bet · FU01SkU30 · 1971-12-31 00:00:00 — nonserhar ett sammanlagt beskattningsvärde som ej överstiger förkalenderår eller, i fråga om publikation som ej kommit ut under heltkalenderår, motsvarande belopp för den tid publikationen kommit ut underkalenderåret. 8 § Vederlag hänföres till denredovisningsperiod då vederlaget erhållits eller, i fall då beslut enligt 4 §andra stycket meddelats, fordran uppkommit. 9 § Lämnas återbäring, bonuseller annan förmån, som icke utgör s. k. villkorlig rabatt, i efterhand ochavser förmånen annons för vilken skattskyldighet inträtt, får avdrag för dendel av den tidigare redovisade skatten som belöpt på förmånen göras i denordning som gäller för den skattskyldiges redovisning för annonsskatt. Avserförmånen annons för vilken skattskyldighet inträtt under tidigare kalenderår,får avdraget dock ej överstiga den skatt som den skattskyldige erlagt ellerhaft att erlägga för det tidigare året minskad med belopp som återbetalas enligt14 §. Uppkommerförlust på fordran för vilken annonsskatt redovisats, äger bestämmelserna iförsta stycket motsvarande tillämpning. Har avdrag för skatt på sådan fordrangjorts och inflyter betalning därefter, skall redovisning åter lämnas för denskatt som belöper på betalningen. 10 §Skattskyldig, som ej är undantagen från redovisningsskyldighet enligt 7 § andra stycket, skall anmäla sig för registrering hos riksskatte verket senast verksamhet som medför skattskyldighet börjar eller övertages. Anmälan göres på blankett enligt fastställt for mulär. Vid ändring i förhållande som upptagits i anmälningshandling skall underrättas . Omverkställd registrering utfärdar särskilt bevis som sändestill den skattskyldige. Föratt avgöra om skattskyldighet föreligger kan infordra uppgiftfrån ägare av publikadon som icke anmält sig för registrering. 11 § Underlåter någon att ibehörig ordning göra anmälan eller lämna underrättelse eller uppgift enligt 10§, kan förelägga honom att vid vite fullgöra sin skyldighet. 12 § Skattskyldig, som ej ärundantagen från redovisningsskyldighet enligt 7 § andra stycket, skall utananmaning lämna deklaration rörande det sammanlagda beskattningsvärdet avannonser (den skattepliktiga om sättningen) för varje redovisningsperiod undervilken publikation utgivits. Varje redovisningsperiod omfattar tvåkalendermånader. Redovisningsperioderna är , mars ochapril, , , samt november ochdecember. 13 § Deklaration enligt 12 § skalllämnas till senast den 5 i andra månaden efter utgången av denredovisningsperiod som deklarationen avser. Om synnerliga skäl föreligger, kanriksskatteverket medge att skattskyldig får lämna deklaration senare än somnämnts . 14 § I fråga om varje självständigpublikation, för vilken annonsskatt redovisats, återbetalar riksskatteverkettill den skattskyldige så stor del av erlagd skatt för ett kalenderår somsvarar mot en skattepliktig omsättning om högst för helt år.Återbetalningen sker efter utgången av varje halvt kalenderår. av ett kalenderår får återbetalat belopp ej överstiga skatten på enomsättning om . Omsynnerliga skäl föreligger, kan återbetala skatt tidigare änsom anges i första stycket. 15 § Förordningen (1959: 92) omförfarandet vid viss konsumtionsbeskattning äger motsvarande tillämpning påannonsskatt. Bestämmelserna i nämnda förordning om kontroll hos annan än skattskyldigäger därvid tillämpning även på annonsör och förmedlare av annonser. 16 § Närmare föreskrifter förredovisningen och för återbetalning enligt 14 § meddelas av . Denna förordning träder i kraftden och gäller annonser för vilka skattskyldighet enligt 4 §inträder eller . Förordningen gäller dock icke annonssom införts i publikation som utgivits före . Den som kan antagas varaskattskyldig enligt denna förordning från och med den 1 juU 1971 skall senastden anmäla sig för registrering hos . Föratt avgöra om anmälningsskyldighet föreligger kan före den 1juli 1971 infordra uppgift från den som kan antagas bli skattskyldig men som ejanmält sig för registrering. Ifråga om anmälan enligt första stycket och uppgift enligt andra stycket gäller11 §. som behövs för denna förordnings ikraft trädande meddelas av Konungen. SkU1971: 30 13 Närvarande:herrar (), i (m), (), (),herrar * (s), (), i (fp), Carlstein (s),(), (), Stadling (s), i (c),(). i (c) och (). "'Ejnärvarande vid betänkandets justering. 