mot · FU021149 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ökad långivning till ombyggnadsverksamhet. Drygt 100 000 lägenheter nyproduceras i vårt land , varav de flesta som lägenheter i flerfamiljshus i tätorternas ytterområden. Enligt senaste bostadsräkningen (1965) innebar rivningar, sanering, kontorisering och sammanslagningar av lägenheter att av nyproduktionens tillskott till lägenhetsbeståndet försvann genom rivningarna. 400 000 nya lägenheter 19611965 motsvarades av nära 200 000 som utgått ur lägenhetsbeståndet. Bostadsproduktion och bostadsförvaltning kan aldrig bara genomföras med hänsyn till ekonomiska och tekniska faktorer utan måste även ta hänsyn till konsumenternas efterfrågan och till sociala och särskilt miljöpolitiska värden. I relation till nyproduktionen är ombyggnads- och förbättringsverksamheten mycket liten i vårt land, och det kan allvarligt ifrågasättas om vi är inne på en riktig väg när vi styr den statliga långivningen till bostadsverksamhet i huvudsak till nyproduktion och i så liten grad till förbättringsverksamhet. I årets statsverksproposition föreslår departementschefen 2 till lån till nybyggnader och till ombyggnader. De omfattande rivningarna i tätorternas centrala delar har inneburit en omstrukturering av tätortsmiljön som från miljösynpunkt icke kan accepteras som ett stort antal centralt belägna, stora lägenheter i bra miljö borttagits ur bostadsbeståndet och ersatts av nyproducerade lägenheter i ytterområden. Kritiken mot politikernas sätt att handskas med bostadsmiljön är hårdhänt, och jag menar att en ny syn på bostadsplaneringen här måste få spelrum. har i sin bok redovisat synpunkter som här borde beaktas: Men är det miljöpolitiskt riktigt att vidtaga rivningar och saneringar i så stor utsträckning? Förstör vi inte gammal värdefull miljö? Vöre det inte en viktig uppgift att verka för att förbättringsverksamheten utökades och att i bra miljö erbjuda konsumenterna helt moderna lägenheter i gamla hus? Hur skall vi över huvud ha det med vår stadsmiljö? Skall tankegångarna få leva kvar in eller skall vi ha lärt någonting av den högljudda men nyttiga kritiken? Som författaren påpekar är handläggningen av dessa frågor en angelägenhet, men statsmakterna styr genom krediter och kvoter och igångsättningstillstånd inriktningen, och därmed bör åtgärder i första hand genomföras på riksnivå Sammanfattningsvis menar vi: 1) att vi måste rädda den kvarvarande miljön i våra gamla stadskärnor; 2) bättre balansera ombyggnads- och nybyggnadsverksamheten för att därmed få ett bättre strukturerat bostadsutbud; 3) genom åtgärder av det slag som diskuterats i punkterna 1 och 2 få möjlighet att i stadsplaneringen tillämpa andra principer för kommunikation och trafik. Frågor av det slag vi här redovisar är under prövning i statliga utredningar, bl. a. saneringsutredningen och den nytillsatta bostadspolitiska utredningen, i linje med vad i motionen diskuterats, dvs. att öka långivningen till ombyggnadsverksamhet och något minska långivningen till nyproduktion. Även inom de ramar för det statsbelånade byggandet som tillämpas är det möjligt att göra en sådan förskjutning bl. a. genom anpassning av medel till projektreserven. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. : anhåller att medelsförbrukningen till Lånefonden för bostadsbyggande för /73 ges andra proportioner mellan nybyggnads- och ombyggnadslån i linje med vad i motionen anförts. () () HANS () ()