bet · FU01SkU16 · 1971-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund inte minst av denna undersökninghar inom utskottet inte rått några delade meningar om nödvändigheten av atteffektivisera -påföljdssystemet och åstadkomma ett mer nyanseratsanktionssystem som kan tillämpas mer generellt än det nuvarande. Utskottet kantill alla delar ansluta sig till den i propositionen gjorda bedömningen avbristerna i nuvarande ordning och orsakerna härtill och anser att ett skatte-och avgiftstilläggssystem av den konstruktion som föresläs i propositionen kanvara förenat med väsentliga fördelar för såväl samhället som den enskilde.Särskild betydelse tillmäter utskottet det förhållandet att åklagar- ochdomstolsorganen kommer att kunna befrias från en mängd ärenden av mindrebetydelse från krimihalpolitisk synpunkt och att vissa förfaranden, somallmänt uppfattas som mindre allvarliga förseelser, avkriminaliseras. Meddet anförda biträder utskottet i princip förslagen i propositionen. Utskottetvill i likhet med departementschefen redan i detta sammanhang understrykavikten av att lagstiftningen om skatte-och avgiftstillägg, som innebär en nyhetför och en radikal omläggning av vad som giillt, får en såmjuk introduktion i den praktiska tillämpningen som möjligt. Skatte- och avgiftstillägg skall påföras, när någoni skriftligt meddelande till myndighet lämnat oriktig uppgift eller underlåtitatt lämna sådan uppgift som kan läggas till grund för taxering elleravgiftsberäkning och detta kunde ha föranlett för lågt beskattningsresultatresp. -för låg arbetsgivaravgift. Förseningsavgift skall tas ut då skattskyldigförsummar att i rätt tid avge deklaration eller arbetsgivaruppgift. Skattetilläggetutgör i fråga om inkomst- och förmögenhetsskatten 50 "/o samt i fråga omindirekta skatter och arbetsgivaravgifter 20 »/o av det skatte-och avgiftsbelopp som kunde ha undandragits till följd av det oriktigameddelandet eller p. g. a. underlåtenhet att lämna uppgift. Förseningsavgiftenutgör i fråga om inkomstskatten 1 "/o av den högsta beskattningsbarainkomsten, i fråga om förmögenhetsskatten 0,3 "/o av den beskattningsbaraförmögenheten till den del den överstiger skattefritt belopp och i fråga omarbetsgivaravgifterna 5 "/o av den fastställda slutliga avgiften. Avgiftenär maximerad till . vid enkel försummelse och till . vidunderlåtenhet att trots anmaning avge deklaration eller arbetsgivaruppgift. Isistnämnda fall skall avgift alltid utgå med . Vid den indirekta beskattningenskall förseningsavgift utgå med , i vissa fall med . Enligtförslaget i propositionen skall den lokala skattemyndigheten i regel varabeslutande myndighet i det administrativa sanktionssystemet när det gällertillägg och avgifter med anledning av taxeringsarbetet i första instans. I motionen 1971: 1200 yrkas att ikraftträdandet avde nya bestämmelserna uppskjuts tills vidare. Yrkandet innebär ett alternativtill den begäran om förstärkning av de lokala skattemyndigheternas personal somframställts i den till civilutskottet hänvisade motionen 1971: 1175 och gällerunder förutsättning att denna begäran inte bifalles. har numerai sitt betänkande 1971: 10 avstyrkt bifall till sistnämnda motion. Iytterligare en motion, nämligen 1971: 1204, har yrkats uppskov. Motionärernabegär att propositionen i avvaktan på förslag om taxeringsorganisationen iförsta instans behandlas först . Somframgår av det föregående anser utskottet en reform av gällande påföljdssystemangelägen. Uppskovsyrkandet i motionen 1971: 1204 har motiverats med att ettförslag om ny taxeringsorganisation i första instans kan väntas till åretshöstriksdag. Enligt vad utskottet erfarit är det f. n. ovisst när ett förslag idenna fråga kan komma att föreläggas . Ett bifall till yrkandet imotionen 1971: 1204 skulle således innebära att man tvingades uppskjutabehandlingen av det aktuella förslaget . Utskottet anser sigdärför böra avstyrka bifall till uppskovsyrkandet i motionen. Avdepartementschefens uttalande i propositionen torde framgå att