bet · FU01SkU36 · 1971-12-31 00:00:00 — Skatteutskottetsbetänkande nr 1971 SkU1971:36 Skatteutskottetsbetänkande 1 anledning av Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag omändring i konununalskattelagen (1928: 370) jämte motioner. I proposition 1971: 104 har Kungl. Maj:t underåberopande av statsrådsprotokollet över finansärenden för den 26 mars 1971föreslagit att anta vid propositionen fogat förslag till lag omändring i kommunalskattelagen (1928: 370). I propositionen föreslås skattefrihet för kommunaltbostadstillägg till handikappade. Vidare föreslås att vid beräkning avexistensminimum vid beskattningen hänsyn skall tagas till skattereduktion. Författningsförslagethar följande lydelse. Lagom ändring i konununalskattelagen (1928: 370) Härigenom förordnas, att 19 § och punkt 1 avanvisningarna till 50 § kommimalskattelagen (1928: 370) skall ha nedan angivnalydelse. Tillskattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke: vadsom vid bodelning eller eljest på gmnd av giftorätt tillfallit make eller vadsom förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva; vinstå icke yrkesmässig avyttring av lös egendom i andra fall än som avses i 35 § 3eller 4 mom.; vinsti svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket utfärdadepremieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vidvinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100kronor; ersättning,som på gmnd av sjukförsäkring jämlikt lagen om allmän försäkring ellerförsäkring jämlikt lagen om yrkesskadeförsäkring till- ' Senaste lydelse 1970:162. fallitden försäkrade, så ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskildförfattning, som utgått annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nysssagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller undermilitärtjänstgöring, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom, olycksfall ellerarbetslöshet tillfallit någon på gmnd av annan försäkring, som icke tagits isamband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning iform av pension eller annan livränta, så ock ersättning som utgår på grund avtrafikförsäkring eller annan, ansvarighetsförsäkring och avser förloradinkomst av skattepliktig natur; belopp,som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen utgått på grundav kapitalförsäkring; ersättningpå gmnd av skadeförsäkring, dock ej i den mån köpeskilling, som skulle havainflutit därest försäkrad egendom i stället försålts, varit att hänföra tillintäkt av jordbmksfastighet, av annan fastighet eller av rörelse eller i denmån ersättningen eljest motsvarar sådan skattepliktig intäkt eller motsvararsådan avdragsgill omkostnad, vilken är att hänföra till någon av nämndaförvärvskällor; vinstandel,återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av annanpersonförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- ellerolycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel, somutgått på gmnd av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på gmnd avskadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat; ersättning jämlikt lagenom ersättning åt smittbärare; periodisktunderstöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, därför givaren jämliktbestämmelserna i 20 § icke är berättigad till avdrag; stipendiertill studerande vid undervisningsanstalter eller eljest avsedda förmottagarens utbildning; löneller annan gottgörelse, som enligt förordningen om sjömansskatt utgör inkomstombord; kontantunderstöd,som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av statsmedel; invaliditetstilläggeller invaliditetsersättning enUgt 9 kap...lagen om allmän försäkring, så ockhemsjukvårdsbidrag, som utgår av kommunala eller landstingskommunala medel tillden vårdbehövande; kommunaltbostadstillägg enligt lagen (1962: 392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg till folkpension; kommunaltbostadstillägg till handikappade; bostadstillägg som avses i kungörelserna den 28 maj1968 (nr 425) om statliga bostadstillägg till barnfamiljer och (nr 426) omstatsbidiag till kommunala bostadstillägg till barnfamiljer; sådangottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit från pensions-eller personalstiftelse ur. medel, för vilka avdrag icke medgivits vidtaxering, vid första tillf alle dylika medel firmas i stiftelsen; kompensationav staten för bensinskatt på bensin som förbrukats vid yrkesmässig användningav motorsåg. (Se vidare anvisningarna.) 