mot · FU021268 · 1971-03-30 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. 38 om pedagogisk utbildning och forskning m. m. Maj:ts proposition 1971:38 om pedagogisk utbildning och forskning m. m. behandlar två huvudfrågor. För det första framläggs förslag till organisatorisk lösning av de frågor rörande samordning av verksamheten vid lärarhögskolornas och universitetens pedagogiska institutioner som behandlats av pedagogikutredningen (SOU 1970:22). För det andra framläggs förslag till anslagstilldelning för pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete samt till lärarhögskolorna avseende /72. förslag är i huvudsak väl avvägda. Den plan för upprustning av utbildning och forskning på detta område som utredningen föreslagit är måttfullt tilltagen och måste med hänsyn till både samhällsbehov och studerandetillströmning betraktas som ett minimiprogram. I det följande avser vi att endast ta upp prioriteringsfrågor i vilka vi förordar en annan avvägning än Kungl. Maj :t och om vilka beslut enligt vår mening bör fattas . har kännetecknats av en stark expansion och en livlig reformverksamhet på utbildningsområdet. Flertalet av de avgörande besluten har föregåtts av omfattande utredningar. 1 viktiga avseenden har dessa också underbyggts med pedagogisk och annan samhällsvetenskaplig forskning. Utbildningen representerar nu ett av de allra största områdena på den offentliga sektorn. Det är därför ytterst viktigt att man också på ett allsidigt sätt studerar reformernas verkningar. Först därigenom kan man erhålla en samlad bild av i vilken grad de önskade målen kunnat uppnås och i vilka avseenden åtgärder behöver vidtas för att vi skall kunna förverkliga dem fullt ut. Uppgiften är viktig, inte minst därför att besluten om de stora utbildningsreformerna i allt väsentligt fattats av en enig riksdag. I motion 1971:493 har dessa frågor behandlats mer ingående. Där diskuteras också några olika organisatoriska lösningar av utvärderingsfrågan (s. 19). har med kraft drivit denna linje, och vi hälsar därför med tillfredsställelse att Kungl. Maj:t nu tagit upp denna problematik. I proposition 1971:38 understrykes att det pedagogiska forskningsoch utvecklingsarbetet inbegriper utvärdering av arbetet i skolan. På den organisatoriska sidan föreslås en reorganisation av utvecklingsarbete och försöksverksamhet. Nämnden avses få en bredare representation omfattande bl. a. företrädare för allmänna samhällsintressen, skolans huvudmän, personal och elever samt företrädare för beteendevetenskaplig forskning. Det bör enligt förslaget vidare vara möjligt att till denna nämnd delegera den beslutanderätt som tillkommer styrelse beträffande pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete, däri inbegripet utvärdering av arbetet i skolan. Vi har i ovan nämnda motion diskuterat olika sätt att åstadkomma en utvärdering av skolans verksamhet och därvid funnit att skäl talar för att denna utföres av en särskild projektgrupp med parlamentariskt inslag. Vi är dock beredda tillstyrka Kungl. Maj:ts förslag, då samma syftemål synes kunna uppnås. Som en klar fördel framstår också det förhållandet att den i proposition 1971:38 föreslagna anordningen är av mera permanent karaktär. När vi sålunda ansluter oss till Kungl. Majits förslag vill vi dock framhålla följande. Det parlamentariska inslaget i nämnden bör vara starkt. Beslut om utvärderingsprojekt bör föregås av en allsidig belysning av olika möjligheter att formulera problemområdet och avgränsa projektuppdragen. Därvid bör även andra forskare och andra experter än de som ingår i nämnden beredas tillfälle att utveckla sina ståndpunkter. Projektgrupperna bör som också framhålles i propositionen självfallet beredas full vetenskaplig frihet i val av metod och publicering av resultat. Då en stor del av skolreformerna också inbegriper övergång till postgymnasiala studier bör iakttagelser och erfarenheter från dessa områden