mot · FU02615 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om förlustutjämning, progressionsutjämning och allmän öppen resultatutjämning vid beskattningen. Svensk skatterätt erkänner pricipen om beskattningsårets okränkbarhet. Härmed förstås att kostnader och intäkter för ett visst år i beskattningshänseende betraktas isolerat från tidigare och kommande år. Härifrån har emellertid vissa undantag gjorts. Således medges i förvärvskällan rörelse viss fördelning av kostnader och inkomster i överensstämmelse med företagsekonomiska principer. Exempel härpå är bestämmelserna om avskrivning och nedskrivning på inventarier respektive lager. För progressivt beskattade skattskyldiga medges vidare viss skatteutjämning genom förordningen om ackumulerad inkomst. Ytterligare avsteg från principen om beskattningsårets okränkbarhet gjordes genom införandet av förordningen om rätt till förlustutjämning, som i huvudsak bygger på ett av skatteutredning avgivet betänkande, SOU 1958: 35. Därigenom har ett värdefullt steg tagits för åstadkommande av större rättvisa vid inkomstbeskattningen. Vissa justeringar i vederbörande förordning är dock enligt vår mening motiverade. Enligt författningen krävs att deklarationsskyldighet skall ha förelegat för det beskattningsår då förlusten uppkommit för att rätt till förlusavdrag skall föreligga. Vid den remissbehandling av skatteutredningsbetänkande som föregick lagstiftningen ansåg ett flertal remissmyndigheter att den föreslagna begränsningen var onödigt rigorös och ägnad att medföra vissa orättvisor. Vi delar denna uppfattning. Det synes tillräckligt att stadga att deklarationsskyldighet skall ha förelegat antingen under förluståret eller under något av de två närmast föregående beskattningsåren. Beträffande familjebolag gäller enligt författningen att förlustutjämning endast skall få äga rum därest ägarförhållandena i det väsentliga är desamma då förlusten skall utnyttjas som vid förlusttillfället. Denna bestämmelse kan leda till obilliga resultat. Det stadgas visserligen att rätten till förlustutjämning skall bestå oförändrad om ändring i ägar 1* 1971. Förordning angående ändring av 2, 8 och 9 §§ förordningen (nr 63) om rätt till förlustutjämning vid taxering för inkomst. Härigenom förordnas, att 2, 8 och 9 §§ förordningen om rätt till förlustutjämning vid taxering för inkomst skola erhålla följande ändrade lydelse. Förlustavdrag må medgivas allenast om skattskyldig under förluståret eller under något av de två närmast föregående beskattningsåren varit jämlikt 22 § 1 mom. första stycket vid 1) taxeringsförordningen skyldig avlämna självdeklaration till ledning för sin taxering för inkomst eller om skattskyldigs bruttointäkter av en eller flera förvärvskällor under något av nämnda år uppgått till sådant belopp att han jämlikt bestämmelserna vid 2) eller 3) nämnda stycke varit skyldig avlämna deklaration som sagts. Vid bedömande av fråga om rätt till förlustavdrag föreligger skall beträffande äkta makar och oskift dödsbo tillika iakttagas vad i tredje och sjätte styckena sagda moment stadgas. För rätt till förlustavdrag erfordras härutöver att deklaration för förluståret avgivits under vederbörligt taxeringsår. Till förlustavdrag vederbörligt taxeringsår. (Se vidare anvisningarna) Om aktierna i aktiebolag eller andelarna i ekonomisk förening vid ingången av förluståret eller utgången av det beskattningsår, för vilket taxering skall ske, till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt direkt eller genom förmedling av juridisk person innehades av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, må vid sagda taxering förlustavdrag ej medgivas med mindre samtliga eller så gott som samtliga aktier eller andelar vid nämnda båda tillfällen ägdes eller på angivet sätt innehades av samma fysiska person eller personer samt under förutsättning tillika, då fråga är om två eller flera aktie- eller andelsägare, att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktie- eller andelskapitalet vid det ena som vid det andra tillfället. Hinder för förlustavdrag möter dock ej, där skiljaktighet i äga av i m. ti. om förlustutjämning, progressionsutjämning och allmän öppen resultatutjämning vid beskattningen. Svensk skatterätt erkänner pricipen om beskattningsårets okränkbarhet. Härmed förstås att kostnader och intäkter för ett visst år i beskattningshänseende betraktas isolerat från tidigare och kommande år. Härifrån har emellertid vissa undantag