bet · FU01JoU54 · 1971-12-31 00:00:00 — Vad gäller frågan om ettsamrådsorgan av det slag som föreslås i motionen 1971:1037 torde enligtnaturvårdsverkets mening den kontakt och det samarbete som i olika former redanäger rum mellan flertalet av de berörda myndigheterna, organisationerna ochföretagen, f, n, vara av tillräcklig omfattning. Verket erinrar också om deninsyn i verksamheten och det tiUskott av erfarenheter från andra berördaverksamhetsfält som urvalet av ledamöter i dessa myndigheters styrelserinnebär. Den längre gående institutionalisering och koncentrationav forskningssamarbetet rörande biologiska bekämpningsmedel som föreslås imotionen 1971:23 anser verket med hänsyn till tidigare refereradeprioriteringsgrunder f. n. inte höra till de åtgärder som bör sättas i allrafrämsta rummet. Växtskyddsanstaltens remissvar dådet gäller motionen 1971:23 om biologisk kontroll m. m. är av följande lydelse. Med hänsyn till de risker av olikaslag, som är förenade med konventionell kemisk bekämpning av skadeinsekter ochandra skadegörare inom jord- och skogsbruket, söker man numera i högre grad äntidigare att utnyttja på andra principer baserade skyddsmetoder. 1 blickpunktenstår bl. a. de möjligheter, som biologisk bekämpning kan erbjuda, dvs. i vadmån skadegörarnas fiender kan användas i bekämpningssyfte. Till har från andra världsdelar införts ett stortantal skadeinsekter, och åtskilliga av dessa har där blivit svåra skadegörare,i många fall tydligen en följd av frånvaro eller obetydlig förekomst avfiender, 1 stor utsträckning har man därför i försökt bekämpa sådanaskadegörare med hjälp av rovlevande insekter eller parasitsteklar, vilkainsamlats i skadegörarnas urspmngliga hemvist, massförökats och däreftersläppts ut i det egna landet. Många aktioner har misslyckats men man kan ävenpeka på framgångar, bl, a, bekämpas i citrussköldluseneffektivt med en från införd nyckelpiga. För del är förutsättningarna för denna typ avbiologisk bekämpning inte lika gynnsamma som i , Huvudparten avskadegörarna i hör sedan gammalt hemma där och är redan utsatta förangrepp av olika rovlevande insekter, parasitsteklar etc, I vissa fall har mandock även i erhåUit lyckade resultat, bl, a, har medhjälp av en parasitstekel effektivt kunnat bekämpas i . Användning av insektpatogena svampar och virus, bakterieroch protozoer utgör emellertid en annan och i det stora hela kanske meralöftesrik möjlighet alt bedriva biologisk bekämpning. Många av dessa patogenerär utpräglat värdspecifika och anses vara ofariiga för varmblodiga djur inkl,människan. Suspensioner eller puder innehåUande patogener kan i många fallframställas och på ett rationellt sätt utspridas. Lovande resultat har bl. a,erhållits i med en svamp mot majsmottets larver, med bakterier motjapanbaggen och med virus mot röda tallstekeln och en höfjäril, I vissa delarav utnyttjas också bakterier och virus för bekämpning. Insatser på den biologiska bekämpningens område har iSverige gjorts endast i begränsad omfattning. En parasitstekel harintroducerats i mot blodlusen, men resultatet har inte motsvaratförväntningarna. har vid växtskyddsanstalten ett rovkvalstermed gott resultat prövats mot växthusspinnkvalster. Försök i stor skala meddetta rovkvalster beräknas kunna utföras i Sydsverige.Grönmykos, en insektpatogen svamp, studerades ganska ingående vidväxtskyddsanstalten , varvid vissa positiva bekämpningsresultaterhölls mot fjärilslarver i smärre fältförsök. Insektpatogena svampar avsläktet Entomophthora har undersökts ur systematisk och fysiologisk synpunktvid , ÄtskilUga laboratorieförsök har utförts vidväxtskyddsanstalten med en bakterie mot fjärilslarver, varvid god effekterhölls bl, a, mot kålmal. Vid zoologiska institutionen i pågårinsektpatologiska undersökningar, bl, a, möjligheterna att bekämpa kålfluganmed patogener står här i blickpunkten. På grundval av undersökningar vidskogshögskolan används nu i med gott resultat ett virus mot rödatallstekeln. resultat har vid studier utförda av