mot · FU021620 · 1971-11-24 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 173 om vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet. I propositionen 1971:173 föreläggs allmänna riktlinjer för den framtida polis- och åklagardistriktsindelningen. Förslaget innebär i princip att de nuvarande distrikten sammanföres till större enheter i vad gäller både den lokala och den regionala indelningen. Riktlinjerna för det fortsatta arbetet med distriktsindelningsreformen anger departementschefen på följande sätt: »Även jag är av den uppfattningen att man, främst av hänsyn till den berörda personalen men också av praktiska skäl, bör gå fram etappvis med ett eller flera polisdistrikt i varje etapp. Den takt i vilken ändringarna kan genomföras blir i första hand beroende av hur snabbt arbetet med indelningens närmare utformning kan drivas.» »Det ankommer sedan på Kungl. Maj:t att besluta om indelningsförändringarna. Initiativet till sådana ändringar bör ankomma på Kungl. Maj:t som också i övrigt bör svara för behövliga utredningar.» Detta innebär att icke får tillfälle att ta ställning när sakfrågan avgöres, vilket vi ställer oss mycket tveksamma inför. Angående den regionala indelningen anför departementschefen bl. a. följande: »Jag kan därför inte förorda en lösning som innebär att länen i samtliga fall behålls som regionala verksamhetsområden.» »Jag förordar därför att län med ett eller två polisdistrikt förs samman med angränsande län till ett regionalt verksamhetsområde. Möjligen kan län med tre distrikt komma i fråga för sammanföring med annat län.» För innebär ovan angivna riktlinjer att länet råkar i farozonen när det gäller regional indelning. Enligt utredningens förslag sammanföres , och delar av till ett polisdistrikt. Visserligen föreslås att polisdistrikt kvarstår i avvaktan på ett samlat ställningstagande till indelningen i , men med den fullmakt som propositionen ger Kungl. Maj:t kan ett sådant förslag i fråga om snabbt effektueras. Vi ställer oss mycket tveksamma inför en sådan skisserad utveckling. Denna tvekan kommer också till uttryck i vad gäller indragningen av polisdistrikt. Kommunerna försöker skapa tillräckligt effektiva enheter för att kunna ge en god service åt allmänheten. Att i detta läge undandra vissa kommuner den service som en fullt utbyggd polisorganisation innebär synes oss mycket betänktligt. Flera av de kommuner det nu är fråga om har tidigare drabbats av den regionala centraliseringen av statliga organ som varit mycket påtagbar . Och de kommuner som hamnar i utkanten av en större enhet kommer lätt på undantag i förhållande till den stora centralorten. Samråd och samarbete mellan polismyndighet och kommunala myndigheter är mycket värdefullt. Detta gäller inte enbart den rena polisverksamheten utan även beträffande flera kommunala frågor, t. ex. trafikplanering m. fl. Detta samarbete kommer att bli betydligt mera tungrott för de storkommuner som kommer att bli i avsaknad av polisdistriktsledning. Det kan också starkt ifrågasättas om inte förhållandet mellan allmänheten och polisen vid en sådan ordning kommer att försämras. För oss synes det vara betydligt lättare att i ett mindre distrikt hålla den nödvändiga kontakten med kommunala myndigheter och med allmänheten. Det kan heller icke vara möjligt och inte heller önskvärt att skapa så stora distrikt att de med egna resurser kan klara alla problem, t. ex. gröva våldsbrott, demonstrationer o. d. Vid sådana tillfällen tvingas även de tre största städerna att begära hjälp utanför de egna distrikten. Arbetslinjen vid sådana tillfällen måste vara ett smidigt samarbete distrikten emellan. Departementschefens förslag om ett ökat medborgerligt inflytande i polisverksamheten ställer vi oss helt bakom. Men vi har den bestämda uppfattningen att ju större enheter som tillskapas ju sämre blir förutsättningarna för sådant inflytande. Detta gäller såväl lokalt som regionalt. Polisverksamheten får inte leva sitt eget liv. Detta skulle enligt vår uppfattning kunna bli fallet om man tillskapar alltför stora regioner. Likaså kan man inte helt bortse från faran av alltför stark centralstyrning av verksamheten som en följd av alltför stora regionala polisorganisationer. Därför synes oss sambandet mellan länet och den regionala polisorganisationen vara av stort värde. Slutligen vill vi framhålla att en sammanslagning till större enheter skulle kunnat vara försvarbar om den hade inneburit en bättre medborgerlig kontakt och om den medfört en förbättrad service åt allmänheten. Som framgår av vad vi tidigare anfört måste man tyvärr motse en försämring på båda dessa områden om utan invändningar godtar de riktlinjer för den framtida polis- och åklagardistriktsindelningen som framgår av propositionen 1971: 173. Dessa försämringar är särskilt påtagliga då det gäller . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att vid behandlingen av propositionen 1971: 173 måtte i skrivelse till Kungl. anhålla att de synpunkter som framförts i motionen vinner beaktande vid den framtida polisoch åklagardistriktsindelningen i . () () () () N. O. Mauritzon» , 1971