bet · FU01LU11 · 1971-12-31 00:00:00 — Förslagen innebär emellertid härutöver betydande nyheter i syfte att skapaen modern och effektiv lagstiftning om fastighetsexekution. I likhet med detstora flertalet remissinstanser anser jag att beredningens förslag är väl ägnatatt läggas till grund för den genomgripande reform på fastighetsexekutionensområde som förestår. De farhågor som i några remissyttranden uttalats attförfarandet blir alltför komplicerat och svårbedömbart för den enskilde ärenligt min mening överdrivna. Att komplicerade och svårbedömbara situationer iundantagsfall kan uppstå under det exekutiva förfarandet torde varaoundvikligt. Väsentligt är emellertid att förfarandet i normalfallen blir såenkelt och snabbt som möjligt. Jag anser att beredningens förslag innefattaren lämplig avvägning även i detta hänseende. Problemet bör emellertiduppmärksammas vid valet mellan olika lösningar pä skilda områden. Sedanberedningens förslag lagts fram har jordabalksarbetet framskridit så långt attproposition med förslag till ny jordabalk nu avlåtits till . Förslagtill följdlagstiftning har också remitterats till lagrådet. I vissa avseendenhar jämkningar vidtagits som har betydelse för fastighetsexekutionen. a.har vissa av beredningens förslag beaktats vid den slutliga utformningen av panträtteni JB (jfr prop. 1970: 20 del B 2 s. 910). Av betydelse för reglerna omfastighetsexekution är vidare att det slutliga jordabalksförslaget inte tar uppinstitutet samfällighetsrätt men i stället tar upp rätt till elektrisk kraftsom en särskild sakrätt i fast egendom (jfr prop. 1970: 20 del A s. 392). Idetta sammanhang bör också nämnas att jag denna dag kommer att anmälaförslag till förmånsrättslag. Förslaget är utarbetat på grundval avlagberedningens betänkande Utsökningsrätt IX (SOU1969:5). I fortsättningen avses, om ej annat anges, med JB det i prop. 1970:20 upptagna förslaget till ny jordabalk och med FRL förslaget tillförmånsrättslag. 2.14.2Inledande av exekution i fast egendom Enligt den nuvarande ordningen har domstols beslut varigenomfordran fastställs till betalning ur fastighet den verkan att fastigheten ansesutmätt. Ettlagsökningsutslag som innehåller att fordran har fastställts till betalning urfastighet översänds av domstolen direkt till den ÖE på vilken det ankommer attvidta de exekutiva åtgärder som följer av att fastigheten skall anses utmätt.Redan i samband med att utslaget meddelas kan domstolen ombesörja att anteckningi fastighetsboken om betalningsfastställelse och dess utmätningsverkan kommertill stånd samt att delgivning av utslaget med gäldenären sker. För borgenäreninnebär den nuvarande ordningen att han endast genom en enkel framställningtill ÖE kan åstadkomma att fastigheten säljs exekutivt på grund av utslaget. Beredningensförslag innebär att lagsökningsutslag inte skall ha utmätningsverkan.Borgenären skall i allmänhet i lagsökningsförfarandet kunna begränsa sig tillatt begära att den personliga fordringen fastställs till betalning enligtomslagsreversen. Under det fortsatta exekutiva förfarandet skall fastighetentas i mät, varvid borgenären får styrka att han har panträtt i fastighetengenom att förete bevis om pantförskrivning och uppvisa pantbrev. Eftersompanträtten även i fortsättningen skall kunna göras gällande även om fordringenär preskriberad eller pantens ägare inte är personligen betalningsskyldigfinns enligt förslaget möjlighet att genom lagsökning ålägga ägaren avfastigheten att svara med denna för skulden, fastän han inte är personligenbetalningsskyldig. Möjlighet skall också finnas för borgenären att jämtefastställelse till betalning enligt omslagsreversen få fastslaget, attfordringen skall på grund av inteckning utgå med panträtt i fastigheten. Ensådan förklaring skall vara förenad med vissa rättsverkningar som innebär attgäldenären inte skall kunna hindra exekutionen genom att överlåta fastigheten. Beredningensförslag har mötts av kritik under remissbehandlingen. Därvid