1.av () och i (fp) vilka "Denav utskottsmajoriteten tillstyrkta propositionen får enligt utskottets förslagses som ett provisorium med förhållandevis kort giltighetstid.Reklamutredningen pågår, och som regel brukar man avvakta sittande utredningarsförslag innan viktiga beslut fattas. av utskottet tillstyrkta propositionen har inte hänsyn tagits till om ettinförande av annonsskatt, som med olika styrka drabbar olika delar av pressen,är förenligt med tryckfrihetsförordningen. Vi har begärt, att detryckfrihetsrättsliga aspekterna på den föreslagna annonsskatten skullebedömas av utomstående expertis, innan utskottet fattade sitt beslut. Denna vårbegäran har tillbakavisats. Det yttrande, som skatteutskottet inhämtat frånkonstitutionsutskottet, ger inget svar på den ställda frågan om förslaget ärförenligt med tryckfrihetsförordningens bestämmelser. Vi anser att enbart dennaosäkerhet om skatteförslagets förenlighet med gällande tryckfrihetsrätt är skälnog för ett avslag på den framlagda propositionen. Det är också enligt vårmening nödvändigt att bedöma de tryckfrihetsrättsliga aspekterna med hänsyntagen till de samlade effekterna av både annonsskatten och presstödet. Någonsådan samlad bedömning har inte skett. Propositionenhar uppenbarligen tillkommit utan grundlig undersökning om skattensverkningar. Härför talar bl. a. det förhållandet, att utskottet har fåttomarbeta förordningen om annonsskatt, eftersom det inte givits någraanvisningar om hur det s. k. bottenavdraget på 3 milj. kr. närmare skulleutformas och hanteras. Införandetav en annonsskatt kommer otvivelaktigt att drabba tidningsorganen i en sådanutsträckning att ekonomiska svårigheter kommer att uppstå för flertalet. Någonbärande motivering har inte givits för att ett stöd till pressen skallfinansieras med en pålaga på just pressen. Redan införandet av den nya pålaganär betänkligt. Utformningen av densamma ökar betänkligheterna. Sålunda drabbarden föreslagna annonsskatten högst orättvist. a. behandlas de pressorgansom utkommer som veckotidningar i skattehänseende högst olika. n. utsätts för en stark nedgång av annonsintäkter, finner vi dessutomtidpunkten för att införa en ny pålaga särskilt illa vald. stöd som i annan ordning föreslagits bör ej finansierasgenom en skatt på viss del av pressen. Som närmare utvecklats i en utförligmotivering i motionen 1971: 1282 talar alla sakliga skäl mot annonsskatten. Kostnaderna för en finansiering av ett presstöd anser vibör tas över budgeten, och för att erhålla nödvändiga inkomster för dennautgift har vi föreslagit att skatten på cigarretter skall öka med percigarrett. Vi har genom detta förslag inte försvagat budgeten." dels ansett att utskottet underpunkterna A och B bort hemställa att med bifall till motionen 1971:1284 avslår proposition 1971: 28 med förslag till förordning om annonsskattoch i stället antar följande Förordning om ändring i förordningen (1961: 394) omtobaksskatt Härigenom förordnas, att 2 §förordningen (1961: 394) om tobaksskatt skall ha nedan angivna lydelse. För tobaksvara------ belopp, nämligen Varuslag Vikt för 1 st. gram Belopp för 1 st. öre kr. t. o. m.0,85 12,4 överO,85t. » 1,20 » 1,55 21,9 » 1,55 » 1,90 25,9 För cigarrettpapper--------- en cigarrett. Denna förordning träder i kraft . 