mot · FU02467 · 1971-01-27 00:00:00 — av m. fl. om utredning beträffande assistenternas arbetssituation inom kriminalvården. Assistenterna vid fångvårdsanstaltema tilldelas i regel en grupp intagna vardera, för vilka de har ansvaret i så gott som samtliga ärenden. Gruppens storlek varierar bl. a. med anstaltens storlek. På exempelvis Norrtäljeanstalten svarar varje assistent för mellan 65 och 85 intagna. Assistenterna skall för sin grupp intagna syssla med behandlingsundersökningar, närvara vid behandlingskollegium, introducera nyintagna genom ankomstsamtal, förmedla kontakter mellan intagna och sociala myndigheter, bostadsförmedling, arbetsvärd och anhöriga, vara sekreterare och upprätta protokoll vid förhör, handlägga permissioner, hålla kontakt med övervakare, upprätta samt föredra ärenden inför övervakningsnämnden och i övrigt råda och hjälpa den intagne i alla de frågor som kan komma att uppstå i samband med frihetsberövandet. Assistenterna har även en kurativ uppgift så att den intagne skall kunna vända sig till någon och prata ut om personliga problem. På assistenterna vilar även vissa specialuppgifter som att svara för de intagnas fritidssysselsättning, ansvara för ärenden som berör övervakningsnämnden samt hålla kontakt med arbetsvärden. Utöver dessa uppgifter ingår i assistenternas arbete en mängd tidskrävande rutinsaker såsom brevgranskning, beviljande och avlyssning av telefonsamtal, beviljande av vissa slag av inköp m. m. Frigivningsplanering betyder ofta att assistenten i samband med att ett frigivningsärende skall behandlas i övervakningsnämnden samtalar med den intagne om vad han tänkt sig inför frigivningen, tillskriver skyddskonsulenten i aktuellt område om övervakarförslag, anmäler den intagne för samtal med arbetsvärden samt hoppas att den intagne själv löst sitt bostadsproblem. Mängden ärenden som tillfaller varje assistent gör hans situation synnerligen svår. Den nu framväxande medveten heten bland de intagna med bildande av förtroenderåd och liknande en i och för sig positiv utveckling ställer också större krav på anstaltens personal. I organisationsutredningen om kriminalvård i frihet, Ju 1970: 12, framlagd , kap. 13: 3 påpekas att övervakningsnämndema framfört önskemål om ökning av assistentpersonalen på anstalterna, främst på de större; detta mot bakgrund av en fråga i vad mån anstaltspersonalens arbete med förberedelser för eftervården varit tillfredsställande. I nämnda utredning framhålles bl. a.: har genom den vidgade användningen av kriminalvård i frihet medfört, att det till anstaltsvård dömda klientelet kräver en helt annan personalinsats . Detta har lett till att de dagliga kontakterna med de intagna successivt medfört en minskning av den tid som kan agnas eftervårdsplaneringen, som svårigheterna ökat för att på arbetsmarknaden placera visst klientel. Utredningen anser det därför ur eftervårdens synpunkt angeläget, att lämpligen får utreda denna fråga och lämna de förslag till nya normer för beräkning av anstalternas assistentbehov, som påkallas av det förändrade arbetsläget. Med hänvisning till det anförda föreslås att i skrivelse till regeringen hemställer att assistenternas arbetssituation på fångvårdsanstalterna och normerna för beräkning av anstalternas assistentbehov blir föremål för utredning och att förslag om förbättringar föreläggs . (vpk) (vpk)