gjorts. Således medges i förvärvskällan rörelse viss fördelning av kostnader och inkomster i överensstämmelse med företagsekonomiska principer. Exempel härpå är bestämmelserna om avskrivning och nedskrivning på inventarier respektive lager. För progressivt beskattade skattskyldiga medges vidare viss skatteutjämning genom förordningen om ackumulerad inkomst. Ytterligare avsteg från principen om beskattningsårets okränkbarhet gjordes genom införandet av förordningen om rätt till förlustutjämning, som i huvudsak bygger på ett av skatteutredning avgivet betänkande, SOU 1958: 35. Därigenom har ett värdefullt steg tagits för åstadkommande av större rättvisa vid inkomstbeskattningen. Vissa justeringar i vederbörande förordning är dock enligt vår mening motiverade. Enligt författningen krävs att deklarationsskyldighet skall ha förelegat för det beskattningsår då förlusten uppkommit för att rätt till förlusavdrag skall föreligga. Vid den remissbehandling av skatteutredningsbetänkande som föregick lagstiftningen ansåg ett flertal remissmyndigheter att den föreslagna begränsningen var onödigt rigorös och ägnad att medföra vissa orättvisor. Vi delar denna uppfattning. Det synes tillräckligt att stadga att deklarationsskyldighet skall ha förelegat antingen under förluståret eller under något av de två närmast föregående beskattningsåren. Beträffande familjebolag gäller enligt författningen att förlustutjämning endast skall få äga rum därest ägarförhållandena i det väsentliga är desamma då förlusten skall utnyttjas som vid förlusttillfället. Denna bestämmelse kan leda till obilliga resultat. Det stadgas visserligen att rätten till förlustutjämning skall bestå oförändrad om ändring i ägar 1* 1971. Förordning angående ändring av 2, 8 och 9 §§ förordningen (nr 63) om rätt till förlustutjämning vid taxering för inkomst Härigenom förordnas, att 2, 8 och 9 §§ förordningen om rätt till förlustutjämning vid taxering för inkomst skola erhålla följande ändrade lydelse. Förlustavdrag må medgivas allenast om skattskyldig under förluståret eller under något av de två närmast föregående beskattningsåren varit jämlikt 22 § 1 mom. första stycket vid 1) taxeringsförordningen skyldig avlämna självdeklaration till ledning för sin taxering för inkomst eller om skattskyldigs bruttointäkter av en eller flera förvärvskällor under något av nämnda år uppgått till sådant belopp att han jämlikt bestämmelserna vid 2) eller 3) nämnda stycke varit skyldig avlämna deklaration som sagts. Vid bedömande av fråga om rätt till förlustavdrag föreligger skall beträffande äkta makar och oskift dödsbo tillika iakttagas vad i tredje och sjätte styckena sagda moment stadgas. För rätt till förlustavdrag erfordras härutöver att deklaration för förluståret avgivits under vederbörligt taxeringsår. Till förlustavdrag vederbörligt taxeringsår. (Se vidare anvisningarna) Om aktierna i aktiebolag eller andelarna i ekonomisk förening vid ingången av förluståret eller utgången av det beskattningsår, för vilket taxering skall ske, till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt direkt eller genom förmedling av juridisk person innehades av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, må vid sagda taxering förlustavdrag ej medgivas med mindre samtliga eller så gott som samtliga aktier eller andelar vid nämnda båda tillfällen ägdes eller på angivet sätt innehades av samma fysiska person eller personer samt under förutsättning tillika, då fråga är om två eller flera aktie- eller andelsägare, att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktie- eller andelskapitalet vid det ena som vid det andra tillfället. Hinder för förlustavdrag möter dock ej, där skiljaktighet i äga reförhållandena betingas av att aktierna eller andelarna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Har bolag (dotterbolag) genom fusion enligt 174 § 1 mom. lagen om aktiebolag upplösts och uppgått i annat bolag (moderbolag), äger moderbolaget samma rätt till förlustavdrag, som om fusionen ej skett tillkommit dotterbolaget. Därest aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret eller aktierna i dotterbolaget vid ingången av förluståret till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt innehades direkt eller genom förmedling av juridisk person av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall vad sagts angående moderbolagets rätt att utnyttja dotterbolags förlustavdrag gälla endast därest moderbolaget jämväl ägde mer än nio