bet · FU01SfU35 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU 1971:35 betänkande i anledning nvmotion om översyn av pensionsreglerna för handikappade, m. m. I motionen 1971: 127 av . (fp) har yrkats att måtte hemställa hos Kungl. Maj:t omöversyn av pensionsreglerna för handikappade i syfte a) att skapa bättre ekonomiskaförhållanden för handikappade som står utanför ATP eller har mycket liten ATP, b) att alla pensionsförmåner görsoberoende av civilstånd och kön, c) att pensionsreglerna angåendeinvaliditetstillägg ändras så, att till-lägg till ålderspension utgår även ombehov inträffat efter , d) attinvaliditetsersättning kan utgå tillsammans med änkepension, e) att personer med partiell förtidspension kantillgodoräkna sig ATP- poäng för inkomst av förvärvsarbete för alt höja dels ålderspensionen, dels den utgående förtidspensionen, f) att personer, som har förtidspension ej beräknad päanlagandepoäng under del av år, kan tillgodoräknas pensionspoäng för inkomst under den återstående delen av året. Yrkandet under b) har utskottet behandlat i sittbetänkande 1971; 24. Ett annat i motionen framställt yrkande om handikappadesspeciella problem vid utformningen av en tandvårdsförsäkring har utskottet behandlati betänkandet 1971:16. Beträffande de skäl motionärerna anfört till stöd för sinayrkanden får utskottet, i den mån redogörelse därför inte lämnas i detföljande, hänvisa till motionen 1971: 133. Förbättring av pensionsförmånerna för handikappade utanATP eller med mycket liten ATP Gällande bestämmelser ni. Rätt till förtidspension inomfolkpensioneringen tillkommer försäkrad, som fyllt , om hans arbetsförmågapå grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiskaprestationsförmågan är nedsatt med minst hälften och nedsättningen kan ansesvaraktig. Förtidspensionens storlek graderas efter arbetsförmågansnedsättning. Försäkrad, vars arbetsförmåga är nedsatt i sådan grad att inteteller endast en ringa del 11 saml Nr 35 därav återstår, erhåller således hel förtidspension. Ärarbetsförmågan nedsatt i mindre grad men likväl med avsevärt mer än hälften,utgår två tredjedelar av hel förtidspension. 1 övriga fall utgår halv förtidspension.Hel förtidspension motsvarar för år räknat av basbeloppet (=6 900okt. Förtidspension kan kompletteras med barntillägg,hustrutiirägg, kommunalt bostadstillägg och invaliditetstillägg. Till folkpension i form av förtidspension utgår sedan den1 pensionstillskott. Dessa utgjorde avbasbeloppet. De har därefter stigit och stiger alltjämt årligenså att penstionstillskottet från och med den kommer att uppgå av basbeloppet. Från pensionstillskottet skall avdrag i principgöras för eventuellt utgående ATP-pension. För rätt till förtidspension inom tilläggspensioneringenkrävs att den försäkrade kan tillgodoräkna sig pensionspoäng för tid före detår under vilket pensionsfallet inträffat. För att pensionspoäng skall kunnatillgodoräknas fordras i sin tur att den försäkrade haft viss minsta inkomstav anställning eller annat förvärvsarbete. Pensionspoäng beräknas inte för år,före det då den försäkrade uppnår . Försäkrade, som är handikappadenär de fyller och på grund av handikappet inte kan förvärvsarbeta, saknarsåledes möjlighet att erhålla förtidspension inom tilläggspensioneringen. Enligt motionärerna försätternuvarande pensionsbestämmelser många mindre grupper försäkrade i en svårekonomisk situation. Detta gäller bl. a. unga och medelålders handikappade, sominte kan gå ut i arbetslivet och följaktligen inte heller kan tjäna inATP-poäng. Sådana handikappade blir därigenom hänvisade att leva sitt liv pågrundpensionsnivå, något som framstår särskilt svårt för unga personer som harstörre kostnader än andra pensionärer för bosättning, nöjen m. m. En möjlighetatt förbättra dessa handikappades situation skulle vara att höja grundpensionenoch därmed frångå den skenbart rättvi.sa principen att grundpensionen skallvara lika för alla. 1 samband med antagandet av lagenom allmän försäkring 1962 fann statsmakterna att ett slutligt ställningstagandepå vissa punkter borde föregås av ytteriigare utredning. En av dessa punktervar frågan om förtidspension åt unga invalider. I direktiven för den tillkalladepensionsförsäkrings-kommittén angavs att kommittén skulle söka finna regler somkompen- serade invaliden för de särskilt ogynnsamma effekter av invaliditeten, som hade samband med att denna inträtt i ett tidigt skede avlivet. har berört denna del av sittutredningsuppdrag i det avlämnade betänkandet Pensionstillskottm.m. (SOU 1968:21). 