bet · FU01NU53 · 1971-12-31 00:00:00 — På uppdrag av kommittén har kartlagt kommunernas dispensgivning och utfört fyrasärskilda undersökningar. Kommitténs enkät har i stort riktats till sammaintressegrupper som sedermera avgivit yttrande över betänkandet. Det synesdärför inte meningsfullt att här återge resultaten av denna enkät. Syftet med kommitténs hearings var endast att samlasynpunkter och pejla stämningar. En klar majoritet bland konsumenterna varnöjda med det öppethållande som tillämpades, och flera var klart negativa tillett vidgat öppethållande. I några fall påpekades att anställda i vårdyrkenkunde ha behov av förlängt öppethållande, och på vissa håll ansågs att manborde ge möjlighet till söndagsöppet för inköp som krävde noggrantövervägande, t. ex. möbler. Man lämnade sällan spontant besked varför man varförnöjd med nuvarande förhållanden eller negativ till vidgat öppethållande. Detframkom emellertid att man hyste farhågor för att vidgat öppethållande skulleleda till högre priser och en för vissa konsumentgrupper ogynnsamstrukturomvandling. Hänsyn tiU de handelsanställda syntes inte sällan påverkaställningstagandet. Inom företagargruppen framträdde en ganska klarmotsatsställning mellan storföretagare, som förespråkade ett fritt system, ochsmåföretagare, som ville behålla lagen i stort sett oförändrad.Storföretagarna framhöll bl. a. hur allt flera konsumentgrupper fick behov avatt kunna handla än vanlig affärstid. Särskilt företrädare förvaruhus framhöll att man inte hade några som helst problem med personalrekryteringen.Man syntes i ganska stor utsträckning anlita deltidsanställd personal. Detförnekades inte att öppethållande under obekväm arbetstid kunde medföra höjdavarupriser, men det skulle endast röra sig om obetydliga förändringar. VidgatöppethåUande kunde innebära ett bättre kapitalutnyttjande och skulle därförsärskilt utnyttjas av stora cityvaruhus. Småföretagarna, främst representanterför fackhandeln, visade inte sällan oro för den utveckling som kunde bliföljden om regleringen upphörde. Det var särskilt söndagsöppet som man hysteoro för. Förlängt ÖppethåUande hade inte visat sig lönsamt förfackhandeln. Det ansågs dock att man förlorade kunder till varuhusen om manstängde tidigare än dessa. För många fackhandlare syntes ett vidgatöppethållande innebära avsevärda personliga svårigheter, och det skulle vidareuppstå problem med personalrekryteringen eftersom det sällan gick att användadeltidsanställda med dålig yrkeskunnighet. Förlängt öppethållande ansågs dockinte komma att tillämpas aimat än i begränsad omfattning. Ofta gavs uttryckför missnöje med det rådande dispenssystemet. Undersökningenom kommunernas dispensgivning genomfördes hos samtliga landets848 kommuner. Från hade drygt hälften av kommunerna handlagtdispensärenden. Totalt hade ungefär 12 500 dispenser beviljats, de flesta medkort varaktighet. Dispenser med längre varaktighet hade tUl avsett livsmedelsförsäljning,och geografiskt fördelade föll av dispenserna på Storstockholmsområdet.Drygt 1 500 ansökningar hade avslagits . I fråga omöverklaganden framkom, att länsstyrelserna oftast inte ändrat kommunernasbeslut. Maj:t handlade besvär avseende 133 ansökningar.I endast sju av dessa fall innebar Kungl. Maj:ts beslut att dispens beviljades.Besvären hade till övervägande del avsett frågan om öppethållande ilivsmedelshandeln i . Detillämpade öppethållandetiderna har undersökts av , nämligen . Kartläggningarna avsåg urvalomfattande cirka 1 700 butiksenheter fördelade på olika branscher ochortstyper. Urvalen var inte identiska för de två undersökningarna. SkUlnadenbestod framför allt i en överrepresentation av större detaljhandelsföretag1969. Vid1967 års undersökning inhämtades dessutom uppgifter om vilka förändringar iaffärstiderna som företagits fram . Denna undersökning gerdärför en viss uppfattning om affärstiderna såväl före som efteraffärstidslagens ikraftträdande. Totalt sett hade av butikerna integjort några