ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02476 · 1971-01-27 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. angående samordningen av statliga pensioner till änkor, m. m. En änka som är statsanställd och vars man tjänat staten får sin änkepension samordnad med statspensionen, då hon pensioneras från sin tjänst. Därigenom vidkänns hon en betydande pensionsreduktion jämfört med om hon med samma egenpension varit privatanställd eller, så vitt oss är bekant, kommunalt anställd. Den tekniska konstruktionen av samordningen är svår att förstå för de flesta och det faktum, att det hela är avtalsbaserat undanröjer inte känslan hos den pensionstagare, som drabbas av samordningen, att vederbörande blivit förfördelad. En grundläggande orsak till detta måste vara att de som ingår i statstjänst inte blir eftertryckligt informerade om samordningens verkningar och i vilken mån man kan gardera sig. Att vi speciellt vill rikta uppmärksamheten på änkorna beror dels på att de utgör en ekonomiskt känslig grupp, dels på att skillnaden mellan det statliga pensionssystemet och andra system i deras fall är särskilt påtaglig. Då det t. ex. gäller samordningen mellan folkpension och tjänstepension är skillnaderna mindre påfallande. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa om a) en ingående och lättfattlig information om efterlevandepensionerna, samt b) utredning syftande till borttagande eller mildring av samordningseffekterna för statsanställda änkor efter statstjänstemän. () ()
mot · FU02477 · 1971-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av bestämmelserna om sammanträffande av förmåner m. m. i lagen om allmän försäkring. lag om allmän försäkring stadgas i 17 kap. om sammanträffande av förmåner m. m. att pension skall reduceras när yrkesskadelivränta utgår. Folkpension i form av ålderspension, änkepension eller barnpension liksom tilläggspension i form av änkepension eller barnpension minskas med tre fjärdedelar av den utgående livräntan. I lagen stadgas att avdraget i första hand skall göras på tilläggspensionen. Det förekommer också en spärregel så att förtidspension och barnpension alltid utgår med minst en fjärdedel, änkepension med minst hälften och ålderspension med minst tre fjärdedelar av det belopp som skulle ha utgått om inte livränta hade uppburits av den pensionsberättigade. Pensionstillskotten berörs ej av eventuella livräntor. Eftersom livräntan är avsedd att kompensera inkomstbortfall på grund av skador och då livräntorna i de flesta fall endast till en del ersätter den inkomst som en person kunnat skaffa sig om inte skadan inträffat, anser vi reduceringsreglema vara för stränga i synnerhet för människor med låga tilläggspensioner och små livräntor. I ett avgjort ärende skulle den sammanlagda pensionen för en person bli följande: ålderspension . + pensionstillskott , sammanlagt . Vederbörande uppbär livränta från ett bolag som avses i 1 § i lagen om yrkesskadeförsäkring med en summa av . Pensionen reduceras med tre fjärdedelar av detta belopp, dvs. För en pensionstagare som den ovannämnde med liten tilläggspension och förhållandevis blygsam yrkesskadelivränta verkar reduktion alltför ekonomiskt betungande och reglerna för reduktion bör därför ses över. Det torde vara möjligt att förändra reglerna så att reduktionen minskar eller upphör för pensionstagare, vars sammanlagda pensionsförmåner jämte livränta ej uppgår till en viss stipulerad gräns. En sådan begränsning bör enligt vår mening finnas för att förhindra att pensionstagare med god ekonomisk ställning överkompenseras genom insatser från det allmännas sida. Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om en översyn av gällande bestämmelser om sammanträffande av förmå ner m. m. i 17 kap. lagen om allmän försäkring i enlighet med vad i motionen anförts. () () PER () ()
mot · FU02478 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om studiesociala åtgärder för att stimulera elitidrotten. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 494 hemställes att i skrivelse till Kungl. begär att förslag utarbetas till ändrade studiemedelsbestämmelser så att studiemedel i full utsträckning kan utgå till ungdomar som satsar på elitidrott och som på grund av sin idrottsutövning inte har möjlighet att bedriva studier på heltid.
