bet · FU01SfU30 · 1971-12-31 00:00:00 — 2) I motionen 1971: 1444 av i Röstångam. (fp) hemstäUs »att i vad beträffar resekostnader i samband medsjukvårdande behandlingar bifaUer proposition nr 94 samt hemställer hos Kungl.Mai:t om skyndsamt förslag för att minska sjukresekostna-dema för sådanagrupper som omtalas i motionen». 3) I motionen 1971:1445 av fm Skantz m. fl. (s)hemstäUs »att ger Kungl. Maj:t tUl käima vad i motionen anförts omersättning för resekostnader i samband med mödratandvård». 4) I motionen 1971: 1446 av m.fl. (m)hemstäUs »att vid behandlingen av proposition 94 måtte besluta attdet även vid vård meddelad av privatpraktiserande läkare skall utgå reseersättningenligt de regler som sjukförsäkringsutredningen föreslår samt att somsin mening måtte ge Kungl. Maj:t tUl känna vad i motionen anförs angåendesjälvriskbeloppet och reseersättning för medföljande vårdare». I propositionen föreslås på grundval av ettbetänkande av sjukförsäkringsutredning ändrade bestämmelser omersättning från den aUmäima försäkringen för resekostnader i samband medsjukvård. Förslag läggs också fram i frågor som gäller avgiftsplikten tUlsjukförsäkringen i visst faU, överföring tiU och från aUmänna sjukförsäkringsfondensamt följdändringar tiU den vidgade förtidspensioneringen. Resekostnaderi samband med sjukvårdande behandlingar m. m. EnligtgäUande bestämmelser ersätts i princip utgifter för resor till och från läkare,tandläkare och sjukvårdsinrättning i samband med ersättningsberättigadläkarvård, specialtandvård och sjukvård. Ersättning utgår däremot inte förresekostnader i samband med annan sjukvårdande behandling för vilken ersättningutgår från försäkringskassa. I propositionen föreslås att tiUämpningsområdetför sjukresebestämmelserna skaU utvidgas att omfatta även sådana resekostnader,vilket innebär att resor i samband med konvalescentvård, sjukgymnastiskbehandling, övrig fysikalisk terapi och foniatrisk behandUng blirersättningsberättigade. Dessutom föreslås att ersättning skaU kunna utgå förresekostnad i samband med sjukvård hos distriktssköterska ochdistriktsbarnmorska. Utskottet tillstyrker förslagen. Iett par motioner aktualiseras frågor om ytterligare utvidgning aversättningsbestämmelsema. Rätt tiU resekostnadsersättning vid mödratandvårdefterlyses i motionema 1971: 1410 och 1971: 1445. I den förstnänmda motionenhemställs att redan i förevarande sammanhang beslutar om införandeav sådan rätt. Yrkandet i den andra motionen går ut på att utredningom tandvårdsförsäkring skall få i uppdrag att beakta frågan. I motionen 1971:1410 yrkas också att beslutar om rätt tiU resekostnadsersättning förföräldrar som kallas till samtal med läkare vid bampsykiatriska kliniker utanatt bamet behöver vara med. Ilikhet med motionärerna anser utskottet att frågan om resekostnadsersättningvid mödratandvård är angelägen. Utnyttjandet av den viktiga förmånen av fritandvård för blivande och nyblivna mödrar bör inte försvåras av ekonomiskaskäl. Så kan bli faUet för mödrar som har långa avstånd till tandläkare och vidbesök åsamkas dryga resekostnader. En snar lösning av problemet bör enhgtutskottets mening eftersträvas. Fråganom den närmare utformningen av en tandvårdsförsäkring prövas sedan förra åretav en särskild utredningsman, utredning om tandvårdsförsäkring. Detåligger utredningsmannen att klarlägga om en sådan försäkring skaU görasallmängUtig eUer om den skall förses med vissa avgränsningar. Utredningsmannenskall också göra en översynav den allmänna försäkringens nuvarande ersättningsregler för vissspecialtandvård och mödratandvården med sikte på att åstadkomma en samordningmed de nya regler som föreslås för tandvård i övrigt. Med hänsyn till detutredningsuppdrag som föreligger anser utskottet det mindre lämpUgt att ienlighet med motionen 