mot · FU02853 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Stipendier för främjande av högre vetenskapliga studier. Huvudsyftet med den forskarutbildningsreform som trädde i kraft var att åstadkomma ett utbildningssystem, som skulle göra studierna fram till doktorsexamen effektivare och därmed göra det möjligt att normalt avlägga doktorsexamen . Den högre effektiviteten skulle åstadkommas genom utökad undervisning och forskarhandledning samt genom ett utbyggt stipendiesystem, som skulle ge de studerande möjlighet att bedriva studier på heltid. Realiserandet av den fastlagda målsättningen skulle kräva en kraftigt ökad ekonomisk satsning i form av anslag och tjänster. Denna ökade ekonomiska satsning har endast delvis kommit till stånd, och de som på det lokala planet är ansvariga för den nya utbildningen har uttryckt stark oro för att forskarreformen inte skall kunna förverkligas på grund av bristande ekonomiska resurser. Även i årets statsverksproposition har mycket kraftiga prutningar gjorts på de för forskarutbildningen begärda anslagen. Helt allmänt kan man konstatera att någon mera genomgripande upprustning av forskarutbildningen knappast är möjlig inom den i statsverkspropositionen angivna ekonomiska ramen. Särskilt allvarlig anser vi den mycket långsamma ökningstakten vad beträffar anslagen till doktorandstipendier vara. Enligt UKÄ:s beräkningar fanns det 1969 8 922 doktorander och licentiander och under /71 hade antalet ökat till omkring 9 500. Under nästkommande budgetår kan antalet beräknas ligga en bra bit över 10 000. Endast en ringa del av dessa kan komma i åtnjutande av stipendier. Under /71 fanns det totalt endast omkring 1 000 stipendier för forskarstadiet. har antalet stipendier ökat med endast 50 . Även för det kommande budgetåret föreslås en ökning med 50. Denna låga ökningstakt innebär att relationen mellan antalet studerande och antalet stipendier för forskarutbildning försämras . Det kan nämnas att UKÄ för det kommande budgetåret krävt en ökning med 240 stipendier samt understrukit att en snabbare ökningstakt än är synnerligen angelägen. Det stora antalet studerande som inte kan få stipendier tvingas i flertalet fall till ett omfattande förvärvsarbete vid sidan av studierna. Detta försvårar studierna och förlänger studietiden. Det är inte realistiskt att tänka sig att dessa studenter skall kunna bli färdiga med doktorsexamen inom den enligt målsättningen stipulerade tiden. Avsikten med forskarreformen var att de studerande skulle ha möjlighet att bedriva studier på heltid. Den tänkta uppläggningen av undervisning och handledning utgår också från detta. Vidare bör det framhållas att man genom den knappa tillgången på stipendier riskerar att få en snedrekrytering till forskarutbildningen och som en följd av detta en fortgående snedrekrytering till högre akademiska befattningar över huvud taget. De som saknar ekonomiska möjligheter att själva finansiera sina studier och som inte kan få stipendier eller amanuenstjänster avskräcks från att påbörja forskarutbildning, och om de påbörjar den så kommer de att få mycket svårt att fullfölja studierna. Forskarutbildningen kommer således i realiteten att vara försedd med en spärr som drabbar de studenter som redan för finansieringen av studierna fram till grundexamen varit tvungna att ådraga sig en hög skuldsättning. För ekonomiskt oberoende studenter finns inte någon sådan spärr. Det finns således flera skäl som talar för en snabbare ökning av antalet stipendier än vad som föreslås i statsverkspropositionen. Vi föreslår därför att medel anvisas för en ökning av antalet stipendier för forskarutbildning med 150 under /72. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att måtte besluta att till Stipendier för främjande av högre vetenskapliga studier för /72 anvisa ett reservationsanslag av . () i Ulfsbyn () ()