bet · FU01JuU2 · 1971-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1971 JuU 1971:2 Justitieutskottetsbetänkande i anledning av motioner angående samhällets rättshjälp. I motionen nr 241 av m. fl. hemställsatt hos Kungl. Maj:t dels anhåller om tillsättande av enparlamentarisk beredning med uppgift att överarbeta det i stencil Ju 1970: 14upptagna förslaget till rättshjälpslag, dels begär att förslag till ändring av1 § lagen om fri rättegång i enlighet med vad som anförts i motionen skyndsamtföreläggs . Imotionen nr 330 av m. fl. yrkas i den del, punkt 7 i hemställan,som behandlas i detta betänkande att hos Kungl. Maj:t begär att vidutformningen av förslaget om ökad rätts hjälp beaktas dels motionens krav påfri konkurrens mellan advokater i enskild tjänst och advokater vid allmännaadvokatbyråer, dels kravet på inrättande av rättshjälpsmyndigheter som ärfristående från de allmänna advokatbyråerna, dels ock vad i övrigt anförts imotionen i denna del. Lagenom fri rättegång m. m. Regler om fri rättegång vid domstol finns i lagen(1919: 367) om fri rättegång, i kungörelse (1947; 776) med bestämmelserangående tilllämp-ningen av lagen om fri rättegång och i kungörelse (1969: 679)om ersättning av allmänna medel i vissa fall till part som åtnjuter frirättegång. I (18, 21 och 31 kap.) ges regler om offentligförsvarare i brottmål samt om bestämmande och fördelning av rättegångskostnader.I huvudsak gäller följande såvitt nu är av intresse. Imål vid bl. a. allmän underrätt, ägodelningsrätt och expropriations-domstol fårfri rättegång beviljas den, som inte äger tillgång till gäldande av de medrättegången förenade kostnaderna eller efter deras utgivande skulle saknanödiga medel för eget uppehälle och för fullgörande av honom åliggandeunderhållsskyldighet. Fri rättegång kan på samma grunder erhållas underförundersökning i brottmål och i domstolsärende. Frirättegång får inte beviljas part, där det måste anses vara av ringa betydelseför honom att hans talan vinner prövning. Ansökan om fri rättegång göresskriftligen eller muntligen hos domstolen och skall vara åtföljd av en uppgiftom sökandens ekonomiska villkor. Part som åtnjuter fri rättegång har fria expeditioner imålet och behöver inte vidkännas utgifter för delgivning, intyg och åtgärderav tjänsteman. Kostnad för bevisning som inte förebragts utan skäl utgår avallmänna medel. Detta innebär således att part som har fri rättegång slipperbetala bl. a. kostnader för de vittnen som åberopas av honom. Om parten ålagtspersonlig inställelse vid rätten, kan han få ersättning för resa och, omsynnerliga skäl föreligger, även traktamente. Parten kan också få andranödvändiga utgifter ersatta. Om så erfordras kan domstolen förordna rättegångsbiträdeför parten. I fråga om biträde åt misstänkt i brottmål gäller bestämmelserna irättegångsbalken om offentlig försvarare. Både biträde enligt lagen om frirättegång och offentlig försvarare får ersättning av allmänna medel. Storlekenav arvode och övrig ersättning bestäms av domstolen vid målets avgörande. När rätten avgör mål, vari part haft fri rättegång, skallrätten i vissa fall förplikta antingen parten eUer hans motpart att återgäldastatsverket kostnaderna i anledning av den fria rättegången. Har domstolenförordnat att förmånen av fri rättegång skall upphöra, exempelvis därför attparten befunnits själv kunna stå för kostnaderna, skaU parten i regel förpliktasatt återgälda vad som utgått av allmänna medel. Förlorar motparten till densom haft fri rättegång och skulle han enligt allmänna regler haft att ersättaparten hans rättegångskostnader, skall han förpliktas återgälda statsverketkostnaderna för den fria rättegången. Därest den part som haft fri rättegångförlorar målet, skall han i regel förpliktas att ersätta motparten dennesrättegångskostnader. Denna ersättningsskyldighet omfattas inte av den friarättegången. Om tilltalad, som i brottmål ej haft fri rättegång, dömsför brottet, skall han till statsverket återgälda kostnader som utgått avallmänna medel, bl. a. ersättning tiU offentlig försvarare.