mot · FU02571 · 1971-01-27 00:00:00 — angående utbyggnaden av statliga informationssystem. Staten bygger eller planerar f. n. ett antal centrala informationssystem som efter hand kommer att överta icke bara rutinmässig informationsbehandling utan också samhällets totala registerföring. Exempel på system under uppbyggnad är rättsväsendets informationssystem, centrala bilregistret, centrala personregistret, arbetsmarknadsverkets informationssystem och fastighetsregistreringssystemet. Dessa och framtida ytterligare informationssystem avses sammanknytas dels med varandra för att forma ett totalt samhällsinformationssystem, dels med näringslivet, t. ex. via SIBOL, det planerade systemet för kontantlös betalningsförmedling, kreditvärdighetsupplysningar etc. Denna företeelse är redan ställd under allmän debatt framför allt vad avser personrätten och därmed sammanhängande integritetsfrågor. Flera andra och kanske mer närliggande frågor kan resas med avseende på statens verksamhet i informationssystemssammanhang. Här skall närmare beröras två centrala problem. Nuvarande utveckling leder till en centralisering av information om juridiska och fysiska personer i ett fåtal system direkt underställda respektive myndighet. Frågan om huruvida en sådan centralisering är riktig och önskvärd har såvitt bekant aldrig blivit föremål för en särskild prövning. Det kan ligga nära till hands att förmoda att tekniken kräver denna centralisering. Från administrativ synpunkt är det i vart fall icke givet att en sådan centralisering inom alla områden är riktig och önskvärd. Vid uppdragandet av riktlinjerna för den nya lagstiftningen som avses komma till stånd inom bl. a. personrättens område vore det högst otillfredsställande om lagstiftarna skulle komma att agera från utgångspunkten att centralisering av det här slaget nu och är en oundviklig nödvändighet. Det bör alltså vara angeläget att med största skyndsamhet utreda i vilken mån centralisering av maskinella register är tekniskt nödvändig och/eller ekonomiskt motiverad. Likaså borde utvecklingen av informationsbehandlingstekniken under den närmaste 1 O-årsperioden belysas i detta avseende eftersom vi rör oss med ett hjälpmedel som utvecklas utomordentligt snabbt och med ovanlig dynamik. Den andra frågan berör kostnads- och säkerhetsaspekterna i den skisserade utvecklingen av statliga informationssystem. Såvitt är bekant upprättas f. n. rättsväsendets informationssystem, centrala bilregistret och centrala personregistret och andra i maskinsystem av skilda fabrikat och med helt skilda programmeringssystem. Detta innebär icke bara att personal måste utbildas separat för vart och ett av dessa system och att metoder och teknik avviker systemen emellan utan också att centrala statliga register upprättas utan att dupliceringsmöjlighet finns i ett katastrofläge. Om ett av dessa register genom brand, explosion eller på annat sätt skulle utplånas existerar icke i landet ett motsvarande system där driften, om än i begränsad skala, kan återupptas. De följdverkningar detta kommer att ha såväl med avseende på fredstida administration som i ett mobiliseringsläge är uppenbara. Myndigheternas egna möjligheter att bedöma eller påverka förhållanden av ovannämnda karaktär torde vara beskurna genom att ansvaret för upphandling av utrustning för statlig informationsbehandling liksom prövningen av informationsbehandlingsprojekt lagts på en myndighet, nämligen statskontoret. Det torde åligga denna myndighet att beakta frågor av den karaktär som tidigare exemplifierats och orientera om såväl teknikens möjligheter och alternativa handlingslinjer som de risker och fördelar som kan förbindas med olika alternativ. Den arbetsbörda som åvilar statskontoret genom dess samordnande uppgift beträffande datamaskiner till statsverket är av den storleken att man saknat resurser för att dra upp väsentliga riktlinjer för statens kort- och långsiktiga agerande när det gäller uppbyggandet av en så vital sektor som det totala samhällsinformationssystemet. I proposition nr 1, bilaga 9, förordas nu en väsentlig förstärkning av statskontorets resurser för samordning av statliga informationssystem, vilket hälsas med tillfredsställelse. Departementschefen avser att senare för Kungl. Maj:t ta upp frågor, som gäller former för och innehåll i den samordningsverksamhet, som bör bedrivas på ADB-området. Det är synnerligen önskvärt att säkerhetskraven därvid i högre grad beaktas avseende såväl individens integritet som datorsystemens funktionsmöjlighet i händelse av katastrof genom brand, explosion e. d. I samband därmed bör även frågan om en regionalisering av datorinstallationerna upptagas. Möjligt är att de tidigare nämnda informationssystemen skulle kunna bearbetas tillsammans på varje regional datorinstallation efter centralt upplagda systemlösningar. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla att de synpunkter som i motionen framförts beaktas.