förändringar i öppnings- eller stängningstiderna. Alla Stockholmsvaruhus hade emellertid ändrat tiderna, medan göteborgsvaruhusc;n bibehållitsina tider oförändrade. Över huvud taget hade de flesta förändringarnagenomförts i . Förändringarna syntes inte säUan bestå i att mansenarelagt både öppnings-och stängningstiden. I många branscher kunde ocksåiakttagas en tendens att stänga tidigare . Deklockslag mellan vUka majoriteten av butikerna hade öppet 1967 var fortfarandedesamma 1969. Ett begränsat antal butiker, främst i storstäderna, hade dockunder perioden börjat förlänga sitt öppethåUande. Öppningstidenvarierade enligt båda undersökningarna starkt meUan och inom de skUdabranscherna men syntes sällan Ugga före den i affärstidslagen angivnaöppningstiden, kl. 8. öppethållande kunde endast konstateras inomvissa Uvsmedelsenheter samt inom blomsterhandeln. Vad stängningstidenbeträffar syntes öppethåUande efter NU 1971: 53 23 iförsta hand ha förekommit på större orter och främst i varuhus ochlivsmedelshandeln. KF-butUierna syntes tUlämpa sena stängningstider i mindreomfattning än övrig handel. Som väntat förekom stängningstider efterkl. 20 i större utsträckning endast inom tobaks-, frukt- och blomsterhandeln.Över huvud.taget syntes öppethåUande med dispens efter ha haft en mycketbegränsad omfattning. Söndagsöppnabutiker förekom undersökning i stort sett endast inom tobaks-, frukt-och blomsterhandeln och gällde då 15 å av samtliga undersöktaenheter. var motsvarande andel för dessa branscher ,medan även vissa livsmedelsbutiker och varuhus hadesöndagsöppet. Föratt söka belysa den ojämna kundbelastningen i detaljhandeln genomförde enpostenkät varvid de största detaljhandelsföretagen tillfrågades om de hadestatistik över försäljningens och kundantalets fördelning på olikaöppethållandetider. Avmaterialet framkom, att cirka hälften av veckoförsäljningen skedde på fredagoch lördag, varvid framför allt lördagens olika timmar visade en väsentligthögre försäljning än veckogenomsnittet. Lördagama uppvisade ungefär sammadagsförsäljning som trots att antalet öppethållandetimmar varbetydligt lägre. Vid förlängt öppethållande, som i detta sammanhang inte inågot fall avsåg öppethållande efter eller söndagsöppet, uppvisade försäljningenen jämnare fördelning över veckans olika dagar. Affärstidskommitténhar också låtit undersöka kundklientelet vid förlängt öppethållande. genomförde en serie kundintervjuer vid50 butiksenheter i , och . Samtliga intervjuergjordes med kunder, som köpte samt på vardagar efter . Dettotala antalet kunder i de utvalda butikerna uppgick under den tidintervjuandet pågick tUl över 33 000. Följandegrundläggande fakta framkom vid jämförelse med andra kundundersökningar,nämligen att andelen bilburna kunder var något högre, att andelenförvärvsarbetande kvinnor var väsentligt högre samt att avståndet mellan butikoch bostad var väsentligt längre för kunder under kvälls- och söndagsöppet. Förvärvsarbetesyntes sålunda påverka valet av tidpunkt för inköp i detaljhandeln. Härförtalade också att av samtliga tillfrågade kvällskunder angivitatt arbetstiderna gjort det svårt att handla tidigare . Behovet synteshos dessa kunder vara kontinuerligt. Vidare avsåg inköpen huvudsakligen varorsom normalt ej förekommer i det s. k. kiosksortimentet. detaljistintervju om affärstidslagen som gjorts framkom bl. a. att detfrämsta skälet för förlängt öppethåUande uppgavs vara anpass- ning tiU kunderna. Som det därnäst viktigaste skäletangavs lokala överenskommelser. För de butiker som fortsatt med förlängtöppethåUande kunde 2/3 notera ökad omsättning men endast 1/3 hade förbättratsin lönsamhet. Butiker som upphört med förlängt öppethållande hade i väsentligtmindre utsträckning iakttagit positiva effekter. Kommitténs bedömning av effekterna av fria affärstider Mot bakgrunden av det material som kommit fram harkommittén diskuterat följderna av en övergång till fria affärstider, dels frånall-mämia utgångspunkter och dels från