har framhållitsatt den nuvarande ordningen fungerar väl och erbjuder borgenär med panträtt ifastighet en praktisk och säker väg att få exekution i fastigheten till stånd.De kritiska remissinstanserna har allmänt förordat att betalningsfastställelsei intecknad fastighet också i fortsättningen skall ha utmätningsverkan. Föratt skydda sig mot risken att fastigheten överlåts före utmätningen torde medberedningens förslag borgenären i allmänhet i lagsökningsmålet få yrka bådefastställelse av den personliga fordringen och förklaring att fordringen ärförenad med förmånsrätt på grund av inteckning. Ett särskilt utmätningsförfarandeinför utmätningsman blir därefter nödvändigt för att borgenär skall uppnå attexekution i fastighet inleds. Utmätningsmannens huvudsakliga uppgift blir attmeddela utmätningsförklaring och att därefter överlämna ärendet till ÖE förvidare exekutiva åtgärder. Med exekutionsväsendets nuvarande organisationskjuts förfarandet inför utmätningsmannen sålunda in som ett led mellan domstolsförfarandetoch det exekutiva förfarandet inför ÖE. Den under remissbehandlingen framfördakritiken mot den föreslagna ordningen saknar enligt min mening inte fog. vetssynpunkt angeläget att fastighetsexekution kan inledas i enkla och praktiskaformer. Beredningenhar framhållit att utmätning i vanlig ordning är ofrånkomlig i fall dålagsökningsutslag bara innebär att personlig fordran enligt omslagsrevers harfastställts till betalning samt att det skulle vara olämpligt att göra skillnadpå dessa fall och fall då det i utslaget har förklarats attfordringen skall utgå med förmånsrätt i fastigheten. Detta skäl mot att gelagsökningsutslag av det sistnämnda slaget verkan av utmätningsförklaring ärenligt min mening inte övertygande. Om det i lagsökningsutslag har fastställtsatt fordran skall utgå med förmånsrätt i fastighet, kan det sägas redan genomutslaget vara bestämt vilken egendom som skall tas i anspråk för att täckafordringen. Till skillnad från de fall då utslag endast innebär att personligbetalningsskyldighet har fastställts, behövs sålunda inte någon säi'-skildförrättning för att fastställa vilken egendom som skall tas i mät för denaktuella fordringen. Detförhållandet att fastställelse av fordran till betalning ur intecknat fartyg,luftfartyg eller företagsintecknad egendom inte f. n. medför utmätningsverkanbör inte heller tillmätas någon avgörande betydelse i nu förevarandesammanhang. Om det framstår som lämpligt att beträffande intecknad fast egendombehålla en ordning som innebär att betalningsfastställelse har utmätningsverkan,bör detta inte hindras av att en annan ordning gäller i fråga om intecknadegendom av annat slag. Detnu anförda ger enligt min mening vid handen att något avgörande skäl inte kananföras mot att behålla den nuvarande ordningen att lagsökningsutslag sominnebär att fordran fastställs att utgå ur fastighet har verkan avutmätningsförklaring. Frågan bör emellertid ägnas fortsatt uppmärksamhet underdet fortsatta lagstiftningsarbetet på exekutionsrättens område. Ändringar iexekutionsväsendets organisation och den samlade överblick av exekutionsförfarandetsom kan vinnas i ett kommande förslag till UB kan föranleda en omprövning avfördelningen av uppgifterna mellan domstolarna och de exekutiva myndigheterna.En särskild fråga i detta sammanhang är vilken rättsverkan lagsökningsutslagethar i förhållande till gäldenären och i förhållande till andra borgenärer änsökanden i lagsökningsmålet. Någraremissinstanser har gett uttryck för den också i andra sammanhang framfördameningen att lagsökningsutslag bör kunna begränsas till att innefatta endastbeslut att exekution i fastigheten får inledas. Som skäl för detta har anförtsatt det för borgenären och fastighetsägaren kan vara en fördel attlagsökningsutslaget inte innefattar något avgörande, som kan bli rättskraftigtbeträffande den under lagsökningsförfarandet åberopade förfallna fordringen. Ävenom vissa skäl talar för