bet · FU01LU5 · 1971-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1971 LU 1971:5 betänkande i anledning av motion angåendebehörigheten att förrätta kyrklig vigsel. 1 motionen 1971:5 8 av hen i Skärstad m. fl.hemställs "att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla omförslag till riksdag, vilket ger vigselförrättare såväl inom som inom andra kristna trossamfund behörighet att viga svenskamedborgare, även då ingen av de trolovade är medlem av vigselförrättarens egetsamfund eller kyrka, under förutsättning att minst en av de trolovade tillhörnågot kristet trossamfund". Bestämmelserna om vigsel återfinnsi 4 kap. . Äktenskap kan ingås antingen med kyrklig ellerborgerlig vigsel. Valfrihet mellan de båda formerna föreligger så till vida,att kontrahenterna alltid äger erhålla borgerlig vigsel, sä snart de över huvudtaget iir berättigade att ingå äktenskap. Kyrklig vigsel äger rum inom eller inomannat trossamfund. Vigsel inom må äga rum, om de trolovade elleren av dem tillhör . Kyrklig vigsel inom annat trossamfund änsvenska kyrkan kan ske, om Kungl. Maj:t medgivit att vigsel må förrättas inomsamfundet och de trolovade eller en av dem tiUhör samfundet. Sådan vigselrätthar tillerkänts flertalet av de i förekommande trossamfunden. Vidaregäller att Kungl. Maj:t äger förordna att medlem av utländsktevangeliskt-lutherskt trossamfund skall ha samma rätt till kyrklig vigsel sommedlem av . Sådant förordnande har meddelats i fråga om medlemmarav danska folkkyrkan, norska statskyrkan, evangelisk-lutherska kyrkaoch evangelisklutherska Augustanasynoden i . Beträffande förrättare av kyrklig vigsel gäller att tillvigsel inom äger de trolovade välja vilken präst inom kyrkan deönskar men att endast präst i församling, av vilken endera är medlem, ärskyldig att viga. Inom annat trossamfund förrättas vigsel av den som är behörigdärtill enligt Kungl. Maj:t medgivit att vigselmå förrättas inom visst trossamfund av dess prästerskap eller eljest avbefattningshavare i samfundet, må sådan präst eller befattningshavare ej utövasin behörighet att viga, innan i det län där samfundets styrelsehar sitt säte på framställning av samfundet meddelat intyg om att han är behörig attförrätta vigsel inom samfundet. sist berörda bestämmelse återfinns ikungörelse . Beträffande själva vigselceremonin föreskrivs i nämndakapitel i , att de trolovade, som skall vara samtidigttillstädes iftför vigselförrättaren, skall inför denne avgiva sitt ja ochsamtycke till äktenskapet samt att kontrahenterna därpå skall avvigselförrättaren förklaras för äkta makar. I övrigt skall lända tillefterrättelse vid vigsel inom föreskrifterna i kyrkohandbokenoch vid vigsel inom annat trossamfund dess kyrkobruk samt vid borgerlig vigselde bestämmelser som Kungl. Genom lagen om ämbetsansvar förvigselförrättare i vissa fall är stadgat, att vigselförrättare, som åsidosättervad honom i sådan egenskap åligger beträffande annat än rent kyrklig ordning,döms, även om det ej sker i utövning av befattning varmed ämbetsansvar ärförenat, för tjänstefel till böter eller, om brottet är grovt, fängelse i högstett är efter vad i 20 kap. 4 § sägs. Till stöd för yrkandet i motionen anförs i huvudsakföljande. Den föreliggande begränsningen till samfund bör upphävas.Det avgörande måste vara vederbörandes anslutning till kristet samfund. Om detrolovade eller en av dem tillhör eller annat trossamfund börvigsel få äga rum antingen inom kyrkan eller samfundet. De senare årensekumeniska strävanden har medfört ett närmare samarbete dels mellan skildafrikyrkosamfund, dels mellan och frikyrkosamfunden. Depersonliga kontakterna mellan medlemmar tillhörande ohka kyrkor