mot · FU02460 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Arrie m. fl. angående beräkningen av skattepliktig förmögenhet. Som ett led i den omläggning av förmögenhetsbeskattningen och av arvs- och gåvobeskattningen, som beslutades av förra årets riksdag, har särskilda regler införts vid beräkningen av skatt på förmögenheter, som är placerade i mindre familjeföretag som bedriver jordbruk, skogsbruk eller rörelse. Dessa regler har i första hand tillkommit för att skydda aktivt i företag arbetande kapital mot alltför hård beskattning. De nya bestämmelserna torde också ha lett till en i vissa avseenden rättvisare avvägd beskattning. Allvarliga invändningar kan dock resas mot vissa delar av det nya systemet. Då det gäller kapital som är placerat i t. ex. banktillgodohavanden och börsnoterade aktier är det i allmänhet relativt lätt att fastställa vilken skattekraft vederbörande förmögenhetsägare har. Detta är däremot betydligt svårare då förmögenheten utgörs av fastigheter och inventarier i jordbruk och rörelse. Kapitalet utgör då först och främst ett redskap för inkomstens förvärvande. Starka skäl talar för försiktighet då det gäller att beskatta sådan förmögenhet. Förmögenhetsskatten blir i många fall att betrakta som en ren driftsutgift. Förmögenhetsökningar, som inte motsvaras av någon ökning av den årliga avkastningen, utgör därmed en direkt belastning för företaget. Detta problem är särskilt markerat inom jordbruket. Fastighetspriserna och därmed taxeringsvärdena, som ligger till grund för förmögenhetsbeskattningen, influeras i hög grad av andra faktorer än lönsamheten inom näringen. Markköpen för tätbebyggelse, fritidsområden osv. har tillsammans med de rena spekulationsköpen en tendens att pressa priserna även på rena jordbruksfastigheter uppåt utan att avkastningen påverkas. Den ökade skattebörda som då uppkommer utgör ofta en kraftig belastning på jordbruksföretagets likviditet och en hämmande faktor för utvecklingen på . En fortsatt utveckling i denna riktning skulle komma i direkt konflikt med de jordbrukspolitiska målsättningarna. Möjligheterna minskar att skapa bärkraftiga familjejordbruk. Det allmänna ekonomiska läget i jordbruket är därtill så pressat, att inte ens de rationellt skötta företagen kan bära någon ytterligare kostnadsstegring utan att det får allvarliga efterverkningar. Detta gäller inte minst i nuvarande situation med mycket hög ränta. Det är enligt vår mening därför synnerligen angeläget att förebygga att höjningar av taxeringsvärdena i jordbruket får skattemässiga konsekvenser, som går utöver förändringarna i lönsamhet och den allmänna prisutvecklingen. Dessa problem beaktades enligt vår mening inte tillräckligt vid utformningen av de nya reglerna för kapitalbeskattningen. För att något belysa vilket skatteutfall förra årets taxeringsvärdehöjningar medför med de nu fastställda skattereglerna kan följande typexempel anföras. En jordbruksegendom i slättbygder, som omfattar 50 ha, hade års allmänna fastighetstaxering ett taxeringsvärde på . Inventariernas värde uppgick till . och skulderna på egendomen till . Ägarens nettoförmögenhet var sålunda . Fastigheten taxerades upp och det nya taxeringsvärdet blev sålunda . Med oförändrat värde på inventarierna och oförändrade skulder ökade nettoförmögenheten med ens till . Med det gamla taxeringsvärdet och tidigare gällande skatteregler var förmögenhetsskatten . men ökar efter taxeringsvärdehöjningen och skatteomläggningen till . Den från jordbrukssynpunkt viktigaste invändningen mot det nya systemet är utan tvekan att 25-procentavdraget vid beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten endast kan utnyttjas om nettoförmögenheten överstiger . Visserligen har viss hänsyn tagits härtill vid utformningen av den nya skalan, men det är angeläget att det nämnda avdraget kan utnyttjas även i något lägre förmögenhetsskikt. I nuvarande utformning kommer de nya reglerna att ha jämförelsevis liten betydelse. Enligt gjorda beräkningar skulle bara sammanlagt 1 1001 200 personer ha kunnat dra fördel av de nya reglerna, om dessa hade varit i kraft redan vid taxering. Av dessa var ca 400 å 500 jordbrukare, ca 400 industriidkare och ca 300 andra rörelseidkare. Även om antalet kommer att öka i och med att de nya taxeringsvärdena härför tillämpas, står det klart att de särskilda reglerna för beräkningen av skatt på förmögenhet placerad i företag bara har betydelse för ett ganska litet antal. Vi föreslår att avdrag i stället medges på den del av förmögenheten som överstiger . (upp till högst 2 milj. ), om förmögenheten är bunden i företag på föreskrivet sätt. Verkningen av det fr. o. m. ökade skattefria bottenbeloppet minskar successivt för att helt upphöra vid , vilket ytterligare talar för en sådan åtgärd. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar, att 6 § i förordningen om beräkning i vissa fall av beskattningsbar förmögenhet som är att hänföra till företag skall ha följande lydelse: Avdrag medges av den del av den skattskyldiges skattepliktiga förmögenhet som överstiger . Den skattepliktiga förmögenheten avräknas från denna. () AXEL () . () i Skegrie