mot · FU021240 · 1971-03-25 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 39 med förslag till lag om försöksverksamhet i fråga om ordningen för vissa kyrkliga förrättningar. Maj:ts proposition 1971: 39 föreslår försöksverksamhet i fråga om ordningen för dop, konfirmation, vigsel och jordfästning. I anledning härav vill jag anföra följande. Kyrkolagen av medgiver intet avsteg från för allmän gudstjänst gällande ritual. Detta har den kyrkliga menigheten upplevat som en god ordning och en förutsättning för trivsel och trygghet. Särskilt den del av församlingen som regelbundet deltager i gudstjänsten och sålunda lever kyrkans liv har i djupaste mening prövat ordningen och därför erfarit dess ändamålsenlighet, dess bibliska förankring och dess rika skönhet. Det beständiga och pålitliga i dess utformning har skänkt menigheten hemkänsla och i livets växlingar och prov ökat tryggheten och vissheten. Ramen och formen för gudstjänsten har harmonierat med förkunnelsen och det andliga innehållet. Det behov av omväxling och variation som kan föreligga får församlingen tillfredsställt genom de gudstjänster av annat slag som under kyrkoårets gång förekommer på icke ordinarie gudstjänsttid och stundom utanför det vanliga kyrkorummet. Genom lagen 1968: 737 har emellertid avsteg från gällande ritual medgivits i allmän gudstjänst 1975 och i högst tio församlingar i vart stift. föreligger redan många vittnesbörd om att den gudstjänstfirande församlingen är oförstående eller störd av dessa experiment. Främst kommer detta till uttryck bland de gamla medlemmarna, vilka i många fall är de trognaste besökarna vid gudstjänst och i kyrka. De känner sig i stor utsträckning utstötta och hemlösa i sin egen församling. Man kan som parallell andraga den stora förändring i radiokyrkans andakter som skett, vilken gett anledning till protester bl. a. i strömmen av insändare till tidningarna. En stor oro kan registreras inför experimenten. De som med gillande tar emot försöken är i många fall människor som inte deltar i kyrkligt arbete eller gudstjänstliv i större utsträckning och som därför inte kan anses vara representativa för församlingen. Det måste anses vara mycket ovisst om kyrkan har råd att driva försöksverksamhet av detta slag. Risk föreligger att den trognaste delen av församlingen blir lidande, och det är icke tillfredsställande att kyrkan genom experiment på detta sätt sviker f örsamlingskäman. Ännu känsligare blir det med försöksverksamhet i fråga om de kyrkliga handlingar som propositionen 39 aktualiserar. Även dessa förrättningar är gudstjänster och sker i allmänhet offentligt. Ehuru kyrkomötet utan reservation godkänt förslaget och remissinstanserna inte gjort invändningar finns det skäl att tro att den svenska församlingen till största delen motsätter sig en ändrad ordning. Om kyrkan eventuellt kan öka antalet besökare genom experiment i övriga gudstjänster, så är det icke fallet vid dop, vigsel och jordfästning; förmodligen icke heller vid konfirmation. Även om de närmast berörda lämnar sitt medgivande till annat ritual kommer andra deltagare i gudstjänsten att irriteras eller stå frågande. Det som främst måste anföras mot ytterligare försöksverksamhet i kyrkan är att förhållandet mellan kyrkan och staten är föremål för utredning, varför ett beslut i fråga om kyrkans förhållande till staten kan väntas . I detta läge bör experiment inte företagas. Om kyrkan skils från staten har den anledning att se över sitt arbete, om kyrkan blir kvar i samma ställning kan överväga ändrad gudstjänstordning. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att avslår propositionen nr 39. () i Agnäs