olika intressegruppers synpunkt. I fråga om de konsumentanspråk som kan väntaskomma att ställas på detaljhandelns öppiethåUande framhåller kommittén, attsärskilt i storstadsområdena ökar behovet av en tidsmässigt väl differentieraddetaljhandelsservice. De långa arbetsresorna skapar problem för många. Det ärockså främst i storstäderna som förvärvsarbete bland gifta kvinnor ökat starktunder senare år. Införandet av femdagarsvecka har medfört att arbetet ochde tidskrävande arbetsresorna koncentrerats till måndagfredag. Detta har isin tur lett till ett ökat behov av öppethållande under veckoslutet för attmöjliggöra t. ex. kapitalvaruinköp och storköp av livsmedel. Det är också främst i de tre storstadsområdena somkommittén väntar sig ett visst ökat öppethållande och omlagen slopas. Över huvud taget räknar man med att det endast är i eller invidstörre städer som förutsättningar finns för sena öppethållandetider ochsöndagsöppethållande. På andra håll kommer det inte att bli tillräckligt medkunder under dessa tider. I och med att det uppstår ett tillräckligt stort behov avöppethållande under s. k. obekväm arbetstid, blir det också lönsamt för en delbutiker att hålla öppet trots att personalkostnaderna är höga under sådan tid.De handelsanställda har nämligen ett förhållandevis mycket högt lönetill-läggför obekväm arbetstid. En förutsättning för att öppethållandet skaU bli lönsamtär dock att försäljningen blir så hög att personalkostnadenvägs upp. Man skall, anser kommittén, inte vänta sig att det ens ide största städerna bUr många butiker, som kommer att hålla öppet på senakvällar och . Kommittén räknar med sådant öppethållande i varuhusenslivsmedelsavdelningar och en del andra livsmedelsbutiker på centrala platser.MöjUgtvis kom.mer en och annan centralt belägen butik i andra branscher ocksåatt håUa öppet. Detsamma gäller troligen en del stormarknader även om de inteligger centralt. Till kommittén har framförts farhågor för att ettfrisläppande av affärstiderna skulle kunna få ogynnsamma effekter på prisnivånoch strukturutvecklingen. Kommittén bedömer det emeUertid som osannolikt attprisnivån skulle stiga. skulle nämligen uppnå för- bättradlönsamhet, och rådande priskonkurrens skuUe hindra att förlängt ÖppethåUandefinansieras med högre priser. Vissa butiker anses möjUgtvis komma att tiUämpahögre priser vid öppethållande som ger obekväm arbetstid, såsom redan sker iviss omfattning. ÖppethåUandeär som konkurrensmedel ett ganska tmbbigt instrument, och kommittén anser detinte sannolikt att större frihet i detta avseende skuUe påskyndastrukturomvandlingen i handeln. Möjligen kan ett begränsat antal närhetsbutikerkomma att slås ut än eljest. Den reguljära dagligvaruhandelnsframtida utformning i nya bostadsområden synes dock inte påverkas av huraffärstidsfrågan löses. Kiosker och liknande företagsformer kommer att stäUasmför nya konkurrenssituationer som kräver förmåga tUl anpassning. Enförändring i kioskernas sortiment anses emeUertid trolig, och vissaomständigheter tyder på att företag av detta slag kommer att bättre kunnainrätta sig! efter konsumenternas behov. Motkonsumentkravet står behovet av skydd för anställda och företagare. Dehandelsanställda har, framhåUer kommittén, förutom arbetstidslagens skydd etthögt tillägg för obekväm arbetstid i jämförelse med andra arbetstagaregrupper.Detta tiUägg verkar också starkt återhållande på företagen när det gäUer attförlänga affärstiden. Några mera påtag-Uga förändringar av öppethåUandetidernahar inte framkommit sedan nuvarande affärstidslag trädde i kraft. En tendenstUl förändring synes dock föreUgga. I företag, som kan väntas tUlämpa förlängtöppethållande, kan en inte obetydlig del av personalen bli deltidsanstäUda,som av olika skäl föredrar obekväm arbetstid. synes också kunnafördela arbetstiden så att den mte blir betungande för de heltidsanställda.Det är därför enligt kommittén knappast den stora gruppen av handelsanställdasom kan komma att få vidkännas