bet · FU01NU9 · 1971-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkanden nr 1971 NU 1971 Näringsutskottetsbetänkande i anledning av motion om åtgärder för att stimulera nyetablering avmuidre företag. I motionen 1971: 442 av m.fl. (c, fp)hemställs att skall i skrivelse tUl Kungl. Maj:t anhåUa om enparlamentarisk utredning med uppgift att framlägga förslag till stimulans avnyföretagande genom nya former för långsiktig finansiering. I motionen diskuteras först de mindre företagensallmänna betydelse inom näringsUvet och strukturförändringarnas inverkan pådessa företag. Det finns, säger motionärerna, ingenting att invända mot endynamisk utveckling som innebär att vissa företag försvinner medan andrakommer till i en ständig anpassning tUl gäUande villkor. Svagheten i dennuvarande utvecklingen är emeUertid, hävdar de, att nyetablering av företagförekommer i alltför ringa utsträckning, något som bl. a. har aUvarligaarbetsmarknadspolitiska konsekvenser. En av de grundläggande svårigheterna förden som vill starta ett nytt företag är bristen på kapital, anför motionärerna,detta särskilt som kapitalintensiteten ökar i de flesta branscher. Olikasamhälleliga åtgärder på kapitalförsörjningsområdet berörs men betecknas somotillräckUga. Ett kreditinstitut med särskild inriktning på de mindreföretagens behov av långsiktig finansiering utan traditionella säkerheterskuUe, säger motionärerna tUl sist, i hög grad stimulera nyföretagande ochmedverka till att nya idéer kan tas till vara i ökad utsträckning. Delegationenför de mindre och medelstora företagen Den av chefen för industridepartementet tUlkalladedelegationen för de mindre och medelstora företagen (ordförande:landstingsdirektör ) har tUl uppgift att verka för ensamordning av de utredningar som huvudsakligen berör de mindre och medelstoraföretagen samt bedöma behovet av och föreslå kompletterande utredningar.Delegationen skaU vidare lämna synpunkter och avge förslag i frågor rörande demindre och medelstora företagen. NU 1971: 9 2 Delegationen, som började sitt arbete i augusti1970, uppger att den inlett en omfattande och differentieradutredningsverksamhet. Regionala undersökningar för att utröna behovet av ochtUlgången på olika former av service till företagen har igångsatts i samarbetemed olika samhällsorgan och företrädare för näringslivet. Påutrednings-programmet för står frågor rörandeföretagsledarutbildningen, den tekniska utvecklingen, industricentra,arbetsmUjön m. m. Delegationen har också påbörjat en kartläggning av olikautredningsaktiviteter som kan ha betydelse för de mindre företagen. Ibetänkandet »och medelstora företag» (I StencU 1970: 5), som avgavs , föreslår delegationen att ettsärskilt finansieringsinstitut i aktiebolagsform skaU inrättas med uppgift atttUlhandahålla riskvilligt kapital till inindre och medelstora företag.Institutets insatser skall enligt förslaget inriktas på lönsamma eUerutvecklingsbara företag med goda framtidsutsikter. Dess kapitaltUlskott skall iregel få formen av minoritetsengagemang genom förvärv av aktier eller andelar.Aktiekapitalet föreslås uppgå till högst 50 mUj. och tecknas av staten ochbankväsendet vardera. För statens del skall aktierna tecknas avSveriges investeringsbank AB. I motionen föreslås en utredning om stimulans avnyföretagande genom nya former för långsiktig finansiering. Delegationen för demindre och medelstora företagen, vilken inledde sin verksamhet , hartill uppgift att initiera och samordna utredningar rörande de mindre ochmedelstora företågen. Utskottet finner det önskvärt att delegationenuppmärksammar de synpunkter som motionärerna framfört och hemställer därför att hos Kungl.Maj:t hemstäUer att motionen 1971: 442 för övervägande överlämnastill delegationen för de mindre och Stockholmden På näringsutskottets vägnar Närvarande:herrar (), i (s), i Glömminge (c),i (fp), (), i (c). ().Blomkvist (s), Wååg (s), (), (). (), fm ()och (). Näringsutskottetsbetänkande i anledning av motion om åtgärder för att lösa de mindre ochmedelstora