mot · FU02353 · 1971-01-26 00:00:00 — om inrättande av neurologiska kliniker vid centrallasaretten. Den medicinska specialitet som kallas neurologi sysslar med många olika sjukdomstillstånd. Hit hör sålunda organiska nervsjukdomar, såsom MS och Parkinsons sjukdom. Inom specialiteten behandlas också epilepsisjuka, personer med besvärande huvudvärk eller yrsel samt inte minst de som drabbats av hjärnblödning eller som erhållit skallskador, t. ex. vid en trafikolycka. Det är alltså fråga om mycket vanliga sjukdomstillstånd som ofta ger betydande sociala återverkningar i form av nedsatt arbetsförmåga eller annat handikapp. Trots vad nu sagts betraktas neurologin i vårt land av många både läkare och lekmän som en exklusiv specialitet, som hör hemma på universitetskliniker och regionsjukhus. Bland centrallasaretten är det bara lasarettet i som har neurologisk klinik. Sammanlagt finns på slutna neurologiska kliniker i enligt en beräkning endast 470 platser, fördelade på 9 sjukhus. I våra grannländer och är förhållandena annorlunda. har sålunda 746 vårdplatser, fördelade på 22 kliniker, och 510 platser på 12 kliniker. Per miljon invånare innebär detta 160 platser i , 140 i och 40 i . Antalet neurologiöverläkare är i 32 och i 22 men i endast 9. Vi ligger sålunda i långt efter våra grannländer på detta område. Orsakerna härtill är svåra att angiva. Möjligen kan en orsak vara att man i ansett neurologin vara en dyr specialitet som man menat att andra läkare än neurologer kan sköta de neurologiskt sjuka lika bra. Erfarenheterna, bl. a. från den neurologiska kliniken vid i , tyder emellertid på att en sådan klinik kan innebära både förbättrad vård och, totalt sett, lägre kostnader. Särskilt värdefullt ur kostnadssynpunkt är att verksamheten inom neurologin i hög grad kan bedrivas i form av öppen vård. Detta kan för de medicinska klinikerna betyda en avlastning beträffande t. ex. hjärnblödningsfallen och för kirurgklinikerna i fråga om fall av skallskador efter trafikolyckor etc. Genom den utredning inom den öppna neurologiska vården som kan ske blir det vidare ofta möjligt att undvika inläggning på medicinsk eller kirurgisk vårdavdelning. Som det nu är får många neurologiska fall genomgå dyrbara, ofta riskfyllda, tids- och personalkrävande undersökningar i onödan. Hade en neurolog (i öppen vård) fått hand om fallet hade kanske många av dessa undersökningar kunnat undvikas. Många fall ur verkligheten bestyrker detta. Uppfattningen att neurologin är en dyrbar specialitet grundar sig ibland på att man utgår från att en neurologisk klinik förutsätter att det vid samma sjukhus också finns särskilda avdelningar för neurofysiologi, neurokirurgi och neuroradiologi. Genom samarbete med något universitets- eller regionsjukhus med dessa specialiteter torde emellertid, som erfarenheten i visar, det i regel kunna vara tillräckligt att på ha tillgång till en röntgenläkare med speciell utbildning i neuroradiologi. En del neurofysiologiska undersökningar, t. ex. EEG och EMG, torde väl kunna förutsättas ske på ett modernt centrallasarett under neurologens medverkan. En fullt effektiv neurologisk klinik behöver givetvis både vårdplatser för sluten vård och en avdelning för öppen vård. Vid en successiv utbyggnad torde det emellertid vara möjligt att i första skedet nöja sig med en klinik för öppen vård, särskilt som det ju numera finns möjlighet att anställa en specialist i överläkarställning för enbart öppen vård. Redan detta skulle medföra klart förbättrade vårdmöjligheter, avlastning för icke neurologiska kliniker samt, icke minst, i många fall lägre vårdkostnad per patient. Samhället satsar alltmer på medicinsk rehabilitering, omskolning m. m. Allt fler rehabiliteringskliniker behövs. En stor del av patienterna på dessa kliniker (enligt en undersökning i ungefär hälften) har neurologiska sjukdomar. Ett nära samarbete mellan neurologiska kliniker och medicinska rehabiliteringskliniker är alltså naturligt. kan framhållas, att det även för läkarutbildningen är av värde med ett ökat antal neurologiska kliniker, särskilt för s. k. randutbildning i neurologi för specialistkompetens i psykiatri. Med den ökade satsning på psykiatrin som samhället funnit nödvändig är det givetvis angeläget att utbildningen i psykiatri inte hämmas genom brist på utbildningsplatser. Beslut om en utbyggnad av neurologkliniken vid centrallasaretten ankommer givetvis i huvudsak på landstingen. Maj:t och har emellertid genom sina möjligheter att påverka utvecklingen också ett betydande ansvar härvidlag. På grund av vad sålunda anförts hemställer jag att måtte hos Kungl. Maj:t begära att får i uppdrag att uppgöra en plan för inrättande av neurologiska kliniker vid centrallasaretten.