bet · FU01JoU34 · 1971-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1971 JoU 1971:34 betänkande i anledning av motion omersättning till enskilda markägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte, m.m. I motionen 1971:1028 av herrLothigius m. fl. (m) har hemställts att i skrivelse till Kungl. a. om ersättning till enskilda markägare för vård av egenmark i naturvårdssyfte i enlighet med vad i motionen anförts, b. om statligt stöd till markägare för upprättande avnaturvårdsplaner i enlighet med vad i motionen anförts. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen från , domänverket, lantbruksstyrelsen,samt länsstyrelserna i , , ochVästerbottens län. Se bilaga till detta utlåtande. 1 förevarande motionanförs bl. a. att den pågående rationa-hseringen av jordbruket aktualiseratfrågan hur friluftsområden och strövområden i tillräckligt stor omfattningskall kunna garanteras medborgarna. Motionärerna finner inte troligt att denstarka satsningen på förvärv av naturvårdsområden är det mest effektiva sättetatt använda de för landskapsvården disponibla resurserna. Stora summor satsasgenom ett dylikt system på förvärv av enstaka områden, vilka ofta kommer attligga långt ifrån bostadsområden. För samma belopp som läggs ner på renamarkförvärv skulle på annat sätt mångdubbelt större arealer lämplig fritidsmarkunder en lång följd av år kunna säkras. Frivilliga, långsiktigaöverenskommelser med vissa markägare bör kunna träffas. Genom ersättning tillenskilda markägare kan större och mera spridda områden göras tillgängliga förallmänheten som markägarnas möjligheter att kvarstanna på sina gårdarökas. I samband med att sådana planer upprättas kan enligtmotionärernas mening med mycket små extra medel från samhällets sida även naturvårdsplanerupprättas över egendomen. Mot bakgrunden av i motionen anförda synpunkterhemställer motionärerna dels att åtgärder vidtas för att bereda enskildamarkägare ersättning för vård av egen mark i naturvårdssyfte, dels att statligtstöd skall lämnas markägare för upprättande av naturvårdsplaner. Utskottet har i annat sammanhang givit uttryck åtuppfattningen att frågorna om sambandet mellan jordbruk och landskapsvård ochom jordbrukets betydelse som miljövårdsfaktor bör ägnas stor uppmärksamhet(JoU 1971:25). Av de till förevarande utlåtande fogade yttrandena över motionenframgår vidare att flertalet av de hörda myndigheterna finner syftet medmotionen beaktansvärt. Det framhålls emellertid också att ytterligare utredning av hithörande frågor krävs innanställning kan tas till motionsförslagen. föreslår att motionenöverlämnas till naturvårdskommittén. Utskottet vill erinra om att betänkandet"Landskapsvård i odlingsbygder" remissbehandlats och är underfortsatt prövning inom Kungl. , 1 betänkandet har bl. a. frågan omersättning i vissa fall till markägare för landskapsvårdande åtgärder tagitsupp. Spörsmålen om en effektivare landskapsvård ingår vidare i naturvårdskommitténsutredningsuppdrag. I yttrande över det nyssnämnda betänkandet har naturvårdskommitténförklarat att man inom kommittén överväger frågor om ersättning för olikaformer av landskapsvård i såväl allmän som enskild drift. Med hänsyn till det anförda finner utskottet skäl tala föratt motionen jämte yttrandena över densamma överlämnas tillnaturvårdskommittén. att anhåller att Kungl.Maj:t överlämnar motionen 1971: 1028 jämte över densamma avgivna yttranden tillnaturvårdskommittén. Vid detta ärendes slutbehandling har närvarit: herrarHansson i Skegrie (c), Mossberger (s), i (s), Antby (fp),i (s), (), i (s). (), Krönmark (m), (), herrar (vpk), iHolmgärden (c). i (fp), () och (). Bilaga Yttranden över motionen1971:1028 ()anför. På uppdrag av Kungl. Maj:t harstatens naturvårdsverk låtit utreda inverkningarna från landskapsvårdssynpunktav minskningen i jordbruksjordens omfattning. I rapporten iodlingsbygder som bl. a. redovisar förslag tiU åtgärder behandlas såväl behovetav åtgärdsplaner som frågan om ersättning till markägare för vård av egen marki landskapsvårdande syfte. Rapporten är föremål för övervägandeninom . De åtgärder som kan komma i fråga i dennaturvårdsplanering som föreslås av motionärerna är enligt naturvårdsverketsmening av så pass begränsad omfattning att de normalt bör beaktas i denordinarie planläggningen av olika