tiondelar av aktiekapitalet i dotterbolaget. Ägdes eller innehades på sätt sagts aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall såsom förutsättning för förlustavdragets utnyttjande jämväl gälla, att denna person eller dessa personer ägde eller innehade samtliga eller så gott som samtliga aktier i moderbolaget jämväl vid ingången av dotterbolagets ifrågavarande förlustår. Är i fall, som sist sagts, fråga om två eller flera aktieägare, kräves ytterligare att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktiekapitalet vid det ena som vid det andra av sistnämnda båda tillfällen. Hinder för förlustavdragets utnyttjande möter dock ej, där skiljaktighet i ägarförhållandena betingats av att aktierna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Denna förordning träder i kraft dock att äldre bestämmelser fortfarande skola gälla i fråga om 1972 års taxering samt i fråga om eftertaxering för eller . Förordning om rätt till utjämning i vissa fall av statlig inkomstskatt i samband med inkomststegring eller inkomstminskning. Härigenom förordnas som följer. Kan ansökning om skatteutjämning enligt denna förordning icke av prövningsnämnd upptagas till avgörande, emedan den skattskyldiges taxering för jämförelseåret icke vunnit laga kraft, skall prövningsnämnden genom särskilt beslut förklara ansökningen vilande. Det ankommer därefter på den skattskyldige att, sedan ifrågavarande taxering vunnit laga kraft, till prövningsnämnden inkomma med framställning om ansökningens upptagande till förnyad behandling. Sådan framställning skall göras från det slutligt beslut eller utslag meddelades i taxeringsfrågan. Har skatteutjämning enligt denna förordning skett, men ändras den beskattningsbara inkomst, varå den utjämnade skatten beräknats genom beslut av prövningsnämnd eller utslag av kammarrätten eller Kungl. Maj:t eller åsättes den skattskyldige genom sådant beslut eller utslag eftertaxering till statlig inkomstskatt så att grunderna för skatteutjämningen eller förutsättningarna för rätten att komma i åtnjutande därav ändras, skall prövningsnämnden vidtaga den ändring av skatteutjämningen vartill förhållandena kunna föranleda. Föreligga förutsättningar för skatteutjämning enligt denna förordning först efter meddelandet av sådant beslut av prövningsnämnd eller utslag av kammarrätten eller Kungl. Maj:t som i 11 § sägs, eller har den beräknade merinkomsten eller inkomstminskningen ökat till följd av sådant beslut eller utslag, äger den skattskyldige inkomma med ansökning enligt 8 § från det ifrågavarande beslut eller utslag meddelades. Äger skattskyldig enligt 99 § taxeringsförordningen i särskild ordning anföra besvär hos prövningsnämnd, må han tillika inom där angiven tid inkomma med ansökningen enligt 8 §. Beträffande underrättelse om beslut av prövningsnämnd enligt denna förordning ävensom beträffande rätt att föra talan över dylikt beslut skola de i taxeringsförordningen givna bestämmelserna i fråga om taxering för inkomst äga motsvarande tillämpning; dock att besvär över prövningsnämnds beslut att förklara ansökningen vilande enligt 10 § icke må föras. Konungen äger utfärda för tillämpning av denna förordning erforderliga föreskrifter. reförhållandena betingas av att aktierna eller andelarna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Har bolag (dotterbolag) genom fusion enligt 174 § 1 mom. lagen om aktiebolag upplösts och uppgått i annat bolag (moderbolag), äger moderbolaget samma rätt till förlustavdrag, som om fusionen ej skett tillkommit dotterbolaget. Därest aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret eller aktierna i dotterbolaget vid ingången av förluståret till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt innehades direkt eller genom förmedling av juridisk person av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall vad sagts angående moderbolagets rätt att utnyttja dotterbolags förlustavdrag gälla endast därest moderbolaget jämväl ägde mer än nio tiondelar av aktiekapitalet i dotterbolaget. Ägdes eller innehades på sätt sagts aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall såsom förutsättning för förlustavdragets utnyttjande jämväl gälla, att denna person eller dessa personer ägde eller innehade samtliga eller så gott som samtliga aktier i moderbolaget jämväl vid ingången av dotterbolagets ifrågavarande förlustår. Är i fall, som sist sagts, fråga om två eller flera aktieägare, kräves ytterligare