frågan omvilken myndighet som skall vara i första hand beslutande i ärenden rörandeskatte- och avgiftstillägg kan komma att omprövas, om taxeringsorganisationenblir föremål för översyn. Syftetmed det i motionen 1971: 1200 alternativt framställda uppskovsyrkandet är attde lokala skattemyndigheterna vid de nya bestämmelsernas ikraftträdande skallha tillförts den personal som enligt motionärernas mening erfordras för attmyndigheterna skall kunna fullgöra de nya arbetsuppgifterna. har i yttrande till civilutskottetöver motionen 1971: 1175 framhållit, att de informationer rörande rutinerna förhandläggningen av skattetilläggs- och sivgiftsärenden som utskottet inhämtatfrån finans- och civildepartementen ger vid handen att de lokala skattemyndigheternatorde ha möjlighet att vid introduktionen av det nya systemettillfredsställande fullgöra sina arbetsuppgifter inom ramen för de i åretsstatsverksproposiiion föreslagna personalförstärkningarna. Denna bedömninggrundar utskottet bl. a. på det förhållandet att tillämpningen av de nyabestämmelserna som enligt uttalande i propositionen i initialskedet börtolkas generöst i vart fall övergångsvis kan väntas bli förhållandevis enkel.Utskottet har också förutsatt att, om det visar sig nödvändigt, erforderligpersonal från länsstyrelse tillfälligtvis skall kunna förordnas; att biträdade lokala skattemyndigheterna vid handläggningen av ifrågavarande ärenden. Meddet anförda avstyrker utskottet också uppskovsyrkandet i motionen 1971: 1200. 1 motionen 1971: 1205 yrkas att handläggningen avskattetilläggsärenden skall ske hos prövningsnämnd i stället för hos lokalskattemyndighet. Motionärerna anser det betänkligt att handläggningenanförtros en myndighet som företräder statens; fiskala intressen. Isitt yttrande till civilutskottet över motionen 1971: 1175 har skatteutskottetanslutit sig till förslaget att lokal skattemyndighet bör vara första instans ifrågor som rör skattetillägg och förseningsavgifter. Utskottet har därvidframhållit att enligt dess bedömande en sådan ordning vid nuvarandetaxeringsorganisation i första instans är nödvändig med hänsyn till atthuvuddelen av grundmaterialet för avgiftspåföring-en förvaras hos den lokala skattemyndigheten. Även om vissaskäl särskilt. kravet på enhetlighet vid rättstillämpningen talar för atthandläggningen läggs på prövningsnämndema, är utskottet inte berett biträda ettförslag av sådan innebörd. Över lokal skattemyndighets beslut i ettavgiftsärende skall talan kunna föras hos prövningsnämnd, kammarrätt ochregeringsrätten. Om prövningsnämnden skall i första hand besluta i fråga om deadministrativa sanktionsärendena innebär detta att de skattskyldiga går misteom en instans i besvärs processen. Utskottethar i sitt tidigare omnämnda yttrande till civilutskottet understrukitangelägenheten av att de lokala skattemyndigheterna även erhåller denpersonal som krävs för att de skall kunna fullgöra sina nya arbetsuppgifter påett från rättssäkerhetssynpunkt tillfredsställande sätt. Med erforderligtillgång på personal torde enligt utskottets mening de lokalaskattemyndigheterna vara väl skickade att fullgöra de uppgifter som enligtproposirionen läggs på dem. Utskottet delar inte de i motionen uttaladefarhågorna för att de nya bestämmel- sernaskulle innebära några påtagliga risker från rättssäkerhetssynpunkt. Somreglerna är utformade med eftertaxeringsrekvisiten som förebild tordepåförande av skattetillägg i regel komma att begränsas till sådana fall då avdeklarationen eller annorledes klart framgår att en intäkt utelämnats eller attett avdrag inte motsvaras av någon kostnad av angivet slag eller uppgivenstorlek. Utskottet vill särskilt understryka att klart framställda yrkanden,hur oriktiga de i materiellt avseende än kan vara, aldrig skall föranledaskattetillägg. Endast i det fall då den skattskyldige lämnar en positivtoriktig uppgift eller förtiger en uppgift som är av betydelse för en riktigtaxering skall skattetillägg påföras. Härtill kommer att den skattskyldige, ominte