mot · FU021322 · 1971-04-07 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majis proposition nr 29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Vi accepterar departementchefens motivering för förslagen i proposition 1971:29 angående omlokalisering av viss statlig verksamhet. Som huvudmotiv för utflyttningsförslagen anges behovet av att stimulera en positiv utveckling i ett antal orter av stor regionalpolitisk betydelse och att dämpa expansionen i . Lokaliseringsdelegationen har utvecklat dessa synpunkter mera utförligt. Man nämner följande fem kriterier, som bör vara uppfyllda, om utlokalisering till visst område skall kunna rekommenderas: 1) Statlig verksamhet bör främst lokaliseras till sådana stadsregioner som har goda förutsättningar att utvecklas till alternativ till storstäderna. Lokaliseringsorterna måste vara tillräckligt stora för att kunna ta emot de statliga verksamheterna. 2) Med rimliga insatser bör bostadsmarknaden, utbildningsväsendet och annan samhällelig service kunna möta de nya kraven. 3) På orten bör vidare finnas ett differentierat näringsliv och därmed en differentierad arbetsmarknad, vilket bl. a. är en förutsättning för att medföljande makes önskemål om arbete skall kunna tillgodoses. 4) Ett krav på lokaliseringsort för statlig förvaltning är givetvis att där finns goda kommunikationer med främst men även med övriga landet. 5) För att en avlastning av verksamhet skall komma till stånd måste lokaliseringsorterna ligga på betryggande avstånd från . Vi anser i likhet med departementchefen att inte bör göra bindande uttalanden om de områden som bör beröras av utlokaliseringsförslagen. Då den föreslagna utflyttningen bara utgör en första etapp, finns det dock anledning till att foga en kommentar till de ovan uppräknade kriterierna utifrån de erfarenheter och i övrigt skaffat sig i arbetet på att skapa livskraftiga stadsregioner. Vi anser dessa påpekanden som så mycket mera nödvändiga som huvudorter i som , och i stort sett fallit bort ur diskussionen om utlokaliseringen, trots att mycket starka argument utifrån de uppställda kriterierna kan anföras till förmån för dem som mottagare av statlig verksamhet. Det torde vara en vanlig missuppfattning att Sörmlandsregionerna ligger inom influensområde och att utlokalisering till dem därför inte skulle innebära någon avlastning av verksamhet. Det femte kriteriet skulle därför inte vara uppfyllt för del. Några data över industrisysselsättningen i riket, jämförd med D-länet, visar att någon sådan influens inte föreligger. Regionernas försörjningsbas har sina förutsättningar givna i den allmänna marknadsutvecklingen i landet och i exportmöjligheterna. 1 för att ta ett exempel uppgår exporten till 700 milj. kronor, vilket utgör halva industriproduktionsvärdet. Totalt ger verkstadsindustrin i D-länet av sysselsättningen. Av den totala ökningen av sysselsättningstillfällen 1967 -- ca 98 000 - faller i riket i dess helhet 81 000 på verkstadsindustrin. I är ökningen inom detta område betydligt mera måttlig ca 2 000 av sammanlagt ca 7 000 nya sysselsättningstillfällen. 1 själva verket hade antalet sysselsatta inom verkstadsindustrin i länet minskat, om inte Grängesbergsbolaget genomfört sin stora satsning i framför allt i samband med försäljningen av till staten. Man kan sammanfattningsvis säga att länets expansionsmönster inte är påverkat av . Ökningen i sysselsättningstillfällen är någorlunda hävdad men ojämnt fördelad på de tre regionerna. Expansionen är mindre väl hävdad i och , medan den är väl hävdad i . För inverkar bl. a. textilkrisen hämmande, och beträffande är expansionstrenden dämpad, beroende på den struktursom tillkommer äldre industriområden. storinvestering i länet har mot denna bakgrund haft en avgörande betydelse vilken kan jämföras med en stor statlig lokaliseringsinsats. Beträffande kriterium 2 bör nämnas att eftersom den totala expansionen varit måttlig betyder detta att den samhälleliga servicen är intakt och har kapacitetsutrymme på exempelvis utbildningens och bostadsmarknadens områden för ytterligare inflyttning. Kravet under punkt 3 om en differentierad arbetsmarknad är något svårförståeligt. Avsikten med utflyttningarna måste, såsom i påpekat i sitt yttrande över utredningen, vara att motverka tendenser till ett ensidigt näringsliv. Den omständigheten att i en stad som en förhållandevis hög andel kvinnor saknar arbetstillfällen ger en god rekryteringsbas för de utflyttade statliga förvaltningarna. Lokaliseringsdelegationen påpekar själv i sin redogörelse för erfarenheterna från förenade fabriksverkens utflyttning att möjligheterna att rekrytera nya tjänstemän varit goda i och att i fråga om biträdespersonal läget är mycket bättre än i . Att ordna goda kommunikationer med torde för de ifrågasatta regionernas del inte erbjuda några svårigheter. Från förenade fabriksverken uppges att möjligheterna till kontakter enligt samstämmiga uppgifter varit fullt tillfredsställande efter utflyttningen. Med stöd av ovanstående motivering hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t ger till känna vad som i motionen anförts om nämnda regioners lämplighet som mottagare av statlig verksamhet med utgångspunkt i av lokaliseringsdelegationen uppställda kriterier. S. 7, ordningsföljden på de två första namnen ändras