ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FU02798 · 1971-01-22 00:00:00 — av i m. fl. angående det statliga stödet till ungdomsorganisationernas ledarutbildning. Det råder i vårt land betydande enighet om den positiva betydelse som folkrörelserna och kanske särskilt ungdomsorganisationerna har för medborgarnas demokratiska fostran. Samhället understödjer och uppmuntrar på olika sätt, inte minst ekonomiskt, organisationernas verksamhet. Föreningarna är emellertid också beroende av inte bara ekonomiskt stöd utan framför allt krävs ledare och funktionärer, personer som är beredda att lägga ner tid och arbete på att organisera och leda ungdomsverksamhet. Det ställs större krav på ledarna . Medelåldern har sjunkit starkt i ungdomsorganisationerna, skolarbetet tar alltmera av ungdomarnas tid, och genom den snabba utvecklingen på informationsområdet ställs allt högre krav på den information sorn lämnas av ledare och organisatörer. Detta medför att organisationerna har ett stort behov av att kunna utbilda sina ledare i högre utsträckning än vad som sker . Det bör vara en grundläggande målsättning för samhället att ledarutbildningen sker i ungdomsorganisationernas egen regi. Det är också ett intresse för samhället att ungdomsledare under sin aktiva tid kan få en utbildning som meriterar dem ute i yrkeslivet. Det statliga bidrag som utgår för ungdomsledarutbildning är enligt vår mening otillräckligt och bör räknas upp, något som också framgår av önskemål inom detta område. Bidraget är dessutom utformat på det sättet att en ökning av verksamheten måste ske på andra organisationers bekostnad, eftersom bidrag utgår efter s. k. vägningstal beräknade efter organisationernas medlemstal och spridning i landet. Bidraget borde därför utgå med visst minimibelopp per vägningstal. Ett sådant system skulle också göra det enklare för organisationerna att överblicka det ekonomiska utrymmet för ledarutbildningen. En mera långsiktig planering av ungdomsledarutbildningen är önskvärd även ur samhällets synpunkt, och vi föreslår därför att en femårsplan upprättas för utbyggnaden av det statliga stödet till ungdomsledarutbildningen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte besluta att till bidrag till ungdomsledarutbildning under åttonde huvudtiteln för /72 anvisa ett anslag på , att bidraget fördelas med ett minimum av per vägningstal, samt att i skrivelse till Kungl. anhålla om utarbetandet av en femårsplan för utbyggnaden av det statliga stödet till ungdomsorganisationernas ledarutbildning. () () i i H. () () () ()
mot · FU02799 · 1971-01-27 00:00:00 — av fröken i m. fl. om höjning av statsbidraget till de handikappades kulturella har brukat framföra förslag om ökningar av anslagen till de handikappades kulturella verksamhet (Kungl. Maj:ts proposition nr 1/1971, bil. 10, s. Ehuru dessa framställningar prioriterats mycket högt av , har bara en bråkdel av de begärda anslagshöjningarna beviljats. Denna ringa ökning har utlöst en bitter kommentar från handikapprörelsens sida. Vid en ordförandekonferens representerande dem som leder handikapprörelsens på riks-, läns- och lokalplanen antogs en deklaration som uttrycker bestörtning över att anslagets realvärde enligt förslaget till och med skulle minska trots de positiva uttalanden som kommit från samtliga politiska partier under den senaste valrörelsen. Vi är alla medvetna om att det är svårt att finna utrymme för standardhöjande anslagsökningar. Det må emellertid erinras om att de handikappade är en i många avseenden eftersatt grupp. Solidariteten kräver att dessa människor ägnas ökad uppmärksamhet. För handikappade människor krävs särskilda insatser av många slag redan för att de i någon mån skall kunna bli delaktiga i de kulturella aktiviteter som är mera fritt tillgängliga för andra. Till sådana insatser hör exempelvis ökade resurser till tolkar och tolkutbildning för dem som är döva eller svårt hörselskadade. Likaså en fortsatt utveckling av t. ex. biblioteksverksamheten för de blinda, så att man åtminstone kan minska den ojämnhet som råder till följd av den starka begränsningen i tillgången till en bokoch tidningslitteratur som är avpassad för dessa svårt synhandikappade. Det