företagens tillväxtproblem. I motionen 1971: 1070 av herrar () ochHelén (fp) hemställs att skall i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåUaom utredning och förslag beträffande åtgärder för att lösa de mindre och medelstoraföretagens tillväxtproblem, särskilt vad gäller industriella innovationer, ienlighet med vad som anförts i motionen 1971: 565. Det avsnitt i motionen 1971: 565 som åberopas imotionen 1971: 1070 är av följande lydelse: Den svenska industrins internationellakonkurrenskraft både när det gäller exportindustrin och den industri, somkonkurrerar med utländska företag på hemmamarknaden är starkt beroende avden innovativa förmågan och produktivitetsutveckUngen. I båda dessa avseendenhar svenskt näringsliv en gynnsam position. Nettoutgifternaför licenser, royalties och patent har emellertid kommit attutgöra en växande andel av det negativa transfereringsnettot.Långtidsutredningen förutser att denna utveckling skall fortsätta och att detnegativa nettot 1975 skaU uppgå till ca 250 milj. kr., dvs. avdet totala transfereringsnettot. vUl för sin del förklaradenna utveckling med att som en liten nation och med högt specialiseradindustri i fråga om uppfinningar och utveckUng av metoder inte kan ligga ifrontlinjen mer än på några få områden. Förutsättningen för att vi skall kunnahävda oss på ett vidare fält är därför att vi snabbt kan ta upp och omsätta nyautländska rön och erfarenheter i produktion. Ett växande negativt netto i dettaavseende behöver således inte vara någon omedelbar nackdel eller irmebära riskför industriell stagnation. Detkan ligga åtskilligt i långtidsutredningens analys. Det är uppenbart, att dethär rör sig om en komplicerad växelverkan meUan å ena sidan import av utländskarön, å andra sidan hög beredskap att omsätta dessa i praktiken. Detta senarekräver i sin tur en högt utvecklad forsknings- och utvecklingskapacitet. Föratt vi skall hålla och utvidga våra marknadsandelar på en hårdnandeinternationeU marknad krävs emellertid också ett rent nyskapande inom desektorer av industrin där har särskilt goda förutsättningar. Det ärett misstag att tro att endast de större företagen här kan spela någonväsentlig roll. Ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv förutsättermindre och medel- storaföretag som på specialområden kan hävda sig på en internationell marknad. Vivet aUtför litet om de faktiska förutsättningarna i detta avseende. Desenaste årens ekonomiska politik och inte minst förra årets kreditpolitik har utan tvivel medfört stora svårigheter för denna företagskategori. Vad somkrävs är en studie av de mindre och medelstora företagens tiUväxtproblem ochderas faktiska finansiella förutsättningar att satsa på industriellainnovationer. Detta är en fråga som dels berör forskrungspoUtiken, delskreditpolitiken. Enligt vår mening finns det klart behov av en sådanutredning. Imotionen föreslås utredning om åtgärder för att lösa de mindre och medelstoraföretagens tiUväxtproblem, särskilt vad gäller industrieUa innovationer. Detkan förutsättas att delegationen för de mindre och medelstora företagen, varsuppgifter och arbetsprogram redovisas i utskottets betänkande nr 9, utansärskilt åläggande prövar behovet av sådana åtgärder. Utskottet hemställerdärför att avslår motionen 1971: 1070. Närvarande:herrar (), i (s), i Glömminge (c),i (fp), (), i (c). ().Blomkvist (s), Wååg (s), Sjöneir (c), (). (), ()och (). av herrar i Glömminge (c), iÖrebro (fp), i (c), (). () och Clarkson(m), som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följande lydelse: »I motionen föreslås utredning om åtgärder för attlösa de mindre och medelstora företagens tillväxtproblem, särskilt vad gällerindustriella innovationer. Åtgärder av detta slag är, som motionärerna påvisar,en förutsättning för att det svenska näringsUvet, där de mindre och medelstoraföretagen spelar en viktig roll, skaU kunna hävda sig på den internationellamarknaden. Att delegationen för de mindre och medelstora företagen, varsuppgifter och arbetsprogram