bet · FU01SfU4 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU 1971:4 Socialförsäkringsutskottetsbetänkande i anledning av inutioner oni sänkning av den allmännapensionsåldern. Socialförsäkringsutskottct har i ett sammanhangbehandlat följande motioner, nämligen a) motionen 1971: 60 av i Stockholmrn.fl. i vilken föreslagits »att måtte uttala sig för en sänkning avden allmänna pensionsåldern till avsedd att träda i kraft från den 1januari 1972 samt i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa om att innevarandeårs höstriksdag föreläggs förslag härom»; b) motionen 1971: 129 av in. i vilkenhemställts »att i skrivelse till Kungl. 1. om tilläggsdirektiv för pensionsåJderskommittén,innebärande att kommitténs målsättning skall vara en sänkning av den allmännapensionsåldern från 67 till ; 2. att pensionsålderskommittén ges i uppdrag att medförtur utreda frågan om sänkning av pensionsåldern». Ålderspension från folkpensioneringen ochtilläggspensioneringen utgår i princip fr. o.m. den månad under vilken denförsäkrade fyller . Pensionsåldern inom folkpensioneringen har gälltsedan år 1914. Efterframställning från den försäkrade kan ålderspension tas ut ,dock tidigast fr. o. m. den månad den försäkrade uppnår . Omålderspension tas ut , minskas pensionen för varje månadsom, då pensionen börjas tas ut. återstår till den månad då den försäkradefyller . Pensionsuttag kan också uppskjutas. I sådana fall ökas pensionenpå motsvarande sätt , dock att hänsyn inte tas till tidefter det att den försäkrade fyllt . En samordning är föreskriven mellanuttag av folkpension och tilläggspension. Förtida uttag måste enligt uttryckligföreskrift avse båda pensionsandelarna. Sådan uttrycklig föreskrift saknasbeträffande uppskjutet uttag, men reglerna har sådan konstruktion att denförsäkrade inte har något att vinna på att ta ut tilläggspension men vänta meduttag av folkpension eller tvärtom. Reduktionen av pensionen vid förtida uttag liksom ökningen vid uppskjutet uttag är livsvarig och bygger påförsäkringsmatematiska be- SfU 1971: 4 2 räkningsgrunder.Principen är att värdet av de sammanlagda pensionsbelopp som den försäkradeuppbär i sin livstid skall bli detsamma oberoende av när han börjar ta ut sinpension. Det uppställs inga särskilda krav för rätt till förtida uttag avpension, t. ex. att den försäkrade skall sluta sitt förvärvsarbete. Däremot kankommunalt bostadstillägg eller hustrutillägg inte utgå till ålderspensionförrän pensionären uppnått . Pensionföre kan också utgå i form av förtidspension. Rätt till sådanpension har den som på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiskaeller psykiska prestationsförmågan fått sin arbetsförmåga nedsatt med minsthälften. Vid bedömande i vad mån arbetsförmågan är nedsatt skall beaktas denförsäkrades förmåga att vid den nedsättning av prestationsförmågan varom ärfråga bereda sig inkomst genom sådant arbete som motsvarar hans krafter ochfärdigheter och som rimligen kan begäras av honom med hänsyn till hansutbildning och tidigare verksamhet samt ålder, bosättningsförhållanden och därmedjämförliga omständigheter. I fråga om äldre försäkrad skall bedömningen främstavse hans förmåga och möjlighet att bereda sig fortsatt inkomst genom sådantarbete som han tidigare utfört eller genom annat för honom tillgängligtlämpligt arbete. Motioner med krav på en sänkning av pensionsåldernhar behandlats av . Fram till och med år1968 avslog motionerna som regel med motiveringen att andraförbättringar för pensionärerna måste prioriteras. Är 1969 uttalade (se 2LU 1969: 20) att den inte stod främmande för att utvecklingen skulle gåmot ett pensionssystem där alla försäkrade skulle få möjlighet till fullålderspension tidigare än vid uppnådda . En lagstiftning som innebar attpensionsåldern inom folk- och tilläggspensioneringen sattes vid , somförordades i de då aktuella motionerna, skulle emellertid medföra betydandekostnadsökningar. Antalet personer i årsklasserna 65 och 66 kunde beräknastill sammanlagt ca 160 000. Även om en del av dessa redan erhöll pension iform av förtida uttag, förtidspension, m. m. kunde den direkta höjningen avutgifterna