mot · FU02247 · 1971-01-22 00:00:00 — av m. fl. Arbetsmiljön i vidsträckt bemärkelse har kommit att inta en central plats i den politiska debatten. Det finns anledning att förmoda att i hög grad kommer att präglas av en arbetsmiljödebatt som anknyter till debatten om bl. a. den allmänna miljön, arbetets villkor och arbetsdemokrati. Frågan om den fortsatta standardhöjningens innebörd kommer sannolikt att innefatta en ökad tonvikt vid de icke materiella faktorerna. Dit hör en bättre arbetsmiljö, för vilken det vägledande motivet är harmoniska människor, som upplever trygghet och arbetstillfredsställelse i sitt dagliga arbete. Den debatten kan föras vidare. Är arbetets mål endast produktion? En uppvärdering måste ske av arbetsinsatsens psykologiska betydelse för den enskilda människan - arbetstillfredsställelse och självförverkligande ges ett egenvärde. I samband med alltmer stegrade krav på effektivitet och lönsamhet i produktionen har insikten ökat om att investeringar för en bättre arbetsmiljö har stor både samhällsekonomisk och företagsekonomisk betydelse bl. a. genom att de minskar vårdkostnaderna, okar trivseln i arbetet och minskar risken för vilda strejker. En humanitärt och socialt motiverad förbättring av arbetsmiljön skapar alltså goda förutsättningar för en fortsatt produktions- och välståndsökning. Den knappa tillgången på arbetskraft och den stimulansfaktor som goda arbetsförhållanden utgör för den anställde innebär också att en god arbetsmiljö utgör ett verksamt konkurrensmedel i näringslivet och på arbetsmarknaden. Den materiella standardhöjningen och den icke-materiella kan därför förenas i en gemensam målsättning. Detta kan emellertid inte få innebära att genomförandet av angelägna reformer inom arbetsmiljöns område görs beroende av den företagekonomiska och samhällsekonomiska lönsamheten, ökade insatser för en bättre arbetsmiljö måste - oberoende av de omedelbara samhällsekonomiska effekterna - i första hand ta sikte på att undanröja de omedelbara hot mot hälsa och trygghet som alltför hårda och pressande arbetsförhållanden utgör. Därigenom skapas på nya utgångspunkter för reformer som i mera speciell mening främjar individens arbetstillfredsställelse och möjlighet till självförverkligande genom arbetet. Olika undersökningar som genomförts ger vid handen att många känner sig hotade både fysiskt och psykiskt av sådana förhållanden på arbetsplatsen som det numera finns goda möjligheter att förbättra. Inom vissa yrken och arbetsprocesser måste arbetarna nära nog regelmässigt räkna med allvarliga och bestående men genom bullerskador, skador genom luft som är bemängd med skadliga ämnen och liknande. Rapporten angående förhållandena vid Kockum visar t. ex., att denna elementära typ av brister i arbetsmiljön av många upplevs som ett påtagligt och överhängande hot som i sin tur för med sig konsekvenser i vidare mening för möjligheten att finna trygghet och tillfredsställelse i arbetet. I ett alltmer komplicerat samhälle får allt fler människor svårigheter att anpassa sig, de blir i viss mening handikappade. För att det omänskliga växelspelet mellan förslitning och rehabilitering skall kunna brytas ställs stora krav på både individerna och samhället. En vidgad tolerans i arbetsmiljön, en medveten anpassning av hela arbetssituationen - också i detaljer som individen upplever som avgörande för sin personliga situation - till den enskildes behov och förutsättningar är av utomordentlig betydelse. Rehabiliteringen av fysiskt, psykiskt och socialt handikappade underlättas på ett avgörande sätt, om ökade möjligheter skapas till inplacering i en produktionsprocess där de påtagligaste bristerna i arbetsmiljön eliminerats och där individen bl. a. därigenom får ökad möjlighet att uppleva sitt arbete som personligt meningsfullt. Arbetsmiljö är den fysiska, psykologiska och sociala omgivning som den enskilda människan är verksam i. Med en så bred definition av arbetsmiljöbegreppet kommer gränsytorna mot andra områden att bli många