mot · FU02184 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. ang. Iäkartillgången vid sjukvårdsinrättningar. beslutade om vidareutbildning och fördelning av läkare m. m. i enlighet med proposition 1969. På s. 58 och 59 i denna proposition anför departementschefen bl. Behovet av tjänster för läkare i underordnad ställning för specialistoch allmänpraktikerutbildning kan vid utgången av uppskattas till drygt 3 500 vid sjukhusen och drygt 200 inom den öppna vården. Jag räknar med att det också skall bli möjligt att bereda de läkare som så önskar tillfälle till fortsatt vidareutbildning. Detta kommer emellertid att innebära, att de underordnade läkartjänsterna vid våra sjukhus kommer i allt större utsträckning att uppehållas av läkare som befinner sig under vidareutbildning. Läkarkarriären kommer således som regel att inledas av en huvudsakligen till sjukhus förlagd tidsbegränsad tjänstgöring vidareutbildningen varefter läkaren fortsätter sin verksamhet antingen som läkare i överordnad ställning vid sjukhus eller också helt utanför sjukhusen. Många av de läkare, som uppehåller underläkartjänster, måste således successivt till omkring 1975 gå vidare från dessa tjänster för att bereda plats åt nyutexaminerade läkare. Jag vill i detta sammanhang erinra om att förordnanden på underläkartjänster enligt nuvarande bestämmelser meddelas för högst . Departementschefen anför vidare: Genom att antalet underläkartjänster, som får användas för allmäntjänstgöring och annan vidareutbildning, kan anpassas med hänsyn till det framtida sjukvårdsbehovet erhåller man den önskvärda möjligheten att påverka utvecklingen. En förutsättning är dock att uppehållande av annan tjänst än för vidareutbildning direkt avsedd tjänst i princip inte skall kunna tillgodoräknas såsom vidareutbildningstjänstgöring. Vidare bör tjänsterna inte få uppehållas av andra än dem, som skall fullgöra allmäntjänstgöring eller annan vidareutbildning. Slutligen kan tjänsterna inte få uppehållas än som vederbörande läkare behöver för att fullgöra föreskriven tjänstgöring under vidareutbildningen. skrevs direktiven för den s. k. läkartjänstutredningen, som enligt direktiven bl. a. skulle utreda de förändringar i tjänstekonstruktionen för läkare, som påkallas av förslagen i proposition 1969: 35. Denna utredning har ännu inte kommit med något förslag. har med tanke på det nya system som skall genomföras varit mycket restriktiv beträffande bl. a. omförordnande på underläkartjänster. har många läkare, som redan är överlä karkompetenta, tjänstgjort sorn underläkare på utbildningstjänster. Detta har varit vanligt på de kirurgiska klinikerna där man haft ett relativt lågt antal fasta tjänster i förhållande till antalet underläkartjänster. Övervägande delen av nuvarande underläkartjänster beräknas komma att utnyttjas för vidareutbildning. Då det visat sig att landsorts!asaretten fått allt svårare att få kompetent läkarpersonal för att på ett tillfredsställande sätt sköta driften får vi föreslå att läkartjänstutredningen får utreda även frågan om hur behovet av kompetenta läkare på sjukvårdsinrättningarna skall kunna lösas. Underläkartjänstema kommer ju, som framgått av vad som tidigare anförts, att användas som utbildningstjänster och tillsättas med inte fullt kunniga läkare. Frågan om antalet avdelningsläkare bör i det sammanhanget tagas upp till behandling. Under hänvisning till vad vi ovan anfört föreslår vi att i skrivelse till Kungl. att läkartjänstutredningen får i uppdrag att lägga fram förslag om hur sjukvårdsinrättningarna skall kunna täcka behovet av kompetent läkarpersonal. G. ENSKOG (fp) () () ()