mot · FU02481 · 1971-01-27 00:00:00 — veckopressen, radio och TV, hälso- och sjukvården m. m. Inom har hälsoupplysningen ägnats allt större uppmärksamhet, bl. a. genom tillkomsten av en hälsovårdsupplysningsdelegation (HVUD) med en hälsoupplysningspanel, representerande ett stort antal myndigheter och organ som på olika sätt kan bidra till utvecklingen på detta område. har också bedrivit viss allmän hälsoupplysning som i första hand varit inriktad på kostfrågor. Även inom länsläkarorganisationen och landstingen har man börjat planera för en utökad allmän hälsoupplysning. Den inom planerade informationskampanjen i kostfrågor är ett exempel på ökade insatser inom hälsoupplysningsområdet. Även om det redan uträttats mycket på hälsoupplysningens område genom såväl statliga och kommunala som enskilda initiativ, återstår ännu mycket att göra inom denna form av förebyggande hälsovårdsverksamhet. Hälsoupplysningen måste få en väsentligt bredare och djupare förankring i samhället, och den måste genomföras kontinuerligt och systematiskt om den skall kunna ge önskad effekt Den måste också bli en naturlig och gemensam angelägenhet för hela vårt samhälle. Då flertalet samhällsfunktioner på ett eller annat sätt är starkt beroende av medborgarnas hälsotillstånd, bör det sålunda vara ett allmänt önskemål att alla samhällsorgan genom samordnade hälsofrämjande åtgärder kan aktivt medverka till att avlasta sjukvården och socialvården så mycket som möjligt När det gäller ett nedsatt hälsotillstånd, på grund av t. ex. vissa övre luftvägsinfektioner, rubbningar i matsmältningsorganens funktion, fetma, järnbrist, konsumtion av tobak, alkohol, vissa läkemedel och stimulantia, psykosomatiska rubbningar, stress etc. till följd av mentalhygieniska brister, torde hälsotillståndet hos ett stort antal medborgare kunna påverkas i gynnsam riktning genom jämförelsevis enkla informationsåtgärder, under förutsättning att dessa är sakligt underbyggda och systematiskt genomförda och vederbörande kan uppfatta dem som välmotiverade. Detta gäller säkerligen i lika hög grad många former av rent förebyggande hälsovårdsinformation, häri inbegripet information om första hjälpen vid t. ex. olycksfall. har i sitt betänkande »Den vuxna befolkningens kostvanor» redovisat att mindre än en tredjedel av den vuxna befolkningen har en acceptabel kostsammansättning enligt Folkhälsans kriterier. Det finns anledning misstänka att gruppen låginkomsttagare i särskilt hög utsträckning har matvanor, som inte är gynnsamma från hälsosynpunkt. Det är därför även från jämlikhetssynpunkt angeläget att få till stånd en systematisk upplysning i hälsofrågor. Hälsoupplysningen måste syfta till att ge ökade kunskaper på en hel rad områden av väsentlig betydelse för den enskilda människan, såsom t. ex. om personlig hygien, sjuk- och olycksfallsvård (första hjäl av m. fl. om en parlamentarisk utredning angående den förebyggande hälso* och sjukvården. har samhällets nettokostnader på hälsooch sjukvårdens område fyrdubblats från . De totala kostnaderna för samhället i dess helhet, såväl direkta som indirekta, på grund av sjukdom, olycksfall och invaliditet är svåra att beräkna, och helt adekvata siffror torde vara omöjliga att få fram. Det är emellertid helt klart att samhället gör en mycket stor produktionsförlust genom sjukdomar och ohälsa. redovisades ca 95 miljoner sjukdagar, till en kostnad av ca . Många människor dras med sjukdomar och fysiska och psykiska indispositioner, som inte föranleder sjukanmälan. De negativa konsekvenserna av sjukdom i form av mänskligt lidande är helt omöjliga att uppskatta i siffror men måste självfallet vara den viktigaste faktorn bakom satsningen på hälso- och sjukvård. Medan betydande resurser läggs ner på att bekämpa sjukdomar, satsas allt för litet på förebyggande åtgärder. Det är både billigare och effektivare att förebygga uppkomst av ohälsa än att via behandling och rehabilitering återställa individens hälsa. Samhällets politik måste i allt