Äterbetalningsskyldig-heten kan dock jämkas efter vad som prövas skäligt omkostnadens belopp inte står i rimligt förhållande till den tilltaladesbrottslighet eller villkor. Rättshjälp i andra former Rättshjälp med det allmännas stödlämnas även i andra former, nämligen dels vid rättshjälpsanstalter sominrättats av landsting eUer kommun och vid en statlig rättshjälpsanstalt.Tornedalens rättshjälpsanstalt, dels inom vissa landstingsområden på grundvalav avtal mellan och eller avdelning avsamfundet. JuU 1971: 2 3 bidragutgår till båda dessa former av rättshjälp. Rättshjälpen innebär att mindrebemedlade kan få biträde i rättsliga angelägenheter. Vidsidan av det allmänna lämnar försäkringsbolagen rättshjälp i form avrättsskyddsförsäkring, som ingår som en del i de vanligaste försäkringsformerna.Bl. a. ersätts härigenom med vissa begränsningar ombuds-och försvarararvode m.m. i mål och ärenden vid allmän domstol. har pågått arbete med reformering avordningen för enskildas deltagande i de kostnader som uppkommer i rättsligaangelägenheter. För en mer detaljerad redovisning hänvisas till första lagutskottetsutlåtande : 5. Här skall blott följande nämnas. rättegångskommitté framlade år 1958betänkande med förslag till lag om rättegångshjälp m. m. (SOU 1958: 40). Deledande synpunkterna vid utarbetandet av utredningens förslag hade varit, attingen av ekonomiska skäl skulle vara utestängd från möjligheten att ta tiU varasina intressen inför domstol men att envar som hade egna resurser skulle bidratill rättegångskostnaderna efter förmåga. Efter remissbehandling av förslagetbefanns att stora svårigheter möter dä det gäller att finna en lämplig ochrättvis avvägning och uppnå en praktisk och smidig form för detallmännas medverkan i att ge den enskilde bistånd så att han inför domstol kantillvarata sina intressen. Frågan ansågs kräva ytterligare noggrannaöverväganden. Ianledning av motioner till riksdag anhöll på hemställan avförsta lagutskottet i utlåtande nr 28, att förslag till ny lagstiftningrörande rättegångshjälp skulle föreläggas . Enligt utskottets meningvar det av stor betydelse att berörda lagstiftningsfråga löstes i en näraframtid. En utredning i ämnet tillsattes års utredning omrättshjälp, och ett betänkande med reviderat förslag till lag om rättshjälp m.m. (SOU 1965: 13) avlämnades . Förslaget byggde i det väsentliga pårättegångskommitténs förslag. I anledning av innehållet i motionen nr 330 kannämnas att i förslaget bl. a. ingick en bestämmelse om rätt i vissa fall för envinnande part att få ersättning av statsverket för sina rättegångskostnader omhan inte kunnat få ut dessa av motpart som haft rättegångshjälp. Enutredning om rättshjälp i förvaltningsärenden tillsattes är 1968. Utredningenprövar frågan om att införa bestämmelser om kostnadsersättning i vissaförvaltningsärenden samt undersöker om och i vad mån rättegångshjälp motsvarande institutet fri rättegång börinföras för ärenden inför förvaltningsdomstolar och förvaltande myndigheter.Frågan om möjlighet att förordna offentligt biträde åt part i vissaförvaltningsärenden övervägs också av utredningen, vars arbete beräknas blislutfört under innevarande år. Reform av rättshjälpen enligt riktlinjer i 1970 årsstatsverksproposition statsverkproposition(prop. 1970: 1 bil. 4 s. 59) angav chefen för riktlinjerför en genomgripande reform av samhällets rättshjälp. Arbetet medrättshjälpsreformen har i enlighet med dessa riktlinjer bedrivits inomdepartementet och lett till en framlagd promemoria med förslag tUlrättshjälpslag m. m. (stencil Ju 1970: 14). Under arbetet har samrådfortlöpande ägt rum med företrädare för bl. a. domstolarna, advokatkåren,rättshjälpsanstalterna, kommunförbundet och landstingsförbundet. Det haransetts att dessa företrädares inställning till innehållet i promemorian inteborde redovisas i denna. I promemorian läggs fram förslag som innebär atträttshjälp i princip skall kunna erhållas i fråga om varje rättsligangelägenhet där behov