varandra och att detta bör leda till motsvarande sammanhållning inom FMV, som ju dessutom skall bedriva anskaffningsverksamheten i försvarets planerings- och ekonomisystem (FPE). Det är därför överraskande att departementschefen i propositionen om gör ett stort avsteg från alla tidigare utredningar och vid yttranden framförda argument just inom sambandsområdet och i stället förordar en uppdelning av ansvaret för anskaffning av fasta sambandssystem på skilda huvudavdelningar. En sådan uppdelning innebär att sammanhållningen av ett funktionssystem bryts. Den försvårar också den utveckling som är vägledande inom hela samhället, nämligen att tekniska stödfunktioner lämpar sig utomordentligt väl som gemensam resurs, inom telekommunikationstekniken speciellt beroende på sammanlagringseffekter, som ger en påtaglig ekonomisk vinst. Man kan här jämföra med trafikpolitiken och samhällets förordande av kollektiv trafik, dvs. samutnyttjning av kommunikationstekniska resurser. Dessutom är det uppenbart mer personalkrävande för FMV att fördela personal inom ett så pass homogent teknikområde som telekommunikation på olika organisationsenheter. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av proposition 1971: 124 uttalar att principen att likartad materiel anskaffas endast av en enhet inom materielverket bör tillämpas även i vad avser krigsmaktens gemensamma sambandsnät och att den nuvarande fördelningen avseende såväl typansvar som tekniskt samordningsansvar sålunda i huvudsak bibehålles.