och svåranalyserade. Vi vill här endast peka på några angränsande områden. Flera av dem behandlar vi i andra partimotioner. Den yttre miljön diskuteras i samma termer som väsentliga delar av arbetsmiljön. Föroreningsutsläpp är ofta knutna till produktionsverksamheter, där skaderiskema alltså accentueras. För att lösa arbetsmiljöproblemen är utvidgad arbetsdemokrati av största betydelse. Arbetsmarknadens parter visar allt större ansvar för arbetsmiljöfrågorna. Arbetsmarknads- och näringspolitik måste utformas med stor hänsyn till arbetsmiljön. Målsättningen för och styrning av den tekniska utvecklingen är av grundläggande betydelse liksom sociologisk och psykologisk forskning. Bättre arbetsmiljö förutsätter samordning med åtgärder inom bl. a. dessa områden. Samhällsekonomiska motiv för en bättre arbetsmiljö De humanitära och sociala motiven för en bättre arbetsmiljö är i sig tillräckliga för omfattande insatser. Men därutöver finns starka samhällsekonomiska och företagsekonomiska motiv. I första rummet kom mer givetvis de direkta effekterna av olycksfall och andra yrkesskador, omkring fyra hundra döda och många tusen mer eller mindre svårt skadade . Produktionsbortfall, vårdkostnader och andra kostnader med anledning härav representerar värden av storleksordningen miljarder kronor . Den bristfälliga statistiken medger inga exakta uppgifter. Effektivitetsnedsättningen på grund av buller, dålig belysning, dålig luft osv. torde orsaka samhällsekonomiska förluster av samma storleksordning. Erfarenheter från tyder på att luftkonditionering och riktig belysning i arbetslokaler kan höja produktionen eller mer. Ett allvarligt problem i svensk industri är den höga personalomsättningen. är ingen ovanlig siffra medan kan betecknas som normalt. Denna överrörlighet betingas enligt initierade bedömare bl. a. av dålig arbetsmiljö och leder till extra introduktionsoch utbildningskostnader för näringslivet och de offentliga arbetsgivarna av storleksordningen . Såvitt vi kan bedöma uppvisar investeringar i bättre arbetsmiljö en mycket hög samhällsekonomisk och företagsekonomisk lönsamhet, vilket naturligtvis är av stort intresse även ekonomiskt för den enskilde arbetstagaren. Med en paradox kan man säga, att samhället inte har råd att spara på insatser för en bättre arbetsmiljö. Redan till riksdag väcktes från folkpartihåll en motion om arbetsforskning (I: 166). Motionen stöddes av en rad remissinstanser, och bankoutskottet tillstyrkte kravet på en utredning. Trots en rad påstötningar i form av interpellationer etc. ledde motionskravet inte till något resultat. Det upprepades vid riksdag. Förslag från folkpartihåll om bl. a. anpassningsproblemen i arbetslivet, arbetsforskning och företagshälsovård framfördes i en rad motioner . Även vid riksdag väcktes motioner från folkpartihåll (bl. I: 471) angående arbetsmiljö. har alltså under hela det senaste årtiondet yrkat på att arbetsmiljöfrågoma skulle ägnas ett större intresse. tillsattes en statlig utredning för att se över arbetarskyddslagstiftningen. Utredningen, som är sammansatt av representanter för arbetsmarknadens parter och berörda myndigheter, har antagit namnet arbetsmiljöutredningen. Dess direktiv är emellertid avgränsade till lagstiftning och andra åtgärder för ett vidgat arbetarskydd. Vi finner det motiverat att utredningen ges tilläggsdirektiv avseende de övergripande arbetsmiljöproblemen, forskning och utbildning inom området samt en analys av den samhällsekonomiska betydelsen av en bättre arbetsmiljö. Med hänsyn till den allmänpolitiska betydel se som en värdering av den icke-materiella standardstegringen har, bör utredningen göras parlamentarisk genom att den förstärks med representanter för riksdagspartierna. Generella åtgärder för en bättre arbetsmiljö Som vi inledningsvis framhållit förutsätter bättre arbetsmiljö en rad åtgärder på vitt skilda fält. ökat inflytande för de anställda på arbetsplatser och i frågor som rör arbetet och arbetsmiljön är ett angeläget krav. lägger