har blivitbättre. Därför är det angeläget att bestämmelser ändras såatt medlemskap antingen i eller annat trossamfund blirtillräckligt för att kyrklig vigsel skall få äga rum, antingen inom eller annat trossamfund. Det genom förevarande motion väcktaspörsmålet har behandlats av vid ett stort antal tillfällen under desenaste åren. För att översiktligt belysa frågornas behandling under 1960-taletåterges i det följande vissa uttalanden i utlåtanden av första lagutskottet,vilka alla godkänts av . I utlåtandet 1962:23 behandlade utskottet en motion, varibegärdes "full vigselrätt" för vigselförrättare inom svenska kyrkanoch annat trossamfund. Utskottet antog att, då någon av de trolovade tillhörett samfund med vigselberättigad präst, det ter sig mest närliggande förkontrahenterna att vända sig till denne, om de önskar kyrklig vigsel. Beträffande de s. k. anhängarna syntes dock enligtutskottet begränsningarna i vigselförrättarnas behörighet kunna medföraolägenheter genom att vigsel ej kunde förrättas inom vederbörande trossamfund.Det syntes därför enhgt utskottet förehgga vissa skäl för ändring i gällandelagstiftning. Utskottet anförde dock att starka skäl talade för att utvidgningav vigselrätten inte genomfördes annat än i samband med att problemet rörandeomfattningen av vigselplikten för prästerskapet inom bringadestUl sin lösning. Det spörsmålet torde emellertid enhgt utskottet icke kunnalösas oberoende av den då pågående kyrkastat-utredningen. Liknande uttalanden gjordes i utskottets utlåtanden1964:5, 1966:16 och 1967:13. 1 utlåtande 1968:39 i anledning av motioner med sammayrkande som förevarande anförde utskottet att frågans avgörande med fördelborde anstå i avbidan på slutförandet av remissbehandlingen av kyrka-statutredningensår avgivna slutbetänkande och Kungl. Maj:ts ställningstagande medanledning därav. Utskottet framhöll även att lösningen av frågan omvigselbehörigheten och vad därmed äger samband kunde bli beroende avförhållandet mellan staten och kyrkan samt erinrade om att detta övervägdes avden då tillsatta beredning om stat och kyrka. Samma uppfattning kom till uttryck i utskottets utlåtanden1969:7 och 1970:2 i anledning av bl. a. motioner med väsentligen samma innehållsom föregående år. I sistnämnda utlåtande tillade utskottet att skälen föratt icke bryta ut frågan om vigselbehörigheten ur sitt större sammanhang ökat istyrka genom det utredningsarbete, som påbörjats avfamiljelags-sakkunniga (se nedan) och vari innefattas frågan om införande avobligatoriskt civiläktenskap. Stannar man för ett sådant system kan denkyrkliga vigseln - liksom lysningen bli en frivillig personlig angelägenhetoch varje samfund, oberoende av kyrka-stat-relationen, självt få bestämma ivilken omfattning och under vUka villkor prästerna eller frikyrkopastorernaskall medverka i vigselakter, framhöll utskottet. Här må slutligen anmärkas att vid såväl 1969 som 1970 årsutlåtanden hade fogats en reservation av sju ledamöter vari uttalades attlagförslag innefattande bifall till motionerna borde föreläggas samthemställdes att uttalandet skulle ges Kungl. Maj:t till känna. utredning kyrka-stat har i sitt slutbetänkande (SOU 1968:11) om ifrågavarandevigselbehörighet anfört följande. Vigselrätten inom fritt trossamfundär på samma sätt som inom begränsad till de fall dä åtminstoneden ena av de trolovade tillhör samfundet. För fritt trossamfund kan dettaemellertid ha större praktisk betydelse än för kyrkan. Det torde knappastförekomma att den som utträtt ur önskar vigsel inom Däremot förekommer att personer som visserhgen ejinträtt i ett fritt trossamfund men ändock står i nära relation till ett sådantönskar