att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktiekapitalet vid det ena som vid det andra av sistnämnda båda tillfällen. Hinder för förlustavdragets utnyttjande möter dock ej, där skiljaktighet i ägarförhållandena betingats av att aktierna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Denna förordning träder i kraft dock att äldre bestämmelser fortfarande skola gälla i fråga om 1972 års taxering samt i fråga om eftertaxering för eller . Förordning om rätt till utjämning i vissa fall av statlig inkomstskatt i samband med inkomststcgring eller inkomstminskning. Härigenom förordnas som följer. Kan ansökning om skatteutjämning enligt denna förordning icke av prövningsnämnd upptagas till avgörande, emedan den skattskyldiges taxering för jämförelseåret icke vunnit laga kraft, skall prövningsnämnden genom särskilt beslut förklara ansökningen vilande. Det ankommer därefter på den skattskyldige att, sedan ifrågavarande taxering vunnit laga kraft, till prövningsnämnden inkomma med framställning om ansökningens upptagande till förnyad behandling. Sådan framställning skall göras från det slutligt beslut eller utslag meddelades i taxeringsfrågan. Har skatteutjämning enligt denna förordning skett, men ändras den beskattningsbara inkomst, varå den utjämnade skatten beräknats genom beslut av prövningsnämnd eller utslag av kammarrätten eller Kungl. Maj:t eller åsättes den skattskyldige genom sådant beslut eller utslag eftertaxering till statlig inkomstskatt så att grunderna för skatteutjämningen eller förutsättningarna för rätten att komma i åtnjutande därav ändras, skall prövningsnämnden vidtaga den ändring av skatteutjämningen vartill förhållandena kunna föranleda. Föreligga förutsättningar för skatteutjämning enligt denna förordning först efter meddelandet av sådant beslut av prövningsnämnd eller utslag av kammarrätten eller Kungl. som i 11 § sägs, eller har den beräknade merinkomsten eller inkomstminskningen ökat till följd av sådant beslut eller utslag, äger den skattskyldige inkomma med ansökning enligt 8 § från det ifrågavarande beslut eller utslag meddelades. Äger skattskyldig enligt 99 § taxeringsförordningen i särskild ordning anföra besvär hos prövningsnämnd, må han tillika inom där angiven tid inkomma med ansökningen enligt 8 §. Beträffande underrättelse om beslut av prövningsnämnd enligt denna förordning ävensom beträffande rätt att föra talan över dylikt beslut skola de i taxeringsförordningen givna bestämmelserna i fråga om taxering för inkomst äga motsvarande tillämpning; dock att besvär över prövningsnämnds beslut att förklara ansökningen vilande enligt 10 § icke må föras. Konungen äger utfärda för tillämpning av denna förordning erforderliga föreskrifter. Anvisningar till 2 § Till ledning för skatteberäkningen anföres följande exempel: Beskattningsbar inkomst för jämförelseåret 10 000 Beskattningsbar inkomst för beskattningsåret 20 100 Sammanlagd beskattningsbar inkomst kronor 30 100 Efter utjämning fördelad beskattningsbar inkomst (delbeloppen av jämnas till närmaste hundratal kronor så att summan av delbeloppen motsvarar den sammanlagda beskattningsbara inkomsten): för jämförelseåret 15 000 för beskattningsåret 15 100 Skatt å fördelad inkomst enligt grunderna vid taxeringen för det be skattningsår varunder merinkomst uppkommit antages utgöra: Avgår skatt å enligt samma grunder 1000 Skatt att erlägga enligt taxering för beskattningsåret Kronor 2 620 Det anmärkes, att för att skatteutjämning enligt denna förordning för den i exemplet avsedde skattskyldige må äga rum jämväl vid taxering den beskattningsbara inkomsten enligt sistnämnda års taxering skall uppgå till lägst , dvs. med överstiga den tidigare beskattningsbara inkomsten, . Innebörden av 6 § andra stycket belyses av följande exempel. En skattskyldigs beskattningsbara inkomst enligt taxeringen för jämförelseåret har uppgått till . I inkomsten under jämförelseåret har emellertid ingått ackumulerad inkomst till belopp av , hänförlig till jämförelseåret och . Skatteberäkning för ackumulerad inkomst har skett. Vid tillämpningen av föreva förhållandena betingas av att aktierna eller andelarna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Har bolag (dotterbolag) genom fusion enligt 174 § 1 mom. lagen om aktiebolag upplösts och uppgått i annat bolag (moderbolag), äger moderbolaget samma rätt till förlustavdrag, som om fusionen ej skett tillkommit dotterbolaget. Därest aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret eller