behövs vidare en fortsatt förstärkning av de speciella konsulent- och kursinsatser som är oundgängliga för att, trots alla hinder, göra det möjligt för handikappade av olika slag att på allvar komma med i studieverksamheten. förslag innebär att för sådana och andra liknande angelägna ändamål skulle utgå en förhöjning i anslaget med . Ehuru detta förslag utan tvivel är väl motiverat, kan vi i nuvarande läge inte förorda ett så högt belopp. För att tillgodose ett önskemål om att anslagets realvärde inte skall sjunka och åtminstone en liten realökning skall kunna komma till stånd förordar vi en höjning med utöver Kungl. Maj :ts förslag. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att till Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet för /72 måtte anvisa ett anslag av . () () i i Lane-Herrestad () () i Ulfsbyn i Skärstad
mot · FU02800 · 1971-01-27 00:00:00 — av angående radionämnden. Det är otillfredsställande att Kungl. , som utser majoriteten av ledamöterna i styrelse, också tillsätter radionämnden, som har att på ett viktigt område övervaka den verksamhet för vilken styrelsen bär ansvaret. Riktigare vore att en så viktig offentlig verksamhet som rundradion, som därtill drives i monopolform, ställdes under kontroll. bör därför utses av , lämpligen för lika som mandatperiod, och ha att till avge redogörelse för sin verksamhet. ägnar sig huvudsakligen åt att pröva inkomna anmälningar mot enskilda program. Nämnden har visserligen initiativrätt, men någon fortlöpande programgranskning är med nuvarande organisation och resurstilldelning icke möjlig. bör därför förses med ett kvalificerat utredningskansli med resurser att fortlöpande utföra programanalyser och granskningar av t. ex. den typ som på särskilt uppdrag utförts vid statsvetenskapliga institutionen i . Ett sådant utredningskansli skulle radikalt förbättra radionämndens arbetsmöjligheter och dessutom ha stort värde för den allt livaktigare massmedieforskningen. Med stöd av det anförda hemställer jag att uttalar sig för att radionämndens ledamöter skall utses av , samt att hos Kungl. anhåller om utredning och förslag om upprättande av ett till radionämnden knutet utredningskansli.
mot · FU02801 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om fortsatt decentralisering av verksamhet. I statsverkspropositionen föreslås att televisionens sändningstid skall ökas från f. n. i genomsnitt till i genomsnitt under /72. För /73 räknar departementschefen med en ytterligare ökning av sändningstiden . För ljudradioverksamheten däremot föreslås i stort sett oförändrad sändningstid . Motiveringen är att departementschefen vill avvakta resultatet av arbetet inom 1969 års radioutredning. Dessa förslag innebär ett allvarligt hinder för den planerade expansionen av distriktsorganisation eftersom man knappast kan räkna med någon nämnvärd förskjutning av ljudradions programtid från riksprogram till regionala program. Det blir mot denna bakgrund svårt att fortsätta den decentralisering av verksamhet som föreslagits av distriktsutredning inom . Det femårsprogram som där dragits upp har behandlats av företagets styrelse, men någon fixerad tidplan för utbyggnaden har inte angivits. Eftersom det är i hög grad önskvärt att strävandena att decentralisera radio- och TV-verksamheten inte bromsas lyssnarundersökningar visar att regionalprogrammen har en mycket hög lyssnarfrekvens - bör departementschefens förslag komma att innebära att de närmaste årens utbyggnad av TV-verksamheten i betydande omfattning förlägges till distriktsorganisationen. En sådan utveckling skulle ligga helt i linje med de allmänpolitiska önskemålen att utlokalisera statlig verksamhet från till regionala centra på andra håll i landet. Ett ökat inslag av regionalt producerat material i TV:s riksprogram skulle även i andra avseenden kunna ha en gynnsam lokaliseringspolitisk effekt genom att minska dominans i vårt mest opinionspåverkande massmedium. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t understryker önskvärdheten av en fortsatt decentralisering av verksamhet genom att de förslag som utarbetats av distriktsutredning inom förverkligas i första hand genom att den i statsverkspropositionen föreslagna expansionen av TV-verksamheten i betydande omfattning förlägges till distriktsorganisation. () () () () () ()