redovisas i utskottets betänkande nr 9, enligtsina direktiv har att pröva frågan om sådana åtgärder finner utskottet inteklarlagt. Därför anser utskottet att hos Kungl. Maj:t bör begära atten utredning med det angivna syftet tUl- sättsoch att förslag på grundval av utredningens resultat så snart som att med bifaU tUl motionen 1970: 1070 hosKungl. Maj;t hemställer om utredning, i enlighet med vad utskottet ovan anfört,beträffande åtgärder för att lösa de mindre och medelstora företagenstiUväxtproblem.» Näringsutskottetsbetänkande i anledning av motion angående handläggningen av frågor rörande demindre och medelstora företagen. I motionen 1971: 152 av m. fl. (c)hemställs att skaU i skrivelse tiU Kungl. Maj:t anhålla om »enöversyn av handläggningen av frågor rörande den inindre och medelstoraföretagsamheten i syfte att få en mer samlad behandling av dessa ärenden pådepartements- och ämbetsverksnivå». Staten har, framhåller motionärerna, under desenaste åren ökat sina insatser för att främja de mindre och medelstoraföretagens utveckling. Avsaknaden av ett sammanhållande organ och splittringenav hithörande frågor pä oUka departement hindrar dock enUgt motionärernasuppfattning att verksamheten kan fungera på bästa sätt. Frågorna är, påpekasdet, fördelade på finans-, handels-, inrikes- och industridepartementen ochdärutöver på bl. a. kommerskollegium och statens institut förföretagsutveckUng. Motionärerna anser det angeläget att få en organisation somger bättre överbUck och förenklar förbindelserna mellan de samliäUeliga organenoch enskilda företag. (generaldirektör ), som tillkaUades av chefen för och beräknasslutföra sitt arbete , har till uppgift att utreda kommerskollegietsarbetsuppgifter och organisation. Enligt sina direktiv skall utredningen vidframläggandet av sina förslag sträva efter att renodla kollegiets arbetsuppgiftergenom att föra över förvaltningsuppgifter till eller från andra organ.Kollegiets organisation skall utformas så att det blir möjligt att snabbtutvidga eller krympa verksamheten, (ordförande;landshövding ) tillkallades 1969 för att utreda denexportfrämjande verksamheten. Att pröva de organisatoriska formerna för dennautgör enligt utredningensdirektiv en av dess uppgifter. Erforderliga åtgärder skall föreslås för attåstadkomma samordning av myndigheters och organisationers exportfrämjandeverksamhet. ' lokaliseringsutredning (landshövding ), som tiU-kaUats av chefen för. för att verkstäUautredning rörande den fortsatta lokaliseringspolitiska stödverksamheten, skallbl. a. behandla vissa organisatoriska frågor. Den sakkunnige skaU undersökamöjUgheterna att förbättra samarbetet mellan de lokaliseringspolitiska organensamt de myndigheter och institutioner vUkas verksamhet har anknytning tUl deföretag som har fått lokaliseringsstöd. Förslag tUl erforderliga förbättringari organisationen skall framläggas av den sakkunnige. Ärenden rörande de mindre och medelstora företagenär , såsom framhålls i motionen, fördelade på fyra departementoch ett par olika centrala myndigheter. Motionärernas önskemål är att en merasamlad behandUng på departements- och ämbetsverksnivå av dessa ärenden skaUkomma tiU stånd. Fördelningenav ärenden meUan olika myndigheter eller meUan oUka enheter inom en myndighetkan göras enligt skUda principer. En princip är att tillämpa en s. k.klientelorganisation, dvs. att hos en enhet sammanföra olika slags ärenden somgäller en viss grupp medborgare, företag e. d. En dylik organisation, sommotionärerna aUtså förespråkar i fråga om ärenden rörande mindre och medelstoraföretag, kan givetvis ha fördelar, särskUt för den berörda klientelgruppen. Detär dock ingalunda självklart att denna organisationsprincip i ett visst faU ärden mest fördelaktiga. Vad beträffar det vidsträckta ämnesområde som här äraktueUt synes det, för att ta ett exempel, sannoUkt att ärenden rörandeexportfrämjande åtgärder lämpUgast bör behandlas gemensamt för samtUga företagoavsett dessas storlek. Bestämmande för ärende-fördelningen i