en sådan ordning som förordats under remissbehandlingenär jag inte f. n. beredd att i detta sammanhang ta upp de svårbedömbaraproblem som därvid aktualiseras. Några praktiska olägenheter av betydelse tordeinte heller ha vållats av den nuvarande ordningen. haräven denna fråga samband med exekutionsväsendets framtida organisation. Detkan sålunda sättas i fråga om ett beslut som uteslutande innebär enutmätningsförklaring har sin plats inom lagsökningsförfarandet. Även dennafråga bör alltså hållas öppen under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Jag ärsålunda inte beredd att nu föreslå att lagsökningsutslagets innehåll och verkanreduceras i förhållande till vad som gäller f. n. utan förordar att dennuvarande ordningen även på detta område behålls oförändrad. Lagsökningsutslagsom innebär att fordran fastställs till betalning skall sålunda liksomhittills ange visst belopp och vinna rättskraft endast såvitt avser parterna ilagsökningsförfarandet. Som beredningen påpekar kan utslagets innehåll bådesåvitt avser fordringsbeloppet och förmånsrätten under ett följande exekutivtförfarande sättas i fråga av andra sakägare i fastigheten. Oavsettlagsökningsutslagets innehåll kan borgenären således tvingas att under detexekutiva förfarandet styrka sina anspråk. Enligtnu gällande ordning har inte bara lagsökningsutslag utan också dom som innebäratt fordran fastställs att utgå ur intecknad fast egendom den verkan attegendomen anses utmätt. Detta framstår som naturligt inte minst med tanke påatt dom med sådan innebörd inte annat än undantagsvis förekommer i andra fallän då lagsökningsmål, i vilka yrkande om betalningsfastställelse harframställts, såsom tvistiga har hänskjutits till rättegång.Betalningsfastställelse i fastighet bör också i fortsättningen ha utmätningsverkan,oavsett om domstolens avgörande har meddelats efter vanlig rättegång eller ilagsökningsmål. Borgenärkan ha fordran som är förenad med särskild förmånsrätt i fast egendom utan atthan kan åberopa panträtt i denna. Detta gäller t. ex. borgenärer med vissabetalningsanspråk som räknas upp i 17 kap. 6 § handelsbalken eller som pågrund av hänvisning till detta lagrum har den förmånsrätt i fast egendom somavses där (jfr 6 § FRL). Även om domstol har meddelat dom som innebär attsådan fordran skall utgå med förmånsrätt i fast egendom har detta f. n. inteden följden att egendomen anses utmätt. Borgenären är följaktligen hänvisadtill att med åberopande av domen begära utmätning av egendomen i vanligordning. Ocksånär dom som innebär att fordran skall utgå ur fastighet med annan särskildförmånsrätt än panti-ätt har meddelats, kan det med fog hävdas att det genomdomen har blivit bestämt vilken egendom som skall tas i anspråk för betalningav fordringen. Ett särskilt utmätningsförfarande med domen som grund framstårdärför på samma sätt som vid fastställelse till betalning ur intecknadfastighet som en onödig omgång. Med hänsyn härtill förordar jag att också sådandom får verkan av utmätningsförklaring. Härigenom uppnås den fördelen attutmätningsverkan kan tilläggas alla domstolsbeslut med innebörden att fordranfastställs att utgå med särskild förmånsrätt i fast egendom. Ienlighet med vad som anförts skall enligt departementsförslaget beslut attfordran skall utgå med förmånsrätt i fast egendom ha verkan av ut- mätningsförklaring.I likhet med vad som gäller innebär departementsförslaget attutmätningsverkan förfaller, om borgenären inte efter det attbeslutet har vunnit laga kraft hos ÖE har gjort framställning om egendomensförsäljning. Idet föregående har berörts fall då exekution i fastighet föranleds av fordransom är förenad med panträtt eller annan särskild förmånsrätt i fastigheten.Också i fortsättningen skall emellertid utmätning i fastighet kunna avsebetalning för personlig fordran mot fastighetsägaren utan att fordringen föreutmätningen är förenad med särskild förmånsrätt i fastigheten. Någon ändring avde regler som gäller i det