ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02825 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående anställningsvillkoren för kyrkomusiker i frikyrkorna. Inom finns f. n. ca 400 heltidstjänster som kyrkomusiker (organisttjänster och biträdande kyrkomusikertjänster). Förutsättningen för att ett så stort antal kyrkomusikertjänster har kunnat inrättas är att de i flertalet fall innefattar även tjänstgöring som musiklärare i det allmänna skolväsendet. Kyrkomusikerstadgan, som reglerar kyrkomusikertjänstema, anger att det allmänna skolväsendet är skyldigt sörja för att kyrkomusiker beredes fyllnadstjänstgöring som musiklärare i den omfattning som detta är erforderligt. Således är den borgerliga kommunen skyldig svara för verksamhet vars huvudman är den kyrkliga kommunen. 1970:25 antagen av föreslås bl. a. införandet av en ny typ av musiklärare i det allmänna skolväsendet, en tvåämneslärare, med musik och annat undervisningsämne inom sitt kompetensområde. Vidare skisseras en reformering av kyrkomusikerutbildningen, så att denna även skall lämpa sig för verksamhet i frikyrkosamfund. I detta läge bör hela frågan om förhållandet mellan den borgerliga och kyrkliga kommunens relationer inom den musikaliska yrkessektom ses över, så att samtliga kyrkosamfund får möjlighet att anställa kyrkomusiker på villkor jämförliga med . F. n. har de olika frikyrkorna inte möjligheter att skapa tillfredsställande tjänst- och trygghetsförhållanden för sina kyrkomusiker, trots att den frikyrkliga musikverksamheten till såväl intensitet som omfattning är väl jämförbar med den i . Som exempel på detta kan nämnas Svenska (ca 26 000 medlemmar) som har 112 körer med 2 197 körmedlemmar, 236 musikföreningar med 3 536 medlemmar och 55 barn- och ungdomskörer med 916 medlemmar. Totalsumman med vissa övriga sång-och musikgrupper beräknas till 450 körgrupper med sammanlagt 7 076 medlemmar. (ca 90 000 medlemmar) har 271 körer med 6 440 medlemmar. Till detta kommer ungdomskörer, sång- och musikföreningar etc. Förhållandena är likartade för de övriga frikyrkosamfunden. Sång- och musiklivet upptar en mycket stor del av församlingarnas verksamhet och engagerar många medlemmar. En konstruktion där den borgerliga kommunen anställer kyrkomusikerna och sedan efter framställning från de olika kyrkorna låter dem fullgöra sin verksamhet inom dessa bör vara det mest rättvisa och också för musiklivet mest effektiva systemet. duktiga kyrkomusiker inom frikyrkorna inte behöver söka sig över till för att få ordnade anställnings- och avlöningsförhållanden utan i stället har möjlighet att arbeta inom sin egen kyrka och på så vis kan leda och utveckla den del av den levande svenska musiktraditionen som frikyrkomusiken utgör. Med hänvisning till ovanstående får vi därför hemställa att beslutar att uppdraga åt Kungl. Maj:t att företaga en utredning som syftar till att göra det möjligt för frikyrkorna att anställa kyrkomusiker på samma villkor som f. n. gäller för .