på lämpligt sätt delges nämnden. På bör även det pedagogiska forsknings- och utvecklingsarbetet inom UKÄ:s förvaltningsområde liksom på hela det postgymnasiala fältet i övrigt planeras på motsvarande sätt. Möjligheterna att organisera en för hela utbildningsväsendet gemensam nämnd bör därvid övervägas. Det är vidare viktigt att erforderliga medel avsätts till reforminriktade utvärderingsprojekt. Det har ibland i debatten hävdats att ett stort antal projekt redan nu skulle äga en sådan inriktning. Det är emellertid missvisande att påstå något sådant. En genomgång av projektkataloger visar i stället att flertalet undersökningar antingen gäller generella metodiska problem eller för en viss årskurs eller ett visst stadium begränsad utveckling av metoder och läromedel och därmed förknippade utvärderingsproblem. En allsidig utvärdering av skolreformerna måste däremot ta sikte på de totala effekterna i olika avseenden studieval och personlighetsutveckling i övrigt liksom förvärvet av kunskaper och färdigheter på skilda områden för att möjliggöra en vägning av vinster och förluster mot varandra samt i förhållande till mål och kostnader. Endast ett begränsat antal projekt har inriktats på att utveckla metoder för övergripande utvärderingsprojekt. Detta framgår också av propositionens beskrivning (s. 39) av utvecklingsarbetets första huvudform forsknings- och utvecklingsprojekten. De kännetecknas av att de inte är kopplade till tidsbestämda förändringar inom utbildningsväsendet. Projekten är som regel av långsiktig natur. Denna huvudform svarar enligt SÖ:s planerade anslagsdisposition för eller av det totala anslaget om sedan de beräknade lönekostnadspåläggen frånräknats. Tillsammans med det planerade anslaget till läromedelsutveckling (5,) uppgår andelen till . Den andra huvudformen, läroplansutveckling, uppgår till eller . Inom detta anslag ryms visserligen också några systematiska studier, men huvuddelen av kostnaderna avser läroplansarbete av tämligen konventionell natur. De utvärderingsprojekt som behöver tillkomma ligger i gränsområdet mellan utvecklingsarbetets första och andra huvudformer. som de syftar till en systematisk sammanfattning av effekterna av tidigare reformbeslut och därav föranledda administrativa åtgärder för att föra ut reformen i praktisk tillämpning lägger utvärderingsprojekten en grund för nya beslut och prioriteringar, bl. a. inom läroplansutvecklingen. Med hänsyn till behovet av ökade satsningar också inom förskole-, vuxen- och yrkespedagogik vore en ytterligare höjning av anslaget till pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete motiverad. Då detta anslag höjts väsentligt och då nämnden i sin nya form torde behöva ägna huvuddelen av sitt första verksamhetsår åt planering av bl. a. reforminriktade utvärderingsprojekt, är vi med hänsyn till det statsfinansiella läget beredda att acceptera Kungl. Maj:ts förslag beträffande anslaget för /72. Vi förutsätter dock att planeringen för /73 inriktas på att tillmötesgå de synpunkter som här anförts. Desto viktigare anser vi det vara att beslut nu fattas som tillförsäkrar det pedagogiska forsknings- och utvecklingsarbetet en basorganisation som motsvarar behoven. Vi delar Kungl. Maj:ts uppfattning att handledningsresurserna bör ökas genom att fasta forskartjänster successivt inrättas. Här behöver dock en omprioritering ske i förhållande till Kungl. Pedagogikämnet tillhör jämte psykologin de mest missgynnade när det gäller antalet högstadiestuderande per handledare. egna siffror, som anmärkningsvärt nog inte återges i propositionen, visar att det 1967 gick 66 aktiva doktorander och licentiander per professor i pedagogik vid universiteten. När lärarhögskoletjänsterna räknades in sjönk relationstalet till 38. Inom de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna gick det totalt 17 högstadiestuderande per professor. Inom matematisk-naturvetenskaplig fakultet var motsvarande