1 betänkandet anför kommittén bland annat följande: 1 anledning av nämnda uppdrag harinom kommittén diskuterats ett flertal olika förslag till lösning av frågan.Det har emellertid visat sig vara förenat med ytterligt stora svårigheter attåstadkomma en godtagbar avgränsning av den grupp som skulle bli berättigadtill förmånen. Varje försök till en specieU lösning för denna grupp har visatsig medföra socialt svårmotiverade olikheter och orättvisor gentemot andrapensionärsgrupper. understrukit i sin allmänna motivering ikapitel 7 har det för kommittén framstått som särskilt viktigt att åstadkommaen generell lösning som omfattar alla pensionärer, alltså även den nu aktuellagruppen. Kommittén har åstadkommit en sådan lösning genom sittförslag om pensionstillskotten. Det har också framstått som angeläget attkoncentrera de tUlgängliga ekonomiska resurserna på en reform som kommer allapensionärer tUlgodo och som inte bryter enhetligheten i det nuvarandepensionssystemet. Med hänsyn till det anförda är kommittén icke beredd att nuföreslå pensionsförbättringar utöver pensionstillskotten för dem sominvalidiserats . Kommittén har i ett senare betänkande att enligtnyligen erhållna tilläggsdirektiv göra en översyn av betydelsefullafamiljepensionsfrågor. Härvid måste bland annat prövas pensionsförmånerna tillkvinnor som invalidiserats medan de avhållit sig från förvärvsarbete för attvårda barn. 1 samband härmed kan det bli aktuellt att även göra enslutbedömning av de speciella pensionsproblemen för alla dem som invalidiserasi unga år. Kommitténs förslag om ökning avfolkpensionerna upp till en viss garantinivå genom pensionstillskott godtogs avstatsmakterna och trädde i kraft (se prop. 1969:38 och 2LU1969:41). Efter bemyndigande av Kungl. Maj:t den 27 maj 1970tiUkaUade socialministern en utredning om pensionsåldern i det allmännapensionssystemet, pensionsålderskommittén. Enligt direktiven skall utredningenäven pröva frågan om standardsäkring av pensionsförmånerna. 1 detta avsnitt avdirektiven uttalas att utredningen skall ägna särskild uppmärksamhet åt deproblem som uppstår för dem som pensioneras . Med hänvisning till det uppdrag, som sålunda lämnatspensionsålderskommittén, förklarade pensionsförsäkringskommittén i sitt avlämnade slutbetänkande Familjepensionsfrågor m.m. (SOU 1971: 19) attfrågan om speciella förmåner åt unga invalider inte borde ytterligare prövasav pensionsförsäkringskommittén. SfU1971: 35 4 I motioner till riksdaghemställdes att frågan om komplettering av socialförsäkringssystemet med enspeciell form av förtidspension måtte utredas. Huvudsyftet med en sådanförtidspension skulle vara att tillförsäkra unga handikappade samt handikappadeoch sjuka, som inte kunnat tjäna in tillräckligt höga pensionspoäng inomATP-systemet, möjlighet att leva på en standardmässigt sett genomsnittlig nivå. Andra lagutskottet uttalade i sitt av godkändautlåtande : 75 att utredningsuppdrag av det slag som motionärernaefterlyste redan var anförtrott åt pensionsförsäkringskommittén. Eftersom kommitténenligt vad utskottet inhämtat hyste en förhoppning att kunna slutföra sittarbete , påkallade motionerna enligt utskottets bedömninginte något initiativ från sida. Motioner vid riksdag med samma syfte avvisades påsamma sätt med hänvisning till pågående utredningsarbete. Förutom pensionsförsäkringskommitténpekades på pensionsålderskommittén och visst utredningsarbete