betydande olägenheter om regleringen upphör. Småföretagarnaoch deras medhjälpande familjemedlemmar kan enligt kommittén däremot fåolägenheter av, fria affärstider. För åtskiUiga företag av detta slag synesförlängt öppethållande inte lönsamt och därför ej lockande. För andra ärförlängt öppethållande naturligt i verksamheten, och något skydd ges I nulägetej för innehavare av kiosker, gatukök, bensinstationer etc. Kommittén anser atten företagare själv bör få avgöra när och hur länge han skall hålla öppet ochatt skydd inte bör ges åt särskilda branscher utan mycket starka skäl. , att om affärstidslagen upphör saknas regler rörandeutminuteringstider för öl och alkoholfria drycker. Eftersom denna fråga intekan anses vara av betydelse för affärstidsfrågan i övrigt har kommittén integått in på någon ytterligare prövning utan hänvisat till den nu arbetandealkoholpolitiska utredningen. 5.Kommitténs ställningstagande till fortsatt affärstidsreglering Kommitténkonstaterar först att det inte synts realistiskt att låta två ganska begränsade gruppers intressen stå i vägen förutvecklingen, nämUgen de anstäUda och de företagare jämte medhjälpandefamiljemedlemmar som arbetar i det förhållandevis rmga antal butiker, som kanväntas bli berörda av att regleringen upphör. Den större av grupperna, deanstäUda, har också redan i aUmänna arbetstidslagen samma skydd som alla andraarbetstagargrupjier. Kommittén har härefter öveivägt olika former avliberaliseringar av affärstidsregleringen. Det visar sig emellertid att påvilket sätt man än mjukar upp regleringen så blu' hela det otympliga ochkomplicerade systemet med olika slags undantag kvar. Man måste då också behållahela den administrativa apparaten. Regelsystemet måste dessutom vara uppbyggtpå ett sådant sätt att oUka intressen balanseras mot varandra. Försöker manliberaUsera på något enstaka stäUe i systemet, uppstår lätt bristande balans idetta och någon eller några intressen gynnas på bekostnad av andra intressen.Kommittén har därför funnit att de vinster som skulle kunna vinnas med enbibehållen men ytterligare liberaliserad reglering inte på långt när kanuppväga aUa de nackdelar som skulle bli kvar. Det för kommittén tyngst vägande argumentet mot enytterligare uppmjukning av regleringen är emellertid att den då tenderar attbli meningslös, eftersom den i praktiken knappast skuUe begränsa affärstiderna.Sedan det steg tagits, som den genom affärstidslagen genomfördaliberaliseringen innebär, återstår enligt kommitténs mening inte längre vägtill regleringens avskaffande än att den kan tas i ett enda steg. Kommitténsslutsats är därför att affärstidsregleringen bör slopas helt. I särskilt yttrande framhåller ledamoten , atthan helst sett att lagen kunde bibehållas och skärpas. Då detta inte synesmöjligt har han ur de anstäUdas synpunkt funnit det mera tilltalande att lagenslopas och en överenskommelse om förbättrade ob-tillägg kombinerat med reglerför femdagarsvecka kan träda i kraft. I reservation framhåller ledamoten bl. a. attaffärstiderna är en så betydelsefull faktor för detaljhandelns framtidautveckling att frågan borde belysas av den pågående distributionsutredningen.Han föreslår, att affärstidslagen behålls men begränsas att gälla sön- ochhelgdagar, att länsstyrelserna blir tiUståndsmyndighet samt att därvid denrestriktivitet som markeras i förarbetena till nuvarande lag tiUämpas. I åtta av föreUggande 72 yttranden görs inte någotställningstagande till kommitténs förslag att slopa affärstidsregleringen. grupp av de återstående instanserna, 51 stycken, tUlstyrker eUer vUl intemotsätta sig förslaget. En instans är tveksam och 12 instanser är negativa ellerredovisar starka betänkligheter inför ett slopande av affärstidsreg- I åtskilUga instanser har förelegat delademeningar, och ett par handelskammare har på grund härav avstått från att yttrasig. Till den gmpp instanser som ställt sig positiva tillförslaget hör samtliga statliga myndigheter som uttalat sig i