av rättshjälp finns oavsett om ärendet behandlas avdomstol eller förvaltningsmyndighet eller gäller rådfrågning eller biträde vidförhandlingar eller liknande. Förmånerna vid rättshjälp skall enligt förslaget liksomhittills i huvudsak bestå i att kostnaderna för biträde och utredning samtinställelse vid förhandling ersätts av allmänna medel. Någon ändring avreglerna om ansvaret för vinnande motparts rättegångskostnader föreslås icke.Ett betydelsefullt inslag i förslaget är att en kortare rådfrågning hos juristskall lämnas mot en för alla överkomlig enhetsavgift av , som ispeciella fall skall kunna nedsättas eller helt efterges. När rättshjälp iandra fall meddelas skall bestämmas en avgift som sökanden har att betala. Hansekonomiska förhållanden skall inte kunna föranleda att rättshjälp vägras utanfår endast betydelse för bestämmande av rättshjälpsavgiften. Genom dennaavgift skall sökandens förmåga att bidra till kostnaderna tas i anspråk.Rättshjälpsavgiftens storlek skall i princip bestämmas med ledning av sökandensinkomstförhållanden. För låginkomsttagare skaU avgiften endast utgå med ettgrundbelopp om . Överstiger inkomsten åtta gånger basbeloppet enligtlagen om allmän försäkring, skall avgift utgå med belopp som täcker kostnadernaför rättshjälpen. Beträffande brottmål föreslås ingen större ändring i dengällande ordningen. Avgift skall inte utgå i sådana mål, och återbetalningsskyldighetför av allmänna medel utgivna ersättningar skall föreligga i huvudsak eftersamma grunder som f. n. i de fall då tilltalad fälls till ansvar. JuU 1971: 2 5 Enligt förslaget skall rättshjälpen administrerasav regionala, statliga rättshjälpsmyndigheter, i princip en i varje län. skaU finnas rättshjälpsnämnd och s. k. aUmänadvokatbyrå. Rättshjälpsmyndighetenskall enligt förslaget avgöra ansökningar om rättshjälp och besluta omrättshjälpsavgiftens storlek. Myndigheten skall också förordna biträde. Tillbiträde skall få förordnas befattningshavare vid allmän advokatbyrå eller annansom är lämplig för uppdraget. Myndigheten skall enligt lagförslaget ocksåförordna offentlig försvarare i brottmål. TiU sådan får förordnas advokat somär lämplig för uppdraget. Myndigheten skall vidare bestämma ersättningen tillbiträde och offentlig försvarare, i princip med ledning av särskilda taxor. Rättshjälpsnämndenskall handlägga dit hänskjutna frågor om vägran att bevilja rättshjälp och omupphörande av rättshjälp samt frågor om att icke förordna biträde eller atttill biträde eller offentlig försvarare förordna annan än den som sökandenföreslagit m. m. Ivissa fall föreslås klagan mot rättshjälpsmyndighets beslut få anföras hos encentralmyndighet, som också skall vara tillsynsorgan för rättshjälpsmyndigheterna.Från centralmyndigheten skaU talan i fråga om ersättning till biträde elleroffentlig försvarare kunna fullföljas till Kungl. Maj:t i statsrådet. Deallmänna advokatbyråerna skall byggas ut i en sådan omfattning att de får enprisledande ställning. Inrättande av allmänna advokatbyråer skaU enligtpromemorian dock inte få leda till begränsningar i det fria advokatvalet.Rättshjälpsmyndighetema skall svara för kvalitets- och kostnadskontrollenbeträffande den rättshjälp som förmedlas. När det gäller de allmännaadvokatbyråerna skall detta ske genom att dessa är knutna till myndigheterna.Beträffande de privatpraktiserande juristerna sker en lämplighetsprövning ivarje särskilt fall innan förordnande som biträde eller offentlig försvararemeddelas. Prövningen av de privatpraktiserande juristernas kostnadsräkningarfår ske mot bakgrund av den erfarenhet av biträdeskostnader som myndigheternaförvärvar genom allmänna advokatbyråns verksamhet. Promemorians förslag har remissbehandlats. Denföreslagna utvidgningen av möjligheten tiU rättshjälp har därvid allmänttillstyrkts. Även förslaget om inrättande av allmänna advokatbyråer hartillstyrkts av flertalet remissinstanser. Däremot har bl. a. den föreslagnaorganisationen av de administrativa arbetsuppgifterna i det nya systemetkritiserats