inomriksförsäkringsverket angående invaliditetstillägg (2 LU 1970: 59). Rätt till invaliditetstillägg då hjälpbehov uppstått efter63 års ålder Ålderspension eller förtidspensioninom folkpensioneringen kan kompletteras med invaliditetstillägg. Sådanttillägg utgår om den försäkrade är ur stånd att reda sig själv och på grundhärav vid upprepade tillfällen är i behov av hjälp av annan samt hjälpbehovetuppkommit innan den försäkrade fyllt . Tillägget skall alltid utgå om denförsäkrade är blind och blindheten inträtt före nämnda ålder. Invaliditetstillägg utgår också till försäkrad som uppbärpartiell förtidspension, om den försäkrade utför förvärvsarbete men på grundav höggradig nedsättning i kroppsorganens funktion behöver avsevärd fortlöpandehjälp av annan person eller får vidkännas betydande merutgifter för färdmedeleller andra hjälpmedel för att kunna utföra arbetet. Med försäkrad som utförförvärvsarbete jämställes försäkrad som bedriver studier om han är berättigadtill studiehjälp eller studiemedel eller bara på grund av behovsprövning ärutesluten från sådan förmån. 1 nu nämnda fall utgår invaliditetstillägg ävenom funktionsnedsättningen mträffat först efter . Rätten tilltillägget upphör däremot om pen-sionstagaren slutar med förvärvsarbetet ellerstudierna eller om hans partiella förtidspension ersätts av hel förtidspensioneller ålderspension. Invaliditetstillägg utgör för år räknat avbasbeloppet. Tillägget utgår med fullt belopp även vid partiell förtidspension. SfU 1971: 35 I motionen kritiseras föreskriften att rätten tiUinvaliditetstiUägg i huvudfallen är begränsad till sådan försäkrad som drabbatsav funktionsnedsättning . Försörjningsbördan för den enskildeindividen och hans ekonomiska situation måste enligt motionärerna rimligtvisvara densamma oberoende av om nedsättningen inträffat före eller efter en vissålder. Tidigareriksdagsbehandling m. m. När lagen om allmän försäkring antogs 1962 höjdesåldersgränsen för erhållande av invaliditetstillägg från 60 till . Imotioner yrkades att gränsen skulle höjas till . Detta yrkande avslogs medföljande motivering (2LU 1962: 27): Ett av skälen för åldersgränsen beträffandeifrågavarande tillägg är uppenbarligen, att ett lyte av den art som tilläggetär avsett att kompensera drabbar betydligt hårdare, om det uppkommer medanvederbörande är i verksam ålder, än om det uppstår . Vidare är mångamänniskor vid hög ålder i fysiskt avseende nedbmtna, och det kan inte ansespåkallat att i samtiiga dessa fall utge särskilda ersättningar frånpensioneringen. Med hänsyn till dessa förhållanden synes en åldersgränsmotiverad. Var denna skall ligga kan givetvis vara föremål för delade meningar.De anförda synpunkterna talar enligt utskottets mening även för att gränseninte sättes alltför högt, och utskottet anser därför att den höjning med tre årsom föreslås i propositionen innefattar en rimlig avvägning. Vid riksdag uttalade andra lagutskottet ianledning av väckta motioner (2LU 1965:25) att utskottet alltjämt ansåg aU enåldersgräns för utgivande av invaliditetstillägg borde finnas. Det kundeknappast vara en angelägenhet för den allmänna pensioneringen att iinvaliditets-tiUäggets form ersätta de kostnader för hjälp, som mänga gamlatill följd av åldrandet otvivelaktigt kunde bli i behov av. Problemet medvårdkostnader av den arten borde ses i samband med åldringsvården i stort.Eftersom pensionsförsäkringskommittén behandlade frågor som berörde invaliditetstilläggansåg utskottet att motionerna kunde överlämnas till denna kommitté. Pensionsförsäkringskommitténbehandlade frågan i sitt avlämnade betänkande Vissapensionsfrågor (SOU 1965: 62). Kommittén anslöt sig till ståndpunkten att invaliditetstilläggetinte borde ersätta kostnader som följer av åldrandet som en mer eller mindrenormal företeelse. Enligt kommitténs uppfattning borde åldersgränsen för rätttill tillägget inte sättas alltför nära den allmänna pensionsåldern. För dennauppfattning talade, menade kommittén, att