mot · FU021446 · 1971-04-27 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 94 ined förslag till lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring, m. m. Maj:t har i proposition nr 94 föreslagit en serie ändringar i bestämmelserna om ersättning från den allnänna försäkringen för resekostnader i samband med sjukvård. Från moderata samlingspartiets sida har vid upprepade tillfällen föreslagits vidgade och mot sjukresenärer mera generösa bestämmelser, och vi hälsar Kungl. Maj:ts förslag med tillfredsställelse. På ett par punkter vill vi emellertid anmäla något avvikande mening. har föreslagit att reseersättning vid besök hos privatpraktiserande läkare alltid skall kunna beräknas på belopp som högst motsvarar resekostnaden vid besök på närmaste sjukhus. Försäkrad, som hänvisas till privatpraktiserande läkare med specialistkompetens, skall få reseersättning beräknad på ett belopp som högst motsvarar kostnaden för resa till närmaste offentliga vårdenhet där specialiteten är företrädd. Detta förslag har departementschefen avvisat under motiveringen att ersättningssystemet vid vård meddelad av privatpraktiserande läkare f. n. är under utredning. Vi vill för vår del erinra om att denna fråga enligt förutsättningarna för 7-kronorsreformen egentligen skulle varit löst . Det är nu oklart hur länge det nuvarande ersättningssystemet vid privatpraktikervård kommer att bestå och det är föga lämpligt att i sjukreseersättningsavseende lika litet som i något annat avseende diskriminera privatläkarvården. De i oroväckande omfattning växande vårdköerna vid såväl de allmänna sjukvårdsinrättningarna som hos privatpraktikerna och företagsläkarna visar att behovet av läkarvårdens samlade resurser är större än . Oavsett om orsaken till detta har samband med sjukvårdsförmånerna eller inte ligger i det i högsta grad i allmänhetens intresse att läkarvården meddelas under någorlunda liknande förutsättningar för patienterna. Från statsmakternas sida bör man sålunda gripa varje tillfälle att närma sig den situationen. Vi anser således att tills vidare bör acceptera det av sjukförsäkringsutredningen ovan refererade förslaget. Skulle den utredning som handlägger frågan om ersättning vid privatläkarvård komma fram till en annan lösning, bör denna givetvis prövas i lämpligt sammanhang. Då det gäller det s. k. självriskbeloppet anser vi att det i vissa fall bör göras undantag från den föreslagna 6-kronorsregeln. I de fall patienter har upprepade och täta behandlingsbesök innebär regeln ändå stora kostnader. Därför borde en schablonlösning, som möjliggör viss ersättning vid upprepad behandling, även för självriskbeloppet på per besök finnas. Inte minst vore en sådan lösning påkallad för de handikappade. Vi förordar att Kungl. Maj:t i annat sammanhang förelägger förslag till lösning av dessa problem. Enligt gällande bestämmelser ersätts även följeslagarens resekostnader om försäkrads ålder eller tillstånd påkallar att anhörig eller annan följer honom vid besök hos läkare eller till intagning på sjukvårdsinrättning eller under återresa därifrån. Har försäkrad drabbats av svårare olycksfall eller blivit allvarligt sjuk på avlägset belägen arbetsplats eller under därmed jämförliga förhållanden ersätts även vad den försäkrade fått utge till följeslagare som gottgörelse för förlorad arbetsförtjänst, dock med högst för varje följeslagare. Maj:t föreslår att detta maximibelopp höjs till , vilket vi anser vara skäligt. Då det inträffar att insjuknande sker utanför det egna sjukvårdsområdet ersätts resan för såväl patienten som eventuell medföljande vårdare fram och tillbaka mellan insjuknandeplatsen och närmaste läkare eller sjukvårdsinrättning. I princip ändras inte detta genom Kungl. Om patienten måste vårdas på sjukhus och vårdaren inte kan vänta så länge utan måste resa hem t. ex. till sitt arbete i det sjukvårdsområde varifrån även patienten kommer kan vissa komplikationer uppstå. Om patienten skrivs ut från sjukhuset men av läkare bedöms i behov av följeslagare på hemresan det kan ju gälla ett barn som varit sjukt erhåller inte följeslagaren (och naturligt nog inte heller patienten) ersättning från den allmänna försäkringen. Ett sätt att komma undan detta är att patienten, om hälsan tillåter, transporteras till lämpligt sjukhus inom patientens eget sjukvårdsområde, vilket då är en affär emellan de berörda landstingen. Så sker emellertid . Dessa och angränsande problem bör utredas av Kungl. Maj:t och göras till föremål för förslag till . Med stöd av vad ovan anförts hemställes att vid behandlingen av proposition 94 måtte besluta att det även vid vård meddelad av privatpraktiserande läkare skall utgå reseersättning enligt de regler som sjukförsäkringsutredningen föreslår, samt att som sin mening måtte ge Kungl. vad i motionen anförts angående självriskbeloppet och reseersättning för medföljande vårdare. () () () ()