mot · FU021162 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ökat bostadsbyggande inom det allmänna stödområdet. De senaste årens debatt visar att lokaliserings- och regionalpolitiken omfattats med allt större intresse såväl från de politiska partiernas sida som från skilda myndigheter och organisationer. Man har alltmer kommit till insikt om att en fortsatt befolkningsomflyttning med koncentration till ett fåtal storstadsområden och en motsvarande utglesning av bebyggelsen i övriga delar av landet i längden är ohållbar. Samhället måste nu vidta åtgärder i betydligt ökad utsträckning för att uppnå den balans som krävs för att ge människor i olika delar av landet rättvisa och likvärdiga levnadsförhållanden. Faktorer som har grundläggande och långsiktig betydelse för en framgångsrik regionalpolitik är bostadssituationen och bostadsbyggandet. En omfattande lokalisering av företagsamhet till en ort är ju meningslös om inte bostäder står att få för den extra personal, ofta i ledande befattningar, som erfordras för att företagsamheten skall komma i gång. Ett gott bostadsbestånd är den första förutsättningen för att man skall få företagare att satsa på ett område. Likaså betyder möjligheterna till en normal sanering av äldre bebyggelse mycket för attraktionskraften och trivseln på orten. Utifrån lokaliseringspolitiska bedömningar har hittillsvarande bostadspolitik varit klart otillfredsställande. Bristen på bostäder har varit hämmande för lokaliseringsverksamheten. På grund av gällande kvotreglering av bostadsbyggandet har nytillskott av bostäder ej kunnat ske i önskvärd omfattning. Som exempel kan nämnas kommunblock i . har bedömt behovet av nya bostäder till 265 för att åstadkomma en erforderlig sanering och ersättningsproduktion. Kvottilldelningen har emellertid endast varit knappt hälften. I området råder arbetslöshet, varför en ökning av bostadsbyggandet ej skulle kräva tillförande av arbetskraftsresurser utifrån för att klara det önskvärda programmet. Samma förhållande räder också i stort beträffande byggnadsmaterial, varför inflationsdrivande tendenser ej behöver befaras. Samma förhållande som inom fcjusdalsområdet torde råda inom ett stort antal kommunblock av strategisk betydelse i landet, vilka bedömts behöva öka eller stabilisera sin folkmängd och som är i behov av lokaliseringspolitiska åtgärder. Det vare därför rimligt att sådana orter finge möjlighet att öka sitt bostadsbyggande i syfte att stimulera tillväxten och sysselsätta arbetskraften. I ett senare skede när sysselsättning kunde beredas i t. ex. lokaliserad tillverkningsindustri kunde en förskjutning tänkas från bostadsbyggande till en mera direkt produktiv Vi anser att bostadsbyggandet inom stödområdet i huvudsak borde ske utan kvotbegränsning i vad gäller såväl småhus som flerfamiljshus. Om detta anses uteslutet att genomföra på en gång bör det genomföras i etapper. Därvid kan man tänka sig att som ett första steg lämna småhusbyggandet fritt samt tillämpa en betydligt generösare kvottilldelning för flerfamiljshus i det orter som erhåller statligt stöd för näringslivets utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte 1. besluta att igångsättning av småhusbyggen inom det allmänna stödområdet får ske utöver den bostadsbyggnadsplan som fastställs av ; 2. i skrivelse till Kungl. a) uttala sig för en generösare bostadskvottilldelning i orter inom det allmänna stödområdet och inom orter som erhåller statligt stöd för näringslivets utveckling, b) anhålla om utredning angående möjligheterna att i vad gäller dessa orter lämna bostadsbyggandet helt fritt utöver de av fastställda planerna. () () () ()