skogshögskolan nyUgenerhålhts med ett annat virus i bekämpningsförsök mot barrskogsnunnan. Vid en av Nordforsk 1968 på i anordnadkonferens om mikrobiologisk bekämpning framkom att de i ,, och gjorda insatserna inte ens tillnärmelsevis gav ettbärkraftigt underlag för en konkret bedömning av förutsättningarna förbiologisk bekämpning i , En kommitté tillsattes, vilken senare antognamnet Nordiskt kollegium för biologisk bekämpning av skadedjur. På anmodan avdetta kollegium etablerade Nordiska jordbruksforskares förening en arbetsgruppmed huvudsaklig uppgift att samordna projekt rörande möjligheterna att i Nordenutnyttja bakterier och virus för bekämpning. Genom sin verksamhet har för biologisk bekämpning även lyckats anskaffa medel för ettstipendium avseende utbildning utanför på den mikrobiologiskabekämpningens område. Detta stipendium är reserverat för svensk medborgare. Ur miljövårdssynpunkt är det naturligtvis hög tid att eneffektiv program bunden forskning, betydligt mera resursstark och inträngandeän den bedrivna, kommer till stånd i rörande biologiskbekämpning inkl, den del av insektpatologin, som härvidlag är av särskiltintresse. Att redan nu etablera ett nordiskt forskning synesdock inte vara reaUstiskt, eftersom kompetenta specialister i på detinsektpatologiska området finns tälgängliga endast i starkt begränsat antal.Däremot vill växtskyddsanstalten varmt instämma i den av m, fl, imotion 1971:23 gjorda hemställan att hos Kungl, Maj:t begär förslaglill organisation av en utvidgad forskning rörande insektpatologi och biologiskbekämpning. Särskilt brådskande är att fasta forskartjänster tillskapas.Lämpligt synes vara att dessa tjänster knyts till redan existerande högskoloreUer institutioner, t, ex, , skogshögskolan,växtskyddsanstalten eller någon av de zoologiska institutionerna påuniversitetssidan. Med det snaraste bör även ansluta sig till denvärldsomfattande samordnande organisation rörande biologisk bekämpning, som nuär under uppbyggnad. Då det gäller motionen 1971:1037 omett organ för samordning av forskning angående giftfri odling anförväxtskyddsanstalten. Motionen berör det från många håUframställda önskemålet om odling inom jordbruket utan användning av kemiskabekämpningsmedel. Naturligtvis kan alla sådana medel betraktas som gifter, omman avser deras inverkan på de organismer, mot vilka de nyttjas ibekämpningssyfte. Däremot är det för många bekämpningsmedel fortfarande oklart,om de i den för bekämpning använda dosen kan anses vara giftiga för t. ex.människan. Ur omgivningshygienisk synpunkt är emellertid som bekantflera typer av kemisk bekämpning betänklig. Insikten om påvisade eller befaradesidoverkningar av negativ art har runt om i väriden lett ökade ansträngningaratt utveckla bekämpningsmetoder utan påtagliga skaderisker för t, ex, bin,fiskar, fåglar, däggdjur och människan själv. Flera fysikaliska metoder är både ekonomiskt bärkraftigaoch omgiv-ningshygieniskt invändningsfria. Som exempel kan här anföras kalluftbehandlingav spannmål mot förrådsskadeinsekter, liksom också ångning av växthusjord,effektiv mot t. ex, förökningssvampar. Vissa kulturåtgärder kan ge en urväxtskyddssynpunkt god utdelning. Flerårigt uppehåll mellan odling på sammaskifte av potatissorter mottagliga för angrepp av potatiscystnematod är t, ex.ofta en välbefogad åtgärd, I flera fall är odling av resistenta växtsorler ettutmärkt alternativ till konventionell För del kan som exempel påframgångsrik tillämpning av metoden framhållas odling av rödklöver medresistens mot klövernematod samt av stråsädessorter med resistens motrostsvampar och gräsmjöldagg. Potatissorter med resistens mot potatiscystnematodhar framställts bl. a, i , och man hyser goda förhoppningar om att genomodling av sådana sorter effektivt kunna motarbeta nematoden. Biologiskbekämpning, d, v, s. utnyttjande av skadegörarnas fiender i bekämpningssyfte,har i vissa fall befunnits vara effektiv i bl, a, , Också i harbiologisk bekämpning prövats, ganska omfattande försök har