frågan,distributionsutredningen, 10 kommuner, fem handelskammare, 10näringslivsorganisationer och företag, fyra fackliga organisationer ochsamtliga politiska kvinnoförbund och konsumentorganisationer som yttrat sig.Sundsvalls kommun StäUer sig tveksam tUl förslaget. De 12 instanser som är negativa eller redovisarbetänkligheter inför att affärstidsregleringen upphör är servicekomtnittén.Svenska kommunförbundet, , kommun, ,, hantverks- och industriorganisation, . Svenska pressbyrån, kioskägares riksförbund.Riksförbundet kiosknäring samt handelstjänste-mannaförbundet. I fråga om konsumenternas anspråk på detaljhandelnsaffärstider instämmer distributionsutredningen i kommitténs uppfattning attdet för grupper av konsumenter, t. ex. i hushåU utan hemarbetande vuxen, ärangeläget att kunna handla på andra tider än de som lagen anger. Detta gäUerenligt distributionsutredningen inte enbart för livsmedelsinköp istorstadsområden, utan även för andra varuområden och orter kan föreliggabehov av att kurma handla t. ex. . Liknande synpunkter anförs av bl.a. konsumentrådet. , industriförbundet, grossistförbundetoch TCO. bedömning av effekterna av friaaffärstider på prisnivån och strukturutvecklingen behandlas av många instanser.Av dessa ansluter sig flera uttryckligen tUl kommitténs bedömningar, bl. anför sålunda, attkommittén på ett förtjänstfullt sätt behandlat frågan om det föreliggernågot behov av en affärstidsreglering eller om denna nu kan avskaffas. De avkommittén anförda argumenten för ett fuUständigt avskaffande av regleringenförefaUer välgrundade och övertygande, anser kollegiet vidare. hävdar att kommittén på ett genomträngande och övertygande sättprövat frågan om affärstidsregleringen kan slopas helt och delar kommitténsslutsatser om olika effekter som kan uppstå. delar däremot inte utredningensslutsatser och anser vidare bl. a. att frågan om fria affärstider inte kan sesisolerad utan måste inordnas i ett system av faktorer. Det är enligtservicekommittén också en brist att utredningen inte ställer sitt förslag irelation till någon uttalad målsättning. , som helt anslutersig till de synpunkter som anförts i reservationen till förslaget, hänvisartill servicekommitténs yttrande och understryker i alla delar de synpunktersom där redovisas. övriga instanser som ställt sig negativa har ocksåansett att bedömningarna av effektema i pris- och strukturhänseende inte ärriktiga. Enligt hantverks- och industriorganisationen bör de frågor, som är avbetydelse för den framtida utvecklingen av detaljhandeln, få en samtidig ochingående behandling i distributionsutredningen, varför behovet avaffärstidsreglering ånyo bör prövas när deima utrednings arbete avslutats. Vissainstanser, som tUlstyrker att regleringen slopas, har anfört liknandesynpunkter. Statens pris- och kartellnämnd (SPK) anser det omöjligt attprognosticera pris- och stmkturutveckUngen på grundval av det material somutredningen presenterar. Flera instanser, bl. a. konsumentrådet,distributionsutredningen, , och socialdemokratiskakvinnoförbundet, anser att utvecklingen bör följas sedan regleringen upphört.Som lämpligt organ för sådana uppföljningar föreslås distributionsutredningen,servicekommittén och SPK. Närhetsservicensutveckling behandlas särskilt ingående av företrädarna för kioskhandeln, vilkaunderstryker de negativa konsekvenser som kan uppstå för konsumenterna i såvälpris- som servicehänseende. pekar på den nya situation somlandets kioskföretag kommer att stäUas inför och som innebär så passgenomgripande förändringar att det är skäligt att staten tar på sig vissInformationsskyldighet. hävdar, att bland praktiskaförslag för att möjliggöra en ökad service i bostadsområdena märks bl. a. enutökning av kioskhandeln. Detta förutsätter emeUertid att sortimentet mtebegränsas av lagstiftning och andra åtgärder. understryker, atten utvidgning av kioskverksamheten inte är en helt tillfredsstäUandekompensation för ett minskat antal närhetsbutiker. ochSamhälle