hinder möter däremot, skall beredas tillfälle yttra sig, innan den lokalaskattemyndigheten fattar slutligt beslut om påföring av avgift. Desvårigheter som kan uppkomma torde enligt utskottets bedömning i regel kommaatt begränsa sig till tillämpningen av de grunder som enligt förslaget börmedföra befrielse från skatte- eller avgiftstill-lägg. Även ombefrielsegrunderna i författningstexten preciserats' så långt det är möjligtkan det givetvis föreligga risk för att de lokala skattemyndigheterna gerordalydelsen i de aktuella författningsrummen en tolkning som kan variera äveni sinsemellan tämligen likartade fall. En sådan risk har förutsetts ipropositionen, och det föreslås därför att det skall ankomma påriksskatteverket att meddela närmare anvisningar för tillämpning avbefrielsegrunderna. Utskottet anser det från rättssäkerhetssynpunkt angelägetatt dessa anvisningar görs så detaljerade och informativa, attbefrielsegrunderna kan tillämpas så enhetligt och rättvist som möjligt. Meddet anförda anser utskottet sig böra avstyrka bifall till motionen 1971: 1205 idenna del. Utskottet förordar emellertid att den lokala skattemyndighetensärskilt i ärenden, som avser befrielse från skattetillägg, där så finnespåkallat, inhämtar yttrande från taxeringsnämndens ordförande. Denne ellerledamot av nämnden kan nämligen antas äga kännedom om förhållanden av betydelseför frågans bedömning. En bestämmelse av angiven innebörd bör enligt utskottetsmening tas in som ett tillägg till tredje stycket i den föreslagna 116 e §taxeringsförordningen. Meddet anförda anser utskottet sig ha besvarat även motionen 1971: 1201 i vaddenna innehåller yrkanden rörande utformningen av riksskatteverketstillämpningsföreskrifter och om översyn av frågan om bevisning i samband meduttagande av skatte- och avgiftstillägg samt förseningsavgifter. Utskottet villi sammanhanget understryka att den skattskyldige, innan beslut om påföring avavgift fattas, skall beredas tillfälle yttra sig, "om ej hinder möter häremot". I motionen 1971: 1201 begärs ocksåriksdagsskrivelse med yrkande om utredning och förslag till utvidgad ochförbättrad informationsverksamhet och hjälp i deklarations- och skattefrågor.Ett yrkande av i princip samma innebörd återfinns i motionen 1971: 1202. Detnya påföljdssystemet innebär, som tidigare nämnts, på väsenthga punkter enradikal omläggning av vad som gällt. Om det nya systemet skall kunnatillfredsställande tillgodose syftet att effektivisera skattekontrollen utanatt den enskildes rättssäkerhetsintresse äventyras är det självfalletnödvändigt att medborgarna får all tänkbar service i deklarations- ochskattefrågor. ,i\tskilligt har gjorts i såväl statlig som privat regiför att bibringa allmänheten kunskap om skattelagstiftningens innehåll. Enligtut;5kottets mening torde emellertid en ytterligare utbyggnad avinformauonsverksamheten erfordras, om det nya sanktionssystemet skall fungerapå ett tillfredsställande sätt. Utskottet vill erinra om att de administrativapåföljderna skall träda i kraft som skattereform med dessgenomgripande omläggning av skattereglerna första gången skall tillämpas avbeskattningsmyndigheterna. Att detta kräver betydande insatser i fråga omupplysning och service inte minst från samhällets sida är självfallet. Frånnämnda utgångspunkter är det tillfredsställande att Kungl. Maj:t under hösten1970 uppdragit åt centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden att i samråd medkommittén för television och radio i utbildningen () inkomma medförslag till informations- och utbildningsinsatser och att Kungl. Maj:t försådan verksamhet för /72 anvisat 1,5 milj. kr. Förslaget, somtillstyrkts av skatteutskottet i dess betänkande 1971: 8, har numera antagitsav . Detbör erinras om att en av huvuduppgifter är att följaskattelagstiftningen och dess tillämpning och få till stånd åtgärder för attpå olika sätt underlätta för de skattskyldiga att fullgöra sina skyldigheter.Chefen för har i bilaga 9 till årets statsverkspropositionförutsatt, att eventuella förslag om utbyggnad av utbildningsverksamhetenunder /72 som en följd av den av riksskatteverkskommitténförutskickade analysen av utbildningsbehovet senare anmäls för Kungl. Utskottetförutsätter således att upplysningsverksamheten i deklarations- ochskattefrågor får sådan omfattning och utformning, att även en icke sakkunnigallmänhet på ett enkelt sätt kan ta del av gällande författningsbestämmelseroch därigenom så korrekt som möjligt fullgöra sin deklarations- ochuppgiftsskyldighet. