mot · FU02511 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om en parlamentarisk utredning angående näringspolitiken. Det är ett för alla grupper gemensamt intresse att näringslivet arbetar så effektivt som möjligt. I det moderna industrisamhället kräver detta en aktiv näringspolitik från statsmakternas sida. Den främsta drivkraften till framsteg och framåtskridande är de enskilda människornas vilja till initiativ, verksamhet och ansvar. Marknadshushållning, byggd på konkurrens och fritt konsumtionsval, är därför enligt vår uppfattning det ekonomiska system som bäst tillgodoser människomas behov och önskemål. vill vi understryka nödvändigheten av att det ekonomiska systemet utformas så att alla kan få det bättre när produktionen ökar. Strävan till jämlikhet måste enligt vår mening betonas lika starkt som kravet på effektivitet. För att denna dubbla målsättning skall kunna förverkligas, måste samhällets näringspolitiska organ och resurser i första hand sättas in i en förutsättningsskapande politik, där en aktiv näringspolitik utgör en viktig del. Samhället bör alltså medverka till att skapa så goda grundförutsättningar som möjligt för människomas arbete och inom den ramen låta enskilda individer, företag och sammanslutningar verka fritt. måste dock samhället alltid vara berett att med ingrepp eller styrning korrigera utslag av marknadshushållningen som inte kan accepteras av sociala eller andra skäl. Människans vilja att göra en insats och att ta ansvar baserar sig givetvis på egenintresset men också på vilja till samarbete och solidaritet. Det finns anledning att understryka det sistnämnda. Den avvägning mellan konkurrens och samverkan som är nödvändig för att man skall kunna få en marknadshushållning av den typ som vi anser att man bör eftersträva uppnås bäst inom ramen för en ekonomi som i huvudsak baseras på privat och kooperativt näringsliv. Vårt nuvarande samhälle bygger i princip på ett sådant ekonomiskt system som vi här har beskrivit och som vi anser vara det bästa. Företagen arbetar inom vissa bestämda ramar i konkurrens med varandra, och den helt övervägande delen är privat eller kooperativt ägd. De samhällsägda företagen uppgår sålunda inte mer än till av den totala företagsamheten. Likväl kan det vara berättigat att - som ofta sker - tala om en blandekonomi med hänsyn till den starka ställning statlig företagsamhet har på vissa viktiga områden, t. ex. inom kommunikationsväsendet, och genom de möjligheter till styrning och kontroll av vårt näringsliv som staten numera har. Med den nuvarande strukturen i näringslivet måste tyngdpunkten i näringspolitiken läggas vid generella åtgärder, som främjar utvecklingen i näringslivet som helhet. De allt snabbare strukturförändringarna har emellertid ökat kraven på selektiva åtgärder. Regeringen har lagt särskild vikt vid den statliga företagsamheten. Målet har varit att dels stärka den statliga företagsamheten som sådan, dels utveckla den till ett instrument i den allmänna näringspolitiken. Otvivelaktigt har också vissa resultat uppnåtts den vägen. Till en del har detta emellertid gått ut över den allmänna näringspolitiken, vilket lett till starka påfrestningar för utsatta företag i andra delar av näringslivet. Detta förhållande har inte minst gett utslag i investeringsutvecklingen, vilket i sin tur påskyndat koncentrationsprocessen, företagsnedläggningarna och friställningarna av arbetskraft. En aktiv näringspolitik måste innefatta åtgärder på snart sagt alla områden av det politiska fältet. Flertalet politiska beslut berör således människomas möjligheter att lyckas i näringsliv och arbete. Den avvägning mellan åtgärder på olika områden som här måste till kan knappast komma till stånd utan ett samlat näringspolitiskt handlingsprogram. Avsaknaden av ett sådant är enligt vår mening en av de viktigaste anledningarna till att den aktivisering av näringspolitiken som skett inte