2. av herrar i (m) och ()vilka dels ansett att utskottets yttrande bort ha följandelydelse: "I motionen 1971: 1283 görs gällande att den föreslagnautformningen av presstödet och annonsskatten inte är förenlig med . För att få de tryckfrihetsrättsliga aspekterna påförslagen om pressstöd och annonsskatt närmare belysta har skatteutskottetinhämtat yttrande i frågan från . SkU 1971: 30 har vid sin bedömning avpresstödet utgått från dess angivna syfte att vidmakthålla och vidgamöjligheterna till en fri debatt utan att pröva riktigheten därav. Från dennautgångspunkt har sedan utskottet inte funnit det föreslagna stödet oförenligtmed . I fråga om förslaget om annonsskatt har konstitutionsutskottetinte kunnat göra något bestämt uttalande. Sålunda har konstitutionsutskottetej med bestämdhet avvisat påståendena om att annonsskatten skulle varagrundlagsstridig. Man torde därför på goda grunder kunna ifrågasättaannonsskattens förenlighet med grundlagen. Iett yttrande till veckopressektionen inom har hovrättspresidenten efter enlängre redogörelse av problemet om skatt på tryckta skrifter gjort följandebedömning: Ur dessa synpunkter kan det icke nog framhållas bör undvika alla åtgärder vilkas förenlighet med grundlagen ens kanifrågasättas. Varje avsteg från en strikt och odiskutabelgrundlagstolkning utgör en fara för efterföljd. Varje uppmjukning av skyddetför tryckfriheten är ett farligt exempel, som kan åberopas , dåstriden måhända icke gäller statens skatteinkomster utan försvaret för en frioch demokratisk samhällsordning. Därförär en skatteläggning som icke gör skillnader mellan olika typer eller grupperav publikationer att förorda. I motionen 1971: 1281 redovisas fördelningen avannonsskatt och presstöd på tidningar efter partitillhörighet i en tabell somåterges nedan. Av denna framgår klart de föreslagna åtgärdernas starktdiskriminerande karaktär. i 1 000-tal kr. 5 500 6 500 2 000 3 600 B/Ob.lib. 1 300 2 500 Beträffande grundlagsenligheten av en kombinationav fördyrande åtgärder och en statlig subventionering har hovrätten över Skåneoch i yttrande över pressutredningens betänkande (SOU 1965: 22) anförtföljande: SkU 1971: 30 16 På samma sätt som en pappersransonering gäller attandra åtgärder av ekonomisk innebörd, t. ex. en skatt eller en höjning avposttaxorna, kan vara grundlagsstridig, om vid dess tillämpning skillnad göresmellan olika publikationer på grund av deras politiska inriktning eller eljestpå grund av deras innehåll förutsatt att den ekonomiska effekten av åtgärdenär av sådan omfattning att åtgärden ur denna synpunkt kan anses som ett hindermot publikationens utgivning. Detsamma måste gälla om den vidtagna åtgärden välformellt är av generell natur men vissa publikationer genom en subventionering,fördelad efter politiska grunder, undgår verkningarna, medan andra, som ej fårsådana subventioner, av åtgärden hindras att utkomma. Genom en sådankombination av fördyrande åtgärder och en statlig subventionering av vissaskrifter kan man tydUgen nå just den effekt som bestämmelsen itryckfrihetsförordningen riktar sig mot. Med hänvisning till de ovan redovisadesynpunkterna, av vilka tydligt framgår att den föreslagna annonsskattensgrundlagsenlighet allvarligt kan ifrågasättas, och med stöd i övrigt av vad somanförts i motionen 1971: 1283 anser utskottet sig inte kunna ingå på enrealbehandling av proposition 1971: 28." dels ansett att utskottet under punkterna A och Bbort hemställa att med bifall till motionen 1971: 1283 avslår proposition1971: 28 med förslag till förordning om annonsskatt. avherrar i (c) och i (c): "Aimonsskattenär avsedd att bäras av annonsörerna. Den enskilda publikationenskonkurrenssituation kan dock innebära att så ej kommer att ske i samtliga falleller i sin helhet. Redovisningssystemets utformning har enligt våruppfattning ingen avgörande betydelse för i vilken utsträckning annonsskattenblir ett inslag i priskonkurrensen. Utskottetsförslag tiU ändrat redovisningssystem för annonsskatten i förhållande tillpropositionen innebär betydande merarbete från beskattningsmyndighetens sidaoch med stor sannolikhet också för tidningarna genom att avsevärt flerpublikationer måste betala in skatt för att därefter få restitution till dendel skatten avser annonsomsättning av högst 3 milj. kr. För den tidningsom av konkurrensskäl ej kan ta ut skatten utan reducering av