mot · FU02826 · 1971-01-27 00:00:00 — om höjning av anslaget till Konstnärsstipendier. Under posten Konstnärsstipendier anvisas innevarande budgetår sammanlagt drygt 6,5 milj. kronor, vilket innebär en höjning från föregående år med 2,75 milj. kronor. Huvudparten av denna ökning kom gruppen konstnärer inom måleri m. m. till godo, 2,5 milj. kronor. För /72 föreslår departementschefen att konstnärstipendiema skall utgå med oförändrat belopp. Han hänvisar därvid till pågående utredningsarbete rörande kulturarbetarnas ekonomiska förhållande. har i sin anslagsframställning äskat en avsevärd höjning av stipendiebeloppet till gruppen konstnärer i övrigt . En ökning av denna delpost framstår som önskvärd och väl motiverad. Bakom den intetsägande beteckningen konstnärer i övrigt finns bl. a. följande yrken representerade: dramatiker, regissörer, skådespelare, recitatörer, instrumentalister, solister, litterära visdiktare, auktorer på underhållnings- och jazzmusikens område, filmskapare, koreografer, dansare, scenografer, tecknare, illustratörer, fotografer samt konsthantverkare och formgivare. Det rör sig här om konstnärliga yrkesutövare som tidigare haft svårt att hävda sig i stipendiesammanhang. De har fått en vidgad betydelse i vårt kulturliv som de kommit på efterkälken vad angår samhällsinsatser. Det framstår som rimligt att stipendieanslaget för denna grupp ökas med ett belopp av , motsvarande 10 arbetsstipendier på . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att måtte I. i skrivelse till Kungl. Maj:t uttala att anslaget för Stipendier åt konstnärer i övrigt må höjas med , samt till Konstnärsstipendier under åttonde huvudtiteln för budgetår 1971/72 anvisa ett reservationsanslag av . P. O. ()
mot · FU02831 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar och i om besparingsåtgärder vid . Genom det omdiskuterade offentliggörandet i massmedia långt innan riksdagsledamöterna personligen fått del därav blev det känt för svenska folket att radio- och TV-licensen skulle komma att höjas . För många människor i små ekonomiska omständigheter är redan den nu utgående licensavgiften en betungande utgift. Apparatanskaffning och underhåll drar också stora pengar. I det uppkomna läget torde det finnas anledning för att kritiskt granska den millionrullning som uppenbarligen förekommer på i olika sammanhang. Kan det vara nödvändigt att i den takt som skett utbygga kanaler, programtid och personaluppsättning? Redan program 2 i TV förefaller onödigt kostsamt och kan inte utnyttjas av alla licensbetalare. kan ännu så länge bara utnyttjas av relativt få. Visserligen får dessa färgtittare lägga en liten extraslant till sin övriga licens, men dessa merpengar i inkomst torde ingalunda förslå till utgifterna för färgsändningarnas genomförande. På programproduktionen offras rent fantastiska summor, och särskilt dyra är förmodligen de program som vanligt folk finner vara minst värdefulla. Många kritiska synpunkter på mera extrema underhållningsprogram skulle förmodligen förstärkas, om allmänheten finge reda på hur pass mycket de kostar. Gager till medverkande av olika slag torde i vissa fall få »Arg svensk» att stänga av föreställningen, om han visste hur dyrt »det framkommande dravlet» verkligen är. Vi anser att mycket skulle kunna göras för att hålla kostnaderna nere på , och därmed kunde en licenshöjning undvikas. Kanske det också kunde föra med sig en från många människors synpunkt förbättrad programkvalitet. Det torde nämligen förhålla sig så att de program som vanligt enkelt folk mest uppskattar och som ofta har ett uppbyggande syfte från moralisk och etisk synpunkt ställer sig långt billigare än de mera avancerade »panggrejerna» med dyra artister. Slutligen får man inte blunda för att om slöseriet i monopolföretaget får ostört fortsätta, kommer ekonomin att ständigt försämras, licenskostnaderna att öka och kravet om reklamfinansierad TV att tillta i styrka. Vi som inte vill ha reklam i TV får vara uppmärksamma på denna sannolika utveckling. Med anledning av det sålunda anförda får vi föreslå Mot 1971: 831 att beslutar uttala att besparingsåtgärder av olika slag genomföres vid i sådan omfattning att licenshöjning f. n. ej behöver genomföras. () ()