detta faU blirsålunda vilken sakfrågan är snarare än vilket kUentel den avser. Meddet sagda viU utskottet inte utesluta att en viss koncentration av ärendenrörande mindre och medelstora företag till färre myndigheter skuUe kunna varamotiverad. Det får emellertid ankomma på Kungl. Maj:t som enUgt 5 §regeringsformen bestämmer fördelningen av ärendena departementen emellan attta de initiativ på detta område som eventuellt kan te sig befogade. Underlagför överväganden härvidlag kommer att tiUhandahåUas av flera nu pågåendeutredningar. Viktiga organisationsfrågor prövas av kommerskoUegieutredningen,exportfrämjandeutredningen och lokaliseringsutredrung, såsom framgårav deras ovan refererade direktiv. Erinras bör också om delegationen för demindre och medelstora företagen, vars uppgifter och arbetsprogram redovisas iutskottets betänkande nr 9. Utskottetförutsätter att frågan om lämplig organisation för handläggningen av ärendenrörande de mindre och medelstora, företagen blir beaktad utan särskUdframställning till Kungl. Maj:t från riksda- . gens sida och hemställer därför att avslårmotionen 1971: 152, Närvarande:herrar (), i (s), i Glömminge (c),i (fp), (), i (c). ().Blomkvist (s), Wååg (s), (), (). (), ()och (). Näringsutskottetsbetänkande i anledning av motion angående detaljhandelns kapitalförsörjning. I motionen 1971:429 av i Örebrom.fl. (fp) hemställs att skall hos Kungl. Maj:t begära att frågan omdetaljhandelns kapitalförsörjning blir föremål för utredning. Den starka strukturförändring som kännetecknar detsvenska näringslivet gör sig inte minst gäUande inom vamdistributionen,framhåller motionärerna. Efter självbetjäningsidéns genombrott på 1950-talethar främst förekommit strukturförändringar avseende storlekoch volym. Ett problem som sammanhänger med den nödvändiga fortsattarationaliseringen inom handeln är kapitalförsörjningen. Erforderliganyinvesteringar uppgår, anförs det, inom dagligvamhandeln till 100 125 milj.kr, och för hela varuhandeln tiU 450500 milj. kr. Motionärernaberör olika möjligheter för samhället att medverka till handelnsrationalisering. De förordar att bestämmelserna om återlån från allmännapensionsfonden skaU omprövas och att företagareföreningarnas låneverksamhetskall utsträckas till att omfatta även varuhandeln. De nyUgen överenskomnalättnaderna i kreditrestriktionerna kan, framhålls det, inte väntas kommaföretag inom varuhandeln tUl godo. Avslutningsvis fäster motionärernauppmärksamheten på den enskilda detaljhandelns tilltagande beroende av vissagrossistföretag. Uppgifteri anslutning till motionen 7970års långtidsutrednings prognos rörande varuhandeln Inom ramen långtidsutredning har inomHandelns utredningsinstitut utförts beräkningar och bedömningar rörandevamhandelns utveckling . Resultaten framläggsi betänkandet »Vamhandeln » (långtidsutredning, bilaga3; SOU 1971: 14). Syftet har varit att kartlägga de sannolikautveck-lingstendensema inom handeln med särskilt intresse inriktat på dess resursanspråkvad gäUer bl. a. kapital. Mot bakgrund av en redogörelse förstrukturförändringarna redovisas en strukturprognos förvamhandeln till 1975. Innebörden av prognosen, som omfattar tre olikaalternativ, är väsentligen att varuhusens marknadsandel ökas från 1968till 1975 och att denna ökning i första hand går ut över de allraminsta enheterna, »familjebutikerna», vilkas andel Icraf-tigt reduceras. Resultatenav en enkät bland företag inom detaljhandeln rörande beräknatinvesteringsbehov för genomförande av detaljhandelnsstrukturutvecklingsprogram sammanfattas i följande tabell. Beräknade totala investeringar ,milj. 1969 1970 19711972 19731975 Detaljhandel med bilar. bensin, vin och sprit Total detaljhandel 743 968 882 633 'med anställda. I anslutning till tabeUen anförs att siffrorna förperioden 19731975 troligen ligger i underkant, eftersom mångadetaljhandelsföretag inte torde kunna överblicka vilka investeringsåtgärder somdå blir aktuella. Det framhålls också att inom den egentliga detaljhandelnvaruhusen svarar för mer än