bet · FU01FiU29 · 1971-12-31 00:00:00 — För det fjärdebör utredningen ägna uppmärksamhet åt det säregna förhållandet att i gjordautvecklingsprognoser knappast räknas med någon produktivitetsstegring aUsbeträffande den offentliga verksamheten. Det senare förhållandet kan, somlångtidsutredningen själv framhåller, knappast vara med verkliga förhållandet överensstämmande.Enligt utskottets mening måste ett sådant antagande om utebliven produktivitetsstegringvara närmast förolämpande för alla i denna verksamhet sysselsatta. Antagandenom produktivitetsstegringar bör därför göras och mål härför bestämmas, vilkakan bilda utgångspunkt för beräkningar av personalbehoven såväl inomexisterande som tillkommande verksamheter utan att kvalitetskraven beträffandetjänsteprestationerna eftersattes. I övrigt vill utskottet anföra följande. Den offentliga sektorn har ökati snabb takt. Den har härmed också kommit att ta en allt större del av landetssamlade produktionsresurser i anspråk. Enligt långtidsutredningens beräkningarutnyttjades av de samlade resurserna för offentligkonsumtion och investering mot . Detsenaste decenniet har tillväxten varit särskilt markerad inom det kommunalaområdet, detta i sin tur beroende på ett starkt växande antal nya och storauppgifter som staten ålagt eller övervältrat på kommunerna. Denna utveckling bUdar bakgrunden tUl att, som utskottetovan framhållit, produktivitetsförändringarna inom den offentliga sektorn fårallt större betydelse för produktivitetsutvecklingen som helhet. Inte minst avdenna anledning måste, som understryks i motionerna, effektivitetsutvecklingeninom statlig och samt inom annan verksamhet i offentligregi ägnas ökad uppmärksamhet. Ett sådant synsätt kommer också till uttryck iden reviderade finansplanen. Enligt långtidsutredningen kommer antalet sysselsatta inomden offentliga sektorn att öka med ca 185000 personer. Den totala arbetskraften väntas bara öka medca 90 000 personer. Det är bl. a. detta som enligt utskottets mening gör detangeläget att personalutvecklingen och möjligheterna att minska behovet avytterligare personal blir föremål för en ingående analys. Nya behov och resursanspråk prövas givetvis vid den årligabudgetbehandlingen. Det är emeUertid angeläget att denna prövning kombinerasmed en mera övergripande resursavvägning med ett längre tidsperspektiv pågrundval av bl. a. den kartläggning som långtidsutredningen syftar till. Detär, som utskottet anfört, naturligt att denna uppgift anförtros en parlamentariskberedning. Arbetet med att införa programbudgetering i olika delar avstatsverksamheten tjänar samma syfte. Det bör därför så långt möjligtintensifieras. Dessutom bör någon form av perspektivplanering, omfattandeperioder upp till 1015 är och med alternativa målsättningar, införas meraallmänt. Sådana har redan börjat tUlämpas inom försvaret. Då det gäller den löpande rationaliserings- ochrevisionsverksamheten vill utskottet särskilt betona nödvändigheten av atteffektivitets- och kostnadsmedvetande sprids tUl alla nivåer inom förvaltningenoch att man tar tiU vara enskilda tjänstemäns idéer och uppslag när det gälleratt få tiU stånd en förbättrad organisation. Det är också önskvärt att man bl.a. av besparings- och effektivitetsskäl utnyttjar de fördelar som kan vinnasgenom en decentraliserad förvaltning och genom en överflyttning av uppgiftertUl länsorgan och kommunala organ. Det är vidare angeläget att de fördelartUlvaratages som står att vinna genom en längre gående samordning avriksrevisionsverkets och statskontorets verksamhet. Den ekonomiska politiken måste bl.a. ta sikte på att styra över resurser till industrin och andra delar avnäringslivet. Detta är en förutsättning för att uppnå en varaktig balansi utrikesaffärer-na och för att kunna upprätthålla en tillfredsställandeekonomisk tillväxttakt på . En sådan prioritering måste få konsekvenser för denoffentliga verksamheten. Det framstår sålunda som nödvändigt att statsmakternasärskilt visar återhållsamhet med nya offentliga utgiftsökningar.Detta gäller såväl beslut om statens egna utgifter som beslut som medför ökadeutgifter för kommunerna. anmäler sig ständigt nya anspråk när det gällert. ex. utbyggnad av kommunikationerna, undervisningsväsendet, familjeservicen,sjuk-och åldringsvården samt säkrande av rättstryggheten. En utbyggnad av dessaverksamhetsgrenar är också förutsättning för att effektivt kunna utnyttjatillgängliga arbetskraftsresurser och för att kunna tUlgodose näringsUvetsbehov i övrigt. En utbyggnad av den offentliga sektorn får därför inte sättasi motsatsställning till de mål som uppställts för den ekonomiska politiken.Det blir emellertid allt viktigare att undersöka möjligheterna tillbesparingar inom den verksamhet som bedrivs av stat och kommun för att pä såsätt skapa ökat utrymme för nya grenar därav. att i anledning avmotionerna 1971:458, 561, 562, 566, 1480 och 1483, de fyra sistnämnda såvitt nuär i fråga, i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om tillsättande av enparlamentarisk beredning med uppgift att belysa och föreslå lösningar av de problemsom kostnadsutvecklingen inom den offentliga verksamheten reser under särskUtbeaktande av produktivitetsutvecklingens betydelse."