för folkpensioner beräknas uppgå till åtskilliga hundra miljonerkronor. fick man räkna med kostnadsökningar inom tilläggspensioneringen.Hänsyn måste också tas till minskade skatteintäkter för stat och kommun ochtill det förhållandet att två årsklasser drogs ifrån produktionen. Önskemåletom en sänkt pensionsålder måste alltjämt vägas rnot andra önskemål omförbättringar för pensionärerna. Vidgade möjligheter till förtidspension fördem som av särskilda skäl inte kan fortsätta sitt arbete till måstedärvid framhöll andra lagutskottet prioriteras. Vid riksdag beslöts ändringar i lagen omallmän försäkring som innebar förbättringar för äldre förvärvsarbetande i derasrätt att erhålla förtidspension. Reformen tog särskilt sikte på sådanaförsäkrade som inte orkade med sitt arbete eller som friställts utan att annat lämpligtarbete stod till förfogande. I samband med denna fråga behandlade andralagutskottet motioner som gällde frågan om en sänkning av den allmännapensionsåldern. I sitt utlåtande : 34 instämde andra lagutskottet i stort ide synpunkter som låg bakom kraven på en allmän sänkning av pensionsåldern.Utskottet anförde vidare: Som utskottet uttalade stårutskottet inte främmande för att utvecklingen går mot ett pensionssystem däralla försäkrade får möjlighet tiU full ålderspension tidigare än vid uppnådda67 år. har reformarbetet på pensionsområdet koncentrerats på andrafrågor. En uppbyggnad av pensionsnivån har framför allt ansetts böraprioriteras. Sedan detta arbete i och med tilläggspensioneringens successivatillväxt och folkpensioneringens komplettering med pensionstillskotten förtsavsevärt framåt, kan andra angelägna reformer på pensionsområdet tas upp.Bland sådana märks i synnerhet frågan om standardsäkring av pensionerna, ivilket avseende fjolårets höstriksdag begärde utredning, och frågan ompensionsåldern. Det är med hänsyn härtill som utskottet med tillfredsställelsekonstaterar att departementschefen avser att inhämta Kungl. Maj:tsbemyndigande att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppdrag att utredafrågan om pensionsåldern inom den allmänna försäkringen. Utskottet utgår frånatt en sådan utredning kommer att ta upp frågan om pensionsåldern i hela dessvidd. Såväl överväganden angående en generell sänkning av pensionsåldern under67 år som frågan om en mera rörlig pensionsålder bör alltså omfattas avutredningens uppdrag. Reglerna om förtida uttag av pension kommer att särskiltaktualiseras i det sammanhanget. Även frågan om en mjukare övergång tillpensioneringen bör bli föremål för utredningens uppmärksamhet. Så långt det ärmöjligt bör den enskilde försäkrades individuella situation få möjlighet attpåverka hans pensionering, varvid man fortsätter på den väg som utstakats genomföreliggande förslag orh vidgad förtidspensionering, enligt vilket för denäldre arbetskraften det egna önskemålet om pension får en ökad betydelse.Erfarenheterna av den utvidgade förtidspensioneringen kommer därför med allsannolikhet att bli av stort värde för kommitténs bedömningar. Somdepartementschefen framhåller möter man vid ett utredningsarbete av detta slagbetydande problem där kostnadsfrågan spelar en dominerande roll och där enavvägning måste ske mot andra angelägna reformkrav. Efter bemyndigande av Kungl. Maj:t den 27 maj 1970tillkallade socialministern särskilda sakkunniga för att utreda frågan ompensionsåldern m. m. I direktiven för de sakkunniga, som antagit benämningenpensionsålderskommittén, anförs bl. a. följande. Utredningen bör undersöka hur nuvarande regler förålderspension inom såväl folk- som tilläggspensioneringen svarar mot de behovoch önskemål som finns hos skilda grupper. När det gäller tanken på en allmänsänkning av pensionsåldern måste ingående övervägas om en sådan reform ger denfrån social synpunkt bäst motiverade användningen av de resurser som kansättas in. Det är möjligt att andra lösningar kan ge utrymme för störreförbättringar åt dem som har de största behoven. Olika vägar står här tillbuds. Den beslutade vidgningen av förtidspensioneringen är en väg attge bättre pensionsmöjligheter för dem bland den äldre arbetskraften som