mot · FU021440 · 1971-04-27 00:00:00 — av herrar och i 1 anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 88 angående spccialtjänstuttagna värnpliktigas utbildning m. m. I proposition 1971: 88 föreslår departementschefen att fredstjänstgöringen för vapenfria tjänstepliktiga förkortas från 540 . Framställningar i den riktning som departementschefen nu gör sig till tolk för har vid ett flertal tillfällen motionsledes gjorts till . Dessa framställningar har dock alltid avslagits av , och några förhållanden som föranleder en ändrad uppfattning från sida föreligger icke enligt vår uppfattning. Tvärtom finns det tendenser i dagens samhälle som pekar på att med bestämdhet bör hävda sin tidigare uppfattning. I anslutning till motionsyrkanden till riksdag skrev andra lagutskottet i sitt utlåtande nr 73 i anslutning till tjänstgöringstidens längd. Tjänstgöringstidens motsvarar utbildningstiden för värnpliktiga, som tas ut till specialtjänst (27 § 1 mom. D Värnpliktslagen). ansåg, att med hänsyn till riskerna för missbruk av möjligheten att fullgöra vapenfri tjänst borde fredstjänstgöringen vara längre än för huvuddelen av värnpliktiga i vapentjänst. Kravet på fullgod utbildning till de relativt kvalificerade arbetsuppgifter som befunnits lämpliga för de vapenfria medförde också att tiden för denna utbildning inte kunde sättas alltför kort. Utredningen ansåg dock inte riktigt att utbildningen för vapenfria skulle vara lika lång som den tjänstgöring, som kunde åläggas värnpliktiga i vapentjänst. Den föreslagna tiden, som var lika lång som i den sedermera antagna lagen, ansågs rimlig främst med beaktande av att ett godtagbart utbildningsresultat skulle kunna uppnås. Utredningen uttalade vidare bl. a. att de uppgifter som under krigstid måste ställas på de vapenfria vore givetvis av sådant slag, att det vore tänkbart att på samma sätt som sker i fråga om värnpliktsutbildningen införa varierande tjänstgöringstider. Därvid kunde också hänsyn tas till de vapenfrias individuella förmåga att tillgodogöra sig utbildningen. Utredningen ansåg emellertid att alla vapenfria borde fullgöra lika lång tjänstgöring och hänvisade därvid främst till att grunden för medgivande av vapenfri tjänst är densamma för alla värnpliktiga och att de tidsmässiga konsekvenserna av vapenfri tjänst därför borde vara lika för alla. anför i sitt yttrande över de motioner som låg till grund för utskottsutlåtandet: Vid bedömande av hur villkoren för erhållande av vapenfri tjänst bör vara utformade måste följande förhållanden hållas i minnet. Statsmakterna har beslutat att landet skall ha ett väpnat försvar. byggt på allmän värnplikt för män i vissa i värnpliktslagen angivna åldrar. Såsom anfördes bl. a. vid tillkomsten av den nuvarande vapenfrilagen är den allmänna värnpliktens bärande idé att försvaret utgör en hela folkets angelägenhet och att försvarsbördan skall fördelas om möjligt likformigt och även i övrigt rättvist. Vapenfrilagstiftningen innebär ett undantag från denna princip, betingad av respekten för individens åsiktsfrihet. anför i sitt remissvar beträffande uttalandet i motionerna till riksdag att den stora delen av vapenfria tjänstepliktiga utför okvalificerade rutingöromål som inte kräver någon längre utbildning. Styrelsen vill här anmäla att med det arbete som fortlöpande pågår att förbättra vapenfriverksamheten kan man vänta sig att tjänsterna kommer att bli innehållsrika och meningsfyllda. För tjänsterna fordras en omfattande och allsidig utbildning. För att vtp efter en grundutbildning skall kunna befästa sina yrkeskunskaper på ett sådant sätt att han kan krigsplaceras måste han ha en avsevärd tillämpningsutbildning. Utskottet skriver vidare i sin motivering följande: Utskottet vill innan de olika detaljfrågorna i motionerna tas upp till behandling framhålla följande. Vapenfrilagstiftningen är en undantagslagstiftning till förmån för dem som hyser djupgående betänkligheter mot värnpliktstjänstgöringen. Lagstiftningen är betingad av respekten för individens åsiktsfrihet. Det är emellertid angeläget understryka, att statsmakterna inte avsett att tillerkänna dem som får tillstånd till vapenfri tjänst bättre villkor än övriga värnpliktiga vare sig då det gäller rätten att välja tjänstgöring eller i annat avseende. Inte heller får den vapenfria tjänsten ges ett sådant innehåll att den framstår som en opåkallad förmån för en viss grupp medborgare. I anledning av motionsyrkandet vill utskottet erinra om att en mycket stor del av dem som fullgör värnpliktstjänstgöring är skyldiga att tjänstgöra eller längre än de vapenfria. Redan denna omständighet talar emot bifall till motionsyrkandet. Vad som emellertid främst är av betydelse är att tjänstgöringstiden vid vapenfrilagens tillkomst bestämdes med hänsyn till att den i huvudsak måste anpassas så att den medgav en effektiv utbildning till merendels tämligen kvalificerade tjänstgöringsuppgifter under krigsförhållanden. På grund härav kan utskottet, som liksom vid lagens tillkomst anser att varierande tjänstgöringstider i princip inte bör förekomma för de vapenfria, inte förorda en sänkning av utbildningstiden. Utskottets utlåtande var enhälligt och antogs av . Med stöd av vad ovan anförts hemställes att avslår proposition nr 88 i vad gäller förslaget att fredstjänstgöringen för vapenfria tjänstepliktiga förkortas från 540 . () ()