mot · FU02833 · 1971-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående den andliga vården vid sjukhusen. Vid väcktes en motion om upprustning av den andliga vården vid sjukhusen. instämde med motionärerna genom att »understryka vikten av att man söker tillgodose behovet av andlig omvårdnad på sjukhusen» men fann fördenskull ingen anledning att tillstyrka motionärernas krav på utredning. Behovet av god andlig vård på sjukhusen torde vara uppenbart för alla som har någon kontakt med sjukhusvärlden, där de stora institutionerna och de knappa personella resurserna gör att patienterna ofta med sina bekymmer blir hänvisade till sig själva. All erfarenhet talar för att behov av själavård särskilt aktualiseras i krislägen. Det ökande klientelet av narkotikamissbrukare som intages på psykiatrisk klinik har uppenbara kontaktbehov. För patienter inom långvården av vilka många har få om ens några besök har det naturligtvis rent allmänt stor betydelse att det finns någon som har tid att komma och återkomma. Alltför många blir också lämnade åt sig själva vid livsslutet. Det är helt begripligt att den ordinarie sjukhuspersonalen har svårt att få tid för dessa medmänskliga uppgifter, vilka därför beklagligt nog måste eftersättas. Den nuvarande organisationen, som lägger ansvaret för den andliga vården vid sjukhusen på vederbörande församling, fungerar inte helt tillfredsställande. Det finns inte få präster som är intresserade av arbete bland sjuka och som skaffar sig meriter därför men som endast vid få tillfällen kan komma i fråga eftersom tjänsterna sällan tillsättes med tanke på sjukhusuppgifterna. Endast vid s. k. 3:djegångstillsättning av komministraturer genom försorg kan sådana synpunkter på allvar bli beaktade. Det är hög tid att den andliga vården vid våra sjukhus blir föremål för översyn i vad avser den prästerliga tjänstgöringen. Fjolårets utskottsutlåtande stödde sig i väsentliga delar på kammarkollegiets yttrande. Kollegiet erinrade om sakkunnigbetänkandet (SOU 1949: 53) som föregick statsmakternas beslut vilket trädde i tillämpning 1962 och anförde häpnadsväckande nog att »härefter intet av väsentlig betydelse skett som motiverar att man nu skulle frångå denna ordning». Det torde annars vara allom bekant att sjukvården genomgått en kraftig utbyggnad varvid arbetsbetingelserna väsentligen Enligt vår mening kan den andliga omvårdnaden vid våra sjukhus fungera på ett betryggande sätt först när prästerliga krafter helt avdelas för uppgifterna. Detta kan ske om domkapitel i samtliga fall tillsätter komministertjänsterna utan församlingsval och därvid i förekommande fall tar hänsyn till arbetsuppgifterna vid sjukhus. Att inrätta speciella sjukhusprästtjänster skulle vid de större sjukhusen förmodligen ge det bästa utbytet. Kravet på särskild utbildning och lämplighet skulle därvid kunna komma till klart uttryck. Därvid skulle också präster från andra samfund än kunna komma i fråga. Under hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om utredning och förslag angående den prästerliga tjänstgöringen i vad avser den andliga omvårdnaden vid sjukhus. () i Heden
