bet · FU01LU2 · 1971-12-31 00:00:00 — 1970: 20 del A s. 203) föreslog vissomarbetning av bestämmelsen så att inte innehållet i fångeshandlingen skulle fådominera över andra omständigheter som kunde tjäna som ledning för gränsensbestämmande. Departementschefen, fortsätter motionären, säger sig beakta vadlagrådet anfört på det sättet att dessa regler överflyttas tillpromulgationslagen (del A s. 393). Detta, anför motionären, hade visserligeninte lagrådet antytt, och lagrådsremissen om promulgationslagen i denna delvar redan avgiven utan att någon regel om dessa arealfång fanns med. Efteratt ha redovisat hur bestämmelsen sedan kom att inflyta i 17 § JP anförmotionären att det är tillfredsställande att den regel som erfordras har fåttden av lagrådet (prop. 1970: 20 del A s. 203) föreslagna lydelsen. Däremotfinns det enligt motionärens mening ingen anledning att ta bort regeln urjordabalken och föra in den i promulgationslagen. Detta var enligt motionäreninte heller lagrådets mening. Motionärenanför att gränsbestämningsreglerna i nu gällande jorddelningslag är samlade i7 kap. Där skiljs mellan i laga ordning bestämda gränser och gränser som ickeär bestämda i laga ordning. I det av vårriksdagen 1970 antagna förslaget tillny fastighetsbildningslag finns inte LU 1971: 2 10 motsvaranderegler med i 14 kap., som handlar om fastighetsbestämning. Motivet var att demateriella reglerna om bestämmande av gräns hörde hemma i jordabalken. Ilagberedningens förslag liksom i propositionen finns regler om i laga ordningbestämda gränser i 1 kap. 3 §. Lagberedningens förslag till 4 §, som innehöllreglerna om gränser som icke bestämts i laga ordning, har i propositionenblivit beskuret till att avse endast gränser som tillkommit genom expropriationeller liknande tvångsförvärv. Sådanagränser är ytterst sällan föremål för bestämning, framhåller motionären.Däremot har motsvarande regler om många tiotusentals avsöndringar och liknandearealfång förts till promulgationslagen. Enligt motionären förefaller det somom orsaken skulle vara att sådan fastighetsbildning numera inte är tillåtenoch att därför regler om sådana gränser endast skulle ha historisk betydelse.Men, tillägger han, samma är förhållandet i fråga om gränser som förejordabalkens ikraftträdande bestämts enligt tidigare, högst skiftande regler. Motionärenpekar härefter på att tredje lagutskottet i sitt utlåtande anförde attjordabalksförslaget bygger »pä den redaktionella principen att bestämmelser somendast tar sikte på förhållanden som inträffat före balkens ikraftträdande inteskall ingå i balken utan placeras i promulgationslagen». Även omjordabalkspropositionen försökt att leva upp tiU den angivna principen så finnsdet flera avsteg därifrån, anför motionären, och hänvisar till följandeuttalande av lagrådet i jordabalkspropositionen (del A s. 202): »Emellertidhar beträffande vissa andra bestämmelser, vilka också uteslutande hartillämpning på äldre förhållanden, valts metoden att införa dem i balken.»Motionären framhåller att jordabalken borde vara avsedd att ge regler för vadsom verkligen sker inom de olika rättsområden som balken behandlar.Fastighetsbestämning av genom överlåtelse av jord före balkens ikraftträdandetillkomna gränser är nu och torde även för framtiden bli den vanligasteanledningen till sådana förrättningar som behandlas i 14 kap.»Fastighetsbestämning» i fastighetsbildningslagen, anför motionären. Därför bör17 § JP enligt hans mening återföras till 1 kap. JB, förslagsvis genomomarbetning av 4 § däri. Detvar lagrådets uttalade mening, fortsätter motionären, att övervägande skältalade för att reglerna om gränshävd borde upptagas i jordabalken och inteplaceras i promulgationslagen som åstadkom att ändringar i det ursprungligadepartementsförslaget gjordes i fråga om de icke i laga ordning bestämdagränserna. Därför anser han det vara anledning att ompröva även placeringen av18 § JP. Ett starkt skäl för att införa reglerna om gränshävd i