hälften av de planerade investeringarna, trots attderas andel av omsättningen utgör . Av detaljhandelnsinvesteringar gäller nästan hälften anskaffning av inventarier och annanutrustning. kommer på köp och uppförande av nya byggnader, medanresten faller på upprustning av befintliga byggnader samt anskaffning avtransportmedel. AB Industrikredit och AB F ö r e t a g s k re d it, vilka ägs till hälften av staten och tiU hälften av vissa affärsbanker, harbåda tilluppgift att medverka till finansiering av företrädesvis mindre och medelstoraföretag även inom handeln genom att lämna huvudsakligen långfristiga lån.Långivningen från AB Industrikredit avser primärkrediter mot betryggandesäkerhet i form av pant eller borgen av staten, kommun eller bank. ABFöretagskredit tiUhandahåller sekundärkrediter mot säkerhet som bolaget finnerbetryggande. Bolagens upplåning sker nästan helt i form av reverslån hosallmänna pensionsfonden. Deras upplåningskapacitet förstärktes med 1440milj. respektive 192 mUj. Inom ett flertal branscher tiUgodoses vissakreditbehov genom den enskilda detaljhandelns egna kreditinstitut. Bland dessamärks särskilt AB Handelskredit (för företag inom Uvs-medelshandeln, färghandelnoch den kemisk-tekniska handeln), AB Järnhandelskredit och AB Textilkredit,vilka lämnar amorteringslån på högst för etablerings- ochrationaliseringsändamål. Bland uppgifterna för den av chefen förfinansdepartementet tUl-kaUade kapitalmarknadsutredning (ordförande:riksbankschefen ) är att pröva om nuvarande former för kanaUseringav allmänna pensionsfondens medel till näringslivet kan anses tillräckliga. Idetta sammanhang skall bl. a. övervägas om en utbyggnad av de särskildamellanhandsinstituten bör ske. Utredningen är enUgt sina direktiv oförhindradatt överväga reformer av den nuvarande organisationen pä kreditmarknaden. (ordförande:riksdagsledamoten ), som tillkaUades 1970 av chefenför , har till uppgift att göra en utredning om vamdistributionen.Tyngdpunkten i utredningsarbetet skäU läggas på de konsumentekonomiska ochsamhäUsekonömiska följderna av koncentrationen inom detaljhandeln, i förstahand dagUgvamhandeln. En samlad prognos rörande de faktorer som styrvaruhandelns strukturutveckling bör, anförs det i direktiven, vara av"värde bl. a. för bedömning av frågan huruvida aktuella planer på investeringarför fortsatt koncentration på varuhandelns område är samhäUsekonomisktmotiverade på . Fråganom kreditstöd till handeln via företagareföreningarna Genom företagareföreningarnas förmedUng lämnassedan länge kreditstöd i form av statsgarantier och direkta lån till hemslöjd,hantverk och småindustri (SFS 1960: 372,' omtryckt 1968: 354, ändrad 1970: 18),I samband med en översyn av kreditstödet slogs år, 1960 fast att sådant stödicke skulle ifrågakomma för att tillgodose kreditbehov inom distributionsledet,såsom detaljhandeln (prop, 1960:1, bU. 12 s. 159, SU 1960: 10 s. 52). Pågrundval av en ny utredning, om företagareföreningarnas verlcsamhet (SOU 1967:40) diskuterades avgränsningsfrågorna ånyo . Chefen förinrikesdepartementet redovisade då (prop. 1968: 61 s. 91) att vidremissbehandlingen av utredningsbetänkandet från olika håll yrkats att denkrets av näringsfång som omfattades av kreditstödet skulle utvidgas. Vissaintresseorganisationer hade sålunda uttalat sig för att kreditstöd skulle fålämnas inom handel, transportväsen och servicenäringar. Departementschefenanförde att genereUa utvidgningar av denna art enligt hans mening skulle gåutöver företagareföreningarnas aUmänna syfte att främja produktion och varaägnad att i alltför hög grad splittra föreningarnas verksamhet. Kreditstödetborde därför även fortsättningsvis inriktas på hantverk och småindustri. Dennaståndpunkt godtogs av (SU 1968; 102); de enda motioner vari en utvidgningav stödverksamheten påyrkats avsåg lastbilstrafikbranschen. Tidigarebehandling av likartade motioner Förslag av samma innebörd som det nu föreliggandehar tidigare vid flera tUlfällen prövats av . Senast skedde detta1965, då på