vigas inom samfundet. har i motioner hemställts omlagändring för att möjUggöra sådan vigsel. Några principiella betänkhgheter av mera allvarlig artförehgger ej mot en sådan ändring, att redan i A-läget vigselförrättare inomannat trossamfund än ges behörighet att viga även då ingen av detrolovade är medlem i samfundet. På en bedömning av det praktiska behov, som isådant hänseende må göra sig gällande, saknar utredningen anledning ingå. Ensådan ändrad ordning aktualiserar frågan om ej även präst i börges en på samma sätt vidgad vigselbehörighet, oberoende av relationenkyrkastat. betänkandeär under övervägande inom Kungl. beredning om stat och kyrka Maj:ts bemyndigandeden har chefen för tillkallat sakkunnigaför fortsatt utredning av frågan om den framtida gestaltningen av förhållandetmellan staten och . Enligt direktiven (riksdagsber. skall de sakkunniga, vilka antagit benämningen beredning om statoch kyrka, i första hand söka nå fram till ett ställningstagande rörande denprincipiella utformningen av förhållandet. Med anledning av förevarandemotioner kan nämnas att enligt direktiven frågor rörande vigsel inte bör tasupp av de sakkunniga utan behandlas . Beredningen avgav i december 1969ett betänkande (SOU 1970:2) som innefattar en systematisk sammanställning överde remissvar som avgivits över kyrka-stat-utredningens slutbetänkande.Utredningens uttalande att några principiella betänkligheter av mera allvarligart inte föreligger mot att vidga vigselrätten för såväl de fria samfunden somför till att omfatta även de tillfällen då ingen av de trolovadeär medlem i samfundet har kommenterats av länsstyrelserna i och Jämtlandslän, i , frikyrkoråd och kristnasocialdemokraters förbund. Meningarna är delade. Det kan med tanke på nuvarandeproportioner mellan kyrklig och borgerlig vigsel vara rimligt antaga, att iflera fall önskemål uppstår bland icke-medlemmar att erhålla kyrklig vigsel.Enhgt nuvarande lagregler vore detta icke möjligt. Det är dock tänkbart, attkyrkan önskar erbjuda en sådan tjänst till människor, som visserligen ej ärmedlemmar, men ändå står kyrkan nära. har aktualiserats avutredningen (sid. 140, sp. 2) och det synes angeläget att i händelse av ettändrat förhållande mellan kyrka och stat frågan löses på ett för Svenska kyrkanoch övriga samfund hkformigt sätt genom att tillerkänna nu vigselberättigadesamfund rätt att viga även icke-medlemmar. Ett flertal ledamöter av frikyrkoråd anser att det med nuvarande bestämmelser för kyrkligvigsel borde kunna övervägas att utvidga vigselrätten för såväl Svenska kyrkanspräster som för frikyrkliga vigselförrättare att gälla även i de fall då ingenav kontrahenterna tillhör samma samfund som vigselförrättaren. kristna socialdemokraters förbund anser detsjälvklart att ingen vigsel bhr beroende av om en eller bådakontrahenterna är medlemmar av det samfund, inom vars ram vigseln sker. Det sombör fordras är att vigselförrättaren har samhällets auktorisation att förrättavigsel med juridisk verkan och att han/hon ålägges att under ämbets-mannaansvarmeddela detta till en central myndighet. Däremot ställer sig i frågande till behovet av sådan lagändring attvigselförrättare inom eller annat samfund ges behörighet attviga, då ingen av kontrahenterna tillhör vederbörande samfund (s. 140). Ensådan lagändring synes vara ägnad att fördunkla den kyrkliga resp. frikyrkligavigselaktens relgiösa karaktär och torde knappast fylla något angeläget behov.Här är det ju inte fråga om en samhällsfunktion som samfunden är ensamma om attutöva. Prästens uppgift i vigselakten är också av religiös art. Han har att"helga" akten. Men då bör en akt av sådan karaktär vara