annonstaxaninnebär restitutionsförf äran det dessutom en likviditetsbelastning iförhållande till nuläget. Enligtvår uppfattning bör redovisningssystemet kunna omarbetas, så att nackdelarnamed ett restitutionsförfarande kan elimineras i samband med en omprövning avannonsskatten, som enligt utskottet bör bli aktuell efter förhållandevis kortgiltighetstid." SkU 1971: 30 17 Konstitutionsutskottetsyttrande till skatteutskottet beträfifande de tryckfrihetsrättsliga aspektemapå propositionerna 1971: 27 och 1971: 28. har vid behandling avproposition 1971: 28 med förslag till förordning om annonsskatt på yrkande avherr enhälligt beslutat begära yttrande från konstitutionsutskottetbeträffande de tryckfrihetsrättsliga aspekterna på propositionerna 1971: 27 och28. Med anledning härav fårkonstitutionsutskottet anföra följande. Enligtförslaget i proposition 1971: 28 skall annonsskatt utgå med 6 o/o för annons iallmän nyhetstidning och 10 »/o för annan annons. Med allmän nyhetstidningavses publikation av dagspresskaraktär som normalt utkommer med minst ettnummer . Utöverde olika skattesatserna för olika slag av tidningar innebär förslaget enytterligare differentiering av olika tidningar, nämligen i fråga omomsättningens storlek. Enligt förslaget skall annonsskatt utgå för allaannonser, men redovisningsskyldighet inträder först när annonsernassammanlagda beskattningsvärde överstiger för kalenderår. får sålunda från det influtna skattebeloppet draga av 180 000kronor (6 »/o av ) och en veckotidning (10 o/oav ) vid inbetalningen till . Härigenom kommervissa tidningar att ej behöva redovisa någon skatt. Förslageti proposition 1971: 27 angående stöd till dagspressen innebär attandratidningar, dvs. sådana dagstidningar som på sin utgivningsort har mindreupplaga än annan dagstidning, får ett produktionsbidrag beräknat på grundval avpappersförbrukningen och uppgående till högst förstorstadstidning och för annan tidning samt slutligen fördagstidning som utkommer en gång . Dagstidningdefinieras på samma sätt i propositionen med förslag till presstöd som iannonsskatteförslaget. Närdet gäller att belysa de två nu framlagda förslagen från tryckfrihetsrättsligasynpunkter är bestämmelserna i 1 kap 2 § av tryckfrihetsförordning(TF) främst av intresse. Där stadgas följande: Någon tryckningen föregående granskning av skrifteller något förbud mot tryckning därav må ej förekomma. Ejheller vare tillåtet för myndighet eller annat allmänt organ att på grund avskrifts innehåll, genom åtgärd som icke äger stöd i denna SkU 1971: 30 18 förordning, hindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridningbland allmänheten. tryckfrihetssakkunnigas förslag tilltryckfrihetsförordning (SOU 1947: 60) uttalas beträffande denna §, som iutredningens förslag även riktade sig till enskilda, följande: I andra stycket upptages, i enlighet med vad förutanförts, en bestämmelse, som i regel förbjuder någon att hindra tryckningeller utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten; endastsådana åtgärder, som äga stöd i tryckfrihetsförordningen, äro tillåtna. Stadgandetriktar sig såväl till myndighet som till enskilda. Såsom exempel å lagrummetstillämplighet må följande framhållas. Vadangår myndighets verksamhet följer av stadgandet att polismyn dighet icke äger avstänga den i ett boktryckeri anställda personalen från tillträde till tryckeriet i anledning av att därifrån utgives skrift med visst politiskt innehåll eller, i annat fall än som i tryckfrihetsförordning en angives, bereda sig tillträde till tryckeriet för att omhändertaga tryckalster. Vid en ransonering i anledning av pappersbrist må ej hän syn tagas till politiska synpunkter. Enbegränsning av stadgandets räckvidd ligger däri att det endast avser sådanaåtgärder som grunda sig på skriftens innehåll. Det hindrar således icke någonatt exempelvis inställa pappersleverans till ett tidningsföretag på grund avdess insolvens eller att nedlägga arbetet vid ett tryckeri i sambandmed'förhandlingar