avseendet föreslås inte i detta sammanhang. Exekutioni fast egendom kan enligt nu gällande ordning också föranledas av attkonkursförvaltare begär att fastighet som är avträdd till konkurs skall säljasexekutivt (jfr 70 § KL). Sådan begäran föranleder ett exekutivt förfarande sommed vissa avvikelser överensstämmer med det som tillämpas beträffande utmättfast egendom. Konkursförvaltarebör också i fortsättningen ha möjlighet att få till stånd försäljning avfastighet i den ordning som gäller för utmätt fastighet. Inte heller i detavseendet föreslås sålunda någon ändring. Ilagsökningsförfarandet åberopar borgenären i allmänhet det intecknadeskuldebrevet som enda fordringsbevis och detta oavsett om inteckningshandlingen,som vanligen är fallet, är pantförskriven för fordran enligt omslagsrevers.Denna ordning möjliggörs av det förhållandet att inteckning f. n. meddelas pågrund av skuldebrev och att själva inteckningshandlingen därför kan åberopassom sådant skriftligt fordringsbevis som fordras i lagsökningsförfarandet. Detutmärkande för panträttskonstruktionen i JB är, att pantbrev som utfärdas pågrund av inteckning inte skall vara bärare av någon betalningsförpliktelse.Enbart innehavet av ett pantbrev kommer således inte att berättiga tillbetalning ur den fastighet som pantbrevet avser. För att panträtt i fastighetskall uppstå förutsätts att pantbrevet av fastighetsägaren har pantförskrivitsför fordran enligt omslagsrevers eller för annan skriftlig eller muntligutfästelse. Inågra remissvar har anförts att det bör öppnas möjlighet för borgenär att medåberopande av endast pantbrev genom lagsökning få fastställt att fastighetensvarar för hans fordran. En sådan ordning skulle emellertid inte stå iöverensstämmelse med principen att lagsökningsförfarandet skall grundas påskriftligt fordringsbevis. Liksom beredningen anser jag sålunda att detförhållandet att pantbrev inte skall vara bärare av någon betalningsskyldighet,bör få till följd att pantbrev inte självständigt kan läggas till grund förlagsökningsförfarande. Somförutsättning för att fordran i lagsökningsmål skall förklaras förenad medpanträtt i fastighet måste gälla, förutom att skriftligt fordringsbevisåberopas, att pantbrev i fastigheten har pantförskrivits i fordringsbeviset el- lergenom särskild skriftlig handling, som företes under lagsökningsförfarandet. Ifall då borgenär med förfallen fordran enligt omslagsrevers vill få visstbelopp fastställt till betalning ur intecknad fastighet, bör han sålunda i lagsökningsmåletmed skriftliga bevis styrka såväl fordringen som pantförskrivningen.Självfallet bör han kunna få den personliga betalningsskyldighetenenligt fordringsbeviset fastställd. Något hinder mot att borgenären begränsarsitt yrkande till att avse enbart fastställelse till betalning ur fastighetenbör emellertid inte föreligga. Om fastighet på grund av att pantbrev ärpantförskrivet svarar för fordran för vilken fastighetsägaren inte ärpersonligen betalningsskyldig, får på samma sätt krävas att skriftligt fordringsbevisoch bevis om pantsättningen åberopas i lagsökningsmålet. Detta bör gälla både ifall då personlig betalningsskyldighet över huvud taget inte föreligger, t.ex.som följd av att fordringen enligt fordringsbeviset är preskriberad, och ifall då sådan betalningsskyldighet åvilar annan än ägaren av den pantsattafastigheten. Omdet således inte kan undvikas att omslagsreversen måste företes i lagsökningsmålet,kan det ifrågasättas, om det är nödvändigt att pantbrevet företes. Omborgenären företer omslagsrevers och skriftlig pantförskrivning av visstpantbrev är det enligt min mening inte nödvändigt att han styrker sitt innehavav pantbrevet i andra fall än när gäldenären gör invändning mot panträtten.Själva pantbrevet innehåller inte heller några upplysningar utöver dem somframgår av fastighetsboken. Om betalningsfastställelsen följs av ytterligareåtgärder för exekutiv försäljning av fastigheten, får pantbrevet företes underdet