under remissbehandlingen. Inomjustitiedepartementet pågår f. n. överarbetning av promemorians förslag pågrundval av remissyttrandena. Arbetet bedrivs med sikte på att en propositionmed förslag till lagstiftning i ämnet skaU kunna föreläggas årets riksdag. JuU 1971: 2 6 Här kan nämnas att första lagutskottet isitt av godkända utlåtande (ILU 1968: 24) i anledning av motion om enfast organisation av statsanställda offentliga försvarare i brottmål bl. a. uttalat,att ett sådant system i och för sig inte erbjuder några fördelar framför detnuvarande vare sig för det allmänna eller för den som behöver bistånd avförsvarare. Utskottet framhöU särskilt att det även från psykologisk synpunktmåste vara värdefullt att den tilltalade som är fallet kan anförtro sig åten offentlig försvarare med oberoende ställning i förhållande tillmyndigheterna. Iförsta lagutskottets ovan nämnda utlåtande (ILU 1970: 5) behandladesmotioner angående en reform av rättshjälpen. De yrkanden som däri upptogsgällde dels tillsättandet av en parlamentarisk utredning med uppgift att läggafram förslag angående förbättrad rättshjälp, dels förslag till lagstiftning omökad möjlighet till fri rättegång i tvistemål med syfte att tillförsäkramedborgarna ekonomisk möjlighet att tillvarata sin rätt vid domstol. Efteratt ha redovisat den av chefen för i 1970 årsstatsverksproposition aviserade reformen uttalade utskottet, rörande formernaför det fortsatta utredningsarbetet, att det uppenbarligen skulle vara ägnatatt fördröja en reform om en parlamentarisk kommitté tillsattes för dettaarbete. Med hänsyn till att förslag till lag om allmän rättshjälp skulle kunnaunderställas inom en ganska nära framtid kunde det vidare enligtutskottets mening inte komma i fråga att, såsom yrkats i ett motionspar, införaett helt nytt system för den fria rättegången för den relativt begränsade tidsom kommer att förflyta innan den mer genomgripande reformen kommer till stånd.Motionsyrkandena föranledde, på utskottets hemställan, icke någon riksdagensåtgärd. Motionärerna konstaterar att stark kritik underremissbehandlingen i olika avseenden riktats mot innehållet idepartementspromemorian och finner det erforderligt att en omarbetning avförslaget tiU rättshjälpslag sker i väsentliga delar. Med hänsyn till frågansmycket stora vikt bör enligt motionärernas mening denna omarbetning ske i enparlamentarisk beredning. Imotionen anförs vidare att det är högst otillfredsställande att det storabehov av vidgade möjligheter tiU rättshjälp som enligt en allmänt omfattadmening föreligger nu måste fördröjas därför att förslaget i väsentligaavseenden haft sådana brister att det icke kunnat läggas till grund JuU 1971: 2 7 Motionärerna anser det därför vara angeläget att redan innanfrågan om den framtida utformningen av samhällets rättshjälp får sin slutligalösning möjligheterna att erhålla fri rättegång ökas. Motionärerna föreslårsåsom en enkel provisorisk lösning en ändring av lagen om fri rättegång så attden personkrets som är berättigad till fri rättegång vidgas. Detta skulle kunnaske om den i lagen intagna begränsningen med hänsyn till sökandens ekonomianknöts till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring multiplicerat medlämplig koefficient. Motionärerna behandlar i den del som är aktueUhuvudsakligen tre skilda spörsmål rörande utformningen av det aviseradeförslaget om ökad rättshjälp. Medhänsyn tiU vikten av att har en fristående advokatkår bestående av högtkvalificerade jurister anser motionärerna det vara angeläget att demyndigheter, som skall lämna rättshjälp på det allmännas bekostnad, tillämpardebiteringsprinciper som leder tiU konkurrens på Uka villkor mellan privat ochallmän verksamhet. Härigenom säges ett verkligt fritt advokatval kunna uppnåssamtidigt som statlig rättshjälp kan erbjudas även på orter därrättshjälpsmyndighet inte inrättas. Tack vare konkurrensen skulle servicenkunna lämnas till lägsta kostnad för samhället. Motionärernaanser vidare bindningen mellan rättshjälpsmyndigheterna