den omständigheten humvidahjälpbehovet inträtt kort före eller kort efter pensionsålderns inträde inteborde avgöra om tilläggsförmån skulle utgå under återstoden SfU 1971: 35 6 avden försäkrades levnad. Denna ståndpunkt förde enligt kommittén till slutsatsenatt utrymme saknades för en höjning av åldersgränsen. Vidbehandling av propositionen 1966: 59, som grundade sig på kommitténsbetänkande, hade att ta ställning till motionsyrkanden om höjning avåldersgränsen till . Andra lagutskottet som behandlade frågan i sitt avriksdagen godkända utlåtande 2LU 1966: 41 anslöt sig till kommitténsståndpunkt. För åldersgränsen talade enligt utskottet också denomständigheten att gränsen är tillämplig i andra sammanhang inom den allmännapensioneringen. Rätten till förtida uttag av ålderspension börjar således dåden försäkrade uppnått . Medsamma motivering avvisade liknande motioner (2LU 1968: 12). Närfrågan om höjd åldersgräns på nytt aktualiserades i motioner vid hänvisade till pågående utredningsarbete inomriksförsäkringsverket (2LU 1969:57). I enlighet med en hemställan i andralagutskottets utiåtande : 8 hade begärt att Kungl. Maj:t ilämpligt sammanhang skulle låta undersöka vissa frågor angåendeinvaliditetsersättning. Den 28 febmari 1969 överlämnade Kungl. Maj:t utiåtandettill och uppdrog åt verket att undersöka tillämpningen avgällande regler om invaliditetstUlägg och invaliditetsersättning samt inkommamed förslag som kunde föranledas av utredningen. riksdag förutsatteatt frågan om åldersgränsen för rätt tiU invaliditetstillägg skulle behandlasunder verkets utredningsarbete och ansåg att resultatet härav borde avvaktasinnan man tog något initiativ i frågan från sida. Enhgtvad socialförsäkringsutskottet inhämtat kommer att prövanu gällande bestämmelser om åldersgränsen. Rätttill invaliditetsersättning med änkepension Invaliditetsersättning utgår förutom i form avvårdbidrag till handikappade barn till blinda samt tillhandikappade som är yrkesverksamma eller studerar, under förutsättning att deinte åtnjuter någon form av allmän pension. Som villkor uppstäUs beträffandeblinda att blindheten inträtt innan den försäkrade uppnått , ochbeträffande förvärvsarbetande och studerande att det föreligger sammanedsättning i kroppsfunktion, hjälpbehov och merutgifter som gäller för rätttill invaliditetstillägg till partiell förtidspension. Omden försäkrade åtnjuter änkepension är detta ett hinder mot att komma iåtnjutande av invaliditetsersättning. Skulle den försäkrade av- stå från änkepensionen, kan dock invaliditetsersättningutgå. Invaliditetsersättningen för försäkrade i arbetsför ålderär som framgår av det anförda avsedd för sådana försäkrade som trots sammamedicinska handikapp som utgör förutsättning för invaliditetstillägg kanförskaffa sig så stor inkomst av förvärvsarbete, att rätt till förtidspensioneller sjukbidrag inte föreligger. Invaliditetsersättning (med bortseende från vårdbidrag)utgår tidigast fr. o. m. den månad då sökanden fyller och längst t. o. m.månaden före den då han fyller . Ersättningen utgör 60 eller 30 %av basbeloppet beroende på hjälpbehovets omfattning eller merutgifter-nasstorlek. För blinda är ersättningen i princip av basbeloppet. Om man bortser från vårdbidraget och fråninvaliditetsersättning till blinda, har invaliditetsersättningen fått sinstörsta användning som hjälp åt sådana handikappade som måste ha invalidbileller annat transportmedel för färd till och från arbetsplats ellerstudieplats. I detta sammanhang må erinras om de möjligheter som finns att fåinkomstprövat bidrag till motorfordon för handikappade enligt bestämmelser iarbetsmarknadskungörelsen. I motionen kritiseras bestämmelsenatt invaUditetsersättning utgår endast under förutsättning att den försäkradeinte erhåller någon annan form av allmän pension. Detta medför att enförsäkringstagare med änkepension inte kan erhålla invaliditetsersättning.Kvinnor med låg änkepension drabbas hårt av denna bestämmelse. Förlusten