reserveradför sådana vigslar där åtminstone den ena kontrahenten tillhör samfundet. i länpåpekar att plikt att viga icke-medlemmar ej kan föreskrivas i ett fritt läge. Enligt uppgift från beredningens sekretariat väntas ett principbetänkande kunna lämnas vid årsskiftet1971-1972. Maj:ts bemyndigandeden har justitieministern tillkallat sakkunniga för en allmänöversyn av den familjerättsliga lagstiftningen. Bland de ohka ämnen som enligtdirektiven (riksdagsberättelsen 1970 Ju:52) skall tas upp av de sakkunniga ärformerna för ingående och upplösning av äktenskap. Dessa former bör enligtdirektiven förenklas. Rörande ingående av äktenskap anförs i direktivenhärutöver följande. Frågan om införande av obhgatorisktciviläktenskap har behandlats av under senareår. Förslagsställarna har därvid i allmänhet närmast tänkt sig att denborgerhga vigseln skulle vara obligatorisk för alla. För dem som vill hakyrklig vigsel skulle det i så fall behövas dubbla ceremonier. Jag är inteövertygad om att detta är en lycklig lösning. För min del är jag benägen attprincipiellt se det så att själva registreringen hos vederbörandefolkbokföringsmyndighet bör vara det konstitutiva momentet för äktenskapetstillkomst. Registreringen måste föregås av prövning av förekomsten av ev.äktenskapshinder, men i övrigt synes inte behöva krävas mer än ettanmälningsförfarande. niga stannar för ett sådant system, bör det givetvis ståmakarna fritt att komplettera registreringen med vigsel; Den kyrkliga vigselnblir hksom lysningen - en frivillig personlig angelägenhet som harsitt stöd i traditionen och inte i lagstiftningen, och kyrkan får självbestämma i vilken omfattning och under vilka villkor prästerna skall medverkai vigselakter. Det system som jag antytt lämnar också utrymme för att behållaen civil vigsel såsom en frivillig ceremoni. I så fall bör man undersökamöjUgheterna att göra den civila vigseln till ett hkvärdigt alternativ för demsom önskar en högtidlighet utan kyrkhg medverkan i samband med äktenskapetsingående. Något betänkande från de sakkunnigaär inte att emotse . Enligt regler fårkyrklig vigsel äga rum inom samt inom annat trossamfund, omKungl. Maj:t medgivit att vigsel får förrättas inom samfundet. Enförutsättning för kyrklig vigsel är att de trolovade eller en av dem tillhördet samfund, inom vilket vigseln är avsedd att förrättas. Till vigsel inomsvenska kyrkan äger de trolovade välja vilken präst inom kyrkan de önskar, menendast präst i församling, av vilken endera är medlem, är skyldig att viga. I motionen hemställs om förslagtill sådan ändring av nämnda regler att vigsel av svenska medborgareskall få förrättas inom och annat kristet trossamfund även dåingen av de trolovade är medlem av vigselförrättarens eget samfund ellerkyrka, dock under förutsättning att en av dem tillhör något kristettrossamfund. Enligt utskottets mening föreligger inte någraprincipiella skäl mot den föreslagna utvidgningen av vigselrätten. För enändring talar framför allt den strävan till ekumenisk samhörighet som präglareller bör prägla de kristna samfunden; i av växande sekulariseringframstår det som angeläget att markera en enhet och enighet. Härjämteframstår ändringen som ett led i den utveckling mot full valfrihet ochjämlikhet för den enskilde, som vårt samhälle arbetar för. Den ofta framförda invändningen att man inte nu börvidtaga några ändringar utan avvakta resultatet av det pågåendeutredningsarbetet rörande förhållandet mellan kyrkan och staten ellerfamiljelagssakkunnigas överväganden om införandet av ett system därregistrering hos folkbokföringsmyndighet konstituerar äktenskapet är enligtutskottets mening inte bärande. Om ett sådant