i alla avseenden lett till önskat resultat. Någon samordning har t. ex. inte skett mellan samhällets åtgärder på kommunikationsområdet, lokaliseringspolitiken, bostadsförsörjningen, utbildningsområdet och jordbrukspolitiken. Samhället har visserligen antagit riktlinjer eller handlingsprogram för flertalet av de nämnda delområdena. Någon sammanvägning av dessa program har emellertid aldrig kommit till stånd. Detta är enligt vår uppfattning nödvändigt för att uppnå ett enhetligt grepp från samhällets sida på det näringspolitiska området. Nuvarande samhällssystem är, såsom vi framhållit, uppbyggt för en ramplanerad och social marknadsekonomi. En aktiv näringspolitik i detta system måste innebära en satsning på förutsättningsskapande insatser från samhällets sida i syfte att stimulera viljan till initiativ, verksamhet och ansvar. Några grunder skall i det följande anges. Kommunikationer och service. I samhällets förutsättningsskapande uppgifter skall ingå att svara för en basorganisation - såsom vägar och kommunikationsanordningar, rådgivningsverksamhet, forskning och utvecklingsarbete. De näringspolitiska institutioner som byggts upp i form av t. ex. näringspolitiskt råd, investeringsbank, ut vecklingsbolag och etableringsbolag skall i första hand vara inriktade på att främja nuvarande privata och kooperativa näringsliv. Det är samhällets uppgift att medverka till kreditmöjligheter för näringslivet. är det väsentligt att APmedel kan föras till näringslivet även på andra vägar än genom den statliga investeringsbanken. Det är särskilt angeläget att de mindre företagens behov tillgodoses. Inkomst- och kapitalbeskattningen skall utformas med hänsyn till framstegsmöjlighetema. Näringslivet måste få tillräckliga konsolideringsmöjligheter. Det är emellertid här fråga om avvägning från jämlikhets- och fördelningspolitisk synpunkt. Högsta möjliga jämlikhet skall eftersträvas. Av särskild betydelse är att de mindre företagen genom exempelvis investeringskonton får konsolideringsmöjligheter motsvarande dem som de större företagen har i investeringsfonderna. En ramplanerad marknadsekonomi förutsätter en sund och verklig konkurrens. Inom stora delar av näringslivet är konkurrensen otillfredsställande. Monopol och maktkoncentration i det privata näringslivet liksom hos staten måste effektivt motverkas genom konkurrenspolitik. Den prisövervakande verksamheten har en huvuduppgift. Samhället måste genom lagstiftning och administration garantera vederhäftig reklam. För motverkande av maktkoncentrationen är det väsentligt att främja de mindre företagen. De beslut som näringslivet fattar har konsekvenser för samhälle och medborgare. Samhället bör därför ha god insyn i näringslivets förehavanden. En vidgad och mera öppen redovisning av näringslivets och de enskilda företagens ekonomiska förhållanden skall eftersträvas. Kravet på insyn gäller inte minst de statliga företagen. Ett fritt konsumtionsval innebär att konsumenterna skall ha avgörande inflytande över vad som skall produceras. Det är en angelägen uppgift för samhället att medverka till att det fria konsumtionsvalet fungerar. En samhällelig konsumentupplysning skall hjälpa konsumenten till en självständig bedömning av utbjudna varor och tjänster. Grunden till god konsumentfostran skall läggas i skolan genom undervisning i konsumentkunskap. Regeringspolitiken har varit alltför litet inriktad på att främja det frivilliga sparandet. Uppbyggnaden av produktionsapparaten kräver ökade insatser på detta område. Härvid är det viktigt att främja ett aktiesparande som kan utnyttjas även av de mindre företagen. Det är väsentligt att statsmakterna på bättre sätt än tidigare långsiktigt planerar sin politik. Detta gäller särskilt investeringsplaneringen och planeringen i fråga om dispositionen av arbetskraften. I en förutsättningsskapande politik ingår att staten skall skapa goda utbildningsmöjligheter till