exekutiva förfarandet (jfr 86 § 2 mom. i förslaget till lag om ändring iUL). Med en sådan ordning blir lagsökningsförfarandet i normalfallet relativtokomplicerat. Medden nu föreslagna ordningen uppstår fråga vilka bestämmelser som behövs för atthindra fastighetsägaren från att undgå exekution i fastigheten genom attöverlåta den före utmätningen. Den i departementsförslaget valda lösningen attlagsökningsutslag i vissa fall skall medföra utmätningsverkan innebär attproblemet får betydligt mindre räckvidd än enligt beredningens förslag. Somtidigare anförts gäller legitimationsregeln i 18 kap. 10 § JB i fråga om bådepanträtt och förmånsrätt enligt 17 kap. 6 § HB (jfr 6 § FRL). Ävenutmätningsverkan skall enligt departementsförslaget inträda när betalningfastställs ur fastigheten vid båda formerna av företrädesrätt och oavsett omavgörandet har formen av dom eller utslag i lagsökningsmål. När rätten på grundav panträtt eller förmånsrätt enligt 17 kap. 6 § HB fastställt visst belopptill betalning ur fastigheten och fastigheten sålunda är att anse som utmätt ioch med rättens avgörande finns inte något utrymme för gäldenären att undgåexekution genom överlåtelse av fastigheten. Problemet föreligger sålunda endasti sådana fall när borgenär, som har panträtt eller förmånsrätt enligt 17 kap. 6§ HB, underlåtit att inför domstolen yrka att beloppet skall fastställas tillbetalning ur fastigheten och i sådana fall när borgenären begär utmätning utanatt ha panträtt eller angiven förmånsrätt och endast har en exekutionstitelbeträffande en personlig fordran mot fastighetsägaren. I dessa fall kommer detatt gå mellan domstolsförfarandet och utmätningen och gäldenären kanunder överlåta fastigheten i syfte att undanhålla den från exekution.Enligt nuvarande bestämmelser är lagfartsförhållandena avgörande för frågan omutmätning kan ske hos överlåtaren. Har förvärvaren sökt lagfart på fastigheten,får den sålunda inte utmätas för förre ägarens gäld. Om utmätning skett menförvärvaren söker lagfart från utmätningen, är denna utan verkan.Beredningens förslag i denna del innebär att den som har lagfart på fastighetenskall anses vara ägare till denna om det inte styrks att den tillhör annan.Förvärvaren kan även hänvisas att skydda sitt fång genom att väcka talan motutmätningssökanden och gäldenären. I några remissyttranden har den gällandeordningen ansetts vara att föredra framför den av beredningen föreslagna. Föregen del anser jag beredningens förslag medföra vissa fördelar genom attregleringen blir mindre stel och ger visst utrymme för beaktande avomständigheterna i det enskilda fallet. Den av beredningen föreslagna ordningenansluter även till vad som gäller vid utmätning av lös egendom.Departementsförslaget har därför i denna del utformats i överensstämmelse medmotsvarande regler i beredningens förslag. Jag vill i sammanhanget framhålladet betydelsefulla i att de exekutiva myndigheterna uppmärksammar risken förskenöverlåtelser och iakttar försiktighet när det gäller att tilläggaöverlåtelse som inte har lagfarits verkan av utmätningshinder. Med en sådantillämpning torde skillnaden mellan nuvarande och den föreslagna ordningen ipraktiken vara ringa. 2.14.3Exekution av villkorad äganderätt till fastighet I UL finns inte några särskilda regler för det fallatt utmätning sker hos den som har överlåtit eller förvärvat fast egendom medanfånget ännu är beroende av villkor. Rättsläget är osäkert på detta område ibetydelsefulla avseenden och bristen på särskilda regler har vållatsvårigheter. Jagdelar beredningens uppfattning att förhållandet mellan utmätning och villkorligöverlåtelse av fast egendom bör regleras,, när fastighetsexekutionen nu görstill föremål för översyn. För detta talar inte bara den omständigheten atträttsläget är oklart utan också det förhållandet att fråga om förvärv av områdeav fastighet numera reglerats i lagen (1968: 579) med vissa bestämmelser omföi-värv av område av fastighet. Enligt denna lag