i olika motioner fram en rad konkreta förslag i detta syfte. Anknytningen till åtgärder för att skapa en bättre yttre miljö är också klar. Samhällsplaneringen och utformningen av bostads- och fritidsmiljön har stor betydelse för trivseln även i arbetet Som vi i andra sammanhang framhåller bör bullerfrågoma härvid ägnas särskild uppmärksamhet. Bullerforskningen i vårt land är otillräcklig. Arbetet på att fastlägga bindande bullemormer och det forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs måste få verkningar också då det gäller arbetsplatsernas bullerproblem. Luftföroreningar gör många arbetsplatser hälsovådliga. Silikosproblemet är ett exempel. Kontrollen över arbete med gifter och andra hälsovådliga ämnen måste också skärpas. Den toxikologiska forskningens resultat måste snabbt förås ut i praktisk tillämpning. har en rad statliga organ ansvar för arbetsmiljöfrågor. , har ett primärt ansvar, men härtill kommer det arbete som bedrivs av , giftnämnden och flera laboratorier. Inför den kraftiga upprustning av forskning, ledning och kontroll, som krävs för en bättre arbetsmiljö, är det motiverat att en översyn görs av resurser, arbetsfördelning och framtida uppgifter för dessa och andra organ, som handhar arbetsmiljöfrågor. Företagshälsovården har varit föremål för en grundlig utredning. Det är nu mycket angeläget att denna snabbt ger praktiska resultat bl. a. genom utbildningsåtgärder och ekonomiska stimulansåtgärder. Vi vill här betona betydelsen av att företagsläkaren ges en opartisk ställning. Genom samhällets insatser kan riktlinjerna för arbetet på en bättre arbetsmiljö dräs upp. Men det är på arbetsplatserna med deras varierande utformning och problem som intentionerna måste omsättas till praktiska resultat. Åtgärderna spänner här över ett brett fält. Det gäller sanering av farliga arbetsplatser, skyddsarbete, men även åtgärder för en anpassning av arbetet till individen. En sådan anpassning har inte bara sitt stora värde ur mänsklig synvinkel utan är också en förutsättning för en höjning av produktiviteten, och är därmed ett egenintresse för företaget. För flertalet människor är arbetet den dominerande aktiviteten i tillvaron och påverkar i stor utsträckning individens allmänna livssituation. En stimulerande arbetsmiljö är en förutsättning för individens självförverkligande. Men då krävs att människan genom utbyggd arbetsdemokrati får möjlighet att påverka den egna arbetssituationen. Detta ställer också krav på bl. a. samverkan och ansvar i grupp och på arbetsledningens utformning. Några viktiga krav kan nämnas. Ett starkt förtroende måste finnas för medarbetarnas vilja och förmåga att delta i och ha medbestämmanderätt i frågor, som rör deras arbete och arbetsmiljö, ett aktivt intresse för deras vidareutveckling, så att fler och fler uppgifter kan delegeras. Grupptillhörighet är en positiv trygghetsfaktor och ger i sig en bättre arbetsmiljö. Utbyggda personalvårdsresurser och en väl fungerande personaladministration bör också betonas. Den arbetsvetenskapliga forskningen kan anvisa en råd krav som bör uppfyllas för att en arbetsplats skall vara sociotekniskt tillfredsställande. Den anställde måste ha goda möjligheter att påverka arbetsprocessen och få variation i arbetet. Den sociala kontakten med arbetskamrater måste kunna upprätthållas även under själva arbetet, vilket ofta är svårt i en alltmer processtyrd produktion. Det är svårt att mäta de förluster en i sociotekniskt hänseende undermålig arbetssituation ger upphov till. Nedslitningen av människor uppmärksammas ibland endast genom strejker, hög frånvaro och stor personalomsättning. Det har sagts att en positiv kontroll över arbetet uppnås först när man slutar upp med att kontrollera enskilda människor. Rent generellt har denna princip tillämpats vid försöken med arbetsutvidgning, där arbetsuppgiften innehåller en större mängd arbetsmoment och en ökad frihet att välja egen takt, metoder, kontroll och ansvar och där övervakningen sålunda minskats samt i