bet · FU01SkU30 · 1971-12-31 00:00:00 — Detta förfaringssätt måste betecknas såsom likaangripbart, som om skatten lagts direkt på det med hänsyn till innehålletdiskriminerade området. Enskattemässig differentiering mellan olika slag av tryckta skrifter med hänsyntill skrifternas innehåll inbjuder under alla omständigheter till uppmärksamgranskning av åtgärden. TF vUar nämligen på den principiella uppfattning, somkommit till uttryck i det gmndläg-gande stadgandet i 1 kap. 1 § TF, atttryckfriheten gäller "vad ämne som helst". Någon gradering mellan meroch mindre kvalificerade skrifter känner icke TF. Så länge tryckfrihetensgränser ej överskrides, bör alla skrifter enligt denna huvudtanke behandlaslika. Sammanfattningsviskan sägas att reglerna i TF är neutrala till beskattning av det tryckta ordet,så länge denna ej uppnår sådan intensitet, att det kan sägas i realiteteninnebära att den grundlagsstadgade friheten att i tryckt skrift yttra sigsättes åsido. Beskattningsregler,som träffar endast vissa slag av tryckta skrifter på grund av deras innehåll,måste anses oförenliga med grundlagsbestämmelserna i 1 kap. 2 § TF, så snartde kan sägas utgöra ett mera påtagligt hinder för tryckning, utgivning ochspridning av skrifterna ifråga. Hovrätten över och anför i yttrandeöver pressutredningens betänkande (SOU 1965: 22): Departementschefens uttalande i anledning avtidningsutgivareför-eningens påpekande bygger på den tankegången att vad som isig själv kan betecknas som ett utnyttjande av tryckfriheten och alltså är etti tryckfrihetsförordningen medgivet förfarande aldrig kan utgöra ett avtryckfrihetsförordningen förbjudet hinder mot tryckning, utgivning ellerspridning. Man kan här jämföra med det fallet att en skrift utgives avmyndighet och helt bekostas av statliga medel. Det kan då icke göras gällandeatt denna utgivning genom att ta vinden ur seglen för en redan utgiven trycktskrift skulle strida mot den angivna bestämmelsen i tryckfrihetsförordningen.Icke heller kan det eljest i regel hävdas att bidrag som lämnas av allmännamedel till skrifts tryckning och utgivning utgör ett otillåtet hinder förtryckning, utgivning och spridning av annan skrift. Vid stadgandets tolkningmåste emellertid beaktas vad SkU 1971: 30 31 departementschefenuttalade om att en ur försörjningssynpunkt påkallad pappersransonering kananses förenlig med tryckfrihetsförordningen endast om någon åtskillnad ickegöres mellan särskilda publikationer på grund av deras politiska inriktningeller ställningstagande i andra frågor. Påsamma sätt som en pappersransonering gäller att andra åtgärder av ekonomiskinnebörd, t. ex. en skatt eller en höjning av posttaxoma, kan vara gmndlagsstridig,om vid dess tillämpning skillnad göres mellan olika pubUkationer på grund avderas politiska inriktning eller eljest på gmnd av deras irmehåll förutsattatt den ekonomiska effekten av åtgärden är av sådan omfattning att åtgärden urdenna synpunkt kan anses som ett hinder mot publikationens utgivning. Detsammamåste gälla om den vidtagna åtgärden väl formellt är av generell natur menvissa publikationer genom en subventionering, fördelad efter politiska gmnder,undgår verkningarna, medan andra, som ej får sådana subventioner, av åtgärdenhindras att utkonmia. Genom en sådan kombination av fördyrande åtgärder och enstatlig subventionering av vissa skrifter kan man tydligen nå just den effektsom bestämmelsen i tryckfrihetsförordningen riktar sig mot.