avinvaliditetsersättning i samband med mannens bortgång kan innebära en väsentligtförsämrad ekonomisk situation för den efterlevande hustrun. Frågan om rätt att samtidigterhålla änkepension och invaliditetsersättning togs upp i en interpellation avherr i . I ett svar på interpellationenden redovisade chefen för , statsrådet ,inledningsvis gällande bestämmelser. Han anmärkte att änkepension och förtidspensionfrån folkpensioneringen inte heller kan utgå lika litet somförtidspension och ålderspension eftersom pensionsformerna var för sig skallge samma grundtrygghet för den enskilde. Om en kvinna medinvaliditetsersättning blir änka innebär detta inte, som synesanta, att hon automatiskt förlorar rätten till fortsatt sådan ersättning. Idetta läge kan hon nämligen välja det som blir förmånligast för henne,invaliditetsersättning eUer änkepension. SfU 1971: 35 8 motsvarandevalmöjlighet finns för kvinna som börjat uppbära änkepension men som i övrigtuppfyller villkoren för invaliditetsersättning. Invaliditetsersättningen ärinte konstmerad som en tilläggsförmån utan är en fristående stödform med syftefrämst att uppmuntra dem till arbete som trots höggradigt handikapp harmöjligheter att bereda sig en förvärvsinkomst som utesluter dem frånförtidspension. Ersättningen är tiU sin storlek och utformning i övrigtavpassad med hänsyn till dessa förhållanden. De överväganden som ligger tillgrund för förmånen är således inte utan vidare tillämpliga på kvinnor medänkepension. I fortsättningen av svaret uppgav socialministernatt reglerna för invaliditetstillägg och invaliditetsersättning var föremål föröversyn. Han åsyftade därvid det i föregående avsnitt redovisade uppdraget den28 till att undersöka tillämpningen avbestämmelserna om invaliditetstillägg och invaliditetsersättning och komma inmed de förslag vartill undersökningen kunde föranleda. Ianledning av en enkel fråga av i redovisade chefen försocialdepartementet hur arbetet framskred iriksförsäkringsverket med det nämnda utredningsuppdraget. Rättför förtidspensionär att tillgodoräkna sig ATP-poäng Rätt till tilläggspension grundas enligt 11 kap. 1§ lagen om allmän försäkring på inkomst av förvärvsarbete. , somförsäkrad haft sådan inkomst överstigande basbeloppet, skall pensionsgrundandeinkomst beräknas för honom. Denna inkomst läggs sedan till grund förfaststäUandet av pensionspoäng. Medeltalet av de femton högsta poängtalenbestämmer ålderspensionens storlek. Förtidspension inom tilläggspensioneringenberäknas efter två skilda metoder beroende på om invaliditeten inträffat inära anslutning till tid då den försäkrade varit verksam i förvärvslivet ellerinträffat . Den förstnämnda metoden bygger på ett system medantagandepoäng, som innebär att pensionen beräknas som om den försäkradetillförts pensionspoäng fr. o. m. det år då pensionen började utgå t. o. m. detår då den försäkrade fyller . Poängen skall som regel ge uttryck för denförsäkrades förvärvsförmåga som fullt arbetsför. Föreligger inteförutsättningar för en beräkning med antagandepoäng, skall pensionen beräknaspå grundval enbart av de poäng och poängår som tillgodoräknats den försäkradeför år före pensionsfallet. För rätt till pension krävs minst tre pensionsåroch för rätt till full pension minst 30 poänggivande år. Allinkomst av förvärvsarbete är inte pensionsgrundande. Undantag görs t. ex. förinkomster förvärvade före det år den försäkrade fyller och efter det århan uppnår . Inte heller och det SfU 1971: 35 9 ärden bestämmelsen som motionärerna vänder sig mot beräknas pensionsgrundandeinkomst för år under vilket den försäkrade helt eller delvis åtnjuterförtidspension från den allmänna försäkringen. Denna regel innebär attarbetsinsatser som en försäkrad med partiell förtidspension utför saknarbetydelse för vilka pensionspoäng som skall till-godoföras honom. Om denförsäkrade åtnjuter förtidspension från till-läggspensioneringen medantagandepoängberäkning, är han således hänvisad till att behålla