och de ickemyndighetsutövande allmänna advokatbyråerna vara be tänklig. Misstankar avjävskaraktär anses kunna uppkomma, då myndigheten skaU besluta om rättshjälpför den, vars motpart redan erhållit rättshjälp i ärendet. Liknande situationanses föreligga i fall då advokat vid myndigheten företrätt en part ochmyndigheten har att bestämma arvode för det ombud som biträtt motparten. Imotionen tas slutligen upp de problem som föreligger för part, vars motpartåtnjuter förmånen av rättshjälp. Den part som får det föreslagna samhälleligastödet säges ha en synnerligen god förhandlingsposition, som skulle kunnautnyttjas för uppnående av oskäligt förmånliga förlikningar, eftersommotparten kan få bära sina egna rättegångskostnader oavsett målets utgång.Motionärerna förutsätter därför att hithörande problem beaktas i det kommandelagförslaget, exempelvis på så sätt att samhället påtar sig ansvaret för dylikakostnader. Förde fullständiga motionsskälen hänvisas till motionerna. I en inom föregående årutarbetad promerrioria har lagts fram förslag om ett enhetligt system församhällets rättshjälp. Förslagetär efter remissbehandling föremål för bearbetning inom departementet. Arbetetbedrivs med sikte på att en proposition i ämnet skall föreläggas årets riksdag. Iförevarande motioner framställs dels yrkanden rörande det fortsatta beredandetav det i promemorian upptagna förslaget till rättshjälpslag, dels ock yrkandeorh ändring av gällande lagstiftning i avbidan på reformen av samhälletsrättshjälp. Departementspromemoriansförslag innebär att rättshjälp i princip skall kunna erhållas i fråga omrättsliga angelägenheter där behov av rättshjälp finns, oavsett om ärendetbehandlas av domstol eller förvaltningsmyndighet eller gäller rådfrågningeller biträde vid förhandlingar eller liknande. För att möta ökad efterfråganpå biträde i rättsliga angelägenheter skall enligt förslaget inrättas allmännaadvokatbyråer i varje län med staten som huvudman. För konsultationer ochuppdrag som biträde skall dessutom anlitas privatpraktiserande jurister. Deadministrativa uppgifterna i det nya rättshjälpssystemet skall enligtförslaget skötas av en särskild organisation med lokala rättshjälpsmyndigheteroch en central myndighet. Vidremissbehandlingen har den föreslagna utvidgningen av möjligheterna tillrättshjälp allmänt tillstyrkts. Även förslaget om inrättande av allmännaadvokatbyråer har tillstyrkts av flertalet remissinstanser. Däremot har bl. a.den föreslagna organisationen av de administrativa arbetsuppgifterna i det nyasystemet kritiserats under remissbehandlingen. Imotionen nr 241 framhålles att det vid remissbehandlingen i olika hänseendenriktats stark kritik mot innehållet i departementspromemorian, ochmotionärerna finner det erforderligt att förslaget till rättshjälpslagomarbetas i väsentliga delar. Med hänsyn till frågans stora betydelse börenligt motionäremas mening omarbetningen ske i en parlamentarisk beredning.För att undvika att en angelägen förbättring av rättshjälpen fördröjes föreslårmotionärerna vidare såsom en provisorisk lösning i avbidan på en genomgripandereform av rättshjälpen, att den personkrets som är berättigad till frirättegång vidgas genom en ändring av lagen om fri rättegång. Imotionen nr 330 betonas vikten av en fristående advokatkår och framhållesangelägenheten av att i det nya rättshjälpssystemet tillämpasdebiteringsprinciper som leder till konkurrens på lika villkor mellan privatoch allmän verksamhet. Motionärerna anser bindningen mellanrättshjälpsmyndigheterna och de icke myndighetsutövande allmännaadvokatbyråerna vara betänklig, eftersom misstankar av jävskaraktär kanuppkomma vid myndighetens handläggning av skilda ärenden. I motionen tas också uppde särskilda problem som kan föreligga för en part, vars motpart åtnjuterrättshjälp, bl. a. därigenom att vinnande parts rättegångskostnader inteomfattas av rättshjälpen. kan spörsmålet lösas exempelvis på det sätt att samhälletpåtar sig ansvaret för dylika kostnader. Mot bakgrunden av det