mot · FU021395 · 1971-04-20 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 30 med förslag till lag om allmänna förvaltningsdomstolar, m. m. I proposition 1971:30 föreslås en långtgående omorganisation av den förvaltningsrättsskipning som äger rum hos regeringsrätt och kammarrätt. Kammarrätten avses därvid bli omvandlad till en allmän mellaninstans närmast under regeringsrätten som tyngdpunkten i den domstolsmässiga besvärsprövningen förläggs till kammarrätten. Departementschefen anför härvid (prop. del 2, s. 84) att en ovillkorlig förutsättning för reformen är att kammarrättsorganisationen får tillräcklig slagkraft för att tillfredsställande kunna svara för den slutgiltiga rättsskipningen i flertalet mål. Detta gör det nödvändigt att bygga ut och förstärka organisationen både kvantitativt och kvalitativt. Mot denna bakgrund anförs i propositionen att antalet kammarrättsavdelningar, som f. n. är nio, från bör utökas till 15 och att den kommande utvecklingen får visa om detta antal behöver ytterligare ökas. Kammarrätten bör därvid delas på flera enheter. I vad gäller antalet uppdelade kammarrätter stannar departementschefen för två, en i med nio avdelningar och en i med sex. Av Stockholmskammarrättens avdelningar föreslås två bli förlagda i . Som skäl för att förlägga kammarrättsverksamhet till andra platser än anges i propositionen bl. a. att detta skulle få gynnsamma återverkningar på den regionala och lokala förvaltningsverksamheten t. ex. som rekryteringskälla för kvalificerade uppgifter inom denna. (SOU 1966:70) fann för sin del att en utökning av antalet kammarrättsavdelningar skulle medföra att den nuvarande enda domstolen skulle bli allmänt tungrodd och besvärlig att administrera och att en uppdelning borde ske. Vidare anförde kommittén som skäl för en uppdelning att det var angeläget att en domstol inte låg alltför avlägset från de orter där parterna var bosatta liksom att förläggning av statlig verksamhet till orter utanför låg i linje med de allmänna målsättningarna beträffande lokaliseringen av statliga myndigheter. stannade för att föreslå kammarrätter i och anförde den att det ur allmän servicesynpunkt var lämpligt att förlägga en kammarrätt även i . Departementschefen synes ha anslutit sig till kommitténs sistnämnda synpunkter genom sitt uttalande (s. 87) att kammarrättsverksamhet med hänsyn till att både och ligger på stort avstånd från många platser i norra - bör förläggas även till någon plats i . Vi är medvetna om att skilda meningar har framförts i frågan om en uppdelning av kammarrätten bör ske. De ovan anförda synpunkterna har dock avsevärd tyngd. Enligt vår mening överväger också de skäl som talar för en uppdelning, och vi ansluter oss därför till tanken att kammarrättsverksamhet bör förläggas inte bara till platser i () och () utan även till plats i (). Enligt förvaltningsdomstolskommitténs beräkningar skulle antalet mål och ärenden från motsvara arbete för två kammarrättsavdelningar. Enligt departementschefens mening är detta inte tillräckligt för att bilda en administrativt självständig kammarrätt i . Flera skäl talar dock enligt vår uppfattning för att kammarrättsorganisationen i utformas så att den får en självständig och med de båda andra föreslagna kammarrätterna jämbördig ställning. Ur den berörda personalens synpunkt torde det vara en fördel att kunna påräkna fast placering på en ort och inte löpa risk att med vissa intervaller tvingas flytta mellan olika orter. Ett filialsystem gör en sådan risk för flyttning mellan huvudort och filialort påtaglig. Det bör vidare framhållas att den direkta dagliga ledningen av verksamheten vid de två utplacerade avdelningarna måste utövas av befattningshavare på orten t. ex. vid tillfälliga omdisponeringar av verksamheten och avdelningarnas sammansättning vid sjukdom, semestrar, partiella tjänstledigheter i samband med komplicerade mål osv. Med det föreslagna filialsystemet kan det antas att denna uppgift kommer att åvila den äldste kammarrättslagmannen som sålunda i viss grad kommer att fullgöra samma uppgifter som kammarrättspresidenterna men utan deras lön och ställning. En kammarrättsenhet, som betecknas som en från huvudstaden utflyttad filial, kan vidare komma att - ehuru sakligt oberättigat betraktas som varande av lägre dignitet och få mindre auktoritet i sin dömande verksamhet än övriga administrativt självständiga kammarrättsenheter. Vi anser sålunda att kammarrättsorganisationen bör utformas så, att tre kammarrätter inrättas i landet, varvid förutom de i propositionen föreslagna domstolarna i och även en bör inrättas i . Beträffande spörsmålet huruvida en kammarrätt med endast två avdelningar är av tillräcklig storlek för att vara administrativt självständig vill vi påpeka att hovrätterna i och var och en har två avdelningar, vilket ansetts tillräckligt för dem för att arbeta som administrativt självständiga enheter. Det kan här anmärkas att hovrätten i av sin verksamhet bestod av endast en avdelning. En jämförelse med hovrätterna är naturlig särskilt som det i propositionen framhålls att den nya kammarrättsorganisationen på olika sätt bör ha hovrätterna som förebild. Det väsentliga i invändningen om att två avdelningar inte är tillräckliga för att utgöra en lämplig administrativ enhet torde vidare försvinna om kammarrättsorganisationen i vad gäller dess administration kommer att ingå i ett blivande domstolsverk. Även om vi anser att de två avdelningar som föreslås förlagda till utgör tillräckligt underlag för att de skall bilda en självständig kammarrätt vill vi även peka på möjligheterna av att domkretsen för den norrländska kammarrätten tillförs områden från , i första hand , så att domstolen får ett sådant målantal att den kan arbeta med fler än två avdelningar. Målantalet från Norrlandslänen synes för övrigt enligt kammarrättsorganisationskommitténs uppgifter vara stigande . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att vid behandling av Kungl. 1. beslutar att en kammarrätt i inrättas , 2. bemyndigar Kungl. Maj:t att inrätta en ordinarie tjänst för president i kammarrätten i med beteckningen o, i utbyte mot en sådan tjänst för kammarrättsråd och divisionsordförande i kammarrätten i , (i anslutning till C. f) i hemställan) bemyndigar Kungl. Maj:t att inrätta sju ordinarie tjänster för kammarrättslagman med beteckningen o i kammarrätten i och en sådan tjänst för kammarrättslagman med beteckningen o i kammarrätten i , allt i utbyte mot åtta sådana tjänster för kammarrättsråd och divisionsordförande i kammarrätten i , att vederbörande utskott utarbetar erforderliga ändringar av författningstexter.