t, ex. utförts vidväxtskyddsanstalten med en insektpatogen svamp mot en rad olika insekter, samtmed en insektpatogen bakterie mot olika skadegörande fjärilar. Fortsatta undersökningar rörande utvecklingsmöjligheternai vårt land för många alternativa metoder till kemisk bekämpning bör ges högprioritet. Relationerna mellan å ena sidan olika kulturåtgärder, t, ex,gödsling, såtid och växtföljd, å andra sidan förekomst och ekonomisk betydelseav olika skadegörare är i många fall bristfälligt kända, vilket starktbegränsar möjligheterna att f, n, dra upp riktlinjer för en urväxtskyddssynpunkt välbalanserad odling. Resistensbiologiska undersökningaroch i anslutning därtill resistensförädling utgör även fortsättningsvisangelägna arbetsuppgifter. Framställning av växtsorter med resistens mot vissaskadeinsekter är t, ex, i hög grad önskvärd, Fömtsättningarna för biologiskbekämpning i vårt land är ännu inte tillnärmelsevis nöjaktigt utredda. Rörande forskning och utveckling av alternativa metodertill kemisk bekämpning upprätthålles ett livligt och fruktbärandesamarbete mellan de Nordiska länderna inom ramen för den verksamhet, sombedrivs av Nordiska jordbruksforskares förening. Synnerligen aktiva är t, ex,här en arbetsgrupp för stråsädens resistensbiologi samt en arbetsgrupp förmikrobiologisk bekämpning av skadeinsekter inkl, -kvalster. Båda dessa grupperhåller ett arbetsmöte , varvid bl, a, erfarenhter gjorda i resp. ländersedan föregående arbetsmöte dryftas. En viktig uppgift för dessa arbetsgrupperär också att samordna och dra upp riktlinjer för den kommande verksamheten. Uppenbart är emellertid att en effektivisering avsamordningen på nationell bas rörande alternativa metoder till konventionenkemisk bekämpning är högst angelägen, Växtskyddsanstalten vill för sin delförorda att en arbetsgrupp tillsättes med uppgift att utreda arten ochomfattningen av den forskning och försöksverksamhet, som f, n, bedrivs iSverige på det aktuella arbetsområdet. Specialister från ,växtskyddsanstalten, skogshögskolan och växtförädlingsinstitutionerna bör ingåi denna arbetsgrupp. Ställningstagande i frågan om ev. etablering av ettsamordnande organ av mera permanent natur torde böra anstå tUls resultatet avett utredningsarbete enl, ovan framlagts. för skogs- och jordbruksforskning (5,4.1971) Vid rådets behandhng av förevarandebåda motioner har motionen 1971:23 ansetts beröra såväl skogs- somjordbmksforskningssektionen, medan skogsforskningssektionen beträffandemotionen 1971:1037 lämnat åt jordbmkssektionen att ensam utforma remissvaret.Rådet anför följande. a) beträffande motionen 1971:23 Vid bekämpning av sjukdomar och skadegörare på växter kanolika metoder tillämpas: 1) användning av odlingsteknik och metoder som gynnarnyttoväxten men som motverkar den skadliga organismen, 2) användning avpesticider, 3) s, k, biologisk bekämpning (ej biologisk kontroll!) och 4)resistensförädling, dvs, framställning av nya former eller korsningar avnyttoväxter som har genetiskt "inbyggda" försvarsmekanismer mot olikaangripare. Såväl inom forskning som praktisk verksamhet har samtligadessa metoder behandlats eller tillämpats. De två mera långsiktiga metoderna,biologisk bekämpning och resistensförädling, har, trots att de är de på längresikt effektivaste, inte kunnat tilldelas de ekonomiska resurser som demotiverar. Verksamhet inom det av motionen berörda området förekommervid , , Skogshögskolan och vissauniversitetsinstitutioner. Denna verksamhet omfattar bl, a, användning avinsektpatogena svampar, virus, bakterier och protozoer, introduktion avparasitsteklar och rovkvalster, applikation av mot vissa virkesförstöranderötor antagonistiska svampar och effekter av vissa s. k, systemiska gifter.Rådet väl dock framhålla att verksamheten är av sporadisk natur ochhar blygsam omfattning. Såväl beträffande insekter som svampar sker samarbete idessa frågor med motsvarande organ i de övriga nordiska länderna; h.ar t, ex, en arbetsgrupp med huvudsaklig uppgiftatt samordna projekt