anser att närhetsbutiken kommer att bli väsentligare och måste inriktasig på att ge tidsanpassad service åt de förvärvsarbetande. Ifråga om de anställdas och småföretagarnas situation anser kommunförbundet,att utvecklingen under den nuvarande lagens giltighetstid haft en menliginverkan. Genom att införa ett joursystem skulle behovet av service åtkonsumenterna samt personalens och butiksinnehavarnas intressen av fritidsamtidigt bli tillgodosedda. Joursystem förordas även bl. a. av konsumentrådet,LO och . understryker att affärstidslagenutgör en viss garanti för rimliga arbetstider och för den fritid på söndagarnasom även de mindre företagarna inorh detaljhandeln bör kunna göra anspråk på.Svenska företagares riksförbund anser att det är tveksamt om begränsningen avaffärstiderna verkligen gagnat familjeföretagen inom detaljhandeln. kommer fri affärstid troligen att innebära ett ökatutbud av deltidsarbete, vilket för många kvinnor är den enda möjligheten atthålla viss kontakt med yrkeslivet och för- stärka sin ekonomiska självständighet. understryker,att det inte föreligger några svårigheter att rekrytera personal till lördags-och söndagstjänstgöring. och socialdemokratiska kvinnoförbundetpekar på att förlängd affärstid kan skapa behov av service åt deaffärsanställda i form av barntillsyn m. m. De anställdas situation tas också upp avarbetarskyddsstyrelsen, som hävdar att även om utvecklingen mot störrebutiksenheter skulle öka antalet affärsanställda detta ej bör inverka på bedömningenfrån arbetarskyddssynpunkt av behovet av en affärstidslag efter 1971. Även deaffärsanställda får nämligen enligt den nya arbetstidslagen en successivt till40 timmar förkortad arbetsvecka. LO anser det vara en uppgift för dehandelsanställdas fackliga organisation att genom lämpUga ersättningsreglerför obekväm arbetstid skapa rimliga spärrar mot öppethållande på sen kvällstidoch . har refererat det särskildayttrandet i betänkandet som sitt remissyttrande. a. TCO anser ekonomiskkom.pensation till de anställda vara en förutsättning för fria affärstider.Transportarbetareförbundet utgår ifrån att grundregler för en för olikakategorier arbetstagare rimlig förläggning av arbetstiden tas upp av den pågåendearbetsmiljöutredningen. anser att friaaffärstider ökar personalens obekväma arbetstid och att anställningstrygghetenäventyras genom ökat butiksbortfall. Den nuvarande lagens utformning behandlas av åtskilligainstanser. hävdar sålunda, att en reglering avaffärstiderna till sin natur är konkurrensbegränsande. Nuvarande lag harförsetts med ett stort antal undantag, konstaterar NO vidare. Undantagssystemethar visat sig mycket komplicerat, svårtillämpat och förenat med en ejobetydlig administrativ apparat. Svårigheter har dessutom förelegat att göra enrättvis bedömning av dispensärendena. EnUgt NO synes kommitténs överväganden ifråga om olika sätt att ytterligare liberaUsera regleringen på ett övertygandesätt visa att olägenheterna i allt väsentligt skulle kvarstå, bl. a. i form avfortsatta snedvridningar av konkurrensen. Liknande synpunkter anförs bl. a. avlänsstyrelsen i , , ICA och bensinhandlarnasriksförbund. framhåller, att prövningen av dispensärendeninneburit en icke obetydlig arbetsbelastning för främst de större kommunerna.I många fall har också de kommunala organen ställts inför betydandeavvägningssvårigheter. a. anför liknande synpunkter ochtillägger, att svårigheter förelegat att kontrollera affärstidslagensefterlevnad. Flera remissinstanser lägger fram synpunkter på behovet aven översyn av lagen i händelse av att affärstidsregleringen inte upphör. Länsstyrelseni , kommun, , anser härvid att tillstånds- NU1971: 53 30 givningen bör föras över från kommunerna tilllänsstyrelserna eller annat centralt organ. finner detangeläget att en översyn görs av affärstidslagen ur social ochsamhällsekonomisk synpunkt. Om affärstidsregleringen upphör anser 7"CO detnödvändigt med specialbestämmelser så att friheten inte missbrukas.