om löneuppgörelser. Ej heller medför stadgandet någonförpliktelse för den enskilde att medverka till tryckning, utgivning ellerspridning av skrift. En boktryckare kan således fritt avvisa tryckning avskrift på grund av dess innehåll. Med hänsyn till det ansvar förtryckfrihetsbrott, som kan åvila boktryckaren, är det uppenbart att han måstekunna vägra sin medverkan i sådana fall då dylikt ansvar kan inträda. Men äveneljest måste boktryckaren äga frihet att avgöra, vilket tryckningsarbete hanvill åtaga sig. Likaså kan en försäljare av tidningar eller andra trycktaskrifter avvisa skrift, som han på grund av dess innehåll icke själv önskarsaluföra. Såsom redan anförts innefattar stadgandet icke någon inskränkning iyttrandefriheten. Ett uttalande i pressen eller i en mötesresolution mot vissaskrifter på grund av deras innehåll beröres således icke av stadgandet. Enannan begränsning i stadgandets tillämplighet innefattas däri att åtgärdenmåste menligt påverka skriftens tryckning, utgivning eller spridning. Ilagtexten har denna menliga påverkan betecknats såsom hinder. För att hinderskall anses föreligga bör ej fordras att det är av sådan absolut karaktär attdet medför omöjlighet för tryckning, utgivning eller spridning över huvudtaget. Även ett partiellt hinder, exempelvis omöjliggörande av försäljning påviss plats, faller under lagrummet. Vidare måste, även om åtgärden ickeomöjliggör den verksamhet varom är fråga, de ekonomiska återverkningarnatilläggas betydelse. Äro dessa av den ingripande verkan att verksamhetensfortsättande icke kan anses ekonomiskt berättigad, bör hinder som avses ilagrummet anses föreligga. ifrågasatte isitt yttrande över tryckfrihetssakkunnigas förslag om då tillämpad ordning förpappers- SkU 1971: 30 19 ransoneringenligt vilken de periodiska publikationerna indelades i skilda kategorier medolika procentuell papperstilldelning i förhållande till en grundkvantitet, intestred mot det föreslagna stadgandet i 1 kap. 2 § andra stycket. a. att statsmakterna kan ingripa med stridsåtgärder till förmånför viss tidning eller grupp av tidningar och utforma dessa så att de indirektbli hinderliga för tryckning, utgivning eller spridning av annan tidning.Därför ansåg föreningen det böra klart utsägas att stödåtgärder av dylikt slagicke bör få förekomma i fråga om opinionsbildande publikationer. Departementschefenframhöll i proposition 1948: 230 med förslag till tryckfrihetsförordningen där 1 kap. 2 § andra stycket föreslogs avse endast myndighet eller annatallmänt organ följande: I och för sig torde det icke kunna anses stridandemot stadgandet att en ur försörjningssynpunkt påkallad pappersransonering skerenligt allmänna behovsgrunder, dock utan åtskillnad mellan särskildapublikationer på grund av deras politiska inriktning eller ställningstagandeni andra frågor, samt att vid en sådan ransonering även publikationens egenskapav nyhetsorgan, förstörelselitteratur eller vetenskapligt arbete beaktas. Menotvivelaktigt erbjuder varje ransonering av papper eller andra liknandeåtgärder stora möjligheter till missbruk. Det är därför av synnerlig vikt attstadgandets syfte att skapa ett skydd för yttrandefriheten noga beaktas. Medanledning av vad tidningsutgivareföreningen anfört om statliga stödåtgärdertill förmån för vissa opinionsbildande publikationer må framhållas attstadgandet icke åsyftar åtgärder av detta slag; det hindrar icke ettmotarbetande av viss tryckt skrift genom framställning, utgivning ochspridning av andra tryckta skrifter, även om sådana åtgärder från det allmännassida eljest i vissa fall kunna framstå som olämpliga. anförde i sitt utlåtande (KU1948: 30) över förslaget ingenting i denna del. godkändepropositionen i denna del. Stadgandethar belysts i kommentarer till TF samt i vissa sakkunnigyttranden, vilka iaktuella delar bifogas till detta yttrande. Fråntryckfrihetsrättsliga synpunkter kan ställas frågorna om en differentieradbeskattning av tidningar i enlighet med annonsskatteförslaget