självstyrande grupper, där gruppens medlemmar har utbildning för flertalet av gruppens arbetsuppgifter och där ansvaret för arbetet läggs på gruppen. Även åtgärder som rörlig arbetstid och tidlön i stället för ackord har positiva effekter men är av mindre genomgripande natur. Dessa organisationsformer kan tillfredsställa behovet av kontakt med medarbetare och behovet att tillämpa kunskaper på ett bredare fält. De är positiva försök att skapa en mänskligare arbetsmiljö. En omfattande försöksverksamhet i statliga förvaltningar och företag med arbetsutvidgning och självstyrande grupper skulle kunna tillföra arbetsmarknadens parter, statliga och kommunala myndigheter m. fl. ett värdefullt beslutsunderlag. saknas utbildning på universitetsnivå för de flesta grupper av högt kvalificerad personal, som krävs för viktiga uppgifter på arbetsmil Denna utbildning bör ha medicinska, tekniska och beteendevetenskapliga inslag och förekomma främst vid tekniska och medicinska högskolor. Skyddsingenjörer finns , men deras uppgifter bör vidgas till att aktivt utveckla arbetsmiljön, inte endast, som främst är fallet, bevaka att gällande skyddsföreskrifter följs. Här finns utrymme för en betydande utveckling. har framhållit att skyddsingenjöremas anseende på arbetsplatserna inte är tillräckligt. Det kan höjas genom en speciellt på arbetsmiljöfrågor inriktad utbildning. Särskilda tjänster i arbetsmiljö bör därför inrättas och knytas till institutioner med resurser för såväl utbildning som forskning. Även på gymnasieskolans nivå bör motsvarande utbildningskomplement göras. Beräkningar har gjorts som visat att av alla vuxna människor är i någon mening handikappade. Då ingår inte enbart handikappade i traditionell mening, utan även människor som inte är i »normalt» fysiskt eller psykiskt trim. De kan behöva psykisk vård, de orkar inte med arbetstakten eller de avviker från det s. k. normalmönstret. Dessa människor får inte avvisas från arbetslivet eller bara hänvisas till skyddad sysselsättning etc. Arbetsplatserna och arbetsmetoderna måste anpassas även till handikappade, inte tvärtom. Detta är ofta förvånansvärt lätt gjort om det finns personal med lämplig medicinsk och teknisk utbildning, som kan se hur ett visst redskap eller en viss arbetsrutin behöver läggas om för att passa en viss människa. Men det måste då finnas personal med denna utbildning. Utbildningen av ergonomer behöver därför utvidgas och förbättras, ett krav som rests bl. a. av . Det finns anledning att i anslutning till aviserade propositioner under vårriksdagen återkomma med synpunkter och förslag beträffande forskning och utbildning inom arbetsmiljöområdet. Den yrkesskadestatistik som finns i är inte tillfredsställande. Sedan gammalt registreras i huvudsak olycksfallsskador, men t. ex. bullerskador, hudsjukdomar och andra allergier redovisas endast i begränsad omfattning. Belastningssjukdomar på ryggar och ben registreras ofta inte alls som yrkessjukdomar, fast de ofta beror på förhållanden i arbetet. Stresskadoma är likaså svåra att få grepp på. Långsiktiga mutagena effekter bevakas knappast alls. Undersökningar vid en rad företag har dock gett antydningar om skadornas stora omfattning. Förutom det mänskliga lidande dessa skador ger upphov till har de mycket stora ekonomiska effekter. Betydande forskningsinsatser måste göras för att kartlägga och beräkna de skador som uppstår i arbetslivet. Det är givetvis ett långsiktigt arbete att undanröja skadeorsakerna. Som ett första led borde dock så som är fallet i t. ex. och en bättre statistisk uppföljning göras då det gäller både olycksfall och andra yrkesskador. Dessa rapporteras till yrkesinspektionen, men rapporteringen innehåller så få data att en meningsfull behandling, som kan ligga till grund för generella åtgärder är närmast omöjlig. Denna rapportering bör byggas ut och innehålla specificerade uppgifter om omständigheterna kring eller orsakerna till olyckan, skadan eller sjukdomen så att informationerna direkt kan databehandlas. Det