är köp som innebär att visstområde av fastighet kominer i särskild ägares hand giltigt endast omfastighetsbildning sker i överensstämmelse med köpet genom förrättning somsökts senast efter den dag då köpehandlingen upprättades och, omförrättningen inte är avslutad vid utgången av nämnda tid, skall verkställas pågrundval av köpet. Bestämmelserna äger motsvarande tillämpning i fråga om byteoch gåva. Motsvarande bestämmelser har upptagits i JB (4 kap. 7 §). Enligt JBskall motsvarande gälla även i fråga om andel som överlåtits med föreskrift attandelen skall utbrytas (4 kap. 8 § andra styc- ket).Frekvensen av överlåtelser som på detta sätt blir villkorliga gör det särskiltangeläget att införa bestämmelser om utmätning av fast egendom medanäganderätten är svävande. Närhel fastighet har överlåtits villkorligt utgör fastigheten intill dessöverlåtelsen blir definitiv en tillgång i överlåtarens hand. Därutöver haröverlåtaren i allmänhet viss rätt mot förvärvaren enligt överlåtelsehandlingen,vanligen bestående av fordran på utestående köpeskilling. Beredningen hardärför föreslagit att utmätning hos överlåtaren skall omfatta inte bara denvillkorade rätten till den överlåtna fastigheten utan också den rätt somöverlåtaren bar mot förvärvaren. Efter en sådan utmätning skall avvaktashuruvida villkoret uppfylls eller inte. Uppfylls inte villkoret, skall fastighetensäljas i den vanliga ordningen för försäljning av fast egendom. Om villkoret åandra sidan uppfylls, kommer utmätningen därefter att avse endast överlåtarensrätt mot förvärvaren enligt överlåtelsehandlingen. Förslaget innebär att ÖE isådant fall, med tillämpning av vad som gäller beträffande utmätt fordraneller rättighet, skall driva in eller låta bjuda ut vad som tillkommeröverlåtaren. Under remissbehandlingen har inte framförts några erinringar motberedningens förslag i nu angivna delar. De bör även enligt min mening godtas. Harvisst område av fastighet eller fastighet med undantag för visst områdeöverlåtits utan att fastighetsbildning i enlighet med överlåtelsen ännu harskett bör, när utmätning skall ske hos överlåtaren, själva utmätningen kunnagenomföras enligt de föreslagna reglerna om utmätning av hel fastighet som haröverlåtits villkorligt. Liksom beredningen och en enhällig remissopinion anserjag sålunda att utmätning också i sådana fall bör omfatta hela fastigheten ochdessutom den rätt överlåtaren kan ha mot förvärvaren. Den följandeförsäljningen erbjuder inte några speciella problem om det under det exekutivaförfarandet kan avvaktas huruvida det med överlåtelsen förenade villkoret, dvs.att avstyckning sker, uppfylls eller inte. Uppfjlls villkoret, kan utmätningeninte längre avse den del av den ursprungliga fastigheten, som omfattas avöverlåtelsen utan endast återstoden av denna och den rätt överlåtaren kan hamot förvärvaren. Denna rätt får drivas in eller bjudas ut på det angivnasättet, dvs. i den ordning som gäller för utmätt fordran eller rättighet. Omvillkoret inte uppfylls, kan hela fastigheten säljas, medan utmätningen intelängre kan avse någon överlåtarens rätt mot förvärvaren. Som beredningenframhåller kan en avstyckningsförrättning visa sig så tidskrävande att detskulle medföra betydande olägenheter att avvakta dess slutförande innanförsäljning kan ske. Om man i det läget tillåter att fastigheten säljs medundantag för överlåtet område, skulle konsekvensen av att avstyckningsedermera inte kan ske bli den att området och återstoden av fastighetenkommer i olika händer utan att fastighetsindelningen kan bringas iöverensstämmelse med äganderättsförhållandena. Konsekvensen kan bli densamma,om försäljningen får avse endast området i fall då fastighet med undantag förvisst område har överlåtits och utmätning har skett En sådan konsekvens är oförenlig med de principer som ligger bakombestämmelserna om överlåtelse av del av fastighet. Enligtberedningens förslag skall alltid i första hand avvaktas om avstyckning kangenomföras.