mot · FU02142 · 1971-01-20 00:00:00 — av m. fl. om höjning av maximigränsen för bidrag till icke lönsam busstrafik m. m. En av målsättningarna i den nuvarande trafikpolitiken är att olika delar av landet skall ha en tillfredsställande trafikförsörjning. Den målsättningen har dock inte uppfyllts. Enligt vår mening måste kravet på en tillfredsställande trafikförsörjning innebära trafikservice av sådan omfattning att alla delar av landet har möjligheter att utvecklas. Trafikpolitiken måste ses som en del av och användas som ett instrument i en aktiv lokaliserings- och regionalpolitik. För att detta skall uppnås krävs en bättre trafikplanering med en effektiv samordning av de olika trafikmedlen. I den mån det inte går att nå lönsamhet i trafikverksamheten måste staten bidraga med medel så att fullgod trafikförsörjning uppnås. Det sker nu bl. a. genom bidrag till icke lönsam busstrafik. När det gäller den kollektiva trafikservicen måste busstrafiken spela en väsentlig roll, och det är därför att beklaga att utredningarna om busstrafikens framtid inte fullföljts med större målmedvetenhet. Nuvarande förhållanden skapar osäkerhet för både trafikanter och tillhandahållare av busstrafik. Vid den översyn av trafikpolitiken som vi krävt i annan motion måste självfallet busstrafikens roll ingående penetreras. Det är naturligtvis angeläget att denna trafikpolitiska översyn kommer till stånd så snabbt som möjligt. I avvaktan på resultatet är det enligt vår mening nödvändigt att i möjligaste mån förhindra att busstrafik i glesbygdsområdena läggs ner. Mot den bakgrunden finner vi anslaget under sjätte huvudtiteln angående ersättning till trafikföretag för drift av icke lönsamma busslinjer alltför lågt. Det föreslås ett belopp om , som skall utbetalas enligt gällande grunder. Detta innebär att ersättning utbetalas för högst en personförande dubbeltur per dag med i regel högst 2: per vargnmil bidragsgrundande arbete. I särskilda fall kan dock milersättningen uppgå till högre belopp. Preliminära beräkningar visar enligt transportnämndens petita, att de redovisade underskotten på bidragsgrundande linjer uppgick till jämfört med . Siffran väntas dock av olika anledningar stiga. Det måste också framhållas i det här sammanhanget att ökade kostnader för här ifrågavarande trafik till följd av mervärdeskattehöjningen, höjningen av arbetsgivaravgiften och av den särskilda skatten på motorbränslen kan beräknas till belopp som ungefär motsvarar anslaget till icke lönsam busstrafik. understryker i sina petita att den ekonomiska situationen för busslinjetrafiken försämrats väsentligt , och nämnden anser därför en höjning av den generella maximigränsen för statsbidraget till per vagnmil bidragsgrundande trafikarbete nödvändig. Vi delar denna uppfattning och vill i sammanhanget erinra om att riksdag avvisade krav på höjning av maximigränsen under hänvisning till pågående utredning. Därvid underströks dock »vikten av att utredningen bedrivs skyndsamt samt att av dess arbete föranledda förslag om möjligt läggs fram redan till nästa års riksdag». Utredningsarbetet pågår fortfarande. vill vi erinra om att det gäller att trygga transportförsörjningen för befolkningen i avfolkningsbygder, vilkas befolkning delvis består av människor med sociala och/eller ekonomiska handikapp. Enligt vår mening är detta en betydelsefull del av strävandena att nå en tillfredsställande trafikförsörjning. Vi vill emellertid också framhålla att tillhandahållandet av trafiktjänster skall bidraga till att förhindra avfolkning. Det händer ofta att statens jänvägar ställer ekonomisk medverkan av berörda kommuner som villkor för bibehållande av busslinje. Detta kan emellertid inte anses vara förenligt med intentionerna bakom trafikpolitiken. Vi kan för vår del inte acceptera att dessa trafikkostnader påtvingas kommunerna. Dessa har i allmänhet inte ekonomiska förutsättningar att garantera trafikförsörjningen, och följden måste bli att kommunikationsservicen efter hand försämras. Ofta är det kommuner med svagt skatteunderlag som kommer i kontakt med dessa problem. Det måste vara statens skyldighet att svara för kostnaderna för en tillfredsställande trafikförsörjning i glesbygderna. arbete måste bedrivas med största skyndsamhet, och av detta föranledda förslag måste utan onödigt dröjsmål föreläggas så att klara riktlinjer angående busstrafikens framtid kan erhållas. Med hänsvisning till det anförda hemställes att måtte 1. dels uttala att maximigränsen för bidrag till icke lönsam busstrafik må höjas till per vagnmil bidragsgrundande trafikarbete, dels till Ersättning till trafikföretag för drift av icke lönsamma busslinjer under sjätte huvudtiteln för /72 anvisa ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskattemedlen, samt 2. i skrivelse till Kungl Maj:t anhålla om att förslag framlägges med skyndsamhet beträffande riktlinjer för busstrafikens framtid, inkluderande trafikens finansiering. () () . () i Skegrie () i Bäckmora bestämmelser om den icke lönsamma () () i () i Luttra () i Glömminge