mot · FU02802 · 1971-01-27 00:00:00 — om slopande av licensavgiften för radio i taxibilar. I dagens samhälle spelar de s. k. massmedia en mycket stor roll. Den tekniska utvecklingen på detta område har också utvecklats i rask takt. Man torde utan överdrift kunna påstå att alla medborgare i detta land i sin ägo har någon form av tekniska apparater, radio eller TV, för att därigenom kunna tillgodogöra sig vad som nyhetsmässigt händer och sker i vårt samhälle och i världen i övrigt, ävenså den underhållning som där förmedlas. För denna form av service får vi givetvis erlägga avgift. Enligt bestämmelserna för exempelvis ljudradioavgift får familjehushåll mot avgiften för ljudradiomottagare ha ljudradiomottagare i obegränsat antal i ordinarie bostad, fritidsbostad samt i motorfordon som är registrerat på någon av hushållsmedlemmama och inte huvudsakligen används i yrkesmässig trafik. För ljudradiomottagare i motorfordon som huvudsakligen nyttjas i yrkesmässig trafik erlägges däremot särskild ljudradioavgift. Sådan avgift skall också erläggas av privatpersoner och företag som nyttjar mottagare i motorfordon utan att tillhöra hushåll resp. företag som erlägger avgift för TV- eller ljudradiomottagare. Detta innebär att en person som är innehavare av taxibil skall erlägga licensavgift dels för ljudradiomottagare hemma i sin bostad, dels också till skillnad mot andra medborgare erlägga särskild avgift för den ljudradiomottagare som han har inmonterad i sin taxibil. Motiveringen härför torde vara att det skall betraktas som en service gentemot de passagerare som han betjänar. torde det dock i största utsträckning vara så att den i taxibilen placerade radion användes för eget bruk och så snart som vederbörande taxiförare får en beställning avkopplas radion. Det är ju ändå på det sättet att en taxiförare ofta får sitta långa stunder och vänta på att få någon körning, och då är det ostridigt ett stort sällskap och en avkoppling i ett av stress präglat arbete att kunna få avlyssna radions program. Jag anser sålunda att en taxiförare i största utsträckning använder sin bilradio för eget bruk och att han därför borde befrias från att erlägga särskild licensavgift härför. Med anledning av vad som ovan framförts hemställes att beslutar om slopande av ljudradiolicensavgift i taxibilar samt att vederbörande utskott vidtar eventuellt erforderliga justeringar av anslagssumman.
mot · FU02803 · 1971-01-01 00:00:00 — av i m. fl. angående ungdoms- och kulturutbytet med och . har det nordiska samarbetet fått en allt större betydelse, och en mängd konkreta initiativ har tagits för att utveckla detsamma. Det är naturligt att många frågeställningar står och avgöres på det statliga planet, men nordisk samverkan innesluter också omfattande kontakter mellan kulturarbetare och mellan folkrörelserna i respektive länder. De flesta ungdomsorganisationer har alltsedan sin start haft någon form av samverkan och utbyte med motsvarande sammanslutningar i främst , och . Men vi finner det beklagligt att speciellt ekonomiska svårigheter har lagt hinder i vägen för ett liknande samarbete innefattande också och . De relativt långa avstånden innebär så höga reskostnader att ungdomen på och har isolerats från ett brett nordiskt ungdomsarbete. I ungdomsrepresentantskap återfinns ett 25-tal riksungdomsorganisationer i vårt land. Vi anser det som mycket angeläget att bl. a. dessa ungdomsorganisationer stimuleras till ett bredare nordiskt samarbete som möjliggör bättre kontakt med ungdomsorganisationerna på och . Vi anser också att initiativ bör tagas för att bredda det nordiska kultursamarbetet med dessa länder över huvud taget. För detta ändamål bör statsmedel anslås. Med hänvisning till det anförda föreslås att i skrivelse till Kungl. föreslår att olika möjligheter undersöks och att konkreta förslag framläggs i syfte att bredda ungdoms- och kulturut bytet mellan å ena sidan och å andra sidan och och . H. (vpk) (vpk) i i