bästbehöver komma i åtnjutande av pension tidigare än . Genom ensådan individuell prövning som det där är fråga om kan man inom en givenkostnadsram gå längre ner i åldrarna än vid en generell sänkning avpensionsåldern. Konsekvensernai olika hänseenden av en sänkt pensionsålder bör noga övervägas med särskildvikt lagd vid de ekonomiska följderna både för pensionssystemet och församhället i övrigt. Det bör därvid beaktas att en sänkt pensionsålder inte baraställer krav på resurser för utgående förmåner utan också innebär ettproduktionsbortfall. Angelägenheten av en sänkning av pensionsåldern bör vidarevägas mot andra reformönskemål. Fördelar och nackdelar från såväl den enskildessom samhällets synpunkt bör belysas. Om utredningen stannar för att förorda enallmän sänkning av pensionsåldern bör omfattningen av och takten för genomförandetav reformen också prövas. Utredningsarbetetbeträffande pensionsåldern bör innefatta en översyn av hela det regelsystemsom gäller för uttag av ålderspension. Enligt direktiven skall utredningen även prövafrågan om standardsäkring inom den allmänna pensioneringen. Detuttalas särskilt att resultaten av utredningens arbete bör redovisas i ettsammanhang. I redovisningen bör ingå kostnadskalkyler och anvisningar rörandeformerna för täckning av de ökade kostnader som följer av utredningens förslag. Sedan frågan om en sänkning av den allmännapensionsåldern under en följd av år aktualiserats genom motioner i ,tillsatte socialministern i mitten av den s. k.pensionsålderskommittén. Enligt direktiven skall kommittén undersöka hurnuvarande regler för ålderspension svarar mot behoven och önskemålen hos skildagrupper. Utredningen skall ingående överväga om en allmän sänkning av pensionsåldernger den från social synpunkt bäst motiverade användningen av tillgängliga resursereller om andra lösningar ger utrymme för större förbättringar åt dem som har destörsta behoven, t. ex. pensionering efter individuell prövning, varvid maninom en given kostnadsram skulle kunna gå längre ned i åldrarna än vid engenerell sänkning av pensionsåldern. Angelägenheten av en pensionsreform skallvägas mot andra reformönskemål. Bland dessa namnes särskilt frågan om standardsäkringinom den allmänna pensioneringen, vilken fråga utredningen också har attpröva. Det uttalas att resultaten av utredningens arbete bör redovisas i ettsammanhang. I redovisningen bör ingå kostnadskalkyler och anvisningarrörande formerna för täckning av de SfU 1971: 4 5 ökadekostnader som följer av de förslag utredningen kan komma att lägga fram. Imotionen 1971: 129 påtalas att direktiven för kommittén inte klart utsäger attmålsättningen för kommitténs arbete skall vara en sänkning av pensionsåldernfrån 67 till . Motionärerna yrkar att kommittén skall erhållatilläggsdirektiv där en sådan målsättning klart framgår. Vidare yrkar de altkommittén skall ges i uppdrag att utreda frågan om en sänkt pensionsålder medförtur. Motionärerna anser det angeläget att kommittén redovisar resultatet avsitt arbete så snart att beslut kan fattas av innevarande års riksdag om enpensionsåldersreform med ikraftträdande . Imotionen 1971: 60 yrkas att redan nu skall fatta principbeslut om ensänkning av den allmänna pensionsåldern till från och med den 1 januari1972 samt i anslutning därtiU hemställa om förslag till innevarande årshöstriksdag med erforderliga lagändringar m. m. Närriksdagen hade att ta ställning till motioner som syftade till enallmän sänkning av pensionsåldern uttalade att den då aviseradeutredningen borde få i uppdrag att ta upp frågan om pensionsåldern i hela dessvidd. Såväl överväganden angående en generell sänkning av pensionsåldern under67 år som frågan om en mera rörlig pensionsålder borde ingå i utredningensuppdrag. Särskild uppmärksamhet borde ägnas åt problemet med en mjukareövergång till pensioneringen där så långt möjligt den försäkrades individuellasituation och önskemål om pensionering skulle få ökad betydelse. Riksdagenframhöll också att betydande problem mötte vid ett utredningsarbete av dettaslag där kostnadsfrågan spelade en dominerande roll och där avvägning måsteske mot andra angelägna