förfogande för näringslivet. Särskild betydelse har i detta sammanhang en upprustning av vuxenutbildningen. Forskning och utvecklingsarbete. För forskning och utvecklingsarbete måste samhället i samverkan med näringslivet göra väsentligt ökade insatser. Nya forskningsresultat skall så snabbt som möjligt nyttiggöras i en effektiviserad produktion. Inte minst gäller det att ta till vara de framstegsmöjligheter som finns hos de mindre företagen. En väsentlig uppgift för arbetsmarknadspolitiken skall vara att främja en strukturomvandling som ökar näringslivets effektivitet och ger arbetskraften omskolning i anpassning härtill. Arbetsmarknadspolitiken skall underlätta för de enskilda människorna att få lönsam och meningsfull sysselsättning. Det är för samhället angeläget att aktivt verka för arbetarskydd, företagshälsovård och i övrigt åtgärder som leder till förbättrade arbetsmiljöer. Arbetsplatserna skall anpassas efter människans såväl psykiska som fysiska förutsättningar. Lokaliserings- och regionalpolitik. Genom en aktiv lokaliserings- och regionalpolitik skall bästa möjliga utnyttjande av realkapital och arbetskraft uppnås. Nuvarande koncentration till storstadsområden och utflyttning från regioner med sysselsättningssvårigheter har förorsakat en obalans som försvårar en effektiv ekonomisk politik och motverkar den ekonomiska tillväxten. De mindre företagens situation. De mindre företagen är av särskild betydelse för det nyskapande som för utvecklingen framåt. Den nuvarande regeringspolitiken har inte i tillräcklig utsträckning beaktat detta. De mindre företagen är diskriminerade i fråga om t. ex. AP-återlånebestämmelsema och investeringsfonderna. Strävandena bör i ökad utsträckning inriktas på att främja mindre företag, eftersom dessa är av särskild betydelse för nyföretagsamhet och ekonomisk tillväxt. Samarbete mellan samhället och näringslivet. En ramplanerad marknadsekonomi måste bygga på förtroendefullt samarbete mellan samhället och näringslivet. Det skall gälla i stort sett en ekonomisk samhällsplanering och andra förutsättningsskapande uppgifter men också på vissa punkter ett gemensamt ägande, såsom t. ex. i fråga om ASEA-ATOM och UDDCOMB. I en ramplanerad marknadsekonomi har även samhällsägda företag en uppgift, då privat eller kooperativ företagsamhet inte står till förfogande eller inte förmår tillfredsställa sociala behov. Vi måste räkna med ett ökat behov av statligt engagemang direkt på företagsplanet dels av sociala och lokaliseringspolitiska skäl, dels därför att mycket stora kapitalinsatser i vissa fall inte kan garanteras på annat sätt Ett samhälleligt företagsengagemang kan vara motiverat även av konkurrenspolitiska skäl. Det är angeläget att den statliga företagspolitiken motiveras på ett riktigt och sakligt sätt. Decentraliseringens fördelar bör utnyttjas även i arbetslivet. En fördjupad företagsdemokrati skall ge de anställda möjlighet till självständigt initiativ i arbetet och till medbestämmanderätt och ansvar över sin egen arbetssituation och företagets politik. Företagsdemokrati är att tillvarata individens vilja såväl till initiativ som samverkan. En fördjupad företagsdemokrati ökar både effektiviteten och trivseln. Det är enligt vår mening självklart att samhället skall föra en aktiv näringspolitik, som stimulerar näringslivet i vår s. k. blandekonomi till förmån för alla. Detta kräver att samhället fastställer ett näringspolitiskt handlingsprogram i likhet med vad som skett på andra områden. De grunder som vi ovan angivit bör enligt vår mening ligga till grund för ett sådant handlingsprogram. Med stöd av vad ovan anförts får vi hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om skynd samt tillsättande av en parlamentarisk arbetsgrupp för utarbetande av ett preciserat handlingsprogram för en aktiv näringspolitik i enlighet med vad som anförts i motionen. () () . () i Skegrie () i Glömminge () i Bäckmora