siffra 19 (SOU 1970:22, tab. 331:4, s. 44). Om man också räknar med laboratorer (biträdande professorer) och e.o. docenter hade de tre ovannämnda fakulteterna 9 högstadieelever per handledare, medan det gick 24 elever per handledare vid universitetsinstitutionerna . När lärarhögskoleinstitutionerna medräknades blev relationstalet 17 (SOU 1970:22, tab. 331:5, s. 44). Någon nämnvärd förbättring av dessa förhållanden torde inte ha kommit till stånd . I UKÄ:s förslag till anslagsäskanden för /71 redovisas för hela 49,8 aktiva licentiander och doktorander i psykologi och pedagogik per professor eller laborator (biträdande professor). Pedagogiken bildar tillsammans med psykologin den i särklass sämst ställda ämnesgruppen. Därnäst kommer kemiska sektionen med 23,0, medan man för hela universitets- och högskoleområdet har ett relationstal om 7,0 högstadieelever per handledare (UKÄ:s skriftserie 8, tab. 7, s. 37). Mot bakgrund av dessa orimliga förhållanden framstod redan utredningens förslag till nya fasta tjänster under budgetåren 1971/72 och 1972/73 som ett absolut minimum. Utredningen föreslog inrättande av en tjänst som professor, två som biträdande professor och en som e.o. forskare under det första budgetåret samt under det andra en tjänst som professor, en som biträdande professor och en som e.o. forskare. Totalt begärde utredningen alltså två tjänster som professor, tre som biträdande professor och två som e.o. forskare . I proposition 1971:38 framläggs endast förslag om en tjänst som professor och en som biträdande professor från . Starka skäl talar enligt vår mening för att beslut nu bör fattas om inrättande av dylika tjänster för båda de aktuella budgetåren. har fasta tjänster inte inrättats på detta ämnesområde under hänvisning till att pedagogikutredningens arbete har pågått. Det är vidare av vikt att man så långt möjligt undviker långa vakanser. Sådana uppstår lätt om tjänster inrättas med kort varsel och om de sökande inte kan överblicka vilka befattningar som kommer att ledigförklaras fr. o. m. . Utöver de tjänster som i propositionen föreslås inrättade fr. o. m. - en professur i och en biträdande professur vid i föreslår vi att en professur i pedagogik inrättas vid i fr. o. m. . Därjämte föreslår vi att principbeslut nu fattas om inrättande av två tjänster som biträdande professor vid lärarhögskolorna i resp. , båda fr. o. m. . Vårt förslag håller sig inom den ram som dragits upp av pedagogikutredningen. Endast i fråga om lokaliseringen innebär förslaget en viss omprioritering. Det bör då betonas att varken utredning eller ämbetsverk har lämnat några motiveringar för fördelningen på studieorter av de olika tjänsterna. Sedan pedagogikutredningens förslag uppgjordes har en viss omfördelning f. ö. ägt rum bland forskarna, vilken då inte kunde förutses. Det bör också observeras att den pedagogiska forskningen numera till stor del bedrivs som lagarbete i projektgrupper. En utnämning av en sökande till en tjänst på annan ort medför ofta omplacering också av ett inte obetydligt antal medarbetare, anställda på forskningsmedel, om inte forskargruppen skall behöva splittras med avsevärd effektivitetsförlust som följd. Som stöd för vårt förslag om universitet i som säte för den nya tjänsten vill vi anföra att man där medverkat i reforminriktad planeringsforskning. Flera av de projekt som bedrivs där har vidare en sådan inriktning att de skulle utgöra ett värdefullt stöd för den utvärdering av skolreformerna som vi förordat. Behovet av handledartjänster är minst lika stort där som på andra håll. Slutligen föreligger där mycket goda förutsättningar med hänsyn till både personal och lokaler att i samband med den beslutade nybyggnaden i etablera en integration mellan universitets- och lärarhögskoleinstitutionerna enligt den längst gående modellen i pedagogikutredningens förslag. Detta har i någon mån också uppmärksammats i propositionen (s. 37). Vi delar