1.- Den skattskyldiges skatteförmåga bedömes medhänsyn, å ena sidan, till hans inkomst och förmögenhet samt, å andra sidan,till vad han kan anses hava behövt till nödigt underhåll för sig själv och förmake och oförsörjda barn (existensminimum). Såvida icke särskilda förhållandentill annat föranleda, skall existensminimum bedömas med hänsyn tillförhållandena under hela beskattningsåret. Särskilda förhållanden varom nysssagts få anses föreligga t. ex. i det fall att en skattskyldig under åretbörjat i förvärvsarbete eller upphört med sådant arbete, i följd varavinkomsten utslagen understigit existensminimibeloppet; i sådanafall bör existensminimum bedömas med hänsyn till den tid inkomsten åtnjutits. därtill förordnar fastställer normalbelopp förexistensminimum för olika delar av riket, avsedda att tjäna till ledning vidbestämmande av existensminimum i det särskilda fallet. Normalbeloppenför existensminimum äro i första hand avsedda för skattskyldiga, vilkas inkomsthuvudsakligen härflutit av förvärvskällan tjänst. Vidbestämning av avdrag för nedsatt skatteförmåga vid existensminimum skall såsominkomst av tjänst upptagas den skattskyldiges bruttointäkter inklusive debiinkomster den skattskyldige må hava åtnjutit i förekommande fall minskademed sådana nödiga utgifter för inkomstens förvärvande, för vilka den skattskyldigevid taxering äger åtnjuta avdrag, t. ex. avgifter, som den skattskyldigeerlagt för sådan pensionsförsäkring eller sjuk- eller olycksfallsförsäkring,som tagits i samband med tjänst, eller avgifter, som den skattskyldige isamband med tjänsten erlagt för egen eller efterlevandes pensioneringannorledes än genom försäkring, eller kostnader för resor till och frånarbetet. Utgöres inkomsten av livränta, varom i 32 § 2 mom. förmäles, skalllivräntan inräknas i inkomsten med oreducerat belopp. Barnbidrag medräknasicke i inkomsten. Frågaom avdrag i andra fall för nedsatt skatteförmåga vid existensminimum fårbedömas med särskilt beaktande av att en riktig uppskattning verkställes avinkomstförhållandena, speciellt med hänsyn till den omfattning, varinaturaförmåner må hava åtnjutits, och dessa förmåners värde. skattskyldige haft lägre levnadskostnader än normalt skall denskattskyldiges existensminimum anses hava i motsvarande mån understigitnormalbeloppet, t. ex. om en ogift skattskyldig haft gemensamt hushåll medanhöriga eller andra eller om en skattskyldig åtnjutit särskild förmån i formav billig bostad eller billiga livsförnödenheter eller andra liknande förmåner.I regel torde anledning överhuvud icke föreligga att bevilja avdrag för nedsattskatteförmåga vid existensminimum åt s. k. hemmasöner eller hemmadöttrar. Ickeheller må avdrag medgivas, om den skattskyldige ägt tillgångar; dock att härvidbortses från sedvanliga husgeråd, möbler och kläder, arbetsredskap, mindrebostadsfastighet av enklaste beskaffenhet osv. Ä andra sidan må existensminimumberäknas hava överstigit normalbeloppet, om den skattskyldige haft utgifter 'Senaste lydelse 1964:70. förunderhåll av make och barn, med vilka han icke levt tillsammans underbeskattningsåret. Vidare kan anledning finnas att frångå normalbeloppet, ombostadskostnaden varit högre än normalt. Existensminimum för den skattskyldigemå jämväl i annat fall bestämmas högre än normalbeloppet, om särskilda skäldärtill föranleda. skattskyldige under beskattningsåret enligt beslut av den lokalaskattemyndigheten åtnjutit befrielse från eller nedsättning av den preliminäraskatten på grund av nedsatt