mot · FU021600 · 1971-11-23 00:00:00 — av herrar och Gadd i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 166 med förslag till lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, m. m. I samband med avtal om samgående mellan Skandinaviska banken och enskilda bank har Kungl. Maj:t i prop. 1971:166 föreslagit ändringar i lagen om bankrörelse, syftande bl. a. till att ge Kungl. Maj:t rätt att utse högst fem offentliga ledamöter i affärsbanks styrelse. Som bakgrund till samgåendet har uppgivits stordriftsfördelar, vikten att möta utlandskonkurrens om svenska industrikunder m. m. De privata affärsbankernas lånepolitik har stor betydelse för den industriella utvecklingen. I propositionen hävdas att affärsbankernas roll i den näringspolitiska utvecklingen successivt har ökat . De medverkar allt oftare genom sin kreditgivning i beslut som har betydande återverkningar på sysselsättning, produktion, struktur- och branschutveckling samt regionala förhållanden. a. utifrån dessa utgångspunkter har förmer ansetts böra skapas för samhällets direkta medverkan i och inflytande över besluten i de privatägda bankerna. Dessa skäl är enligt motionärernas mening desto starkare, som det i de stora svenska affärsbankerna finns en stark ägarmässig koppling mellan kreditförmedlaren-banken och vissa industrigrupper. har visat hur detta samband tar sig olika uttryck i olika banker. Medan enskilda bank haft karaktären av familjeföretag så har i Skandinaviska banken och de stora kundintressena haft ett dominerande inflytande i bankstyrelserna. säger direkt att bankstyrelsernas sammansättning medför bindningar som tenderar att minska konkurrensen på kreditmarknaden. menar också att bankernas verkställande ledningar innehar styrelseuppdrag i privata industriföretag i en omfattning som inte står i samklang med banklagens intentioner. Enligt vår mening leder bl. a. ägarkopplingen banker-industrigrupper till tydliga risker för att kreditgivningen inte kommer att svara mof samhällsekonomiska målsättningar. Det samgående som planeras mellan två var för sig mycket betydande privatbanker är sannolikt ingen isolerad företeelse utan bör ses i samband med den allmänna utvecklingen av ekonomi och näringsliv i och . Ytterligare fusioner kan komma att bli aktuella, t. ex. vid en starkare ekonomisk integration, bl. a. av kapitalrörelserna, i utlandet. Möjligheten av en sådan utveckling ställer än starkare krav på samhället att få ett väsentligt ökat inflytande över beslutsprocessen i hela bankväsendet. Samhället har som en kortsiktig åtgärd för att få insyn och visst inflytande valt att utse statliga styrelserepresentanter i privatbankerna. Dessa föreslås nu bli maximalt fem personer i en och samma bank. En av de statliga representanterna har dessutom rätt att delta i beredning på direktionsnivå av sådana ärenden som senare skall avgöras av bankens styrelse. Dessa åtgärder kan inte anses vara tillräckliga för att garantera sådan insyn och sådant inflytande som är nödvändiga t. ex. för att samhällets näringspolitiska och arbetsmarknadspolitiska målsättningar skall få ett genomslag i bankernas politik. De största affärsbankerna har bl. a, genom den aktuella fusionen nått en sådan storlek i sin verksamhet att ytterligare åtgärder måste vidtas från samhällets sida redan på kort sikt. Det torde kunna anses dokumenterat bl. a. genom koncentrationsutredningens analyser av den beslutsfördelning som tillämpas i bankerna, att en representation enbart genom styrelseledamöter ger en relativt ofullständig insyn i viktigare avgöranden. För att få insyn och inflytande på kort sikt torde det vara av avgörande betydelse att kunna följa det löpande arbetet i direktionen. För detta krävs mer än rätt att delta i beredningssammanträden i direktionen av ärenden som senare skall behandlas i styrelsen. För att kunna följa det dagliga arbetet krävs i stället att samhället ges rätt att utse en ledamot av direktionen, en heltidsarbetande direktör. Likaså skulle en heltidsarbetande offentlig förvaltningsrevisor väsentligt stärka samhällets insyn i bankverksamheten. Ändringar bör vidtas i lagen om bankrörelse som möjliggör för samhället att utse offentlig revisor och direktionsledamot som utses av Kungl. I vissa banker särskilt de största är båda dessa funktioner angelägna, i andra banker kan det tills vidare vara tillräckligt att en av funktionerna kommer till stånd. Genom den föreslagna kopplingen till direktionen skulle de statliga styrelserepresentanternas beslutsunderlag väsentligt stärkas. För att de skall ges möjlighet att fungera effektivt är det vidare angeläget att Kungl. Maj:t inrättar ett centralt sekretariat för bankfrågor som kan ge utredningsservice och andra tjänster till de statliga styrelserepresentanterna. Dessa kortsiktiga åtgärder för insyn och inflytande bör ses som en etapp i ett successivt utvidgat demokratiskt samhällsinflytande över det privata bankväsendet. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. att sådana åtgärder vidtages att Kungl. kan förordna om dels offentlig direktionsledamot, dels offentlig förvaltningsrevisor i affärsbankerna; samt att vad som i övrigt anförts i motionen beaktas. () ()