större utsträckning syfta till att förebygga såväl fysisk som psykisk ohälsa, något som utgjorde en hörnsten i partimotion om den sociala miljön. har samhället mest ägnat sig åt att i efterhand söka reparera skadeverkningarna, som uppkommit genom felaktig användning av våra tekniska resurser eller bristande vilja att styra dessa resurser enligt människans biologiskt grundade förmåga och förutsättningar. De ökade kostnaderna för hälso- och sjukvård har inneburit en våldsam expansion av kostnaderna föj landstingen. Utdebiteringen av landstingsskatt har på flera håll nått en sådan nivå att ytterligare höjningar är förenade med stora problem. De höga landstingsskatterna drabbar i hög grad låginkomsttagarna, eftersom dessa skatter till skillnad från de statliga är proportionella. En ökad satsning på sjukdomsförebyggande åtgärder skulle därför vara motiverad, bl. a. från fördelningspolitisk synpunkt. har ett successivt tilltagande intresse för en allmän hälsovårdsinformation kunnat förmärkas inom skolväsendet, dags- och pen), förgiftningar, kostfrågor, läkemedel och stimulantia, mentalhygien, arbetsmiljö, vila, motion och fritidsverksamhet. Hälsoupplysningen måste i första hand bedrivas inom samhällsfunktioner som har en nyckelställning när det gäller att lätt kunna nå och påverka den enskilda människan, nämligen i familjen, i skolan, i militärtjänsten, i arbetslivet, inom hälsovården, sjukvården, socialvården och genom massmedierna. Men även andra verksamhetsområden har här stor betydelse, t. ex. idrottsrörelsen och friluftslivet i övrigt, naturvården, frivilligorganens verksamhet m. m. Det är nödvändigt att nyckelpersoner inom här nämnda samhällsfunktioner föräldrar, lärare, personal och arbetsledare, läkare, tandläkare, sjuksköterskor, journalister, övrig mediapersonal, ungdomsledare m. fl. stimuleras till en positiv attityd till den personliga hälsovårdens stora betydelse och på så sätt aktivt medverkar inom hälsoupplysningen. När det gäller att på bästa sätt kunna planera, organisera, samordna, integrera och genomföra en effektiv och långsiktig hälsoupplysning inom de olika samhällsfunktionerna på alla nivåer, måste en hel rad frågor närmare klarläggas, studeras och utredas. Det gäller bl. a. möjligheterna till en kartläggning av informationsbehovet inom samhällets olika verksamhetsområden, prioriteringen av informationsverksamheten alltefter det aktuella informationsbehovet och tillgängliga informationsresurser insamlingen av nödvändigt informationsunderlag, initieringen och genomförandet av viktiga medicinska och andra forskningsprojekt av väsentlig betydelse för hälsoupplysningen, informationens utformning med hänsyn till olika ålders- och yrkesgruppers förutsättningar och behov, framställningen och distributionen av erforderligt informationsmaterial samt slutligen en värdering av informationsresultatet. Olika kostnadsfrågor sammanhängande med en kontinuerlig och samordnad hälsoupplysning måste också utredas, liksom frågan om hur hälsoupplysningsverksamheten bäst bör fördelas på och samordnas mellan statliga, kommunala och andra organ på olika samhällsnivåer. En parlamentarisk kommitté bör få i uppgift att skyndsamt verkställa utredning av frågorna angående hälsoupplysning och övriga sjukdomsoch skadeförebyggande åtgärder för att förbättra folkhälsan. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla att en parlamentariskt sammansatt kommitté ges i uppdrag att kartlägga möjligheterna till samordnade sjukdomsförebyggande åtgärder, som kan avlasta sjukvård och socialvård, varvid kommittén bl. a. kartlägga behovet av och förutsättningarna för en samordnad och systematiskt genomförd allmän hälsoupplysning och hälsofostran; b. framlägga förslag angående hälsoupplysningens innehåll, utformning och organisation, allt i syfte att skapa bättre förutsättningar för en aktiv medverkan från samhällsorgans och alla medborgares sida för att förbättra folkhälsan. () () . () i Skegrie () i Glömminge () i Luttra () i Bäckmora