mot · FU02479 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om tillträde för samtliga sexåringar till frivillig förskola. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 486 hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om åtgärder syftande till att bereda alla landets sexåringar tillträde till frivillig förskola, varvid även andra än de av samhället drivna förskolorna bör ges samhälleligt stöd. () () () () N. () i Trobro G. () PER () i Gäddvik
mot · FU02483 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om upplysningsverksamhet angående de handikappades problem. De handikappades problem har av alltmer uppmärksammats, ökade anslag har ställts till förfogande för olika åtgärder avsedda att förbättra de handikappades förhållanden. Med detta har viktiga framsteg gjorts men mycket återstår att göra. Problemen för de handikappade löses dock inte enbart genom att ökade materiella resurser ställs till förfogande. Det krävs också att medborgarna i allmänhet i det dagliga livet hyser förståelse för deras situation och själva gör en insats. Sådan hänsyn och medverkan kan stimuleras genom en brett upplagd, kontinuerligt pågående upplysningsverksamhet riktad till olika befolkningsgrupper, inte minst föräldrar. En sådan kampanj bör vara direkt inriktad på konkreta förhållanden, som en stor del av befolkningen kan antas komma i kontakt med. Allmänna moraliserande uppmaningar, t. ex. i stil med »visa hänsyn», torde inte ge några påtagliga resultat. Enkel, direkt påverkan av visst beteende tror vi har bättre effekt. Det viktiga är att på något sätt få uppmärksamheten inriktad på behovet av ett visst uppförande. På så sätt kan det leda vidare till liknande beteenden i andra situationer. Ett område som från dessa utgångspunkter synes vara lämpligt är situationen på våra kollektiva färdmedel. Det är alltmer sällan som man i en fullsatt vagn ser någon lämna plats för att låta en handikappad, en åldring eller en förälder med barn få sätta sig. Inte ens de särskilda platserna, avsedda för rörelsehindrade, i en del kollektiva färdmedel respekteras och därmed är denna i och för sig goda åtgärd meningslös. I ett sådant fall borde en direkt på dessa förhållanden riktad upplysning kunna ge vissa resultat. Åtgärderna kan givetvis också inriktas på andra områden. Vi har med detta endast velat exemplifiera vad vi syftar till. Formerna för upplysningsverksamheten bör närmare undersökas. Flera organ kan tänkas bli berörda, t. ex. , , kommunerna och handikapporganisationerna. Även detta måste närmare undersökas innan verksamheten kan komma i gång. Med stöd av vad som här anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller att åtgärder vidtages i syfte att hos en bred allmänhet sprida upplysning om de handikappades situation förts. i enlighet med vad i motionen an
mot · FU02485 · 1971-01-27 00:00:00 — av , , i m. fl. angående det statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. En förutsättning för en väl fungerande demokrati är en god kännedom om och respekt för ett demokratiskt samhälles sätt att fungera. Det är viktigt att medborgarna lär känna och själva arbetar med demokratiska medel. Skolan fyller en viktig funktion i detta avseende. Ett oumbärligt komplement är enligt vår mening de ideella ungdomsorganisationernas arbete. I dessa organisationer kan medlemmarna själva aktivt utöva demokratins arbetsformer och få en träning i hur gemensamma beslut växer fram. Från samhällets sida har ofta framhållits den betydelse som ungdomsorganisationerna och folkrörelserna i övrigt har. Samhället stöder på olika sätt organisationsarbetet, något som får ses som ett uttryck för uppskattning för de insatser som görs. Organisationernas möjlighet att bedriva sin verksamhet är till stor del avhängig av det ekonomiska stöd som stat och kommuner ger. De pengar som utbetalas från statsmakternas sida är emellertid otillräckliga i förhållande till de behov och den aktivitet som finns inom organisationerna. Detta faktum har understrukits från många håll, bl. a. års ungdomsutredning och i petitaframställning. Vad gäller stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet utgår detta enligt ett system med vägningstal grundade på organisationernas medlemstal och geografiska spridning. Varje vägningstal blir värt en viss summa pengar beroende på den sammanlagda aktiviteten i ungdomsorganisationerna. En medlems- och verksamhetsmässig expansion inom en organisation går sålunda ut över någon annan. Detta