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionen 1971: 1201 i berörda deloch till morionen 1971: 1202, i den mån de icke kan anses besvarade genom vadutskottet anfört. I motionen 1971: 1203 yrkas att självdeklaration,där inte särskilda bestämmelser gäller, skall få avlämnas t. o. m. den 1 marstaxeringsåret. Motionären har motiverat sitt yrkande med att den tid som stårtill buds för deklarationsarbetet enligt hans mening är alltför kort och att ennödvändig förutsättning för att systemet med förseningsavgift inte skall ledatill orimliga konsekvenser för de skattskyldiga är att förinlämning av deklaration framflyttas. mening är en allmän förskjutning av tidpunkten fördeklarationens avlämnande ägnad att allvarligt försvåra taxeringsnämndernasarbete. En sådan förskjutning kan därför knappast komma i fråga inom ramen fördet nuvarande taxeringsförfarandet. Utskottet delar inte motionärensuppfattning att införandet av en förseningsavgift skulle leda till orimligakonsekvenser för de skattskyldiga. Förseningsavgiften är vid enkeldeklarationsförsummelse maximerad till . och kan vid en och sammataxering utgå med högst . Det bör särskilt understrykas att enligtuttalande i propositionen förseningsavgift inte bör påföras, när skäl föranstånd med deklara-tionsavlämnandet är för handen. Införandet av enförseningsavgift innebär naturligtvis att de skattskyldiga i större omfattningän f. n. bör ha inttesse av att lämna deklaration i rätt tid eller attåtminstone begära anstånd med avlämnandet. Enligt utskottets uppfattning tordedet i allmänhet inte vara förenat med större svårigheter att om bärande skälföreligger erhålla sådant anstånd. Om i vissa län anståndsbestämmelsernatillämpas mer rigoröst än annorstädes finns det anledning att efter de nyabestämmelsernas ikraftträdande mildra denna praxis eftersom förseningsavgiftenligt förslaget kan påföras redan vid enkel deklarationsförsummelse. Utskottetförutsätter att vid utarbetandet av sina detaljanvisningaruppmärksammar även anståndsreglerna. Principen att förseningsavgift inte börpåföras när skäl för anstånd är för handen bör givetvis gälla vare sig ansökanom anstånd gjorts eller ej. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionen 1971: 1203. Självdeklaration som avges utan anmaning kan enligt35 § taxerings-förordningen lämnas till eller den lokalaskattemyndigheten i det län där taxeringen skall äga rum eller till ordförandeni vederbörande taxeringsnämnd. Motionäreni motionen 1971: 1206 yrkar att deklaration skall få lämnas till vilken lokalskattemyndighet eller länsstyrelse som helst men inte tilltaxeringsnämndsordföranden. Han åberopar till stöd härför att det efterinförandet av en förseningsavgift blir av stor betydelse att den skattskyldigeges fullgoda möjligheter att avlämna sin självdeklaration i rätt tid och underbetryggande former. Systemet med taxeringsnämnds-ordföranden somdeklarationsmottagare är enligt motionärens mening mindrelämpligt med hänsyn till att denne i allmänhet saknar expedition. mening skulle ett borttagande av möjligheten att lämna deklarationentill taxeringsnämndens ordförande medföra nackdelar för de skattskyldiga. Inteheller i övrigt har tillräckliga skäl anförts för yrkandet, varför utskottetavstyrker bifall till motionen 1971: 1206. I motionen 1971: 1205 har fi-amställts ettlagstiftningsyrkande av innebörd att ett i självdeklaration framställt yrkandesom ogillas inte skall föranleda skattetillägg. M(3tionärerna hänvisar till 37§ taxeringsförordningen men