1971: 1410 redan nu besluta om införande av reseförmåneri samband med mödratandvård. Ett sådant beslut bör vägas in i det störresammanhanget beträffande rätt till ersättning för annan tandvård och i sambanddärmed företagna resor. A andra sidan anser utskottet det väsentUgt att fråganom reseersättning vid mödratandvård blir uppmärksammad under utredningsarbetetalldeles oavsett vUka resultat utredningsmannen kommer tiU i frågan om enutvidgning av ersättningsbestämmelserna för tandvård i övrigt. Då direktivenför utredningsmannen inte är fullt tydliga i detta avseende bör, som föreslås imotionen 1971: 1445, utredningsmannen få i uppdrag att särskilt beakta dennafråga. Vad utskottet nu uttalat bör bringas tUl Kungl. Beträffandeyrkandet i motionen 1971: 1410 om rätt till resekostnadsersättning förföräldrar, som kallas tiU samtal med läkare vid barn-psykiatrisk kluiik utanatt barnet behöver vara med, viU utskottet erinra om att nuvaranderesekostnadsbestämmelser bygger på principen att ersättning utgår endast isamband med ersättningsgiU sjukvård. Ett bifaU till motionsyrkandet skuUe kunnauppfattas som ett avsteg från denna princip och få konsekvenser förersättningssystemet i andra sammanhang. Utskottet kan därför inte tUlstyrkamotionsyrkandet. Som framhåller i remissyttrande överutredningsbetänkandet är samtal mellan föräldrar och läkare ofta ett led ibehandlingen av barnet. Det är av vikt att sådana samtal kan komma tiU ståndutan att hinder av ekonomisk natur förorsakade av kostnader för resor meUan hemoch läkare skall föreligga. Under fömtsättning att undersökning, rådgivning ochbehandling inom den psykiska barna- och imgdomsvården lämnas avgiftsfritt utgårenligt bestämmelser i en kungörelse av statsbidrag tiUsjukvårdshuvudmannen. Om man vUl åstadkomma en lösning på problemet i linje medmotionäremas önskemål, är det tänkbart att denna kan sökas inom ramen fördessa bestämmelser. RättentUl ersättning för resor i samband med läkarvård är i princip begränsad tUl attmotsvara kostnaden för resa till tjänsteläkare inom det distrikt, där denförsäkrade vistas. Ersättning för resa till allmänt sjukhus kan, förutom ivissa fall av trängande vårdbehov, utgå bara om besöket sker efter remiss.Remissen måste i sådant faU vara utfärdad av läkare utanför sjukhuset. Om resani sin helhet sker inom , ,eller , ersätts resekostnaden oberoende av vUken läkare sombesökts, I projwsitionen föreslås att remisskravet skaU slopas i de fall någonsöker vård vid närmaste allmänna sjukhus eller vid vårdcentral eUer motsvarandeför öppen vård avsedd sjukvårdsinrättning, inom vars upptagningsområde denförsäkrade vistas. Vid besök på annat sjukhus skall remiss aUtjämt varafömtsättning för rätt till reseersättning men remiss utfärdad av läkare vid detsjukhus där vården meddelas skaU godtas. Likaså skall en remiss som är utfärdadav annan vårdgivare än läkare godtas, om sjukvårdshuvudmannens bemyndigande attutfärda remissen föreUgger, Utskottethälsar med tillfredsställelse att nuvarande stränga remiss-regler mjukas upp.Kravet på att remissen måste vara utfärdad av läkare utanför den inrättning därvården lämnas har komplicerat ersättningssystemet och i vissa faU - särskUtvid återbesök - tvingat fram dubbla läkarbesök för att den försäkrade inte skaUgå miste om resekostnadsersättning. Utskottet tillstyrker förslagen. Sjukförsäkringsutredningensbetänkande innehöU även det förslaget att reseersättning vid besök hosprivatpraktiserande läkare aUtid skulle kunna beräknas på belopp som högstmotsvarade resekostnaden vid besök på närmaste sjukhus. Vidare föreslogs attförsäkrad som hänvisats tUl privatpraktiserande läkare med specialistkompetensskulle få reseersättning beräknad på ett belopp som högst motsvarade kostnadenför resa tUl närmaste offentliga vårdenhet där