förhållande måste betraktas som klart otillfredsställande. En total expansion inom samtliga ungdomsorganisationer skulle alltså inte innebära någon ekonomisk förbättring trots att en sådan utveckling från samhällets synpunkt måste betraktas som önskvärd. Vi anser därför att stödet till den centralt bedrivna verksamheten bör utgå med ett fast belopp per vägningstal med ett minimum av 17 000 per vägningstal. För att på ett riktigt sätt kunna bedriva verksamheten krävs på alla områden en långsiktig planering. Ungdomsorganisationerna har en planering som sträcker sig längre än från det ena året till det andra. Det vore önskvärt att kunna planera för , något som emellertid omöjliggörs av att resursutrymmet inte är känt. Det vore därför ändamålsenligt från såväl ungdomsorganisationernas som statsmakternas synvinkel att upprätta en femårsplan för ökningen av det statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att måtte besluta a) att till Bidrag till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet under åttonde huvudtiteln för /72 anvisa ett anslag på . att fördelas enligt de i motionen angivna riktlinjerna, samt b) att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om en femårsplan för utbyggnaden av det statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. H. () () () Svwttka Reproduktion» AB, 1171
mot · FU02487 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande i vissa fall av linje vid landstingskommunal gymnasieskola. har i samarbete med staten, och byggt upp Pappersindustrins utbildningscentrum i , som erbjuder utbildning för branschens personal på olika nivåer. har investerats i anläggningen. a. har ett komplett experimentpappersbruk byggts upp. Den största satsningen inom utbildningscentrat är Rikspappersskolan för vilken är huvudman. har hos anhållit om att skall få tillfälle att även i fortsättningen vara huvudman för Rikspappersskolan. Det har ansetts möjligt att organisera Rikspappersskolan som en fristående gymnasial skola. För att göra det möjligt att vid erbjuda ungdomar utbildning för branschen, likvärdig med utbildning vid övriga gymnasieskolor, har branschens och skolans företrädare ansett det angeläget att skolan ges tillfälle att inrätta linjer, främst processteknisk linje och elteknisk linje. i delar den inställningen. Ett uttalande av departementschefen i proposition nr 159 angående gymnasieskolan till har tolkats så att det vid inte skulle gå att inrätta gymnasieskolelinje. Departementschefen ansåg att specialkurser skulle kunna ingå i landstingskommuns gymnasieskola. Enligt vår mening är detta inte tillräckligt utan i vissa fall skulle även linjer kunna ingå. De ungdomar som önskar utbilda sig vid branschens riksskola för arbetsuppgifter inom pappers- och pappersmasseindustrin bör ges med elever vid övriga gymnasieskolor likvärdiga möjligheter. Med enbart specialkurser kommer utbildningen icke att ha samma attraktionskraft vid ungdomarnas val av studieväg. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj .t uttala att i fall som i motionen påtalats vid landstingskommunal gymnasieskola må kunna inrättas linjer. () ()
mot · FU0249 · 1971-01-14 00:00:00 — av herrar i och i Skärstad om granskning av skolprogram i radio och television. Radion och televisionen fyller en väsentlig uppgift i utbildningen. Det är givetvis angeläget att de möjligheter som etermedia erbjuder i detta avseende tillvaratas. gjorda erfarenheter är goda. De program som sänds i skolradion och skoltelevisionen är i allmänhet av hög kvalitet. Det har emellertid också förekommit program som varit av mera diskutabel karaktär och som sålunda inte kan anses ha legat i linje med läroplanernas intentioner. Sålunda har kritik riktats mot att ovårdat språk kommit till användning i vissa program på ett sätt som måste betraktas som stridande mot läroplanerna. Vidare har uppmärksamhet riktats på det förhållandet att olika politiska åskådningar i en del fall inte fått den likvärdighet i behandlingen som måste krävas. Det nämnda aktualiserar frågan om kontrollen av det material som används i skolprogrammen. Läroböcker som skall komma till användning i skolornas undervisning måste godkännas av statens läroboksnämnd. Motsvarande krav föreligger inte i fråga om skolradio- och skoltelevisionsprogrammen. Kontakter förekommer mellan och i fråga om utformningen av programmen, men erfarenheten visar att dessa kontakter inte utgör en tillräcklig garanti för att programmen kommer att utformas så att de