mot · FU021488 · 1971-05-25 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 117 angående statliga åtgärder inom svensk varvsindustri. I proposition 1971:117 behandlas i huvudsak fyra olika komplex som gäller 1. statliga åtgärder i samband med rekonstruktion av AB , 2. nyteckning av aktier och övertagande av en aktiepost i , 3. det på statens initiativ ingångna kartellavtalet mellan storvarven samt 4. den fortsatta fartygskreditgarantigivningen. Till punkt 2 har vi inga anmärkningar. Beträffande punkt 1 som gäller rekonstruktion av AB anser vi att staten i stället genom borde inträda som dominerande aktieägare i . Det förslag som framlagts av varvskommission och som nu föreslås medverka till genom lån, lånegarantier och borgen innebär enligt vår mening ett otillbörligt gynnande av det privatkapitalistiska företag, , som skulle inträda som dominerande aktieägare i . Statens åtaganden skulle enligt propositionen inbegripa ett intill ränte- och amorteringsfritt lån om 75 milj. kr. till , full garanti för ett efter rekonstruktionen av på den svenska kapitalmarknaden emitterat obligationslån på likaledes 75 milj. kr. samt borgen tillsammans med Salénrederierna för ett lån på 35 milj. kr. från största kunder till företaget. Salénrederiernas viktigaste insats i samband med rekonstruktionen av är att man tecknar nyemitterat aktiekapital om totalt 150 milj. kr. genom tillskott av apportegendom bestående av ett tankfartyg som garanteras ha minst detta värde. Från likviditetssynpunkt innebär det att fartygets seglationsöverskott tillskjuts, vilket enligt propositionen för åren 1971 1973 kan beräknas uppgå till netto ca 80 milj. kr. Efter apportemissionen skulle hela aktiekapital efter nedskrivning av det gamla aktiekapitalet till en tiondel uppgå till 157,7 milj. kr., varav alltså Salénrederierna äger den helt övervägande delen. Man kan också uttrycka det så att Salénrederierna genom att tillskjuta ett tankfartyg blir den helt dominerande ägaren både till hela med de stora värden som företaget alltjämt måste anses representera och till tankfartyget. Genom denna transaktion som alltså föreslås ske genom direkta medverkan praktiskt taget bortskänkes till en privatkapitalistisk finansgrupp. Vi kan för vår del icke medverka härtill. Det rimliga är i stället, om ett statligt ingripande är nödvändigt från sysselsättningssynpunkt, att tecknar hela det nya aktie kapital i som kan anses erforderligt för en rekonstruktion. Utan tillgång till samtliga handlingar är det svårt att bedöma om denna summa måste uppgå till 150 milj. kr. eller eventuellt kan vara mindre (sett mot bakgrunden av att inte heller enligt propositionens förslag kan tillgodogöra sig hela aktiekapitaltillskottet på 150 milj. kr. Vi föreslår emellertid att till kapitaltillskott till för teckning av aktier i anvisas ett investeringsanslag av 150 milj. kr. Punkt 3 gäller det s. k. konsortialavtal rörande varvssamarbete som på initiativ av regeringen kommit till stånd mellan de fyra största varven. I detta samarbete skall enligt avtalet staten direkt medverka. Avtalet är i själva verket att karakterisera såsom ett kartellavtal och faller såsom sådant under den gällande kartellagstiftningen. Det skall alltså registreras av statens pris- och kartellnämnd och kan bli föremål för förhandling inför näringsfrihetsrådet. Tendenserna till koncentration och centralisering är som bekant mycket starka inom det svenska näringslivet. Detta sammanhänger med lagbundenheter i det kapitalistiska produktionssättets utveckling, och av socialisterna har alltid hävdats att enda sättet att bryta denna maktkoncentration är att överföra produktionsmedlen i folkets ägo. Denna ståndpunkt betyder emellertid icke att ej monopol och karteller bör motarbetas med alla medel som står till förfogande. Helt oriktigt anser vi det vara att staten tar initiativ till och medverkar i monopoliseringsprocessen. Vi föreslår därför att skall uttala sig mot sådan medverkan. Punkt 4 gäller fortsatta statliga kreditgarantier till varvsindustrin till ett sammanlagt belopp av högst 3 500 milj. kr. Såsom anfördes i motion 1968:1220 i andra kammaren kommer dessa kreditgarantier att till sin övervägande del utnyttjas av de stora privatkapitalistiska företagen. Sådant stöd till de privata företagen bör i princip icke ges. Om sysselsättningsskäl under en övergångstid kan anföras såsom skäl för en statlig kreditgaranti måste denna kombineras med ett verkligt inflytande för de anställda samt för stat och kommun i de företag som utnyttjar kreditgarantierna. Ett sådant inflytande skulle t. ex. kunna få formen att de anställda tillförsäkras , staten och kommunen av det sammanlagda röstetalet inom företaget/ aktiebolaget. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att avslår hemställan i proposition 1971:117 under punkterna 1) och 5), den senare i vad avser garanti för obligationslån och borgen, att vid behandling av förslaget i proposition 1971:117 under punkt 5) i vad avser bemyndigande till fullmäktige i att ikläda staten garantier till svensk varvsindustri till ett sammanlagt belopp av högst 3 . avseende kreditgivning i anslutning till produktion av fartyg måtte uttala att de anställda, stat och kommun skall tillförsäkras ett verkligt inflytande i de företag som utnyttjar kreditgarantierna, att till Kapitaltillskott till för teckning av aktier i på tilläggsstat lil till riksstaten för /71 på kapitalbudgeten under fonden för statens aktier måtte anvisa ett investeringsanslag av . samt att vid behandling av proposition 1971:117 måtte uttala att staten icke bör medverka i kartellavtal mellan privatkapitalistiska företag. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i