specialiteten är företrädd.Dessa förslag har avvisats i propositionen. Anledningen är att ersättningssystemetvid vård meddelad av privatpraktiserande läkare är föremål för utredning ochatt det inte kan anses lämpligt att under sådana förhållanden införa ändraderegler för resekostnadsersättning i samband med vård meddelad avprivatpraktiserande läkare. Utskottet ansluter sig tUl denna bedömning ochavstyrker därför yrkandet i motionen 1971: 1446 att sjukförsäkringsutredningensförslag skaU genomföras redan i förevarande sammanhang, TiUs vidare fårreseersättningen vid besök hos privatpraktiserande läkare i princip begränsastiU det belopp som skuUe ha utgått om den försäkrade sökt tjänsteläkare.Utskottet vill emeUertid erinra om att de särskUda ersättningsreglerna förStockholm, , och , tUl viUca städer avprivatpraktikerna har sin verksamhet förlagd, skaU gäUa oförändrade, vilketinnebär att resekostnad vid besök hos dessa privatpraktUcer ersätts utan någonjämförelse med resekostnaden vid besök hos tjänsteläkare. Ipropositionen föreslås att självriskbeloppet höjs från , (. vidläkarvårdsresor i de fyra större städerna) tUl , enhetligt för hela landet.Höjningen är främst påkaUad av administrativa skäl och föranleder ingenerinran från utskottets sida. Fråganom ett högkostnadsskydd i resehänseende tas upp i några motioner. I motionen1971: 1444 uttalas att höjningen av självrisken inte torde vara av störrebetydelse för flertalet försäkrade. Den minoritet, som för kontroll eUerrutinmässig behandling regelbundet måste uppsöka sjukvårdsinrättningar vidupprepade tillfäUen för samma sjukdom, kommer däremot i en sämre situationgenom höjning av självrisken. Under tid då intensiv behandling pågår kan densammanlagda självrisken bli så betydande att patienten kan bU benägen attavbryta behandUngen. Motionärerna menar att man bör söka minska eUerundanröja rese-kostnadema för sådana kategorier av sjuka. Liknande synpunkterframförs i motionen 1971: 1446, i vilken betonas att problemet inte minstberör handikappade. I båda motionerna förordas att Kungl. Maj:t skall föreläggariksdagen förslag tiU lösning av problemet. UtskottetviU framhåUa att frågan om ett högkostnadsskydd i resehänseende inte är ny.Den har funnits som systemet med självrisk. Höjningen avsjälvriskbeloppet accentuerar frågan något, men man bör ha i miimet attsjälvrisken gäUer den sammanlagda ersättningen för resa tiU och från läkarenoch att det aUtså blir fråga om höjningar på högst . i de störrestädema) vid varje besök. Det är klart att denna höjning jämte den tidigaresjälvrisken i vissa situationer där mycket täta sjukresor förekommer kan våUaekonomiska bekymmer för den sjuke. Utskottet hade därför haft förståelse förett förslag som gav de av motionärerna åsyftade grupperna förbättradereseförmåner, om ett sådant förslag på ett tUlfredsstäUande sätt kunnatavgränsa just de gmpper försäkrade man avser att stödja. Såvitt utskottet kanbedöma är en sådan avgränsning dessvärre mycket svår att göra. Sjukförsäkringsutredningenhar pekat på att avsevärda administrativa komplikationer är förknippade med ettsystem där man ger den försäkrade särskUd kompensation för utgifter för sådansjukresa som företas med visst kort tidsintervall efter den närmast föregående.Utredningens förslag att genom en villkorad självrisk särskUt skydda dem somhar långa reseavstånd har visat sig behäftat med andra nackdelar som görförslaget mindre lämpUgt. Såvitt utskottet kunnat finna föreligger det fördagen inga realistiska förutsättningar för att inom sjukförsäkringssystemetsram åstadkomma ett på nöjaktigt sätt avgränsat högkostnadsskydd av det slagmotionärerna efterlyser. Situationen är i viss mån densamma när det gäUersärskUda högkostnadsförmåner för läkarvårdsutgifter och utgifter förläkemedel. SkuUe det