mot · FU02834 · 1971-01-27 00:00:00 — av herrar Wennerfors och i Agnäs angående planeringen av museets nybyggnad. förutsätter i sin petitaskrivelse 1970 att museet snabbt skall få en ny museibyggnad. Med hänsyn härtill bedöms museets anslagsäskanden. 1971 söker man dock förgäves efter ett besked om nybyggnad. I museidirektör promemoria angående museets behov av nya lokaler redogöres för de allvarliga svårigheter och olägenheter som uppstått på grund av att museets värdefulla samlingar förvarats i f. d. militärkaserner . Brandriskerna är stora, stöldriskerna omfattande. Slitage och förstöring av oersättliga föremål sker genom nedpackning och stapling. Det är tidsödande att ur lagringsrummens trängsel ta fram och katalogisera föremål som skall visas eller lånas ut. Den snäva utställningsytan () gör det omöjligt att ordna en permanent skådesamling från världens viktigaste kulturområden, vilket dock vore nödvändigt, inte minst med tanke på besök från skolor. Utrymmen för utställningar, filmvisningar och barnprogram saknas helt. Uppdelningen av samlingen och personalen mellan fem olika byggnader medför onödiga kostnader och stora praktiska problem. I den ovan nämnda promemorian begäres en ny modem ändamålsenlig museibyggnad, uppförd utan dröjsmål. måste det vara ännu mer brådskande att så sker dröjsmål. Ett etnografiskt museum fyller en viktig uppgift i dagens och morgondagens samhälle. U-landsarbetet har gjort det ändå mer befogat att kräva en snabb nybyggnad. Museet kan med tanke på u-landsproblemen sägas vara ett visuellt massmedium med unika möjligheter att tillfredsställa allmänhetens behov av sakkunskap och information. Det är ensamt om att kunna tillhandahålla en översikt över de viktigaste kulturområdena och kulturformerna med hjälp av permanenta skådesamlingar samt att ge den kulturella bakgrunden till biståndsverksamhetens problem och vidga förståelsen för kulturförvandlingarnas och kulturpåverkningarnas orsaker och verkningar. Därigenom kan museet belysa aktuella sociala, ekonomiska och politiska problem i u-ländema. är ett levande museum, inte en död utställning, en anhopning av föremål av vanlig museal karaktär. Det förefaller oss därför underligt att nybyggnaden uppskjutes. Man kan befara att museets ledning tröttnar. Det vore en stor förlust för etnografisk forskning och vetenskap om inte stöde kvar som museidirektör. Museet anser att det bästa läget för nybyggnaden är det nuvarande. Avståndet från är inte avskräckande dess granne har 100 000 besökare , och bidrager till publiktillströmningen. Lämplig reklam och orientering om museets läge kan lätt ordnas. Med rätta trafikförhållanden bör läget anses gynnsamt. I riksmuseiutredningens betänkande 1965 beräknas den behövliga ytan till , och museidirektören anser den föreslagna golvytan tillräcklig. i provisoriska lokaler bör nu få sin lokalfråga löst genom omedelbar nybyggnad. Vi vill än en gång betona att inte minst vårt behov av kunskap om u-landsbiståndet, information om de folk som SIDA bistår, motiverar skyndsamma åtgärder. Med stöd av vad i motionen anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att planeringen av museets nybyggnad igångsättes. () () N. , 1971
mot · FU02838 · 1971-01-26 00:00:00 — av fröken i m. fl. om orientering inom tandläkarutbildningen angående de handikappades I tandläkarutbildningen ingår inte något om de speciella problem som är förknippade med behandlingen av olika handikappade människor. Det har visat sig svårt för människor med vissa sjukdomstillstånd, exempelvis epilepsi och psykiska störningar, att få tandläkarvård. Många tandläkare står också främmande för andra handikapp och den speciella omsorg människor med sådana kan behöva. Viss orientering om olika handikappkategorier och de problem som kan uppstå i samband med tandläkarbehandling borde enligt vår mening ingå i all tandläkarutbildning. Med hänvisning till vad ovan sagts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj :t anhåller om att i tandläkarutbildningen skall ingå orientering om olika handikappgruppers problem.