arbetsinsatser inom jord- och skogsbruk. Ettsärskilt bidrags- och ersättningssystem för åsyftat ändamål torde dessutom bliadministrativt betungande i förhållande till de bidrag som skulle kunna utgå. Enligt naturvårdsverketsuppfattning är det mest angeläget att snabbt komma igång med dentyp av åtgärder som föreslagits i ovannämnda rapport. anser att utöver deförslag som i annat sammanhang framförts rörande Landskapsvård i odlingsbygdermotiv även finns att utreda i motionen föreslagen ersättningsform tillmarkägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte. Motionen bör enligtdomänverkets mening överlämnas till naturvårdsutredningen. finnerdet också lämpligt att i jordbruks- och skogsbruksplaner ävennaturvårdssynpunkter beaktas. Mycket av vad motionärerna efterfrågar i dettaavseende torde dock redan nu finnas redovisat i dylika planer. Motionärerna tar ur en speciellsynvinkel upp de problem, som onekligen är förknippade med kulturlandskapetsomvandling beroende på i första hand jordbrukets ändrade omfattning ochinriktning. De slår också fast den stora allmänhetens legitima behov av områdenför rekreation och friluftsliv. De hävdar att statsmakternas hittillsvarandepolitik att använda tillgängliga medel till förvärv av naturvårdsområden ellerskötsel av redan säkerstäUd mark inte är effektivaste sättet att säkra lämpligfritidsmark för en naturälskande allmänhet. anser det vara riktigt och framsynt, att somnu sker, med tillämpning av bestämmelserna i naturvårdslagen säkerställa fränden vetenskapliga eller sociala naturvårdens synpunkt särskilt värdefullaområden. har också goda skäl för sin inställning, att förordainköp framför att utge höga ersättningar för avslagna dispensansökningar. Ävenom betydande arealer på detta sätt avsattes som reservat är det dock uppenbartatt allmänhetens fritidsvistelse i naturen även i stor för attinte säga helt dominerande omfattning kommer att förläggas till marker, sominte särskilt avsatts för sådant ändamål. 1 stor utsträckning är det fråga ommarker, vars huvudavkast- ning ligger inom det ekonomiskt bedrivna skogsbruket ellerjordbruket. Staten kan inte rimligen förvärva all mark, som är av intresse frånnaturvårds- och fritidssynpunkt och avsätta den exklusivt för denna användning.Med de mångskiftande anspråk som ställs på naturvården och kravet på stöd tillolika slags fritidsaktiviteter kommer det sannolikt att råda knapphet på medelhärför. Detta pekar mot att det finns ett behov av att pröva ävenandra vägar än de naturvårdslagen nu anvisar för att ge befolkningen tillgångtill lämpliga friluftsområden. Utan att i övrigt närmare ta ställning till utformningenav eventuella åtgärder enligt motionärernas förslag vill domänverket påpeka,att överenskommelser av avsett slag inte får ges en sådan utformning, att detkan uppfattas som en inskränkning i legalt och ansvarsmedvetet utnyttjande avallemansrätten på sådana marker, för vilka bidrag till skötseln inte utgår. Motionärerna har också tagit uppfrågan om allemansrätten och dess utnyttjande. måste tyvärr utifrånsin erfarenhet som markförvaltare bekräfta att allemansrätten i vissa fallutnyttjas på ett sätt, som markägaren svårligen kan tolerera. Om trycket blirför hårt och shtaget och nedskräpningen i markerna för omfattande sökermarkägaren naturligen värja sig för fritidsfolket i den mån detta är möjligt.Detta vore en olycklig utveckling. Det är därför viktigt att också besökarna imarkerna har förståelse för miljöproblemen och utnyttjar allemansrätten underansvar. En tendens finns f. m att ställa anspråk långt utöver vad som kan ansesinnefattat i den egentliga allemansrätten, t. ex. kraven på att med motorfordonoinskränkt få färdas på enskilda vägar. Om kommun eller stat skall gå in med stöd till enskildamarkägare för vård av egen mark måste någon form av plan upprättas över vad somskall utföras och vilka löpande skötselåtgärder, som åvilar markägaren. Avdetta skäl och rent allmänt till stöd för naturvårdsarbetet är det fulltlogiskt att tänka sig att i en planering för jord- och skogsbruk även föra innaturvård och fritidsutnyttjande. Den typ av komplement till jord- ochskogsbruksplaner, som motionärerna avser, skulle sålunda kunna vara av värde.Huvuddelen av de uppgifter, som bör finnas med, insamlas sannolikt redan nu isamband med planläggning. Vad