fortsatta rationaliseringsarbetet på den administrativasidan av försäkringskassornas verksamhet öppna möjUg-heter för en annan lösningav högkostnadsskyddet än sjukförsäkringsutredningen föreslagit och föreliggerfinansiella förutsättningar, utgår utskottetfrån att frågan tas upp på nytt. I dagens läge bör emellertid motionema iberörda delar inte föranleda någon rUcsdagens åtgärd. övrigaförslag i propositionen, m. m. Övrigaförslag i propositionen föranleder ingen erinran eUer särskUt uttalande frånutskottets sida. Imotionen 1971: 1446 aktualiseras en fråga som gäller reseersättning förmedföljande vårdare. Enligt gällande bestämmelser ersätts även följeslagaresresekostnader, om försäkrads ålder eller tUlstånd påkallar att anhörig eUerannan följer honom vid besök hos läkare eUer intagning på sjukvårdsinrättningeUer återresa därifrån. Ersättning i anledning av återresa får utges med beloppmotsvarande högst kostnaden för resa till den plats varifrån resan till läkarenpåbörjades. Motsvarande gäller vid återresa efter sluten vård inom främmandesjukvårdsområde då vårdbehovet uppkommit utom hemlänet. Sistnämnda bestämmelsemedför enligt motionärerna komplikationer vid återresa i sådana faU då följeslagarenär bosatt i det sjukvårdsområde varifrån patienten kommer. För sin instäUelsevid sjukvårdsinrättningen och återresa tiU patientens hem erhållerföljeslagaren inte någon reseersättning. Motionärerna anför att resekostnadernakan håUas nere om patienten transporteras till sjukhus inom det egnasjukvårdsområdet, för vUken transport vederbörande sjukvårdshuvudman får svara.Så sker emellertid inte aUtid. Motionärerna viU att dessa och angränsandeproblem utredes av Kungl. Sjukförsäkringensersättningsregler för sjukresor måste av naturliga skäl begränsas tiU vissatypfaU. Det saknas enligt utskottets bedömning möjligheter att inom ramen fören obligatorisk försäkring tillgodose aUa mer eller mindre frekventa anspråk påersättning för resekostnader i samband med läkarvård och sjukhusvård. DesärskUda resekostnadsfaU som motionärerna åsyftar torde inte vara av denomfattningen och betydelse att de motiverar en specialreglering inomsjukförsäkringen. Motionärerna har själva anvisat en lösning som i vissutsträckning tillgodoser önskemålet att håUa resekostnaderna i berörda fallnere för den sjuke och hans följeslagare. Enligt utskottets mening torde man fågå vidare på den vägen. Någon anledning för att ta något initiativ ifrågan föreligger inte. Utskottet avstyrker därför bifaU tiU motionsyrkandet. Under åberopande av detanförda får utskottet hemställa 1. att bifaUer propositionen 1971: 94; 2. att med bifaU tiU motionen 1971: 1445 ochmed avslag på motionen 1971: 1410, i motsvarande del, som sin mening ger Kungl.Maj:t tUl känna vad utskottet anfört om ersättning för resekostnader i sambandmed mödratandvård; 3. att motionen 1971: 1410, såvitt gäller ersättningför resekostnader vid besök på barnpsykiatrisk kUnik, inte föranleder någon 4, att motionen1971: 1446, såvitt gäller ersättning för resekostnader vid besök hosprivatpraktiserande läkare, inte föranleder någon åtgärd; 5, att motionen1971: 1444 samt motionen 1971: 1446, såvitt gäller frågan om högkostnadsskydd,inte föranleder någon åtgärd; 6, att motionen1971: 1446, såvitt gäller reseersättning för medföljande vårdare, inteföranleder någon åtgärd, Närvarande: herrar i (c), (), (), Ringaby (m), fröken (), herrar iNennesholm (c)*, i (s), Mundebo (fp)*, i (m),fröken (), (), fröken (), herrar Gadd (s)och SigneU (s), * Ej närvarande vid betänkandets justering. 