rörande möjligheterna att i utnyttja bakterier ochvirus för bekämpning, och internationellt samarbete förekommer inom t, ex.lUFRO (Internationella skogsforsknings-unionen). Rådet delar emellertid motionärernas uppfattning altforskningsverksamheten inom området är helt otillräcklig. Detta trots attrådet f. n. satsar ca på forskningsprojekt som anknyter tillden aktuella problematiken (jordbrukssektionen ca , skogssektionenca .) Förutom betydande ekonomiska behov inom den långsiktigaresistensbiologiska forskningen är behoven mest påträngande inom insektpatologin.1 hela finns f. n, inte en enda fast anställd utbildad insektpatolog. Ensnabb förstärkning inom detta eftersatta område bedömer rådet som nödvändig.Rådet väl därför föreslå att en fast tjänst som insektpatolog inrättas (t, ex, en avlönad docentur vid vidLantbrukshögskolan, med uppgift att dels bedriva grundforskning, dels tillämpadforskning för skogsbmkets och jordbrukets behov). Trots att antalet kompetentaforskare inom detta område ännu är synnerligen begränsat synes en sådan lösningf, n. möjlig och lämplig. Verksamheten torde successivt kunna koncentreras ochutvidgas i anslutning tUl denna tjänsteman. För att tillgodose allsidigakontakter med övrig anknytande forskning och praktisk verksamhet torde detvidare vara lämpUgt att i samband härmed upprätta en för forskningsverksamhetenrådgivande nämnd med företrädare för vetenskap och praktik. På något längresikt synes kunna övervägas inrättandet av ett nordiskt institut även orn idagens läge en sådan lösning av frågan inte ter sig särskilt lätt genomförbar. Rådet vill i detta sammanhang också påvisa de samhälleligakrav och de ansvarsfrågor som anknyter till frågan om biologisk bekämpning. Härkan nämnas t. ex. lagar och tillämpningsföreskrifter som reglerar tiUämp-ningenav biologisk bekämpning samt kostnads-, ansvars- och ersättningsfrågor. Motionärerna argumenterar för "ofarliga bekämpningsmedel". Liksom giftighet är farlighet ett relativt begrepp sominte kan tolkas utan normer. Sådana normer saknas i , och vi vet t. ex.sålunda inte under vilka fömtsättningar man kan beteckna t. ex, mikrobiologiskapreparat som ofarliga. För verksamhetens inriktning och omfattning på längre sikttorde någon form av utredning vara erforderlig. En sådan utredning torde dockkunna genomföras tämligen snabbt - ev, på departemental nivå. Utredningen tordeväsentligen ha att lämna förslag om hur grundforskning och för skogs- ochjordbruket nödvändig tillämpad forskning lämpligen skall bedrivas och i sambandhärmed föreslå utbyggnadstakt, organisation, institutionell lokalisering ochfinansiering. Utredningen torde också behöva lämna förslag till preliminäratillämpnings- och ansvarsföreskrifler. Under hänvisning till vad som ovan framförts får rådetsålunda biträda motionärernas hemställan vad avser förslag till organisation aven utvidgad forskning angående biologisk bekämpning, särskilt insektpatologi.Hämtöver får rådet som sin uppfattning hävda att behoven av ökadeforskningsresurser är så påträngande att en särskild tjänst som insektpatologomedelbart bör inrättas, b) beträffande motionen 1971:1037 Till en början viU rådet kommentera det av motionärernaanvända uttrycket "giftfri odling". Eftersom det är synnerligen svårtatt precisera vad som i nuvarande odlingsläge skall betecknas som gift, kanbeteckningen "giftfri odling" mycket lätt missuppfattas. Vidare äruttrycket tvetydigt i så måtto, att det icke klart framgår om motionärerna meduttrycket ifråga ansluter sig till den s, k, "biodynamiska" skolaneller ej; rådet utgår dock från att så icke är fallet. En adekvat rubriceringav motionen hade varit: "samordning av forskningsinsatser för att minskabehovet av kemiska bekämpningsmedel inom dagens växtodling" el, dyl. Vid flera olika forskningsanstalter göres sedan ganskalänge betydande insatser för nämnda syfte, I sin uppräkning av dessa anstalterhar motionärerna förbisett olika institutioner vid , vilkasedan länge livligt sysselsatt sig med forskning