antagenpensionspoäng, oavsett om han arbetar mera eller mindre än som motsvaras av denantagna invaliditeten. Åtnjuter han förtidspension enbart frånfolkpensioneringen eller uppbär han förtidspension från tilläggspensioneringenutan antagandepoängberäkning, kan han inte tillgodoföras några pensionspoäng.Detsamma gäller för en försäkrad som lyfter hel förtidspension under del av årmen arbetar . För detta arbete kan han inte förvärvapensionspoäng. Arbetsgivare,som i sin tjänst har arbetstagare som åtnjuter förtidspension från denallmänna försäkringen, betalar arbetsgivaravgift för lönen till denne enligtsamma regler som gäller för arbetstagare i allmänhet. Man har med hänsyn tillavgiftens koUektiva karaktär inte funnit skäl att upprätthålla strikt sambandmellan erläggande av avgifter och förvärv av pensionsrätt. Samband upprätthållsdäremot i de fall förtidspensionären har inkomst av annat förvärvsarbete änanstäUning. Han skall då inte erlägga tilläggspensionsavgift för dennainkomst. Motionärerna anser att nuvarande bestämmelsermissgynnar försäkrade med partiell förtidspension eller förtidspension underdel av året. Trots goda inkomster kan dessa försäkrade inte blitillgodoräknade några pensionspoäng. Bestämmelserna drabbar särskilt sådanahandikappade hårt som aldrig kommit in i ATP-systemet eller fått sin pensiongrundad på antagandepoäng efter utträdet i förvärvslivet.Bestämmelserna bör ändras så att personer med partiell förtidspension skallkunna tjäna in ATP-poäng för inkomst av förvärvsarbete för att möjliggöra enhöjning dels av ålderspensionen dels, med vissa tidsintervaller, av utgåendeförtidspension. Likaså bör möjligheter införas att tillgodoräknas pensionspoängför förvärvsinkomster under sådant år, då förtidspension utgått under del avåret. Frågan huruvida den som åtnjuter förtidspensionskall kunna förvärva ytterligare pensionsrätt genom sina förvärvsinkomsterberördes redan av pensionsutredningen 1955 avlämnade slutbetänkande. Beträffandeinnehållet i detta samt frågans behandling vid tillkomsten av lagen omförsäkring för allmän tilläggspension 1959 och lagen om allmän försäkring 1962får utskottet hänvisa till redogörelsen härför i andra lagutskottets utlåtande2LU 1970:61. Somen följd av den diskussion som bl. a. denna fråga vållat till-kaUade Kungl.Maj:t pensionsförsäkringskommittén. Enligt direktiven för dennaskulle kommittén bl. a. pröva frågan om de partiellt arbetsföra pensionärernasmöjlighet att tjäna in pensionspoäng. Kommittén behandlade denna del av sittutredningsuppdrag i det avlämnade betänkandet Pensionstillskott m.m.(SOU 1968:21). En utförligare redogörelse för betänkandets innehåll i denna delfinns i andra lagutskottets fören'ämnda utiåtande 1970:61. Kommittén sammanfattadesin inställning till frågan på följande sätt. Om det föreliggande problemet kansammanfattningsvis sägas, att det kvantitativt sett har en liten betydelse.Vidare är att märka att nuvarande ordning ofta är gynnsam för dem som åtnjuterförtidspension med antagandepoängberäkning men är ogynnsam förandra förtidspensionärer. En lösning, som enbart berör sistnämndapen-sion'ärer, har den nackdelen med sig att den kommer att gynna dessa iförhållande till den som har låg pension med antagandepoängberäkning. Etttröskelförhållande uppstår alltså. En ordning, som berör allaförtidspensionärer, skapar orättvisor mellan olika kategorier av dem som uppbärförtidspension med antagandepoängberäkning. Även här blir det alltså fråga omtröskelproblem. Varje lösning kommer dessutom att medföra problem såväl i frågaom hur de nyförvärvade poängen skall få användas som i fråga omavgiftsbetalningen. Avslutningsvis anförde kommittén att desshuvudförslag om pensionstillskott särskilt gynnade dem som har låg eller ingentUläggspension, dvs. just dem för vilka nuvarande poängberäkningsbestämmelserkan sägas vara till nackdel. De invändningar som kan resas mot nuvarandeordning förlorade alltså i styrka efter hand som pensionstUlskotten växer.