system eller annan form avobligatoriskt civiläktenskap införs, medför detta att kyrkUgavigselförrättningar inte får rättslig betydelse för uppkomsten av äktenskap.Varje enskilt trossamfund får därför själv bestämma i vUken omfattning ochunder vilka villkor prästerna skall medverka i vigselakter. Den nu föreslagnaändringen rörande vigselbehörigheten lägger därvid lika htet något hinder ivägen som den nu gällande bestämmelsen. Vidare ligger genomförandet av deförslag nämnda utredningar kan komma fram till så långt fram i tiden att manrimhgen inte kan åberopa dem som stöd för vägran att inom den nuvarande ramenför den kyrkliga vigseln undanröja ett hinder för det ekumenis- ka samarbetet samfunden emellan. I anslutning till detanförda må framhållas att det ju inte är fråga om att vidga ramen för rättenatt förrätta kyrklig vigsel. I enlighet med det anförda bör lagförslag grundat påmotionärernas yrkande föreläggas riksdag. att i anledning avmotionen 1971:58 i skrivelse till Kungl. Maj:t ger till känna vad utskottetovan anfört. Vid detta ärendes behandling har närvarit: herrar Wiklundi (fp), (). (), fröken i (s),herrar (), i (c), (), (), herrar (), i (s), (), herrarIsraelsson (vpk), i (s), () och (). *Ej närvarande vid betänkandets justering. av (), frökenAnderson i (s), (), (), herrar iSödertälje (s). (vpk) och i (s), vilka ansett dels att det avsnitt av utskottets utlåtande som börjar pås. 6 med orden "Enligt utskottets" och slutar på s. 7 med orden"års riksdag" bort ha följande lydelse. Som framgår av redogörelsen ovan har spörsmålet om prästsvigselbehörighet och de därmed sammanhängande frågorna om prästs vigselskyldighetoch om införande av obligatoriskt civiläktenskap behandlats av vidskilda tillfällen . De förslag om särskilda utredningareller lagändringar på området som väckts har avslagits av påhemställan av första lagutskottet. I likhet med vad första lagutskottet uttalat i tidigareutlåtanden rörande vigsel behörigheten anser lagutskottet att det inte ärpåkallat att ta upp frågan till mer ingående behandling, eftersom avgörandetmed fördel kan anstå i avbidan på att Kungl. Maj:t tar ställning tillkyrkastat-utredningens slutbetänkande. Lösningen av frågan och vad därmed ägersamband kan också bli beroende av utformningen av förhållandet mellan statenoch kyrkan, ett spörsmål som utreds av beredning om stat och kyrka.Ett tungt vägande skäl för att inte bryta ut frågan om vigselbehörigheten ursitt större sammanhang är slutligen det utredningsarbete, som under 1969påbörjats av familjelagssakkunniga och som innefattar bl. a. frågan ominförande av ett system där registrering hos folkbokföringsmyndighetkonstituerar äktenskapet. Stannar man för ett sådant system eller någon formav obhgatoriskt civiläktenskap kan den kyrkliga vigseln liksom numeralysningen bli en frivillig personlig angelägenhet och varje samfund,oberoende av kyrkastat-relationen, självt få bestämma i vilken omfattning ochunder vilka villkor prästerna eller frikyrkopastorerna skall medverka i vigselakter.En särskild omständighet, som talar för att man bör avvakta ett beslut i fråganom införande av obligatoriskt civiläktenskap eUer annan form för ingående aväktenskap är att en utvidgning av vigselbehörigheten i enlighet medmotionsförslaget kräver samtycke av kyrkomötet såvitt avser vigsel inom . För detta trossamfund kan således frågan inte lösas förrän efter nästaallmänna kyrkomöte, som kommer att sammanträda , såvitt icke särskildaskäl föranleder att det sammankallas . Under hänvisning till det anförda avstyrker utskottetbifall till motionen. dels attutskottet bort hemställa attmotionen 1971:58 inte föranleder någon åtgärd.