aktierna i dotterbolaget vid ingången av förluståret till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt innehades direkt eller genom förmedling av juridisk person av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall vad sagts angående moderbolagets rätt att utnyttja dotterbolags förlustavdrag gälla endast därest moderbolaget jämväl ägde mer än nio tiondelar av aktiekapitalet i dotterbolaget. Ägdes eller innehades på sätt sagts aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall såsom förutsättning för förlustavdragets utnyttjande jämväl gälla, att denna person eller dessa personer ägde eller innehade samtliga eller så gott som samtliga aktier i moderbolaget jämväl vid ingången av dotterbolagets ifrågavarande förlustår. Är i fall, som sist sagts, fråga om två eller flera aktieägare, kräves ytterligare att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktiekapitalet vid det ena som vid det andra av sistnämnda båda tillfällen. Hinder för förlustavdragets utnyttjande möter dock ej, där skiljaktighet i ägarförhållandena betingats av att aktierna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Denna förordning träder i kraft dock att äldre bestämmelser fortfarande skola gälla i fråga om 1972 års taxering samt i fråga om eftertaxering för eller . Förordning om rätt till utjämning i vissa fall av statlig inkomstskatt i samband med inkomststegring eller inkomstminskning. Härigenom förordnas som följer. Anvisningar till 2 § Till ledning för skatteberäkningen anföres följande exempel: Beskattningsbar inkomst för jämförelseåret 10 000 Beskattningsbar inkomst för beskattningsåret 20 100 Sammanlagd beskattningsbar inkomst kronor 30 100 Efter utjämning fördelad beskattningsbar inkomst (delbeloppen av jämnas till närmaste hundratal kronor så att summan av delbeloppen motsvarar den sammanlagda beskattningsbara inkomsten): för jämförelseåret 15 000 för beskattningsåret 15 100 Skatt å fördelad inkomst enligt grunderna vid taxeringen för det beskattningsår varunder merinkomst uppkommit antages utgöra: Avgår skatt å enligt samma grunder 1000 Skatt att erlägga enligt taxering för beskattningsåret Kronor 2 620 Det anmärkes, att för att skatteutjämning enligt denna förordning för den i exemplet avsedde skattskyldige må äga rum jämväl vid taxering den beskattningsbara inkomsten enligt sistnämnda års taxering skall uppgå till lägst , dvs. med överstiga den tidigare beskattningsbara inkomsten, . Innebörden av 6 § andra stycket belyses av följande exempel. En skattskyldigs beskattningsbara inkomst enligt taxeringen för jämförelseåret har uppgått till . I inkomsten under jämförelseåret har emellertid ingått ackumulerad inkomst till belopp av , hänförlig till jämförelseåret och . Skatteberäkning för ackumulerad inkomst har skett. Vid tillämpningen av föreva förhållandena betingas av att aktierna eller andelarna genom arv, testamente eller bodelning övergått å annan fysisk person eller andra fysiska personer eller av att på nämnt sätt förvärvade aktier överlåtits å sådan fysisk person eller sådana fysiska personer som sedan förlustårets ingång innehaft aktier i företaget. Har bolag (dotterbolag) genom fusion enligt 174 § 1 mom. lagen om aktiebolag upplösts och uppgått i annat bolag (moderbolag), äger moderbolaget samma rätt till förlustavdrag, som om fusionen ej skett tillkommit dotterbolaget. Därest aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret eller aktierna i dotterbolaget vid ingången av förluståret till huvudsaklig del ägdes eller på därmed jämförligt sätt innehades direkt eller genom förmedling av juridisk person av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall vad sagts angående moderbolagets rätt att utnyttja dotterbolags förlustavdrag gälla endast därest moderbolaget jämväl ägde mer än nio tiondelar av aktiekapitalet i dotterbolaget. Ägdes eller innehades på sätt sagts aktierna i moderbolaget vid utgången av beskattningsåret av en fysisk person eller ett fåtal fysiska personer, skall såsom förutsättning för förlustavdragets utnyttjande jämväl gälla, att denna person eller dessa personer ägde eller innehade samtliga eller så gott som samtliga aktier i moderbolaget jämväl vid ingången av dotterbolagets ifrågavarande förlustår. Är i fall, som sist sagts, fråga om två eller flera aktieägare, kräves ytterligare att envar av dessa ägde eller innehade ungefärligen lika stor andel i aktiekapitalet vid det ena som vid det andra av sistnämnda båda tillfällen.