skatteförmåga vid existensminimum, bör vidprövning av frågan om avdrag vid taxeringen för nedsatt skatteförmågaavvikelse icke ske från det av förstnämnda myndighet fastställdaexistensminimibeloppet, såvida icke nya omständigheter framkommit; såsomexempel å dylika omständigheter må nämnas att den skattskyldige ägertillgångar, varom den lokala skattemyndigheten saknat kännedom, eller att denskattskyldiges ekonomiska ställning påtagligt förbättrats efter den lokalaskattemyndighetens beslut. skattskyldige icke haft Har den skattskyldige icke haft högre inkomst än det för honom högre inkomst än det för honom beräknade existensminimibeloppet beräknade existensminimibeloppet och har detta befunnits bero och har detta befunnits bero av förhållande, varom i 50 § 2 av förhållande, varom i 50 § 2 mom. tredje stycket förmäles, bör mom. tredje stycket förmäles, bör avdrag för nedsatt skatteförmåga avdrag för nedsatt skatteförmåga medgivas med så stort belopp, medgivas med så stort belopp, dock högst med belopp som i dock högst med belopp som i nyssnämnda lagrum sägs, att den nyssnämnda lagrum sägs, att den skattskyldige icke påföres beskatt- skattskyldige icke påföres beskatt ningsbar inkomst. Har den skatt skyldige rätt att åtnjuta skattere duktion enligt 2 § 4 mom. upp bördsförordningen (1953: 272), bör avdrag för nedsatt skatteför måga beräknas så att den be skattningsbara inkomsten icke blir så stor att slutlig skatt påföres. Är inkomsten högre än sagts men icke så stor,att inkomsten minskad med skatten därå uppgår till existensminimum, bör avdragför nedsatt skatteförmåga beviljas med så stort belopp, maximerat på sätt iföregående stycke sägs, att större skatt icke kommer att uttagas än attinkomsten, minskad med skatten, uppgår till beloppet av existensminimum. Nedsattarbetsförmåga skall anses föreligga jämväl i det fall att den skattskyldige pågrund av arbetsskygghet eller missanpassning eller eljest av psykiska skäl harsvårt att förvärva normal arbetsinkomst. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagenenligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling.Äldre bestämmelser gäller dock vid 1971 eller tidigare års taxering och videftertaxering för eller . I detta sammanhang behandlas följande vidriksdagens början väckta motioner, nämligen motionen 1971: 10 av () varihemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära förslag tillinförande av ett generellt verkande existensminimum enligt vad som förespråkasi motionen; motionen 1971: 302 av m. fl. (m) varihemställs bl. a. om utredning om möjligheterna för fulltidsarbetande medsärskilt låga inkomster att erhålla rätt till avdrag vid beskattningen ienlighet med vad som anförs i motionen; motionen 1971: 303 av m. fl. (m) varihemställs att beslutar att grundavdraget för ålders- ochförtidspensionärer inom folkpensioneringen fr. o. m. taxering skallökas till att vara 90 "/o av basbeloppet för ensam pensionär och för var ochen av pensionerade makar 70 "/o av basbeloppet i enlighet med vad som anförsi motionen; motionen 1971: 308 av herrar () och () vari hemställs bl. a. att beslutar att i skrivelse till Kungl.Maj:t anhålla om utredning och förslag till beträffande 1. en översyn av skattereglernaför inkomsttagare med särskilt låga inkomster i syfte att skapa möjligheter förfulltidsarbetande med särskilt låga inkomster att erhålla avdrag vidbeskattningen enligt i motionen angivna grunder, 2. en samordning av skatteregleroch bidragsregler för folkpensionärer i syfte att undvika en alltför högmarginalbelastning vid stigande inkomst i enlighet med vad som anförs imotionen; motionen 1971: 584 av herrar () och iBorrby (c) vari hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhållerom åtgärder i syfte att från skattepliktig inkomst undanta kommunaltbostadstillägg till handikappade; motionen 1971:600 av m. fl. (s) varihemställs att beslutar att kommunalt bostadstillägg till handikappadei beskattningshänseende jämställs med