överensstämmer med läroplanernas syfte. Nuvarande ordning kan sålunda inte anses tillfredsställande. Radio- och televisionsprogram för utbildningsändamål bör enligt vår mening granskas enligt grunder motsvarande dem som gäller för granskning av läroböcker. Att programmen utformas i enlighet med gällande läroplaner är särskilt viktigt med hänsyn till den genomslagskraft som etermedia och då inte minst televisionen har. En granskning av den art som vi här åsyftar är emellertid inte förenlig med bestämmelserna i radiolagen. I paragraf 8 i nämnda lag stadgas nämligen: Myndighet eller annat allmänt organ får ej i förväg granska eller föreskriva förhands granskning av radioprogram och ej heller förbjuda radiosändning eller trådsändning på grund av dess innehåll. Enligt vår mening bör detta stadgande inte vara tillämpligt på skolprogram som oavsett läromedel skall överensstämma med läroplanerna. Sådan ändring bör därför företas i den ovan återgivna paragrafen att programgranskning motsvarande läroboksgranskning kan föreskrivas. Det ingår i läromedelsutredningens uppgifter att se över bestämmelserna om granskning av läromedel. Enligt vår mening bör denna utredning få i uppdrag att överväga vilka ändringar i radiolagen som bör företas för att radio- och televisionsskolprogram skall kunna bli föremål för här åsyftad granskning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. anhålla att läromedelsutredningen får i uppdrag att föreslå sådan ändring av radiolagen, som möjliggör granskning av skolprogram i radio och television i syfte att fastställa huruvida dessa program överensstämmer med skolans läroplaner. () ()
mot · FU02490 · 1971-01-01 00:00:00 — av i Arrie m. fl. om en tvåårig jordbruks- och skogsbrukslinje inom gymnasieskolan. När den integrerade gymnasieskolan träder i funktion kommer den att innefatta också lantbrukets yrkesutbildning. Det kommer dels att finnas en jordbrukslinje, dels en skogsbrukslinje. Båda skall omfatta . Det är givetvis att hälsa med tillfredsställelse att sådana utbildningsmöjligheter ges. Eftersom jordbruk och skogsbruk i vårt land i stor utsträckning förekommer i kombination blir det omöjligt för de blivande jordbrukarna att få utbildning inom hela sitt arbetsfält utan att genomgå både jordbrukslinjen och skogsbrukslinjen och sålunda underkasta sig en fyraårig gymnasial utbildning. En sådan utväg torde för de flesta vara mer eller mindre otänkbar. Enligt vår mening bör denna fråga lösas genom att det på några platser i landet erbjudes en tvåårig kombinerad jordbruks- och skogsbruksutbildning. Erfarenheterna får visa hur många skolor med kurser av detta slag som behövs men det är angeläget att det föreligger sådana alternativ på en eller flera platser. Det bör vara möjligt att förelägga höstriksdagen förslag i frågan. Därvid bör utrymme skapas för olika kombinationer så att de båda delarna kan väga olika tungt i kursplanerna vid olika skolor. Med stöd av det anförda hemställes att måtte hos Kungl. Maj .t anhålla om förslag till höstriksdagen angående tvåårig jordbruks- och skogsbrukslinje inom gymnasieskolan. . () i Skegrie
mot · FU02496 · 1971-01-26 00:00:00 — av m. fl. om fördjupning av Mälarleden. I bilaga 8 till statsverkspropositionen, s. 243, skriver kommunikationsministern bl. a. att han för sin del inte övertygats av det framlagda materialet från mångåriga utredningar beträffande Mälarledens fördjupning om att projektet bör komma till utförande . Några investeringsmedel tillstyrks därför inte för ändamålet. Intressenterna i Mälarleden på det lokala planet i liksom också anser att investeringen i en fördjupad led är lönsam och kommunerna i och är beredda att ensamma bekosta fördjupningen av själva och att det är nödvändigt att arbetet igångsätts . Den transporterade godsmängden har ökat snabbt från till 1968, 1969 och enbart för hamnen i . Hamnen i har en godsomsättning om ca eller sammanlagt för dessa båda hamnar . Det är flera skäl som talar för att arbetet med fördjupningen av Mälarleden bör komma till stånd möjligt: i måste förbättras relativt snart av underhållskäl. Genom en ökning av minsta djupet från 6,5 m (till från 6,2 m) till 7,6 m och förbättring av leden erhålls bättre säkerhetsmarginaler. Fartyg om ca dw skulle fullastade kunna gå genom leden mot f. n. fartyg om ca . Några nybyggnader av fartyg i den storlek som kan trafikera leden tycks inte förekomma. Fartygen blir därför äldre och äldre och därmed relativt sett allt omodemare. Hamnarna i och har förbättrats för . Det har gjorts miljardinvesteringar i de industrier inom det område som betjänas av Mälarleden. Dessa, liksom värmekraftverket och ångkraftverket i , är till större eller mindre del beroende av massgodstransporter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att frågan om Mälarledens fördjupning förslag. ENSKOG (fp) tas upp till behandling enligt