reformkrav. Som framgår av vad ovan anförts har direktiven förpensionsålderskommittén utformats i nära anslutning till vägledandeuttalande för utredningsarbetet . Frågan om en sänkt pensionsåldermåste analyseras mot bakgrund av de önskemål och behov som finns i fråga omsåväl en generell som en individuell tidigareläggning av pensionsinträdet. Manmåste också studera kostnadssidan och passa in pensionsåldersreformen blandandra reformönskemål på socialförsäkringsområdet och andra reformområden.Utskottet anser det lämpligt att direktiven för kommittén inte i förväg binderutredningsförslaget till en bestämd typ av pensionsåldersreform. Den imotionerna förordade generella sänkningen av pensionsåldern från 67 till 65 årbör enligt utskottets mening ingå som ett bland flera alternativ för en reformpå området. Utskottet har dock grundad anledning anta att detta alternativ med hänsyn till att det förts fram i och i andra sammanhang särskilt kommer' att prövas av kommittén. För detta talar också att redanär tillämplig pensionsålder för stora grupper arbetstagare. SfU 1971: 4 6 Med det anförda avstyrker utskottet yrkandet imotionen 1971: 129 att pensionsålderskommittén skaU erhålla tillläggsdirektivsom anger en generell sänkning av pensionsåldern till som målet förkommitténs arbete. Även motionen 1971: 60 i vilken yrkas att redannu skall fatta principbeslut om en sådan pensionsåldersreform avstyrkes. Utskottetär inte heller berett att tillstyrka bifall till yrkandet i motionen 1971: 129om förtursbehandling i pensionsålderskommittén av pensionsåldersfrågan. Somframgått av det föregående måste pensionsåldersreformen avvägas mot andraangelägna reformkrav. På socialförsäkringsområdet märks bland sådana särskiltfrågan om standardsäkring av pensionerna. Utskottet ansluter sig tillsocialministerns uppläggning av utredningsarbetet att pensionsåldersfrågan ochfrågan om standardsäkring bör behandlas parallellt och att resultaten av utredningensöverväganden bör redovisas i ett sammanhang. Utskottet utgår emellertid frånatt utredningsarbetet bedrivs med all möjlig skyndsamhet och att kommitténerhåller de resurser som erfordras härför. Att kommittén skulle hinna genomförasitt arbete på så att lagstiftning i ämnet skulle kunna träda i kraftredan den 1 januari 1972 förefaller däremot under alla förhållanden praktisktomöjligt. Medhänvisning till vad utskottet sålunda anfört får utskottet hemställa . att motionerna 1971: 60 och 1971: 129 inteföranleder någon åtgärd. Närvarande:herrar i (c), (), i (fp),(), Ringaby (m), fröken (), herrar i Nennesholm(c), i (s), Mundebo (fp), (), herrar iNässjö (m), (), fröken (), herrar i (vpk) och (). 1)av i (vpk) som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande sombörjar på s. 5 med orden »När » och slutar på s. 6 med orden»praktiskt omöjligt» bort ersättas med text av följande lydelse: »Kravet om en sänkning av den allmänna pensionsålderntill i första hand bärs upp av én mycket stark opinion inom den svenskafackföreningsrörelsen och bland löntagarna i gemen. Det uppfattas som ettjämlikhetskrav av stor angelägenhetsgrad. Ett grundläggande skäl är dock attdet moderna arbetslivet är så pressande och slitsamt, att SfU 1971: 4 7 behovetav en tidigare pensionering än vid nuvarande 67-årsgräns är påtagligt ochallmänt. De utvidgade möjligheterna till förtidspensionering som numeraföreligger undanröjer inte behovet av den föreslagna sänkningen av den allmännapensionsåldern, inte heller en eventuell överenskommelse mellan en del avarbetsmarknadens partorganisationer. En sänkt pensionsålder bör lagfästas ocherbjuda förmånen åt alla försäkringstagare inom den allmänna försäkringen. Denkostnad man på arbetsgivarsidan förväntar sig vara beredd att påta sig börkunna komma i fråga även vid en allmän sänkning av pensionsåldern. Dessutom börsåsom påpekas i motionen 1971: 60 nuvarande oefterrättliga ordning med enmaximering av folkpensionsavgiften slopas. Hänvisningarna till kostnadernautgör sålunda inga godtagbara skäl för ett ytterligare uppskov med reformensgenomförande. Medhänsyn till vad sålunda anförts har utskottet kommit till uppfattningen attett genomförande av en sänkning av den allmänna pensionsåldern bör genomförasutan ytterligare tidsförskjutning. Utskottet tillstyrker därför bifall tillmotionen 1971: 60. Genom ett sådant bifall tillgodoses även yrkandena i motionen1971: 129.» delsock att utskottet bort hemställa »att med bifall till motionen 1971; 60och i anledning av motionen 1971: 129 uttalar sig för en sänkning av den allmännapensionsåldern till avsedd att träda i kraft samt iskrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om att innevarande års höstriksdagföreläggs förslag härom». 