mot · FU02244 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om utvidgning av socialförsäkringen. har socialvården som helhet och i enskilda delar debatterats flitigt. Synpunkter på dessa frågor har kommit fram i den allmänna samhällsdebatten och i redovisningar av socialarbetarnas erfarenheter av de väsentliga brister som fortfarande finns i vad som brukar kallas vår »sociala välfärd». På många håll har denna debatt endast lett till att man väckt förslag om reformer i syfte att bättra på något som egentligen anses ganska gott. Andra meningar, och dessa har inte minst gjort sig gällande bland de socialt verksamma, gör gällande att nuvarande vårdlagar är föråldrade och att de i betydande utsträckning kännetecknas av tvång och förmynderi. Utifrån denna uppfattning har man på det hållet startat en måldiskussion, som rör både innehållet i framtidens socialvård/socialpolitik och dess former (arbetsmetodiken). Vi finner dessa måldiskussioner värdefulla och nödvändiga och ser dem som en naturlig del av den intensiva samhällsdebatt som förts både i vårt land och internationellt. Debatten om samhällsförhållandena och den enskilda människans situation i samhället berör självklart socialpolitiken. Den mängd utredningar som arbetar på det här området och som syftar till att finna detaljlösningar till vissa delar av detsamma, kan också ses som ett belägg för uppfattningen att det ännu återstår mycket innan socialvården kan anses tillfredsställande, ens med nu gällande värderingar. Vi är medvetna om att många sociala och socialpolitiska åtgärder och reformer i praktiken kan vara ägnade att endast putsa upp det nuvarande kapitalistiska samhällets fasad. Vi är också klara över att det behövs en politik som rubbar den nuvarande maktstrukturen och det ekonomiska fåtalsväldets principer om det skall vara möjligt att börja bygga för ett i grunden jämlikt och solidariskt samhälle där ingen löper risken att bli föremål för förakt, misslyckanden och social utstötning. Vi inser å andra sidan att det under rådande betingelser är nödvändigt att arbeta för en förbättring av vissa gruppers levnadsstandard. I det syftet har vi i riksdagsmotioner och på annat sätt aktualiserat krav på förbättringar av t. ex. pensionärernas villkor, de handikappades situation och barnfamiljernas läge. I arbetet med dessa olika delar har vi emellertid funnit att det nu är nödvändigt att se över hela socialpolitiken och socialförsäkringskomplexet för att komma fram till en klar målsättning och ett såvitt möjligt enhetligt system för alla former av socialpolitiska insatser. Bakgrunden till vårt resonemang är följande: Varje vuxen människa skall ha rätt till arbete för att därigenom säkra sin egen försörjning. Men det finns olika former av inkomstbortfall, som sjukdom och arbetslöshet, och det finns grupper i samhället - barn, åldringar och svårt handikappade - som måste få sin försörjning tryggad till en större eller mindre del genom samhällets försorg. Olika former av socialhjälp finns för människor som av olika skäl inte klarar sin försörjning. Ännu finns rester kvar av den gamla fattigvårdsandan när det gäller socialhjälpen. Därför tvekar många utanför dörr i stället för att uppfatta den hjälp de behöver i pressande situationer som en rättighet. Bland annat för att bryta denna inställning är ett enhetligt system nödvändigt att få fram. Det bör bli lika naturligt att få samhällets stöd att klara upp trängda situationer som det nu är att gå till och få sin sjukersättning. Det har i diskussionen kring dessa frågor talats om begrepp som sociallön, social minimistandard osv. Vår avsikt är inte att nu förorda någon speciell form utan att framhålla det i längden ofrånkomliga behovet av en allmän socialförsäkring, som inkluderar alla sjukvårdskostnader (läkarbesök, tandvård, mediciner, glasögon etc.) och alla typer av inkomstbortfall. En sådan allmän socialförsäkring, finansierad via statsbudgeten (skattevägen, arbetsgivaravgifter, arbetstagares försäkringsavgifter) innebär minskad byråkrati, reducerar socialhjälpsbehoven, eliminerar förödmjukelser i samhället och kan vara en del av en allmän politik för jämställdhet. En finansiering via statsbudgeten är också nödvändig för att ge alla samma möjligheter oberoende av bostadsort. Vi vet att det finns olika bedömningar exempelvis av socialhjälpsbehov mellan kommuner i landet. Även sådana olägenheter skulle alltså elimineras med ett enhetligt system. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära en utredning av förutsättningarna att införa en total (allmän) socialförsäkring, som täcker alla former av inkomstbortfall. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i