kommunalt bostadstillägg till folkpensionärer,samt att vederbörande utskott utarbetar erforderlig författningstext; motionen 1971: 609 av fruKristensson (m) vari hemställs att får i uppdrag att utformaanvisningar för ökade avdragsmöjligheter för omkostnader för dialysbehandlingi hemmet i enlighet med vad som anförs i motionen; motionen 1971: 611 av fruKristensson (m) och fröken () vari hemställs 1. att 50 § 2 mom.kommunalskattelagen ändras så att ordet "väsentligen" utgår, 2. attbestämmelsen om inskränkning i rätten till extra avdrag för nedsattskatteförmåga för barn som åtnjuter allmänt barnbidrag utgår, 3. attmaximibeloppet för extra avdrag höjs till , samt 4. attvederbörande utskott utarbetar erforderlig författningstext; motionen 1971: 627 av herrarPetersson i Gäddvik (m) och () vari hemställs att riksdagenmåtte besluta om ett förenklat deklarationsförfarande för folkpensionärer varsinkomst icke överstiger ett visst av fastställtbelopp. Övriga yrkanden i motionerna 1971:302 och 1971: 308 har utskottet behandlat i betänkande 1971: 18. Kommunalt bostadstillägg tillhandikappade införs i allt fler kommuner för att underlätta för handikappademed begränsade resurser att hyra lättskötta, lämpliga bostäder. Omhyreskostnaden för bostaden är högre än 1622 o/o av den del av denhandikappades årsinkomst, som överstiger basbeloppet enligt lagen om allmänförsäkring, och om vissa förutsättningar i övrigt är uppfyllda, skall enligtsärskilda av kommunförbundet utarbetade normalgrunder bostadstillägg utgå medbelopp motsvarande överskjutande hyreskostnad. Procenttalet bestäms med hänsyntill antalet familjemedlemmar. Tillägget nedsätts i förekommande fall medhänsyn till andra utgående bostadstillägg och till hemmavarande barns inkomst. Enligt gällande bestämmelser skall socialhjälp inte ansessom skattepliktig inkomst, och motsvarande gäller också för bostadstilläggtill barnfamiljer. Även kommunala bostadstillägg till folkpensionärer harnumera undantagits från beskattning. I brist på närmare bestämmelser i fråga omkommunala bostadstillägg till handikappade har funnit, attövervägande skäl talar för att sådana tillägg f. n. skall beskattas. Ipropositionen föreslås , att bostadstillägg till handikappade ut- tryckligen undantas från beskattning. Motsvarande yrkandeåterfinns i motionerna 1971:584 och 1971:600. Utskottet har inte något att erinra häremot ochtillstyrker således bifall till propositionen i denna del samt motionerna 1971:584 och 1971:600. Har den skattskyldige fått sinskatteförmåga väsentligen nedsatt på grund av långvarig sjukdom,olyckshändelse, ålderdom, underhåll av andra närstående än barn för vilka han åtnjuterallmänt barnbidrag eller annan jämförlig omständighet, får extra avdrag medgesmed högst . För folkpensionärer gäller särskilda regler, till vilkautskottet återkommer i det följande. Extra avdrag medges vidare i de s. k.existens-minimifallen, dvs. om den skattskyldiges inkomst, efter avdrag förskatt, på grund av nedsatt arbetsförmåga, långvarig oförvållad arbetslöshet,stor försörjningsbörda eller annan därmed jämförlig omständighet un derstigitvad han kan anses ha behövt till underhåll för sig själv och för make ochoförsörjda barn (existensminimum). Avdraget är även i dessa fall maximerat till6 , men skattskyldig med oförsörjda barn kan få tillägg med högst 1 500kr. för varje barn. I existensminimifallen medges inom angivna beloppsgränserextra avdrag med så stort belopp, att beskattningsbar inkomst inte uppkommer,eller att inkomsten efter avdrag för skatt uppgår till det för den skattskyldigeberäknade existensminimibeloppet. Bestämmelserna om existensminimum iakttasefter särskild ansökan redan i fråga om avdrag för preliminär och slutligskatt. Förslaget i propositionen berör en detalj i reglerna omexistensminimum. Den avser att lösa det tekniska tillvägagångssättet vidberäkningen av det extra avdraget, om den skattskyldige ärberättigad till skattereduktion enligt uppbördsförordningen. Enligt