jordabalken äratt de behandlar ett helt nytt rättsinstitut, som kan räknas bli tillämpatunder , anför motionären avslutningsvis. riksdag har antagit ny jordabalk (JB) samtlag om införande av nya jordabalken (jordabalkens promulgationslag, JP). Balkenskall träda i kraft . I 1 kap. 35 §§ JB upptas bestämmelserom rätta sträckningen av fastighets gränser. Jordabalken skiljer på gräns somblivit lagligen bestämd och gräns som inte blivit lagligen bestämd.Bestämmelser om det förra slaget av gränser meddelas i 3 §. Beträffande gränsersom inte blivit lagligen bestämda ges regler i 4 §. För sådana gränserföreskrivs i första stycket i paragrafen att de märken som av ålder ansettsutmärka gränsen skall gälla. Har gränsen tillkommit genom expropriation ellerliknande tvångsförvärv, skall gränsen enligt andra stycket ha den sträckningsom med ledning av fångeshandling, innehav och andra omständigheter kan antasha varit åsyftad. Också i jordabalkens promulgationslag finns det bestämmelserom rätta sträckningen av fastighets gräns. I 17 § JP föreskrivs sålunda attfastighets gräns, som kommit till genom överlåtelse av jord före jordabalkensikraftträdande, har den sträckning som med ledning av fångeshandling, innehavoch andra omständigheter kan antas ha varit åsyftad. Bestämmelsen träderalltså i stället för 1 kap. 4 § första stycket JB, om det är känt attfastigheten bildats genom överlåtelse. 18 § JP innehåller regler om ett nytträttsinstitut, gränshävd. Reglerna innebär att om fastighetsgräns under minst20 år oklandrat hävdats i annan sträckning än den skulle ha enligt lag, och detav omständigheterna framgår att hävden grundats på överenskommelse som förebalkens ikraftträdande ingåtts mellan ägarna på ömse sidor, den hävdadesträckningen skall gälla. I motionen yrkas, i första hand, att görsådan ändring i den nya jordabalken att bestämmelsen i 17 § JP om sträckningenav gräns som kommit till genom överlåtelse av jord överförs till 1 kap. jordabalkensamt, i andra hand, att också reglema i 18 § JP överförs till detta kapitel.Till stöd för yrkandet att överföra den i 17 § JP upptagna bestämmelsen tilljordabalken anför motionären att fastighetsbestämning av gränser, som kommittill genom överlåtelse av jord, är och även för framtiden torde bli denvanligaste anledningen till sådana förrättningar som behandlas i 14 kap.,»Fastighetsbestämning», i fastighetsbildningslagen. Som skäl för att införareglerna om gränshävd i jordabalken åberopar motionären den omständigheten attreglema, som avser ett helt nytt rättsinstitut, kan antas bli tillämpade underlång tid framöver. Såsom framgår av den föregående redogörelsen harfrågan om placeringen av ifrågavarande bestämmelser övervägts vid skildatillfällen under behandlingen av lagstiftningsärendet. 1960 till ny jordabalk hade bestämmelsen om rätta sträckningen avgräns som kommit till genom överlåtelse av jord tagits upp i 1 kap. 4 § andrastycket och bestämmelserna om gränshävd i 1 kap. 5 § andra stycket. I det avKungl. Maj:t till lagrådet remitterade förslaget tUl delar av jordabalkfick regeln om den rätta sträckningen av gräns som kommit till genomöverlåtelse av jord stå kvar i balken. Departementschefen ansåg att regeln omgränshävd däremot inte borde ingå i balken utan i stället i desspromulgationslag. Som skäl härför anförde han att institutet tar sikte bara påöverenskommelser som skett före balkens ikraftträdande. Vidgranskningen av det remitterade förslaget framhöll lagrådet att reglema i 1kap. JB avsågs skola vinna tillämpning inte bara på förhållanden, somuppkommit efter den nya jordabalkens ikraftträdande, utan också på äldreförhållanden, varjämte lagrådet pekade på att vissa av reglerna t. o. m. varsådana att de endast kunde gälla äldre förhållanden, så exempelvis regeln i 1kap. 4 § om gräns som tillkommit genom överlåtelse av jord. I anslutning tilldepartementschefens förslag att bestäm-mekerna om gränshävd skulle upptas i promulgationslagenerinrade lagrådet