1) vid utskottets hemställan under2. av herrar i , i Nennesholm och frökenPehrsson (alla c), som ansett dels att det avsnitt av utskottetsyttrande som börjar på s. 13 med orden »I likhet» och slutar på s, 14 med orden»Kungl. Maj:ts kännedom» bort ersättas med text av följande lydelse: »I likhet med motionärerna anser utskottet att frågan omresekostnadsersättning vid mödratandvård är angelägen. Utnyttjandet av denviktiga förmånen av fri tandvård för blivade och nyblivna mödrar bör inteförsvåras av ekonomiska skäl. Så kan bli fallet för mödrar som har långaavstånd tiU tandläkare och vid besök åsamkas dryga resekostnader. Då rätt till mödratandvård mfördes diskuteradesäven frågan om rätt tUl ersättning för resekostnader. Klokheten ansågs bjudaatt ställningstagandet i fråga om reseersättning fick anstå i avbidan pä någontids erfarenhet av den nya mödratandvården. Enligt utskottets uppfattning ärtiden nu inne för en förnyad prövning av frågan. En bärandeprincip inom den allmänna försäkringen är att rätt till ersättning för behandling hos läkare och tandläkareregelmässigt förknippas med rätt tiU ersättning för resor i anledning av sådanbehandling. Några bärande skäl för att alltjämt göra undantag från denna principi fråga om resor i samband med mödratandvård föreligger inte. Utskottettillstyrker därför förslaget i motionen 1971: 1410 att i samband med den ipropositionen föreslagna utvidgningen av resebestämmelsernas tUlämpningsområdeäven införa rätt tUl reseersättning vid mödratandvård från den 1 juli 1971.Ett beslut härom föranleder vissa ändringar av 2 kap. 5 § lagen om allmänförsäkring och 3 § sjukreseförordningen. Genom beslutet tillgodoses syftet medmotionen 1971: 1445.» dels ock att utskottet under 2. bort hemställa »att med bifall till motionen 1971: 1410, iförevarande del, och i anledning av motionen 1971; 1445, för sin del beslutaratt 2 kap. 5 § lagen (1962; 381) om allmän försäkring samt 3 § förordningen (1962:385) angående ersättning för sjukresor enligt lagen om allmän försäkring(sjukreseförordningen) från skall ha nedan som utskottetsförslag betecknade lydelse: a) lagen om allmän försäkring Nuvarande lydelse Utskottets förslag Har försäkrad åtnjutit läkarvård. Har försäkrad åtnjutit läkarvård, tandläkarvård eller sjukhusvård tandläkarvårdeller sjuhusvård som som avses i 2 §, 3 § första stycket avsesi 2, 3 eller 4§§, utgår ersätt- eller 4 §, utgår ersättning enligt ningenligt vad Konungen med vad Konungen med för- riksdagenförordnar för utgifter i ordnar för utgifter i anledning av anledningav resor tUl och från resor tiU och från läkaren, tand- läkaren,tandläkaren eUer sjuk läkaren eller sjukvårdsinrättningen, vårdsinrättningen,där ej med hän- där ej med hänsyn tiU resans längd syntill resans längd samt den sju- samt den sjukes tillstånd skäligen kestillstånd skäligen kunnat for- kunnat fordras att han gått eller drasatt han gått eller färdats på färdats på annat sätt, som icke annat sätt,som icke krävt särskild krävt särskild kostnad. Nuvarande lydelse Utskottets förslag Vid tandläkarvård som avses i Vid tandläkarvård som avses i 2 kap. 3 §första stycket lagen om 2 kap. 3 § lagen om aUmän för- allmänförsäkring skaU vad i 2 § säkring skall vad i 2 § denna för- dennaförordning sägs om lakar- ordning sägs om läkarvård äga vård ägamotsvarande tiUämpning. 2) vid utskottets hemställan under 3. av frökenPehrsson (c) som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande på s,14 som börjar med orden »Beträffande yrkandet» och slutar med orden »dessabestämmelser» bort ersättas med text av följande lydelse: »Somframhålls i motionen 1971: 1410 kan resekostnadsersättning inte utgå tillföräldrar, som kallas till samtal med läkare vid barnpsykiatrisk klinik utanatt barnet behöver vara med. Detta förhållande är enligt utskottets meningotillfredsställande, I likhet med , som aktualiseratberörda fråga i sitt remissyttrande över utredningsbetänkandet, vill utskottetframhålla att samtal mellan föräldrar och läkare ofta är ett led i behandlingenav det sjuka