som återstår torde vara att sätta in dem i sittnaturvårdssammanhang. utför inte detaljplanläggning avnaturvårdsarbetet i samband med sin skogsindelning. Däremot avgränsas numera idetta sammanhang de områden, som inom affärsdriftens ram t. v. skall skötas meden modifierad skogsskötsel till landskapsvårdens och friluftslivets fromma. Detrör sig här i allmänhet om marker i tätorternas omedelbara närhet, som inte ärav den kvaliteten att de bör avsättas som naturreservat eller domänreservat. Lantbruksstyrelsen ()Lantbruksstyrelsen anför. I motionen hemställs dels omersättning till enskilda markägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte delsom statligt stöd till markägare för upprättande av naturvårdsplaner. har låtit utreda verkningarna urlandskapsvårdssynpunkt av minskningen av jordbruksmark. I denna arbetsgrupphar också lantbruksstyrelsen varit representerad. Lantbruksstyrelsen hänvisartill utredningens rapport med där framlagda förslag (SNV 1970:9) samt tillstyrelsens häröver avgivna remissyttrande (dnr S 547/70)' Här ej intaget. Det stathga stöd motionärernaföreslår till upprättande av naturvärdsplaner synes främst avse mark somutnyttjas för fritidsändamål. Viss sådan naturvårdsplanering, som motionensyftar på, sker redan nu inom starkt frekventerade områden. Denna planering,som sker på initiativ dels av kommuner dels av markägare, resulterar i attväganvisningar, orienteringskartor m. m. sätts upp i markerna. ordnasäven rast- och parkeringsplatser och utförs andra större anläggningar. I lantbruksnämndernas planeringsverksamhet rörandejordbrukets rationalisering sammanställs material som i viss omfattning tordekunna utnyttjas i samband med naturvårdsplanering. I den mån lantbruksnämndernahar aktuellt sådant material bör det givetvis kunna utnyttjas i exempelviskommunernas eller länsstyrelsernas naturvårdsplanering och ställas till förfogandevid åtgärdsplanering på enskilda brukningsenheter. , som i principansluter sig till motionärernas idé, men anser att den närmare utformningen kanbehöva studeras, inte minst avvägningen meUan statsmakternas och kommunernasengagemang, anför i anslutning härtill följande. har stor förståelseför den av motionärerna väckta frågan. Genom den av natuivårdsverket isamarbete med bl. a. skogsvårdsorganisationen har den första grunden lagts tillett system där markägarna aktivt engageras i landskapsvårdande arbeten inomområden som på grund av jordbrukets utveckUng håller på att förslummas. Någotbeslut har ju ännu inte fattats i anledning av nämnda utredning menskogsstyrelsen har i likhet med många andra berörda organ varmt tillstyrkt atten bred försöksverksamhet igångsattes så snart som det överhuvudtaget är möjligt. Det berörda förslaget avser emellertid endast ettöppethållande av vissa känsliga och hotade kulturlandskap. Någon direkt aktivverksamhet för att göra dem till attraktiva ströv- och rekreationsområdeninrymmer förslaget inte. För att åstadkomma sådana krävs att även skog ochannan utmark tas med i bilden; det är trots allt så att det i växlande gradträdbevuxna landskapet som regel har det största rekreationsvärdet och är mestströvvänUgt. Om vi förstått motionärerna rätt är det i den riktningenderas förslag går att sådana områden ska tas med och att markägarna skastimuleras att genom diverse anordningar underlätta markernas användning fördet rörliga friluftslivet. håller med om att det troligen skullebli billigare att stödja markägarna i sådana strävanden än att inköpa och medstatsmedel förvalta naturområden; vår erfarenhet från förvaltningen avnaturreservat stöder den åsikten. Det är uppenbart att någon generell bidragsgivning intekan införas; den måste föregås av bedömningar om vilka områden som har stortvärde för den urbaniserade befolkningen och av sådana naturvårdsplaner sommotionärerna föreslagit. Dessa planer måste troligen ofta gripa överägaregränser för att man ska åstadkomma lämpligt avpassade strövområden. Härmöter genast frågan vem som skall svara för dessa bedömningar och vem som börstödja verksamheten. Såsom ser det har kommunerna ett stortansvar för att deras innevånare har tillgång tiU lämpliga rekreationsområden.Det bör alltså inte i första hand vara en statsmakternas angelägenhet attplanera och understödja de åtgärder som motionärerna föreslagit. Huravvägningen