utredningens och propositionens uppfattning att de ordinarie handledartjänsterna bör inrättas i pedagogik. Uppenbara nackdelar är förknippade med nyrekrytering till tjänster inom snäva specialiteter. Forskning på ett försummat område kommer bäst till stånd genom att forskningsanslag specialdestineras dit. När det däremot gäller åtgärder som syftar till att friställa framstående, internationellt erkända forskare så att de helt skall kunna ägna sig åt sitt specialområde är det enligt vår mening olämpligt att inte markera specialiseringen av tjänsten. Detta resonemang äger tillämpning på universitetskanslersämbetets förslag om en för professor personlig professur i internationell pedagogik. I sina förslag till anslagsäskanden framhöll ämbetet därvid bl. a. följande (UKÄ:s skriftserie 11, s. 89 f.): Husén har lett ett internationellt forskningsprojekt benämnt 'for the Evaluation of Educational Achievement (IEA). Syftet med denna forskning är främst att utnyttja den internationella variationen när det gäller att förklara skillnader i 'produktivitet' mellan olika utbildningssystem. Resultaten är av stort värde för utbildningsplaneringen. a. har olika organ för internationellt bistånd, bl. a. och , vänt sig till IEA i syfte att få hjälp med utvärdering av olika utbildningsprogram i . I anslutning till forskningsverksamheten avses ett forskarutbildningsprogram igångsättas med deltagare från såväl som . UKÄ anser det angeläget att Husén får möjlighet att helt ägna sig åt denna verksamhet. Vi föreslår att i enlighet med UKÄs förslag en för personlig professur i internationell pedagogik inrättas vid fr. o. m. och förutsätter därvid att Husén får bibehålla den lägre undervisningsskyldighet som han åtnjuter i egenskap av professor vid lärarhögskola. Den ledigblivande professuren i praktisk pedagogik vid i torde fortsättningsvis benämnas professur i pedagogik. Frågan om vetenskaplig utbildning och forskning i ämnesmetodik har behandlats av pedagogikutredningen. För att stimulera sådan utbildning föreslås att den skall kunna ge behörighet till lektorstjänst i ifrågavarande läroämne i gymnasieskolan. Utredningen har även skisserat en studieordning med tyngdpunkten förlagd till momenten pedagogik och ämnesme Departementschefen ansluter sig utan att beröra den föreslagna studieordningen till utredningens förslag och anmäler att han avser att senare föreslå Kungl. Maj:t att uppdra åt UKÄ att i samråd med SÖ fastställa studieplaner för försöksverksamhet med ämnesmetodisk forskarutbildning i ett begränsat antal ämnen. Även om vissa skäl kan anföras för en forskarutbildning i ämnesmetodik bör dock framhållas att risk föreligger för att sådan utbildning genom den dubbla målsättningen utbildning såväl i pedagogik som i ett visst läroämne kan komma att leda till att kompetensen i de båda ämnena blir sakligt alltför svag. Detta gäller framför allt läroämnet. Den tid som enligt utredningen borde anslås till ämnesstudier mindre än en femtedel av den totala studietiden synes oss vara alltför begränsad för behörighet till lektorstjänst i gymnasieskolan. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller att Kungl. Maj:t måtte utfärda riktlinjer för den föreslagna omorganisationen av utvecklingsarbete och försöksverksamhet i enlighet med i motionen anförda synpunkter, att utöver den av Kungl. Maj:t föreslagna befattningen som biträdande professor vid i beslutar inrätta dels en tjänst som professor i pedagogik vid i , dels en för professorn personlig professur i internationell pedagogik vid i , båda tjänsterna fr. o. m. , att fattar principbeslut om inrättande av två tjänster som biträdande professor i pedagogik vid lärarhögskolorna i resp. fr. o. m. , att i skrivelse till Kungl. uttalar att ämnesstudierna i den forskarutbildning i ämnesmetodik som avses anordnas försöksvis ges en betydligt starkare ställning än vad som föreslagits i pedagogikutredningens betänkande. () () () ()