anförda yrkasatt begär att Kungl. Maj:t vid utformningen av förslaget om ökadrättshjälp beaktar dels motionens krav på fri konkurrens mellan advokater ienskild tjänst och advokater vid allmänna advokatbyråer, dels kravet påinrättande av rättshjälpsmyndigheter som är fristående från de allmännaadvokatbyråerna, dels ock vad i övrigt anförts i motionen i nu aktuell del. Rörande formerna för det fortsatta utredningsarbetet på enreform av rättshjälpen uttalade första lagutskottet i anledning av motionertill riksdag, att det uppenbarligen skulle vara ägnat att fördröja enreform om en parlamentarisk kommitté tillsattes för detta arbete. Vidare kundedet med hänsyn till att förslag till lag om allmän rättshjälp skulleunderställas inom en ganska nära framtid inte komma i fråga att,såsom bl. a. yrkats i motionerna, införa ett helt nytt system för den friarättegången för den relativt begränsade tid som förflyter innan den mergenomgripande reformen kommer till stånd. Motionsyrkandena föranledde, påutskottets hemställan, inte någon åtgärd. Den bedömning som sålunda gjordes av riksdag ägerenligt utskottets mening alltjämt sin giltighet. Att den provisoriska reform,som förordas i avbidan på en slutlig lösning, synes vara mindre genomgripandeän den som föreslogs i förra årets motioner bör inte föranleda ett annatställningstagande. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen nr 241. De i motionen nr 330 berörda spörsmålen angåendeutformningen av förslaget till rättshjälpslag har, enligt vad utskottetinhämtat, behandlats av flera av de remissinstanser som yttrat sig överpromemorian. Något slutligt ställningstagande från Kungl. Maj:ts sida har ännuinte skett. Med hänsyn härtill och då proposition i ämnet kan förväntas bli avlämnadtill innevarande år saknas anledning för att göra någotuttalande i de frågor som tagits upp i motionen. Utskottet kan på grund häravej heller tillstyrka de här behandlade yrkandena i sistnämnda motion. att motionerna nr 241 samt nr 330,såvitt nu är i fråga, icke föranleder någon åtgärd. Viddetta ärendes behandling har närvarit: (), fröken (), fröken (), herrar (), Emulf (fp), Larfors (s),i (c), (), Schött (m), ()*, herrPolstam (c), (vpk), (), herrar iRöstånga (fp) och i (s). Ejnärvarande vid betänkandets justering. 1)av () och (), vilka £msett dels att de tre sista styckena i utskottetsyttrande bort ersättas med text av följande lydelse. Likamed motionärerna anser utskottet att mycket stark kritik kan riktas mot det idepartementspromemorian framlagda förslaget. Kritiken gäller icke enbart denföreslagna organisationen av de administrativa arbetsuppgifterna i det nyasystemet utan också bl. a. rättshjälpens omfattning, principerna för enskildasdeltagande i kostnaderna, reglerna om utseende av och bestämmande av ersättningtill biträde och offentlig försvarare. I framför aUt dessa avseenden ärpromemorians förslag av sådant innehåll att det omöjligt kan läggas till grundför lagstiftning utan genomgripande omarbetning. Medhänsyn till omfattningen av bristerna och då den tilltänkta lagstiftningen rörfrågor av väsentlig betydelse för medborgarnas rättstrygghet bör denerforderliga omarbetningen enligt utskottets mening ske i en parlamentariskberedning. Iavbidan på tidpunkten för reformens slutliga genomförande är det angeläget attdet stora behov av vidgade möjligheter till rättshjälp som föreligger för storamedborgargrupper utan dröjsmål tillgodoses. Detta kan ske genom en provisoriskändring av 1 § lagen om fri rättegång. Lagrummet bör ändras så att den däristadgade begränsningen med hänsyn till sökandens ekonomi anknyts tillbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring multiplicerat med lämpligkoefficient. delsatt utskottet bort hemställa att med bifall till motionen nr 241 och ianledning av motionen nr 330, såvitt nu är i fråga, i skrivelse till Kungl.Maj:t dels anhåller om tillsättande av en parlamentarisk beredning med uppgiftatt överarbeta det i stencil Ju 1970: 14 upptagna förslaget tillrättshjälpslag;