mot · FU02499 · 1971-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ratt för trafiknämnd att förbjuda trafik av miljöskäl. Trafikintensiteten har ökat kraftigt, och det är ett alltmer påtagligt faktum att den moderna trafiken blivit ett problem även från miljösynpunkt. Det har också skett en koncentration av fordonstrafik till tätorter och större städer. Betydande bullerstörningar uppstår, till avsevärd del beroende på den tyngre trafiken. Likaså kan konstateras att problemen med luftföroreningar ökar genom betydande mängder avgasutsläpp från såväl större som mindre fordon. har det visat sig vara svårt att förebygga bullerstörningar som uppstår genom friktion mot vägbanan eller luften, medan man åstadkommit vissa förbättringar i fråga om avgasrenare och ljuddämpare. En viktig åtgärd för att åstadkomma en god trafikmiljö är självklart planeringen av bostadsområden i förhållanden till trafiken. Men även vid nyplanering av stadskärnor och bostadsområden har tyvärr miljökraven kommit att väga alltför lätt i förhållande till kravet på snabb och smidig framkomlighet. Gamla bebyggelseområden och stadskärnor är svåra och oftast omöjliga att omplanera för erhållande av en bättre trafikmiljö. Den växande opinionen för skapandet av en bättre miljö och de tungt vägande skälen för att tillgodose trivsel i fråga om både boendeförhållanden och livsbetingelser i övrigt visar att det finns ett allmänt intresse att åtgärder vidtas för att så långt möjligt eliminera miljöfarliga trafikstörningar i form av buller och föroreningar. Enligt vägtrafikförordningen finns endast begränsade möjligheter att vidta åtgärder mot bl. a. trafikbuller och andra miljöstörningar. Enligt vår mening måste miljöskäl vara jämställda med andra krav och motiv vid reglering och förbud mot trafik. Det bör enligt vår mening ges möjligheter åt trafiknämnd i kommunerna att i särskilt utsatta och från miljösynpunkt känsliga områden förbjuda viss trafik under vissa tider . Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om skyndsam utredning av bestämmelserna i 61 § Vägtrafikförordningen om rätt för lokal trafiknämnd att förbjuda trafik av miljöskäl. () ()
mot · FU025 · 1971-01-12 00:00:00 — om skyldighet för kommunstyrelse att redovisa icke slutbehandlade motioner. Arbetsformerna för de tre beslutande församlingarna på det politiska området, riksdag, landsting och kommunfullmäktige, är i en mängd avseenden gemensamma eller likartade. I ett betydelsefullt avseende är dock skiljaktighetema stora. Behandlingen av väckta motioner är väsentligen olikartad i kommunfullmäktige i förhållande till den ordning som härvidlag gäller för riksdag och landsting. Samtliga under visst år i väckta motioner blir föremål för utskottsbehandling och beslut i kammaren under . Till landstingsmöte inlämnade motioner tas samtliga upp till prövning under detta landstingsmöte. I kommunfullmäktige kan däremot motioner lämnas obesvarade tunder åtskilliga år och icke sällan intill en tidpunkt då motionsyrkandet blivit helt inaktuellt. Detta är självfallet icke någon tillfredsställande eller ens godtagbar ordning. Det bör vara angeläget att så långt detta är möjligt söka närma ordningen för motioners behandling i kommunfullmäktige med den som gäller i riksdag och landsting. Framför allt måste sådana regler uppställas att det inte blir möjligt att för framtiden låta motioner bli liggande utan att beslut fattas under kanske avsevärd tid. Principen bör självfallet vara att alla motionsyrkanden skall tagas upp till prövning utan någon som helst onödig tidsutdräkt. En viss garanti mot alltför kraftig förhalning skulle ligga i en bestämmelse som ålägger kommunstyrelsen att vid visst sammanträde med fullmäktige lämpligen det sista redovisa det aktuella läget beträffande samtliga ännu icke besvarade motioner. Med åberopande av vad jag ovan anfört hemställer jag att måtte besluta att hos Kungl. begära förslag till sådant tillägg i kommunallagen att kommunstyrelsen ålägges att vid ett sammanträde med kommunfullmäktige redovisa samtliga ännu icke slutbehandlade motioner och det aktuella förhållandet beträffande dessa.