om att för vissa andra bestämmelser, vilka också uteslutandehade tillämpning på äldre förhållanden, hade valts metoden att införa dem ibalken. Lagrådet torde med uttalandet ha åsyftat just bestämmelsen om gränssom tillkommit genom överlåtelse av jord. Om denna metod skulle bibehållasvid granskning av promulgationsbestämmelserna, talade enligt lagrådets meningövervägande skäl för att även reglema om gränshävd borde tas upp i balken. Vidanmälan av propositionen vidhöll departementschefen att bestämmelserna omgränshävd på de skäl, som anförts i remissen, borde placeras ipromulgationslagen. Vidare uttalade departementschefen att också regeln i 1kap. 4 § andra stycket förslaget till jordabalk om gräns som kommit tUl genomöverlåtelse av jord borde flyttas från balken till promulgationslagen. Som skälhärför anförde departementschefen att han beaktat vad lagrådet anförtbeträffande ifrågavarande regler. Härvid torde departementschefen åsyftalagrådets påpekande att regeln i 1 kap. 4 § andra stycket förslaget tilljordabalk endast kan gälla äldre förhållanden. Ipropositionen med förslag till promulgationslag upptogs härefter bestämmelsenom sträckningen av gräns som kommit till genom överlåtelse av jord i 17 § samtbestämmelserna om gränshävd i 18 §. Vidriksdagsbehandlingen övervägdes frågan om placeringen av berörda bestämmelseri anledning av motioner. Tredje lagutskottet uttalade i sitt av riksdagengodkända utiåtande att, när det gällde sådana regler som de ifrågavarande,vilka inte var av egentiig övergångsnatur, frågan uppkom var reglema skulleplaceras: i den nya lagen eller bland övergångsbestämmelserna till lagen. Idetta avseende, anförde utskottet, byggde jordabalksförslaget på denredaktionella principen, att bestämmelser som endast tog sikte på förhållandensom inträffat före balkens ikraft- trädande inte skulle ingå i balken utan placeras ipromulgationslagen. Utskottet ansåg att de båda nu ifrågakomna bestämmelsernamed hänsyn till den valda systematiken således borde ha sin plats i promulgationslagen.Att bestämmelserna sannolikt skulle komma att tillämpas i en inte obetydligomfattning utgjorde enligt utskottets mening inte tillräckligt skäl för attavsteg skulle få göras från nämnda princip. Utskottet ansåg vidare att det intebehövde befaras, att de tillämpande myndigheterna och andra som skulle kommaatt syssla med frågor om den rätta sträckningen av fastighets gräns inte skulleuppmärksamma att det finns regler härom också utanför jordabalken. finner ej skäl att frångå den bedömning ifrågan som tredje lagutskottet sålunda gjort. Utskottet vill i sammanhangeterinra om att det inte är någon främmande företeelse i svensk lagstiftning attregler, som avses komma att tillämpas efter det att en lag trätti kraft och som t. o. m. avser förhållanden vilka hänför sig till tiden efterikraftträdandet, får sin placering i lagens promulgationslag. Såsom exempel månämnas att enligt 18 § lagen om införande av nya skall vad idenna balk är föreskrivet angående åtal för brott, vara inte kan följa svårarestraff än böter, äga motsvarande tillämpning i fråga om talan som föressärskilt angående utdömande av förelagt vite. Om den omständigheten att nuifrågakomna bestämmelser i jordabalkens promulgationslag om fastighets gränserkommer att tillämpas skulle tillmätas avgörandebetydelse för deras placering, torde man för övrigt behöva pröva om inte omplaceringockså bör ske av regler beträffande andra rättsinstitut, vilka endast avserförhållanden som inträtt före jordabalkens ikraftträdande men kan komma atttillämpas , t. ex. reglerna i 6 § JP om urminnes hävd. På grundav vad sålunda anförts hemställer utskottet attmotionen 1971; 335 inte föranleder någon åtgärd. Vid detta ärendes behandling har närvarit: herrar i (fp),(). (), fröken i (s), herrLidgard (m)*, fm Asbrink (s), herrar ()*, (), iSödertälje (s), fm Jonäng (c), herrar (vpk), i (s), fruOlsson i (c) och fra i (s)*. * Ej närvarande vid betänkandets justering.