vadutskottet inhämtat är avsikten att det nuvarande maximibeloppet för extra avdragfortfarande skall gälla. Folkpensionärer och andra skattskyldiga, för vilkaavdrag enligt reglerna om existensminimum inte kommer i fråga, berörs inte avförslaget. De nya reglerna innebär att det extra avdraget för skattskyldig somär berättigad till skattereduktion inte i något fall skall beräknas till störrebelopp än att rätten till skattereduktion kan utnyttjas i så stor utsträckningsom möjligt. Utskottet har inte något att erinra häremot ochtillstyrker således propositionen med viss ändring i förtydligande syfte av denföreslagna lydelsen av punkt 1 av anvisningarna till 50 § kommunalskattelagen. En annan sida av reglerna omexistensminimum tas upp i motionen 1971: 10. Motionären yrkar att reglerna omexistensminimum utformas sä att arbetsgivaren alltid automatiskt skallförbehålla arbetstagaren ett SkU 1971: 36 8 visstminimibelopp av lönen. Bakgrunden till yrkandet torde bl. a. vara, att deskattskyldiga av okunnighet eller missförstånd i vissa fall underlåter atthos den lokala skattemyndigheten ansöka om existensminimum, vilket kan ha tillföljd att arbetsgivaren gör avdrag för preliminär och slutlig skatt med beloppmotsvarande hela eller i det närmaste hela lönen. Underlåtenheten att görasådan ansökan kan t. ex. bero på att den skattskyldige felaktigt ansett ett avkronofogdemyndigheten i samband med införsel fastställt existensminimum gällaäven för skatteavdrag. Enligt motionären avvisas regelmässigt ansökan omsocialhjälp i dessa fall, även om arbetstagaren står helt medellös. Utskottetvill inte bestrida, att sådana situationer som motionären angett i vissaundantagsfall kan uppkomma. Anledningen till att kvar-skatt uppkommit tordeemellertid regelmässigt vara att den skattskyldige haft extrainkomster, förvilka preliminär skatt inte inbetalats. Sannolikt torde den sammanlagdainkomsten i dessa fall i regel ligga väsentligt högre än de normalbelopp förexistensminimum, som gäller vid beskattningen, och även högre än de normer somtillämpas för socialhjälp. Vid bedömningen härav skall för övrigt även makesinkomst inräknas. Utskottetsaknar anledning att närmare gå in på förutsättningarna för erhållande avsocialhjälp men vill dock framhålla, att socialhjälp i allmänhet torde kunnaerhållas även i de här avsedda fallen, om sökandens inkomst är förhållandevislåg och hans ekonomiska situation i övrigt sett motiverar detta. Avdragför kvarstående skatt medför givetvis i många fall, att den skattskyldigetvingas leva på en väsentligt lägre standard än eljest. Detta är emellertidett problem, som inte kan lösas på det sätt som motionären föreslår. Inteheller om hela lönen skulle gå åt till avdrag för preliminär och kvarståendeskatt m. m. kan enligt utskottets uppfattning ett ansökningsförfarande undvarasi existensminimifallen. Det kan nämligen inte antas, att en arbetsgivare iallmänhet känner till arbetstagarens sidoinkomst, förmögenhet,försörjningsbörda, makes inkomst m. m. Ansökan om existensminimum skall förövrigt besvaras skyndsamt, och en skattskyldig, som av förbiseende inte lämnarin sin ansökan , är i förekommande fall berättigad till återbetalning avför höga skatteavdrag. Detär givetvis i och för sig beklagligt att förbiseenden av ifrågavarande slagkan förekomma. Utskottet förutsätter emellertid att i sininformationsverksamhet ägnar uppmärksamhet även åt denna fråga. Med det anförda avstyrkerutskottet motionen 1971: 10. I motionen 1971:609 yrkas att riksskatteverketutfärdar anvisningar om ökade möjligheter för njursjuka till avdrag förkostnader för dialys- SkU 1971: 36 9 Som skäl härför anför motionären, att sådana patienter måste haassistens för att handha apparaturen och därutöver åsamkas ökade hyreskostnaderom . för ett särskilt vårdrum och . per årför el- och vattenförbrukning. Vidare åberopas att samhälletssjukvårdskostnader nedbringas väsentligt genom denna vårdform. Utskottetsprincipiella uppfattning är, att