mot · FU02839 · 1971-01-27 00:00:00 — av herr förste vice talmannen om en professur i sjukhusbyggande. Sjukvården i vårt land har oavlåtligt förbättrats, och har detta skett i en alltmer accelererad takt. Förbättringarna inom olika specialiteter inom sjukhusen har varit mycket stora. Det kan konstateras att nära nog alla landsting har mycket omfattande planer för byggandet av oerhört kostnadskrävande sjukhusanläggningar. I många län rör sig investeringarna om miljardbelopp. Inom landstingen hyser man stor oro inför de höga kostnaderna som i de flesta fall kommer att medföra avsevärda skattehöjningar. Landstingen planerar och beslutar själv om sina sjukhusanläggningar men har givetvis stöd i sin verksamhet från och . Planeringen av sjukhusbyggnader är dock inte samordnad i någon större utsträckning, och det finns ingen garanti för att erfarenheter från byggandet inom ett landsting kommer andra landsting till del. Då enheterna inom sjukhusbyggandet är mycket stora blir antalet sjukhusbyggen inte särskilt högt. Arkitektutbildningen har knappast inriktats på att utbilda vissa specialister för sjukhusbyggande utan det blir närmast arkitekter med vanlig utbildning som senare av eget intresse specialiserar sig på sjukhusbyggande. Samma förhållande torde råda för inredningsarkitekter och specialister på instrument och liknande utrustning. En omfattande medicinsk forskning pågår givetvis, men den torde endast i ringa grad vara ägnad åt hur själva sjukhusen skall byggas och inredas. Det skulle vara mycket önskvärt att forskning bedrevs för att kunna få till stånd ändamålsenliga sjukhusbyggnader till så låga kostnader som möjligt. Alla frågor sammanhängande med sjukvården handhaves nästan helt av landstingen. Det är dock uppenbart att landstingen inte i alla avseenden är de mest lämpliga att handlägga vissa sjukvårdsfrågor. När det gäller utbildningen inom sjukvården ombesöijes den till stor del av staten. För att åstadkomma ett rationellt sjukhusbyggande till lägsta möjliga pris vore det önskvärt att större uppmärksamhet ägnades åt forskning och planering. Inrättandet av en professur i sjukhusbyggande vöre därför önskvärd. De stora kostnaderna för sjukhusbyggandet motiverar att forskning och samordning bör ske på detta område. Med hänvisning till vad sorn sålunda anförts får jag hemställa att måtte besluta att en professur i sjukhusbyggande inrättas.
mot · FU0284 · 1971-01-15 00:00:00 — av herrar i och i angående lagstiftningen om olovlig värvning m. m. Med hänvisning till motiveringen i motion nr 48 hemställes att frågor om lagstiftningsåtgärder såväl mot olovlig värvning som mot svenska medborgares deltagande i främmande krigsmakt och mot därvid av svenska medborgare begångna handlingar måtte av göras till föremål för allsidig prövning från både utrikespolitiska och rättsliga synpunkter.
mot · FU02840 · 1971-01-27 00:00:00 — om förläggande till av en utbildningsanstalt. Maj:t har beslutat att verksamheten vid seminarium skall upphöra med utgången av . Departementschefen är beredd att i positiv anda pröva förslag att förlägga andra utbildningar till lokaler. De lokala skolmyndigheterna i har i skrivelse till Kungl. Maj:t och aktualiserat frågan om fortbildning i finska språket för lärare och gjort framställning om en ombildning av seminariet till särskild lärarskola där finska språket skulle ingå som obligatoriskt ämne. Dessa förslag har tyvärr bedömts som inte realiserbara. Det bör framhållas att i skrivelse till skolmyndigheten i påtalat den brist som räder på svensk-finsk-språkiga tjänstemän inom den svenska industrin och servicenäringen. AMS framhåller även den nuvarande bristen på tolkar. Detta förhållande bör kunna förändras positivt därest verksamheten fortsätter vid seminariet. Det är då angeläget att man prövar förutsättningarna för att bygga ut undervisningen till att omfatta utbildning av nämnda personalkategorier. Vår uppfattning, vilken även delas av i , är att Haparandaregionen inte tål de negativa effekter som en nedläggning av seminariet skulle medföra. Med anledning av LO-SAF:s överenskommelse angående viss utbildning av