2) av herrar i , iNennesholm och fröken (alla c) som ansett dels att det avsnitt av utskottets yttrande sombörjar på s. 5 med orden »När » och slutar på s. 6 med orden»praktiskt omöjligt» bort ersättas med text av följande lydelse: »En sänkning av den allmänna pensionsåldern, somvarit oförändrad alltsedan 1913 års lag om allmän pensionsförsäkring, framstårenligt utskottets bedömning som den mest angelägna reformen på socialförsäkringensområde f. n. Som det nu är får de försäkrade som har fysiskt särskiltansträngande sysselsättning och som har de lägsta inkomsterna vänta med sinpensionering till , medan andra ur löne- och arbetstidshänseendebättre gynnade grupper kan få gå i pension eller tidigare.Mot denna bakgrund är det tillfredsställande att socialministern sedanmotionsyrkanden under en lång följd av år lagts fram i förra årettillkallat en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda bl. a. frågan ompensionsåldern. Utskottet finner det riktigt att utredningen fått i uppdragatt pröva pensionsfrågan i hela dess vidd och att således både frågan om engenerell sänkning av pensionsåldern och frågan om en rörligare pen- SfU 1971: 4 8 sionsålderingår i utredningens direktiv. Enligt utskottets mening bör icke dessa frågorframstå som alternativ utan i stället utgöra komplement till varandra.Utredningens förslag bör således vara inriktat på en rörlig pensionsålder därutgångspunkten för rörligheten skall vara i stället för som 67 år.Denna målsättning bör komma till klart uttryck i utredningens direktiv, ochutskottet tillstyrker yrkandet i motionen 1971: 129 attpensionsålderskommittén skall erhålla tilläggsdirektiv med detta innehåll. Medanledning av den angelägenhetsgrad som utskottet vill tillerkänna enpensionsreform är det önskvärt att pensionsålderskommittén lägger fram ettförslag om en genereU sänkning av pensionsåldern med förtur. Eftersom riksdagentidigare uttalat att de lagstiftningsfrågor som hänger samman med en sådanreform med all sannolikhet kan av på förhållandevis (2LU 1969:20), bör det vara möjligt för kommittén att avlämna ett delförslag i frågan isådan tid att ändrad lagstiftning kan träda i kraft den 1 januari 1972.Utskottet tillstyrker därför bifall jämväl till yrkandet i motionen 1971: 129om förtursbehandling i pensionsålderskommittén av pensionsåldersfrågan. Genomvad utskottet nu anfört får syftet med motionen 1971: 60 anses i huvudsak blitillgodosett.» dels ock att utskottet bort hemställa »A. attriksdagen med bifall till motionen 1971: 129 och i anledning av motionen 1971:60 i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv förpensionsålderskommittén i enlighet med vad utskottet anfört samt om åläggandeför kommittén att behandla frågan om sänkning av pensionsåldern med förtur; B.att motionen 1971: 60, i den mån den inte kan anses besvarad genom utskottetshemställan under A., inte föranleder någon åtgärd.» avherrar i (fp) och Mundebo (fp), som anfört: »Enligt vår uppfattning bör en sänkning avpensionsåldern . har därjämtebetonat vikten av att pensioneringssystemet medger individuell valfrihet. Enrörlig pensionsålder skulle ta hänsyn till att behovet av pension infaller vidskilda tidpunkter för olika människor. Vi anser att en till sänktpensionsålder med möjlighet till individuella variationer bör vara ett huvudalternativi pensionsålderskommitténs utredningsarbete. Viutgår från att föreläggs förslag till förändring av pensionssystemetunder innevarande mandatperiod. Vi finner därför i detta läge ej anledning attbegära tilläggsdirektiv för det pågående utredningsarbetet.»