beträffande ogräsens biologisamt med analysering och påvisande av i grödorna och marken eventuelltförekommande kemiska restsubstanser. Vidare bör nämnas att ochSveriges förutsättningarna för en utvidgadresistensförädling (aUtså möjligheterna att i de nya sorterna "byggain" ärftlig motståndskraft mot sjukdomar och parasiter) för att undvikakemiska bekämpningsmedel mot s, k, utsädesburna sjukdomar. Ganska stora anslaghar erhållits härför från rådet och forskningsaktiviteten ärf. n. hög. I princip är givetvis en god samordning av en så aktuelloch viktig forskningssektor som den föreliggande av stort värde. Rådet haremellertid intrycket att de olika institutioner, som arbetar med hithörandefrågor, på det hela tagel redan synes ha goda inbördes kommunikationer. Någotsamordningsorgan av föreslagen typ behöver därför enligt rådets mening knappastupprättas. Det räcker i så fall med en samarbetsgrupp, vilken de ifrågavarandeinstitutionerna mycket väl synes kunna förmå tillskapa själva. Den avmotionärerna föreslagna parlamentariska anknytningen kan naturligtvis varamycket värdefull; rådet håller dock för troligt, att de behövliga och önskvärdakontakterna med övrig miljövårdspolitik blir tillräckligt tUlfredsställandegenom Statens naturvårdsverks (och dess forskningsnämnds) verksamhet och godainformation i hithörande frågor. Under hänvisning till det anfördakan rådet alltså inte tillstyrka motionärernas förslag om inrättande av nämndasamarbetsorgan; i varje fall synes en gmndligare motivering för behovet av ettsådant organ böra ha förebragts. Bilaga 2 Yttranden över motionen1971:214 anser att kampen motskadeinsekterna i våra skogar kan föras tillräckligt effektivt inom ramen förredan gällande lagstiftning och att därför ej har anledning att nuhos Kungl. Maj :t begära skärpt lagstiftning, men däremot bör skadeinsekternasnegativa inverkan på skogsproduktionen vara en tungt vägande faktor i sambandmed fördelning av forskningsmedel. Vidare, påpekar domänverket, är delangeläget att tilldelas erforderUga resurser för upplysningsverksamhetoch andra åtgärder för bekämpning av skadeinsekter. Skadeinsekter utgör alltid ett hotmot skogsbruk och skogsproduktion. Förändringar av insektspopulationer ärtecken på balansrubbningar i det ekologiska systemet. Stark ökning av en ellerflera insektspopulationer kan vålla skogsbruket stora förluster. Verket följer kontinuerligt insektspopulationernasutveckling i skogarna och vidtager successivt de förebyggande och bekämpandeåtgärder som bedöms lämpliga och möjliga. En tendens till utveckling av insektspopulationerna i ickeönskvärd riktning observerades och för att motarbetadenna infördes skärpta avforsUngsbestämmelser, noggrannare planläggning avvissa röjningsarbeten, viss användning av insektsdödande medel etc. Genom naturkatastrofer kom stora kvantiteterstormfälld eller skadad skog att utgöra goda yngelplatser för insekter.Ansamlingen av upphugget obarkat virke vid vägupplag eller i skogen blev ocksåosedvanligt stor. Tillgängliga resurser i form av personal och materialutnyttjades till bristningsgränsen för att minska stormarnas sekundäraskadeverkan, men förmådde ej hindra att framför allt märgborrestammen ökadekraftigt. Det bör observeras att även andra insektsarter fick bättreföryngringsbetingelser än vanligt. Med anledning av den uppkomna situationen anordnadeSkogsstyrelsen i samråd med Skogshögskolan och ForskningsstiftelsenSkogsarbeten en skogsskyddskonferens i vilken bl, a,domänverket deltog. Konferensen, som samlade ca 150 representanter förskogsbruk och skogsindustri, hade till syfte att genom analyserande ochidégivande anföranden och diskussioner söka nå en rekommendation om lämpligaåtgärder mot skadeinsekterna. Efter ingående diskussioner gjorde konferensen ettuttalande, som bifogas detta yttrande. Att genom skärpt lagstiftning söka effektivisera kampenmot skadeinsekterna i våra skogar anser domänverket vare sig lämpUgt ellerändamålsenligt. har i skogsvårdslagen redan lämnats erforderligbefogenhet