torde avse antingen 116 d § i denna förordningeller 37 c § förordningen om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning. anfört i det föregående innebär enligt utskottets mening ettbesvarande även av detta yrkande. Utskottet vill i detta sammanhang särskiltunderstryka att enligt 116 b § skattetillägg aldrig skall utgå i den månavvikelse från en oriktig uppgift i deklaration eller annan skriftligupplysning innebär endast rättelse av uppenbar felräkning eller misskrivning.Inte heller skall skattetillägg utgå i den mån avvikelsen avser bedömning a\'ett i skriftligt meddelande klart framställt yrkande, även om detta är aldrigså felaktigt i materiellt hänseende. Om ett sådant oriktigt yrkande rättas kansåledes något skattetillägg inte påföras. Det anförda innebär bl. a. att enrörelseidkare, som i sin deklaration belastar rörelsen med en kostnadspost medangivande av att beloppet avser utgifter för exempelvis privat konsumtion ochtill följd därav får taxeringen höjd, inte kan påföras skattetillägg, medandäremot den rörelseidkare som gör motsvarande bokföringstransaktion, medförtigande av vilken art av utgift beloppet avser att täcka, givetvis kan bliskyldig betala tillägg. Medanledning av vad anfört i en tillutskottet ingiven skrift vill utskottet i detta sammanhang framhålla att någonbestämmelse motsvarande den som enligt taxeringsförordningen gäller i fråga omskattetillägg vid oriktiga yrkanden inte intagits i de författningar som, vidsidan av taxeringsförordningen innehåller bestämmelser om administrativasanktionsformer. Att så inte skett beror naturligtvis på att de deklarationeroch uppgifter som avges till ledning för beräkning av skatter och avgifterenligt sistnämnda författningar i allmänhet inte ger utrymme för några öppnayrkanden. Även i fråga om dessa skatter och avgifter gäller emellertid attskatte-eller avgiftstillägg inte skall utgå i den mån avvikelse från vad denskattskyldige uppgivit innebär rättelse av uppenbar felräkning ellermisskrivning, och skattetillägg skall givetvis inte heller utgå vid orik- tiguppgift, som med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet framstårsom ursäktlig. Enligtförslaget i propositionen skall skatte- och avgiftstillägg i vissa fall kunnaefterges. Detta gäller bl. a. då felaktigheten eller underlåtenheten "medhänsyn till den skattskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller denoriktiga uppgiftens särskilda beskaffenhet eller därmed jämförlig omständighetär att anse som ursäktlig" eller det belopp som undandragits genomfelaktigheten eller underlåtenheten är att anse som ringa. Motionärernai motionen 1971: 1201 begär riksdagsuttalande av innehåll att reglerna skalltillämpas generöst, medan motionärerna i motionen 1971: 1205 yrkar attbefrielsegrunderna kompletteras så, att en felaktighet eller underlåtenhet somföranletts av en uppenbart svårtolkad författningsbestämmelse skall anses somursäktlig. Utskottethar i det föregående understrukit angelägenheten av att introduktionen av dennya lagstiftningen görs så mjuk som möjligt. Detta innebär självfallet atttillämpningen av befrielsegrunderna i vart fall i initialskedet bör vara sågenerös som möjligt. Enligt utskottets mening bör ett oriktigt meddelande, somberor på en ursäktlig obekantskap med eller missuppfattning av enförfattningsbestämmelse, inte medföra skattetillägg. Detta torde följa av denföreslagna ordalydelsen av 116 d § och kräver enligt utskottets mening intenågot särskilt förtydligande i författningstexten. Utskottetanser avfattningen av de nya bestämmelserna och de uttalanden som görs ipropositionen, i förening med det förhållandet att har attutfärda närmare anvisningar rörande befrielsegrunderna, innebära garantier föratt man i den praktiska tillämpningen av dessa grunder kommer att ta skälighänsyn till vad som rimligen kan begäras av den skattskyldige i fråga omnoggrannhet och förmåga att tillgodogöra sig skattereglerna. Utskottetavstyrker således bifall till motionerna 1971: 1201 och 1971: 