går på detta sätt att få fram data av stor betydelse för de förebyggande insatserna. Särskilt frekventa olycksfallstyper kan urskiljas, maskiner eller arbetsmoment till vilka olyckstillfällen är koncentrerade kan byggas om eller läggas om, farliga ämnen och miljöer kartläggas osv. Försäkringsbolagen utarbetar statistik på bilmärken inblandade i olyckor. På samma sätt kan en motsvarande statistik på maskintyper och maskintillverkare upprättas och göra nytta. Bakom uttrycket »den mänskliga faktorn» döljer sig ju ofta olämpliga maskiner eller arbetsmoment dvs. »den omänskliga faktorn». Normer, föreskrifter, standardisering Arbetarskyddslagen av 1949 motsvarar inte dagens krav och en utredning arbetar som nämnts med en översyn av denna lag. En väsentlig fråga, som härvid bör tas upp, är normer eller föreskrifter om hälsofarliga nivåer. I den nuvarande lagen och dess tillämpningsföreskrifter finns vissa normer uppställda. Normsystemet har dock blivit statiskt och leder till att man ofta inte använder sig av den yppersta tekniken för att uppnå t. ex. lägsta möjliga buller eller föroreningsnivå. miljöskyddslag finns en hänvisning till att kraven för en bättre miljö måste ses i relation till bästa existerande teknik. Motsvarande princip bör införas även i den nya arbetarskyddslagen. Man får då ett styrmedel som kan användas för en successiv skärpning av miljökraven. Samhället bör heller inte avstå från att använda ekonomiska styrmedel för att skapa mindre hälsovådliga arbetsmiljöer. I åtskilliga länder används miljöavgifter som ett verksamt medel att nedbringa t. ex. föroreningarna i industriernas avloppsvatten. Liknande metoder skulle som ett komplement till lagstiftning kunna tillämpas för att nedbringa t. ex. interna luftföroreningar och giftutsläpp. utgår statsbidrag med 50 milj. kr. till vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin. Bidrag kan utgå till av kostnaderna för dessa åtgärder och har sin kanske största betydelse för ombyggnad av äldre industri. Vi föreslår att en utredning görs om motsvarande metoder kan tillämpas för att stimulera industrin att förbättra arbetsmiljön, kanske framför allt för att nedbringa buller och föroreningar på arbetsplatserna. Företagen bör få ökade möjligheter att utnyttja sina investeringsfonder för särskilda investeringar i bättre arbetsmiljö. anser vi att avskrivningsreglema för sådana investeringar skall ses över så att en ytterligare stimulans erhålles. Det är framför allt på det förebyggande planet åtgärder för en bättre arbetsmiljö bör sättas in. Även om skaderiskerna inom industrin är de som mest diskuterats är det väsentligt att arbetsmiljöproblemen även på kontor, i hushåll, skolor etc. uppmärksammas. Anpassningsproblemen är sannolikt inte mindre där. De generella åtgärder vi tidigare diskuterat har betydelse över hela fältet. Det förebyggande skyddsarbetet kan schematiskt uppdelas i tekniskt, yrkeshygieniskt och ergonomiskt skyddsarbete. Det tekniska skyddsarbetet avser att minska de olycksfall som medför fysisk skada t. ex. skärskada, klämskada och förlust av kroppsdel. Här kan åtskilligt göras på det förebyggande planet då det gäller kontroll av maskiner etc. t. ex. genom upprättandet av den centrala databank för yrkesskador, som vi föreslagit ovan. Det yrkeshygieniska skyddsarbetet avser främst att förebygga skador på inre organ, nervsystem m. m. som orsakas av ofta långsiktig påverkan av gifter, gaser, ångor, damm, strålning m. m. Här krävs en samverkan mellan yrkesmedicinskt utbildade läkare och skyddsingenjörer. Som exempel kan nämnas silikosfrågan. I närmare ett halvt sekel har föreskrifter funnits om obligatorisk läkarkontroll av anställda i silikosfarligt arbete. Värdet av dessa undersökningar kunde diskuteras så länge de inte föranledde förebyggande åtgärder. Sedan man kommit till klarhet om att tekniska åtgärder krävs för att förebygga silikos har yrkesinspektionen förstärkts med ett antal ingenjörer med yrkeshygienisk utbildning. Dessas uppgift är