mot · FU02804 · 1971-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om höjning av biblioteksersättningens grundbelopp, m. m. Föregående års riksdag beslutade en höjning av biblioteksersättningens grundbelopp för lån av svenskt originalverk . Det kan synas vara en stor höjning, men i själva verket är det ett mycket lågt belopp som genomgått denna 100%-iga ökning. Vid frågans behandling förelåg motioner med krav om en höjning av grundbeloppet till . kommunisterna hade i motion 1970: II: 559 yrkat, att skulle uttala sig för en successiv höjning till . Utvecklingen har visat att detta grundbelopp, , motsvarar ett reellt behov . kommunisterna kräver därför för nästa budgetår en direkt höjning till . Som ytterligare stöd för vårt krav vill vi hänvisa till vad styrelsen för framhåller och som finns återgivet i årets finansplan. I särskild skrivelse till departementschefen har också FLYCO tagit upp frågan om biblioteksersättningen och ansluter sig till författarfonds synpunkter gällande höjningen av grundbeloppet till . litteraturutredning har också tidigare i skrivelse till uttalat sina starka sympatier för en höjning av grundbeloppet till . En sådan höjning kan alltså genomföras nu utan att man föregriper litteraturutredningens kommande förslag. En annan viktig fråga i detta sammanhang är på vilket sätt författarnas villkor skall bestämmas och i samband därmed problemet om författarnas krav på förhandlingsrätt. Frågan har varit föremål för behandling i . Vpk stöder författarnas krav på att de omgående erhåller möjligheter att föra förhandlingar av rent facklig karaktär, vilket nu icke är fallet. Med stöd av det ovan anförda föreslås att beslutar att biblioteksersättningens grundbelopp för lån av svenskt originalverk höjs till från och med nästa budgetår och att vederbörande Mot 1971: 804 utskott företar den uppräkning av förslagsanslaget som kan bli erforderlig, samt att hemställer till regeringen att skyndsamt införa förhandlingsordning för författarna av den karaktär som anges i motionen. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FU02807 · 1971-01-27 00:00:00 — Mot 1971: 807 angående informationen om alkohol och narkotika. Informationen angående missbruk av alkohol och narkotika är knuten till två olika statliga myndigheter, resp. . synes 1969 framlagda förslag vilja bibehålla denna ordning. Som det betydelsefullaste skälet härför anför utredningen att samhället inte generellt vänder sig mot bruk av alkohol och att detta medel är integrerat i de sociala mönstren. Däremot är samhällets normer avvisande till ett sådant bruk av narkotika. Starka skäl kan emellertid anföras för en samordning av informationen om alkohol och narkotika. Båda medlen har i många avseenden likartade verkningar. CFN) framhåller i sitt remissyttrande över narkomanvårdskommitténs betänkande bl. a.: »Om man håller sig till medicinska och sociala realiteter måste det fastslås, att såväl alkohol som narkotika är beroendeskapande. Kvantitativt spelar alkoholen därvid en långt större roll än narkotika, och allt talar för att så kommer att bli förhållandet i vår kultur . De medicinska skadeverkningarna och de sociala följderna är likartade. Missbruk av såväl alkohol som narkotika hos samma personer förekommer ofta, vilket flera av de vetenskapliga undersökningar sorn kommittén redovisar ger belägg för. Likaså är det känt, att många missbrukare växlar mellan de olika medlen, beroende på tillgång. Att i informationen göra en sträng uppdelning mellan narkotika och alkohol måste därför uppfattas som en grov inkonsekvens.» Det måste också såsom CFN även understryker framhållas, att informationsvägarna och informationstekniken i stort sett måste vara desamma beträffande både alkohol och narkotika. I läroplanen för har undervisningen om alkohol, narkotika och tobak sammanförts. Det bör också påpekas att man i andra delar av världen alltmer integrerar informationen om alkohol och narkotika. En skyndsam utredning bör göras för att få en liknande ordning i vårt land. Det framstår därvid som naturligt att får hand om den integrerade informationen. Samarbete bör givetvis förekomma med . Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om skyndsam utredning och förslag angående frågan om samordning av informationen om alkohol och narkotika med som ansvarig myndighet.