mellan de statliga och de kommunala insatserna bör ske torde behöva närmarestuderas. är intresserad av att medverkavid upprättandet av de naturvårdsplaner, som bör ligga tiU grund förkommunernas och statens åtaganden på detta område. Planerna kommeruppenbarligen att i stor utsträckning beröra sådana marker som ingår iskogsbruksplaner fastighetsvisa eller områdesvisa som skogsvårdsstyrelsernai stor omfattning utarbetar; f. n. har denna planläggning en volym av ca 700000 ha produktiv skogsmark förutom tillhörande annan utmark. Genom sitt arbetesom förvaltare av naturreservat, även sociala sådana, har styrelserna också goderfarenhet av planering och genomförande av sådana arbeten som behövs på de nudiskuterade områdena. Kostnaderna för att komplettera skogsbruksplanerna med ennaturvårdsplanedel borde kunna hållas låga. Bidrag utgår på olika sätt för upprättande avskogsbruksplaner. Även naturvårdsplanedelen bör uppenbarligen understödjas ochpå den punkten torde det vara naturligt med statligt stöd. i län () tillstyrker åtgärderi motionens syfte och påpekar att det redan nu finns en del möjligheter attförverkliga de intentioner som ligger bakom motionen. anser detemellertid i hög grad önskvärt att dessa möjligheter utvidgas. Motionen avser att genom två olikaformer av statligt stöd främja landskapsvård och strövmöjligheter förtätortsbefolkningen. Om man först betraktar planläggningsproblemet kankonstateras att de två av motionärerna berörda naturvårdsändamålen skallbeaktas i samband med den fysiska planeringen. Denna planläggning sker påolika nivåer. Särskilt viktigt är det att den kommunala planeringen resulterari ett avsättande av attraktiva, funktionsdugliga områden för dessa och andranaturvårdsändamål i närheten av större tätorter och kommunikationsleder. Motionärernas syfte både beträffande ersättning ochplanering kan i viss utsträckning tillgodoses inom naturreservatets ram. Denlandskapsvårdande aspekten kan även i viss mån tillgodoses genom förordnandeenligt 19 § naturvårdslagen, särskilt om ett sådant förordnande kan resultera idirekta vårdbidrag genom det anslag som natuivårdsverket begärt för ändamåletunder . Den kan vidare tillgodoses genom AMS-bidrag ochnaturligtvis genom bidrag från kommuner och landsting. Slutligen kan enmöjlighet öppnas därest förslaget från arbetsgruppen för landskapsvård vidjordbruksrationalisering som f. n. behandlas av kommeratt realiseras. Arbetsgruppens förslag torde nära sammanfalla med motionärernassyfte på landskapsvårdens område. tillstyrker med nedanangivna inskränkningar att möjligheter erbjuds för enskilda markägare atterhålla ersättning för vård av egen mark i naturvårdssyfte. I i länregi har med hjälp av medel från enlandskapsvårdsplanering av länet genomförts. Planen omfattar ett stort antallandskapsvårdsobjekt som är av betydelse för det rörliga friluftslivet.Möjligheten att hälla dessa områden i ett för ändamålet lämpligt skick är dock heltberoende av arbetskraftssituationen då iståndsättande och underhåll av områdenaendast kan ske genom beredskapsarbeten. I de län där det normalt råder brist på arbetskraft kommerlandskapsvården till följd härav att bli sämre jämfört med de län, därberedskapsarbeten kan igångsättas. Ur planeringssynpunkt är det ocksåangeläget att landskapsvården inte helt görs avhängig av den för ögonblicketrådande arbetskraftssituationen. Motionen syftar bl. a. till att kunna ge enskildamarkägare ersättning för vård av egen mark. Under förutsättning att i förstahand de inom landskapsvårdsplanen upptagna objekten kommer ifråga, skulle ensådan lösning innebära att man oberoende av arbetsmarknadsläget skulle kunnagöra insatser för landskapsvården. En sådan åtgärd bör dock inte konkurrera medplanerna på att avsätta naturreservat. Naturreservaten syftar till att på långsikt binda marken och garantera en ändamålsenlig skötsel. Med hänsyn till debegränsade resurser som står till förfogande för avsättande av reservat är detdock nödvändigt att bidragsmöjligheten till att vårda enskild mark inteinkräktar på möjligheterna att avsätta reservat. Ej heller är det lämpligt attsom sägs i motionen låta medel utgå från anslagen till vård avnaturvårdsområden m. m. Detta anslag har varit så knappttilltaget att redan avsatta reservat ej kunnat ställas iordning för allmänhetenpå