samhällets hjälp till kostnader av detta slagbör lämnas genom särskilda bidrag i stället för genom avdrag vid beskattningen.Enligt vad utskottet inhämtat kan efter särskild prövninginvaliditetsersättning eller invaliditetstillägg samt kommunala bostadstilläggtill handikappade utgå för kostnader i samband med dialysbehandling. I de fallsådan ersättning ej utgår torde åtminstone vissa möjligheter finnas atterhålla bidrag i annan form. Gällande beskattningsregler innebär emellertid attett avdrag kan medges i de fall, då ersättning inte utgår, nämligen omkostnaderna är så höga att skatteförmågan därigenom kan anses ha blivitväsentligen nedsatt. Denna fråga skall givetvis prövas med hänsyn tillomständigheterna i det särskilda fallet, och några generella anvisningar häromsynes inte erforderliga. Yrkandeti motionen har ett visst samband med yrkandet i motionen 1971: 611. I dennabegärs sådana ändringar i reglerna om avdrag för väsentligen nedsattskatteförmåga, att ordet "väsentligen" utgår, att den inskränkning iavdragsrätten som gäller skattskyldig med barn för vilket utgått allmäntbarnbidrag slopas och att avdragets maximibelopp höjs till . framhöll vid behandlingen av motsvarande yrkanden vid 1970års riksdag (BeU 1970: 40) bör den skattskyldiges ekonomiska ställning varaavgörande för om extra avdrag skall medges. För en skattskyldig med merabetydande inkomst eller förmögenhet kan skatteförmågan knappast anses varaväsentligen nedsatt orii han inte fått vidkännas en avsevärd utgift. Vidare börkostnader för hemmavarande barn enligt allmänt godtagna principer inte beaktasvid beskattningen utan genom barnbidrag. De skäl motionärerna anfört kan inteheller anses tillräckliga för att höja beloppsgränserna för det extra avdraget. Utskottet avstyrkersåledes motionerna 1971: 609 och 1971: 611. Även de i motionerna 1971: 302, 1971: 303 och 1971:308 berörda frågorna om folkpensionärers och vissa låginkomsttagaresbeskattning återkommer från föregående år. Beträffande folkpensionärerna innebär1970 års skattereform att det kommunala bostadstillägget numera är skattefrittoch att det extra avdrag, som medges i dessa fall, avpassas så attsidoinkomster . för ensamstående och . för makar intebeskattas. Om sidoinkomsten är högre avtrappas det för ensamstående och 2 800 kr.för makar som båda är pensionärer med en tredjedel av den överskjutande inkomsten.Detta innebär att marginalskatten blir omkring 43 "/o i de inkomstlägendär avdraget avtrappas. Det kommunala bostadstillägget avtrappas med 50"/o av inkomstökningen, varför den sammanlagda marginaleffekten kan bli såhög som 93 "/o. Detta innebär emellertid en förbättring jämfört medtidigare regler. I motionen 1971: 308 yrkas utredning i syfte att genom ensamordning av skatteregler och bidragsregler begränsa marginaleffekterna. Ävenmotionärerna i motionen 1971: 303 anser marginaleffekterna alltför höga. Dehar emellertid begränsat sitt nu ifrågavarande yrkande hos skatteutskottet höjning av grundavdraget för folkpensionärer till belopp motsvarandefolkpensionen exklusive pensionstillskott. Till stöd för detta yrkande åberoparde bl. a. att folkpensionsavgiften inte är avdragsgill. har i betänkande 1971: 23, somgodkänts av , avstyrkt bifall till motionsyrkanden om ändradeavtrapp-ningsregler för det kommunala bostadstillägget men därvid föratsatt attKungl. Maj:t, om det visar sig möjligt, lägger fram förslag i syfte attmotverka de mindre önskvärda marginaleffekter som bidrags- och skattereglernaf. n. har. Vad först angår yrkandet om höjda grundavdrag för ålders-och förtidspensionärer anser skatteutskottet i likhet med bevillningsutskottetår att det inte är motiverat att ge folkpensionärer med stora inkomsteravsevärt större förmåner vid beskattningen än som tillkommer andraskattskyldiga i motsvarande inkomstlägen. På grund härav och då förslagetskulle medföra ett betydande årligt skattebortfall för staten och kommunerna,avstyrker skatteutskottet en ändring i detta hänseende.