är förenligt medTF;s bestämmelser, om skattens storlek kan vara förenlig med ,om det föreslagna presstödet skulle kunna få en så stark negativ verkan att detskulle utgöra hinder i TF:s mening för tidning som inte får del av stödet ochslutligen om genom kombinationen av de båda förslagen hinder skulle kunnauppkomma. Utskottethar vid sin bedömning av presstödet fäst avgörande vikt vid dess positiva syfteatt vidmakthålla och vidga möjligheterna till en fri debatt och kan med dennautgångspunkt ej finna det föreslagna stödet oförenligt med . Vad gäller förslaget tillannonsskatt vill utskottet anföra följande. SkU 1971: 30 20 Differentierad beskattning av tryckta skrifter ärinte någon nyhet inom skattelagstiftningen. förordning om allmänvaruskatt (SFS 1959: 507) undantogs i 10 § 1 mom. från skatteplikt bl. ", så ock periodiskt utgivna medlemsblad, personaltidningaroch liknande publikationer, dock endast i den mån dessa publikationertillhandahålles utan särskild avgift". Enligt anvisningarna till 10 § 1mom. gällde undantaget för allmänna nyhetstidningar sådana publikationer avdagspresskaraktär, som normalt utkommer med minst ett nummer . Tillgrund för förslaget om allmän varuskatt låg betänkande (SOU 1957: 13) av 1952års kommitté för indirekta skatter, vilken föreslog skattefrihet för tidningaroch tidskrifter. Under remissbehandlingen ifrågasattes om inte en allmänvaruskatt borde omfatta även tidningar och tidskrifter. Departementschefenanförde i prop. 1959: 162 om förslag till allmän varuskatt i fråga omtidningar: Såsom framgått av det föregående är minprincipiella uppfattning att en allmän varuskatt bör göras så vidsträckt sommöjligt. Ur denna synpunkt finner jag det både angeläget och motiverat, utnyttjar det icke oväsentliga skatteunderlag, som konsumtionen avperiodiska publikationer erbjuder. Härför talar även det förhållandet, att jagi likhet med kommittén icke finner anledning att undantaga böcker från beskattning.Jag är visseriigen medveten om, att en beskattning av tidningar ochtidskrifter erbjuder vissa problem. Dessa synes dock kunna bemästras på etttillfredsställande sätt, därest beskattningen på området utformas enligtföljande riktlinjer. Tillatt börja med bör från beskattning undantagas allmänna nyhetstidningar ellervad som i dagligt tal brukar benämnas dagspressen. Därmed bör förståstidningar med nyhetsinnehåll, som utkommer med i regel minst tre nummer pervecka. Det torde inte erbjuda några särskilda svårigheter med en sådanavgränsning av beskattningsområdet. I den av godkända reservationen tillbevillningsutskottets udåtande (BeU 1959: 60) redovisas bl. a. motionsyrkandenmed invändningar att det inte är förenligt med TF:s anda att ibeskattningshänseende behandla olika slag av skrifter skiljaktigt samt att denföreslagna gränsdragningen skulle leda till beskattning av en rad orts- ochprovinstidningar med utpräglad dagspresskaraktär. Utskottet finner för sin del de i motionerna ochskrivelserna anförda synpunkterna rörande beskattningen av vissa tidningar ochtidskrifter värda beaktande. Beträffande allmänna nyhetstidningar torde det,enligt vad utskottet funnit, vara möjligt att utan större skattetekniska olägenheterernå en sådan utvidgning av det skattefria området, som motions-vis förordats.Till sin karaktär skiljer sig nämligen de i allmänhet lokalt eller provinsielltbetonade nyhetsorgan, det här är fråga om, väsentligen från den övrigaveckopressen. På grund härav föreslår utskottet, SkU1971: 30 21 attundantaget för allmänna nyhetstidningar utsträckes till sådana publikationerav dagspresskaraktär som utkommer med allenast ett eller två nummer i veckan.Utskottet har härvid utgått från att riksskattenämnden på grundval av nuantydda riktlinjer skall kunna meddela bindande förklaring om vissnyhetspublikation är skattepliktig eller ej. Även enligt mervärdeskatteförordningen (SFS 1968:430) undantas från skatteplikt bl. a. allmän nyhetstidning, som definieras påsamma sätt som i varuskatteförordningen.