hemställan av bankoutskottet (BaU 1965: 25) avslogmotioner vari hemställdes om skyndsam utredning av möjlighetema till en snabbförbättring av den enskilda handelns kreditförsörjning. Utskottet anförde attkreditmarknadens institutionella utformning enligt dess bedömande i huvudsaksvarade mot de krav som kunde ställas frän handelns sida. a. påpekades atthandeln erhöll krediter från flera halvstatliga kreditinstitut och att desärskilda kreditinstitut som bildats på initiativ av olika branscher inomhandeln syntes verksamt bidraga tUl en smidig kreditförsörjning fördetaljhandeln. representanter i utskottet reserverade sig tillförmån för den begärda utredningen. Detkan också erinras om att 19661970 väckts motioner med yrkanden omutredning rörande näringslivets kapitalförsörjning, särskilt med sikte påmindre och medelstora företag. Bl.a. har häri framförts önskemål om nya vägarför kanalisering av medel från allmänna pensionsfonden till näringslivet.Motioner av detta slag vUka aUa avslagits av har behandlats avbankoutskottet i dess utlåtanden : 32, 1967: 33 (rörande propositionen ominrättande av investeringsbank AB), 1968: 24, 1969: 15 samt 1970: 19och 1970:31. Denpågående strukturomvandlingen inom detaljhandeln fömtsätter Sedan den här förevarande motionen väcktes har detaljhandelnsinvesteringsbehov ytterligare belysts genom undersökningsresultat som 1970 årslångtidsutredning publicerat. Med hänvisning till strukturförändringarna tarmotionärerna upp frågan om hur den erforderliga kapitalförsörjningen tUldetaljhandeln skall kunna åstadkommas. Blandtänkbara samhälleliga åtgärder som skulle kunna medverka till en förbättring avdetaljhandelns kapitalförsörjning nämner motionärerna först en förändring avreglerna om återlån från allmänna pensionsfonden till de mindre företagen.Återlånereglerna har utskottet behandlat i sitt betänkande 1971: 5, som idagarna godkänts av . Vidare framförs som ett huvudönskemål att enutvidgning av företagareföreningamas låneverksamhet till att även omfattavamhandeln skall övervägas. Frågan om avgränsningen av företagareföreningarnasaktivitetsområde har varit före vid de båda senaste tiUfällen, 1960 och 1968,då det särskilda kreditstödet tiU hantverk och småindustri omprövats avstatsmakterna. Det har därvid slagits fast att kreditstödet även fortsättningsvisskulle inriktas på de senast nämnda näringsgrenarna; en utvidgning av det tillatt även gälla varuhandeln har ansetts kunna på ett olämpligt sätt splittraföreningarnas resurser. Utskottet är inte berett att så snart efter det attriksdagen enhälligt godtagit denna princip föreslå en utredning omkreditgivning till detaljhandeln via företagareföreningarna. Encentral fråga vad gäller kapitalförsörjningen tiU detaljhandeln liksom tillnäringslivet i dess helhet är hur allmänna pensionsfondens resurser skallkunna kanaliseras till företagen. Detta spörsmål behandlas av 1968 årskapitalmarknadsutredning, som enligt sina direktiv bl. a. skall överväga om enutbyggnad bör ske av de särskUda meUanhands-instituten. Utskottet anser detinte påkallat att medan detta utredningsarbete pågår tar initiativtill en speciell utredning rörande detaljhandelns kapitalförsörjning. I dettasammanhang vill utskottet också erinra om delegationen för de mindre ochmedelstora företagen (jämför utskottets betänkande nr 9). Dess intresse ärvisserligen främst inriktat på industrins problem, men det sträcker sig ocksåin på handelns område. Det av delegationen sedan föreslagna nyafinansieringsinstitutets engagemang skulle t. ex. avse mindre företag äveninom handels- och servicesektorerna. Detaljhandelnsaktuella investeringsbehov sammanhänger som ovan sagts med näringsgrenensfortskridande koncentration tUl färre och större enheter. I direktiven för densedan något år pågående distributionsutredningen uppmärksammas frågan om ivUken mån investeringar för en ytterligare sådan koncentration ärsamhäUsekonomiskt motiverade på . Även distributionsutredningenberör aUtså problem med stark anknytning tiU motionens ämne.