mot · FU02809 · 1971-01-26 00:00:00 — angående den regionala fördelningen av det statliga kulturstödet, m. ni. Kulturservicen påverkar människors val av bostadsort. Den påverkar människors trivsel och miljöidentifikation. Kulturservicen innefattar kontaktskapande möjligheter mellan olika grupper i samhället. Kulturpolitikens utformning kommer att direkt påverka det framtida samhällets utseende. Strävan att decentralisera näringsliv och bebyggelse måste därför samordnas med en decentralisering av kulturutbudet. Spridning av kulturutbudet är en väg att närma sig en politisk målsättning decentraliseringstanken. Det ankommer på statsmakterna att verkställa en rättvis fördelning mellan olika regioner i landet. Det relativt sett stora bidraget från samhällets sida till de tre storstadsregionernas kulturutbud står ej i rättvis proportion till andra regioners tilldelning. går av anslagen till kulturändamål till , och . För att åstadkomma en större regional spridning av kulturevenemang har samhället i sitt stöd inriktat sig på tre områden: teater-, musikoch utställningsverksamhet. Konsertverksamheten och utställningsverksamheten befinner sig ännu på utvecklings- och försöksstadiet. Den form av samhälleligt understödd kulturdistribution som använts är turnéteaterformen via Svenska riksteatem. svarar Svenska för en mycket stor del av landsortens teaterutbud. Dagens arbetsform med central ledning och landsomfattande turnéverksamhet måste emellertid betraktas som en övergångsform mot ett system uppbyggt på självständiga regionteatrar. Möjligheter till ett rikare varierat och mera kontinuerligt teaterutbud i form av barn-, skol- och vuxenteater ökar väsentligt med fasta regionsensembler. Den administrativa ledningen för regionteatrarna bör handhas antingen av landsting eller av primärkommuner i samarbete med en primärkommuns kulturnämnd som huvudman. Regionteaterverksamheten bör till väsentlig del finansieras via statsbudgeten. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om utredning dels av frågan om en rättvisare regional fördelning av det statliga kulturstödet, dels av frågan om en omläggning av statens nuvarande teaterspridningsengagemang via Svenska , så att samhällsstöd i stället utgår till regionteatrar under ledning av landsting eller av primärkommuner i samverkan.
mot · FU02811 · 1971-01-27 00:00:00 — av i och om höjning av anslaget till . Styrelsen för har i skrivelse hos Kungl. Maj:t anhållit om bidrag till museet för /72 med . Denna framställning innebär anhållan om förhöjt bidrag till museet med i jämförelse med anslaget för innevarande budgetår å . Maj:t har i statsverkspropositionen, Bil. 10: , B 38 Bidrag till vissa museer och arkiv, föreslagit oförändrat anslag med även för nästa budgetår. har under mer än ett halvt sekel i hela bedrivit ett omfattande insamlings- och registreringsarbete av i första hand den halländska allmogekulturen. Samlingarna tillhör nu de mest betydande i landet, liksom museets folklivsarkiv det fjärde i storleksordning i riket ur vilket icke minst ett stort antal forskare från såväl universiteten som hembygdsföreningarna inom en vid räjong hämtar ett synnerligen värdefullt studiematerial. Styrelsens verksamhetsberättelse visade att museet bedriver en omfattande verksamhet av stor betydelse. Jämsides med den självklara uppgiften att visa museets samlingar för besökande och att ha dem tillgängliga för forskningsinsatser omspänner verksamheten också betydande kulturaktiviteter av annan art. förekom 29 utställningar vid museet. Av dessa var 13 tillkomna på initiativ av riksorgan, vartill museet ställt sig synnerligen positivt och därmed engagerat sig i olika aktiviteter med skiftande målsättningar och som debattinslag. Dessa insatser har givetvis medfört vissa ökade kostnader för verksamheten totalt sett. Museets verksamhet har i det väsentligaste täckts av anslag från såväl stat, landsting som kommun. I sin ovannämnda anhållan om förhöjt statligt anslag har styrelsen framhållit utöver verksamhetens allmänna karaktär vissa kostnadsökningar, som är av tvingande natur. Detta gäller lönekostnader etc. med beräknad ökning å , vilket styrelsen anhåller om täckning för med en tredjedel av respektive stat, landsting och kommun samt därutöver för vid brandinspektion gjort åläggande att förse vissa lokalutrymmen med tändskyddande beklädnad. Museets lokaler är inrymda i , vilken förvaltas av fortifikationsförvaltningen och alltså är en statlig byggnad. tionen är företagen av försvarets brandinspektion. från denna utgångspunkt kan det förefalla rimligt att staten genom anslag klarade av ett åläggande av denna art i en av staten ägd byggnad. Beträffande museets lönekostnader m. m. och den i styrelsens skrivelse framhållna automatiska ökningen kan det vara skäl erinra om det uttalande, som återfinns statsverksproposition, vari framhölls att ett anslag till museet å kunde bl. a. ses mot bakgrund av att föreståndaren för lönemässisgt borde vara jämställd med landsantikvarie. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att för /72 beviljar ett anslag å . () ()