1205 i nu berördahänseenden, i den mån de icke kan anses besvarade genom vad utskottet anfört. I sistnämnda motion har också yrkats att denmyndighet, som har att fastställa skattetillägg, ex officio skall pröva om befrielsegrundföreligger. Förslaget i propositionen innebär på denna punkt, att den lokalaskattemyndigheten skall infordra yttrande från den skattskyldige om befrielsegrundkan anses föreligga och att överinstans inte skall gå in på en prövning avskatte- eller avgiftstillägg annat än efter besvär i sådan fråga. fall den lokala skattemyndighetens beslut i ett skattetilläggsärendeöverklagas till högre instans torde denna av naturliga skäl alltid gå in på enprövning också av frågan huruvida befrielsegrund föreligger Att en överinstans i samtliga mål, där lokal skattemyndighet' eller annanhandläggande myndighet beslutat påföra skatte- eller avgiftstillägg men dettabeslut icke överklagats, skulle gå in på en materiell prövning av eventuellabefrielsegrunder anser utskottet inte rimligt. Utskottet avstyrkerföljaktligen bifall till motionen 1971: 1205 i denna del. Motionärerna i motionen 1971: 1204 gör gällande,att besvärsreglerna fått en mindre lyckad utformning. De menar att avförfattningstexten inte klart kan utläsas att talan kan föras motprövningsnämnds beslut i skattetilläggsärenden. Avförslaget i 116 j § taxeringsförordningen framgår att om inte annat följer av116 d116 i §§ samma förordning bestämmelserna i taxeringsförordningen itillämpliga delar skall gälla i fråga om skattetillägg och förseningsavgift.Eietta måste rimligen innebära att även taxeringsförordningens besvärsieglerblLr tillämpliga i fråga om dessa tillägg och avgifter. Föreskriften i 116 i §att särskild talan rörande skattetillägg och förseningsavgift kan komma underKungl. Maj:ts prövning endast efter tillstånd som avses i 98 § 2 mom. tredjestycket betyder endast att det för rätt att. anföra besvär hos regeringsrättenkrävs särskilt prövningstillstånd. Utskottetanser i motsats tiU motionärerna att författningstexten i berörda hänseendeinte behöver ytterligare förtydligas och avstyrker därför bifall till motionen1971: 1204 i denna del. I motionen 1971: 1205 yrkas att sanktionssystemetinte skall tillämpas i fråga om mervärdeskatten. Ilikhet med departementschefen anser utskottet det inte motiverat att undantaindirekta skatter och avgifter från det administrativa påföljdssystemet.Huvudsyftet med skatte- och avgiftstillägg är att garantera att deskattskyldiga fullgör sin skyldighet att lämna riktiga uppgifter om detunderlag som beskattningen skall grundas på. Om man undantar den frånstatsfinansiell synpunkt betydelsefulla mervärdeskatten fråntill-lämpningsområdet äventyrar man syftet med de nya sanktionerna. Utskottetavstyrker därför motionen 1971: 1205 i berörda del. I motionen 1971: 1204 görs gällande attavgiftstilläggen beträffande den indirekta beskattningen bort utformas på annatsätt än som föreslås i propositionen. Motionärerna, menar att, om staten videxempelvis felaktig tillämpning av reduceringsreglema inom mervärdeskatten intelider någon skatteförlust genom att felaktigheten korrigeras i nästa led, skattetillägginte bör utgå. Konsekvensenav motionärernas resonemang är att skattetillägg bara bör utgå för skattskyldigtill mervärdeskatt som tillhandahållei varor eller tjänster till konsument.Utskottet kan inte ansluta sig till en sådan utformning av lagstiftningen med hänsyn bl. a. till attdetta förutsätter att varje skattskyldig måste ha kännedom om huruvida köparenär konsument eller inte. Att göra skattetilläggen beroende av förhållandena iett senare handelsled måste uppenbarligen leda till svårigheter vidtill-lämpningen och i hög grad äventyra möjligheterna till en likformig behandlingav de skattskyldiga. Huvudsyftet med skattetillägget är, som nämnts, attgarantera uppgiftsskyldighetens behöriga fullgörande. Om en felaktighet iredovisningen beror på en ursäktlig obekantskap med tillämpningen avskattereglerna kan befrielse från skattetillägg medges.