invandrad arbetskraft främst i svenska språket och samhällsorientering synes det oss angeläget att lämplig lokaliseringsort och lämpliga lokaler ställs till förfogande i form av fasta utbildningsanstalter. Enligt gjorda beräkningar kommer invandringen av utländsk arbetskraft att fortsätta i betydande omfattning. Invandringen från synes komma att dominera. torde med hänsyn till den finländska arbetskraften ligga geografiskt väl till, och det befintliga seminariets lokaler bör tillfredsställa normala anspråk för ändamålet. Vid en sådan av oss föreslagen fast utbildningsanstalt bör förutsättningarna vara goda att förmedla utbildning i ovan nämnda ämnen, och de företag som traditionellt är de stora mottagarna av invandrad arbets kraft bör kunna ge en välbehövlig orientering om företaget, dess tillverkning, arbetsförhållanden, löner etc. Fackföreningsrörelsen skulle även på ett rationellt sätt beredas möjlighet att orientera och informera om svensk arbetslagstiftning, olika avtal, arbetarskyddsfrågor etc. Med stöd av ovanstående hemställer vi Maj :t giver i uppdrag att snabbt utreda förutsättningarna för ett utnyttjande av seminarium i enlighet med motionens syfte, samt att, därest detta förslag bedöms ogörligt, erhåller i uppdrag att seriöst undersöka och inkomma med förslag till annan lämplig utbildning i seminariets lokaler.
mot · FU02843 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. angående undervisningen i transportteknik. Den industriella utvecklingen har medfört och medför alltjämt en inbördes förskjutning mellan de faktorer som väsentligen påverkar en varas konsumtionspris. I det gamla samhället med industri i liten skala utgjorde råvaru- och tillverkningskostnaderna den helt dominerande kostnadsfaktorn, medan transport- och distributionskostnaderna utgjorde av en varas slutpris. I det lågt industrialiserade samhället (t. ex. i de längst komna utvecklingsländerna) beräknas transport- och distributionskostnaderna svara för av en varas slutpris, medan de i högt industrialiserade länder svarar °/o av slutpriset. Utvecklingen karakteriseras nu i vårt land av att råvaru- och tillverkningskostnaderna tenderar att bli av en varas slutpris, medan de samlade transport- och distributionskostnaderna är på väg att bli större än 50 %> av varans totalkostnader. Denna förskjutning beror dels på en allt rationellare tillverkningsprocess och tillgång till välutbildad personal på alla nivåer inom tillverkningsområdet, dels på industrins specialisering (underleverantörssystem med ökad halvfabrikatstransport), ökad internationalisering av handeln (större avstånd mellan tillverkare och kund), starkt ökad dagligvarukonsumtion, eftersläpande rationaliseringsnivå inom transport- och materialhanteringsområdet och brist på utbildad personal på alla nivåer inom dessa senare områden. Av det sagda framgår att de största möjligheterna att genom rationalisering höja effektiviteten inom näringslivet torde finnas inom transportoch distributionsområdet. För tillvaratagande av dessa möjligheter krävs dock tillgång till välutbildad arbetskraft på alla nivåer. Den enda utbildning som meddelas i vårt land i ämnen som transportteknik, materialhantering och distributionsteknik äger rum vid de tekniska högskolorna i , och . (Dock torde professuren i ej vara inriktad på de två sistnämnda ämnesområdena.) I samma mån som det ansetts naturligt att samhället tillhandahållit utbildning för olika industriella yrken måste möjlighet nu ges till utbildning i nyssnämnda ämnen på alla nivåer. Sålunda bör desamma upptas såväl i yrkesskolan som i och gymnasiet samt utbyggas i den postgymnasiala utbildningen. Endast härigenom kan för utsättningar skapas för ett erforderligt utvecklingsarbete och hög effektivitet på berörda områden av vårt näringsliv. Med stöd av ovanstående hemställs att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om att Kungl. måtte föranstalta om att på sätt vederbörande myndighet prövar lämpligt ämnena transportteknik, materialhantering och distributionsteknik upptas i läroplanen för mellanskolan och utbyggs i den postgymnasiala utbildningen. () BO ()