mot · FU021160 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om åtgärder för att öka kommunernas markinnehav. En av förutsättningarna för att kommunerna skall kunna genomföra en bostadspolitik med klar social inriktning är att de på ett effektivt sätt kan påverka markdisponeringen. Särskilt viktigt är detta i kommuner som genom den snabba urbaniseringen expanderar mycket snabbt. Expansionskommunernas bostadsplanering blir alltmer långsiktig. Upprättandet av dispositionsplaner, generalplaner och regionplaner för allt större områden ger klara anvisningar om vilken mark som avsätts för bostadsbyggande. Kommunernas bristande resurser för långsiktiga markförvärv ger fritt fram för de stora privata byggkoncemema med bankerna bakom ryggen att förvärva stora markområden, vilket ger dem möjlighet att påverka miljöutformning och sociala funktioner. Hela produktionskedjan mark, byggande, bostadsmaterialproduktion och finansiering sluts i privat regi. Kommunernas svårigheter att hävda sig mot enskilda, stora markintressenter är inte mindre i saneringsområdena inom stadskärnorna. Arbetarrörelsens efterkrigsprogram skisserade en målsättning som syftade till att tomtmarken skulle kommunaliseras och läggas under tomträtt. efter det att denna riktiga målsättning ställdes upp konstaterar vi att man inte kommit särskilt långt när det gäller förverkligandet. De starka koncentrationstendensema inom byggnadssektorn med sammanflätningen av stora privat byggmästare, byggnadsmaterialproducenter och affärsbanker till konsortier som lägger under sig mark har i stället fjärmat många kommuner från denna målsättning. De blygsamma åtgärder som genomförts i form av förköpsrätt samt möjligheterna till markförvärvs- och tomträttslån löser inte problemet. De ökade möjligheterna till expropriering, som föreslagits av expropriationsutredningen, innebär förbättringar men är otillräckliga. Den kommunala förköpsrätten blir i många fall illusorisk, då kommunerna får träda in som köpare på det orimliga villkoret att acceptera det pris som överenskommits mellan köpare och säljare. Markvinstbeskattningen är klart otillräcklig, då den endast drar in eri del av den markvärdestegring som är ett resultat av samhälleliga insatser. I likalydande motioner väckta 1970 föreslog vpk-gruppen en rad åtgärder för att öka kommunernas möjligheter att lägga upp en långsiktig markreserv och tränga tillbaka den privata markspekulationen. a. framfördes idén om att komplettera förköpslagen med bestämmelser som ger samhället rätt att pröva det överenskomna markpriset vid övertagna köp. Krav framfördes vidare på skärpning av markvinst beskattningen, så att den värdeökning marken genomgått genom samhälleliga åtgärder till fullo beskattas. Vederbörande lagutskott nöjde sig i sitt utlåtande 1970:22 med att hänvisa till att man måste invänta erfarenheter av förköpslagens verkningar och tog inte ens till prövning upp den av vpk-gruppen framförda idén om inrättande av en markvärdesnämnd i varje län med rätt att nedsätta markpriset till skälig nivå. Vidare upprepade vpk-gruppen vid riksdag tidigare framfört förslag om att det kommunala planmonopolet utvidgades så, att samhälleligt ägande av marken göres till förutsättning för att stadsplaneläggning skulle kunna ske. En sådan lagbestämmelse skulle på ett avgörande sätt beskära möjligheterna till markspekulation. För bebyggelse nödvändig mark skulle ändå förr eller senare överföras till det allmänna. Möjligheterna till oförtjänta vinster skulle bli mindre. En sådan lagbestämmelse skulle vara ett medel för att hindra de stora byggkonsortiernas markköp. Tredje lagutskottet nöjde sig i sitt utlåtande med att hänvisa till beslutade åtgärder om förköpsrätt och tomtlån samt en aviserad proposition om ökade expropriationsmöjligheter för kommunerna. I en särskild motion hemställdes om utredning och förslag om att statliga lån endast skulle kunna ges till bostadsbebyggelse på samhällsägd mark. viftade, i sitt utlåtande nr 50, bort förslaget med motiveringen att konkurrensen mellan olika företagsformer bör bibehållas. Denna konkurrens är mycket illusorisk, då privatbyggmästarna när det gäller själva byggandet behärskar av produktionen. Det är alldeles uppenbart att de starka privata koncentrationstendenserna inom byggnadssektorn måste mötas med långt effektivare åtgärder än beslutade när det gäller att öka kommunernas markinnehav och möjligheter att styra utvecklingen mot en mera socialt inriktad bostadspolitik. Med stöd av det ovan framförda hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte hemställa om utredning och förslag dels om att endast samhällsägd mark får stadsplaneläggas; dels om att statliga lån endast skall kunna beviljas till sådana hus som byggs på samhällsägd mark; dels om ändring av förköpslagen så att samhället ges rätt till prövning av det överenskomna markpriset vid övertagna köp, genom att särskilda markvärdesnämnder tillsätts i vaije län. C.-H: (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)