gentemot skogar lydande under lagen i fråga. Efterlevnaden av enmera skärpt lagstiftning skulle enligt verkets mening icke bli praktiskt möjligatt kontrollera. Verketvill i sammanhanget poängtera nödvändigheten av att erforder- liga resurser ställs till forskningens förfogande förfortsatta undersökningar beträffande de viktigare skadeinsekternas förekomstoch verkningar på skogsproduktionen. Dessutom bör information och upplysning om skadeinsekteroch bekämpningsmetoder spridas inom landet i samband med bi. a. den övervakningoch tillsyn som har att utöva. Förenämnda uttalande vidskogsskyddskonferensen var av följande lydelse: att förekomsten av barkynglande insekter har ökatoroväckande inom landet och att den skada dessa gör på växande skog måstemedföra betydande produktionsnedsättningar; att ökningen av barkynglande insekter till stor del berorpå omfattande stormskador och snöbrott och på för insekterna klimatisktgynnsamma betingelser , men att den största orsaken tillökningen av dessa insekters antal får anses vara att stora kvantiteter obarkatvirke numera lagras vid skogsbilvägar under insekternas svärmnings- ochkläckningsperioder, att en allt större mängd stammar och stamdelar kvarlämnas iskogen vid avverkningarna samt aft ungskogsröjningar sker ; att insektsskador på växande skog i mänga fall kan drabbatredje man, dvs. skogsägare som ej har del i orsaken till skadorna. Konferensen rekommenderarskogsbruket och skogsindustrin, där så är ekonomiskt möjligt att i första hand söka lösa problemen genom åtgärder somminskar tillgången på yngelmaterial för insekterna i fråga och att användainsekticider endast då så bedöms vara absolut nödvändigt; att utforma prisavtal och leveransbestämmelser förrundvirke så att de motverkar ansamling av obarkat virke vid väg eller i skogenvid ur skaderisksynpunkt olämpliga tidpunkter; att ta största hänsyn till riskerna för insektsskador päväxande skog vid planering av drivning och vidaretransporter och vidupprättandet av tidsschema för lagring av obarkat virke i skogen och vid väg; att tillämpa sådana avverkningssystem och sådana prisavtalför rundvirke som minimerar mängden kvarlämnade stammar och stamdelar päavverkningstrakterna; att utföra röjningar och gallringar i yngre bestånd undersådana tider av året och på sådant sätt att fällda, ej upparbetade träd bliotjänliga som yngelmaterial; att tillämpa sådana beståndsvårdsprogram som medför minstamängd ej utnyttjningsbart virke i produktionen. att de vid Riksskogstaxeringen 1970 försöksvis gjorda observationernaav frekvensen av vissa insektsskador genomförs i riksomfattande skala ävenunder kommande års taxeringar; att och Skogshögskolan i samråd utarbetarett system för ärlig rapportering av svärmnings- och kläckningstider för insekternai fråga samt undersöker möjligheterna till en effektiv rapportering aviakttagna insektsskador för bl. a. prognos om väntad skadegörelse; att ökade resurser ställs till forskningensförfogande för undersökningar och värderingar av de tillväxtförluster somifrågavarande insekter förorsakar; att skogsskyddsaspekterna betonas ide entomologiska avsnitten i undervisningen vid skogsbrukets skolor; att och övriga informationskanalerutnyttjas för en intensivare upplysning inom skogsnäringen om nödvändighetenav ett effektivare skydd mot insektsskador på växande skog; att regionala konferenser främst mellan virkesköpare ochvirkessäljare arrangeras för diskussioner av lösningar på ifrågavarandeinsektsskadeproblem; att en ny konferens anordnas för genomgång avhur skyddet mot barkynglande insekter utvecklats och för överläggning om devidare åtgärder som kan erfordras. (1 5,4,197 1)anför. Vissa av de skadegörandeskogsinsekterna har ökat i antal med produktionsnedsättningar och andrabesvärande problem för skogsbruket som följd. Det gäller bl, a. de s. k,snytbaggarna och dessas skadegörelse på skogsplantor, vilket f, n, inle kanbemästras utan användning av DDT, samt barkynglande insekter, främstmärgborrarna och granbarkborren.