barnet. Det är av vikt att sådana samtal kan komma tUl stånd utanatt hinder av ekonomisk natur, förorsakade av kostnader för resor mellan hemoch läkare, föreligger. Utskottet bedömer frågan som så angelägen att rätt tiUersättning för resekostnader av detta slag bör införas i den allmännaförsäkringen. Det får ankomma på Kungl, Maj:t att förelägga förslagmed erforderliga författningsändringar tUl innevarande års höstsession», delsock att utskottet under 3, bort hemställa »attriksdagen i anledning av motionen 1971: 1410, i förevarande del, hos Kungl,Maj:t hemställer om förslag till innevarande års höstrUcsdag om utvidgad rätttill resekostnadsersättning vid besök på barnpsykiatrisk klinik i enlighet medvad utskottet anfört.» 3) vid utskottets hemställan under 4. av herrarRingaby och i (båda m) som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande på s.15 som börjar med orden »betänkande» och slutar medorden »hos tjänsteläkare» bort ersättas med text av följande lydelse: »Fråganom reseersättning vid besök hos privatpraktiserande läkare tas upp i motionen1971: 1446, I likhet med sjukförsäkringsutredningen anser utskottet attreseersättning vid besök hos sådan läkare alltid skall kunna beräknas på beloppsom högst motsvarar resekostnaden vid besök hos tjänsteläkare eller besök pånärmaste sjukhus. Utskottet instämmer också i utredningens förslag attförsäkrad som hänvisats till privatpraktiserande läkare medspecialistkompetens skaU få reseersättning beräknad på ett belopp som högstmotsvarar kostnaden för resa till närmaste offentliga vårdenhet därspecialiteten är företrädd. Utskottet ansluter sig därför tiU den i motionen1971: 1446 framförda uppfattningen att sjukförsäkringsutredningens förslag iberörda delar bör genomföras redan i förevarande sammanhang. Förslagetförutsätter ändring av 2 § sjukreseförordningen. bör hemstäUa attKungl. Maj;t innevarande år lägger fram proposition med förslagtill erforderliga författningsändringar.» delsock att utskottet under 4. bort hemställa »attriksdagen i anledning av motionen 1971: 1446, i förevarande del, hos Kungl,Maj:t hemställer om förslag till innevarande års höstriksdag omresekostnadsersättning vid besök hos privatpraktiserande läkare i enlighet medvad utskottet anfört,» 4) vid utskottets hemställan under 5. av herrMundebo (fp), fröken () och fröken () som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande sombörjar på s. 16 med orden »Utskottet vill» och slutar på s. 17 med orden»åtgärd» bort ersättas med text av följande lydelse; »Utskottetvill framhålla att frågan om ett högkostnadsskydd i resehänseende inte är ny.Den har funnits som systemet med självrisk. Höjningen av självriskenaccentuerar emellertid frågan. Det är uppenbart att höjningen jämte dentidigare självrisken i vissa situationer, där mycket täta sjukresor förekommer,kan vålla ekonomiska bekymmer för den sjuke och aktualisera behovet av ettsärskilt högkostnadsskydd. Utskottet är medvetet om att det kan föreliggasvårigheter att på ett adekvat sätt göra en tiUfredsstäUande avgränsning av degrupper försäkrade som bör tillerkännas sådana särskilda reseförmåner. Behovetav ett högkostnadsskydd är emellertid som framhåUs i motionema 1971: 1444 och1971: 1446 i vissa fall så framträdande att aUa möjligheter måste prövas innanman låter frågan om särskilda högkostnadsförmåner falla. Enligt utskottetsmening bör Kungl. Maj:t fortsätta sina överväganden i frågan och i lämpligtsammanhang förelägga förslag till lösning. Vad utskottet nu anförtbör bringas tiU Kungl. Maj:ts kännedom.» delsock att utskottet under 5. bort hemställa »attriksdagen i anledning av motionen 1971: 1444 och motionen 1971: 1446, iförevarande del, som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört om ett högkostnadsskydd i resehänseende.»