sätt som förutskickades vid avsättandet av reservaten. För att motionenskall kunna genomföras erfordras sålunda särskilda anslag. När det gäller bidrag till upprättande av särskildanaturvårdsplaner torde det vara mera rationellt att låta länsstyrelsenkomplettera redan uppgjorda landskapsvårdsplaner i samråd med berörda markägareoch kommuner. Härigenom kan en planmässig samordning av planerna på avsättandeav naturreservat och landskapsvården åstadkommas. I samband härmed vill även påtala följande.1 länet finns ett stort antal små brukningsenheter, vars brukare har enrelativt hög medelålder och som saknar full sysselsättning. Det voreönskvärt att möjligheter erbjuds dessa att få arbeta med iståndsättning ocheftervård av planerade landskapsvårdsobjekt med hjälp av arbetsmarknadsmedel.När mera omfattande arbetslöshet är rådande och igångsättning av ett störreantal beredskapsarbeten är aktuellt skulle dessa även kunna utgöra enförmansstab. i län (16.4.19 71) r :r är påpekar att de avmotionärerna aktualiserade frågorna ä under prövning -i olika sammanhang, ochnågra ytterligare åtgärde enhgt mening intepåkallade. anför i anslutning härtill följande. Givetvis är det mycket angelägetatt säkra tillräckligt stora och i relation till tätorternas bostadsområden välbelägna grönområden, som kan ge rekreation åt så många människor som möjligt.Detta är enligt mening ett behov som i första hand börtillgodoses vid den regionala och kommunala översiktsplaneringen. För attgarantera att dessa områden får behålla sin karaktär av grönområden är det somregel nödvändigt att de ges ett mera formellt skydd än vad enbart respektiveplaninstitut medger. är naturreservatsbildning i sådant fall denmest adekvata skyddsformen. Naturreservat kan bildas på privatägd mark; eller statlig äganderätt är sålunda ingen nödvändig Skötseln av reservatet kan även handhas avden enskilde markägaren. Två exempel på detta finns inom länet, nämligenLandholmarna i kommun och i kommun. Båda omfattarhuvudsakligen betesmark och förvaltas av respektive markägare i samråd med skogsvårdsstyrelsen.I reservatbestämmelserna sägs att för den händelse skötseln enhgtföreskrifterna inte kan ske utan ekonomisk förlust för markägaren skall manantingen med allmänna medel täcka denna förlust eller också pröva omreservatbestämmelserna. Den pågående översynen av naturvårdslagen skall enligtdirektiven bl. a. omfatta en prövning huruvida nuvarande skyddsformer är ändamålsenligaför att tillgodose behovet av en allsidig landskapsvård. Vidare skah enhgtdirektiven undersökas om förordnande om skydd för landskapsbilden kankompletteras med möjlighet att utfärda skötselföreskrifter. Den pågåendeutredningen synes sålunda delvis arbeta med frågor som ligger inom ramen förmotionens syfte. Arbetsgruppen för landskapsvård vid jordbruksrationaliseringsom enligt Kungl. Maj:ts uppdrag tillsatts av harnyligen avlämnat sin . I denna ges förslagtill lösning av hithörande frågor som man rekommenderar att enavsevärd försöksverksamhet kommer till stånd. i (23.3.1971) anför. Motionen utmynnar i två förslag a) att ersättningutgår till enskilda markägare för vård av egen mark i naturvårdssyfte, b) att statligtstöd utgår till markägare för upprättande av naturvårdsplaner. Beträffande punkt a får anföra attomfattande landskapsvårdsarbeten utföres i länmed hjälp av beredskapsmedel. Om någon ytterligare bidragsform skulle ställas iutsikt för naturvårdsarbeten, bör det i första hand vara önskvärt att dettasker på sätt som säkerställer den kontinuerliga skötseln och eftervården. Fördessa arbeten vore det i princip lämpligt att markägaren engageras. Av motionenframgår ej hur administrationen av bidragen är ämnad att skötas. Länsstyrelsenförordar därför ytterligare utredning i ärendet innan definitiv ställning kantagas i frågan. Angående landskapsvård i odlingsbygd har iskrivelse tih 22.3.1971 ställt sig positiv till deförslag som framfört i verkets publikation 1970: 9. Avdenna framgår att huvuddelen av den nedläggningshotade odlade jorden somansetts böra hållas öppen ur naturvårdssynpunkt föreslås åtgärdas av enskilda brukaremot skälig ersättning. Till förslaget under punkt b ställer sig länsstyrelsentveksam. Det kan ifrågasättas om enskilda markägare i allmänhet har tillräckligkompetens för att upprätta naturvärdsplaner.