bl. a. att kontrollera halten av silikosfarligt damm, lösningsmedelsångor, gaser och förekomsten av skadligt buller på arbetsplatserna. För deras arbete är det väsentligt att ett klarläggande sker från centralt yrkesmedicinskt håll vilka koncentrationer av damm och andra luftföroreningar, som kan betraktas som hälsovådliga med hänsyn tagen till exponeringstiden. På detta område kvarstår ännu mycket viktiga arbetsuppgifter att utföra. Ergonomiskt skyddsarbete avser att förebygga skada genom förslitning av kroppens olika delar t. ex. genom olämplig arbetsställning, användningen av olämpliga verktyg, ensidigt förslitande arbetsmetoder och en olämplig arbetsmiljö. Frågor som t. ex. utformningen av maskiner ur såväl olycksfallsteknisk som ergonomisk synvinkel bör angripas på konstruktionsplanet genom insatser från centralt håll i stället för att läkare, ergonomer och ingenjörer skall behöva göra mångfaldigt uppre pade insatser på fältet. Dessa specialisters roll måste också betonas då det gäller konstruktion och planering av arbetslokaler och dessas inredning. Läkaren bör t. ex. vara med redan på projekteringsstadiet, så att säkerhetsåtgärder kan byggas in redan från början. Det blir mycket billigare än om man i efterhand måste rätta till dessa brister. finns i otillräckliga möjligheter att pröva om ämnen, som används vid industriell verksamhet eller i hushåll, har mutagena eller cancerogena egenskaper. Det finns mycket få forskare som behärskar detta ämne. visade dåvarande docent och prof. a. substanser som epoxider, epiminer och dialkylsulfater med vidsträckt användning inom industri och teknologi, har mutagena effekter, dvs. framkallar mutationer i könscellerna, samt dessutom i den mån detta undersöktes cancerframkallande egenskaper. Dessa ämnens effekter kan jämställas med starka doser av röntgenstrålning. Dessa och liknande rön föranledde de två nämnda forskarna att föreslå dåvarande medicinalstyrelsen att vidtaga vissa åtgärder, bl. a. att förekomsten av mutagena och cancerogena ämnen i industriprodukter och förbrukningsartiklar underkastades kontroll samt att industrier som använde ämnen av detta slag skulle registreras och kontrolleras beträffande sitt arbetarskydd. Personer som i sitt arbete kom i kontakt med dessa ämnen skulle undergå kontinuerlig hälsokontroll. Arbetslokaler och laboratorier inom de industriföretag, som framställde och utnyttjade dessa ämnen, skulle stå under noggrann medicinskt kontroll. Akuta skador och kroniska förgiftningar skulle anmälas till central myndighet. Påpekandena ledde dock inte till något synligt resultat. Forskarna aktualiserade åter sina resultat 1970, vilket dock ännu inte medfört några kända åtgärder. Detta är ett exempel på en typ av ämnen, som har starka cancerogena och mutagena effekter, utan att man på minsta vis tar hänsyn därtill vid kontrollen av ämnena eller vid skyddsåtgärderna vid deras framställning och användning. Regler måste utarbetas för att skydda dem som arbetar med ämnen med kemiska risker av denna typ, där ämnena inte är direkt dödande men vid upprepad tillförsel kan medföra cancer eller mutationer. Det är angeläget att och arbetarskyddsstyrelsen aktivt verkar för detta samt att giftnämnden förses med en expertgrupp på detta område. Buller, belysning, luftkonditionering Uppskattningsvis hälften av de industriella arbetsplatserna har en kontinuerlig bullernivå över , vilket är ett gränsvärde för bullerskada. Intill maskiner är 90-100 decibel vanliga värden. Det behöver knappast påpekas vilka konsekvenser detta medför. Belysningen på arbetsplatserna är anmärkningsvärt ofta helt otillfredsställande, något som drabbar framför allt den äldre synsvaga arbetskraften i form av överflyttning från kvalificerat, ljuskrävande arbete till okvalificerat, t. ex. städning. I moderna arbetslokaler, uppvärmda med cirkulerande luft, kan luftfuktigheten bli hälsovådligt låg om luftbefuktning saknas. En beräkning har gjorts av vilka investeringskostnader en bättre miljö skulle kräva.