bet · FU01JuU20 · 1971-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1971 JuU 1971:20 betänkande i anledning av motion ominförande av arbetskolonier inom kriminalvärden. I motionen 1971:11 av herrarSjöholm (fp) och i (fp) yrkas att måtte beslutaatt hos Kungl. Ma3:t begära skyndsam utredning om inrättande i vårt land inomkriminalvärden av ett system med arbetskolonier i huvudsakhg överensstämmelsemed vad härutinnan tiUämpas i . Redogörelseför motionsskälen lämnas nedan. I finns två olika typer avöppna straffverkstäUighetsanstalter, nämligen arbetskolonier och fångkolonier.Arbetskolonierna infördes medan fångkolonierna tiUkom 1955, somarbetskolonierna fick ett vidgat användningsområde. Den grundläggande skUlnaden meUan arbets- och fångkolonisammanhänger med urvalet av anstaltsklientelet. Klientetet i fångkoloniernautgöres av fångar vUka överförts från sluten anstalt där de avtjänat störredelen av ett tidsbestämt frihetsstraff. 1 arbetskoloni får endast följandekategorier dömda avtjäna straff, nämligen dels förstagångsförbrytare somavtjänar straff på högst , dels äterfallsförbrytare som avtjänar straffpå högst och som inte som närmast föregått den senastgivna domen undergått tukthusstraff eUer direkt ädömts fängelsestraff, delsock personer som dömts tUl förvandlingsstraff för obetalda böter. TiUarbetskoloni kan den dömde antingen komma direkt eller sedan en del av straffetavtjänats i fängelse. Ytteriigare fömtsättning för att få avtjäna straffet iarbetskoloni är att vederbörande är fysiskt kapabel tUl arbete och förklararatt han önskar komma till arbetskoloni. Någon begränsning, baserad påbrottstyp, gäUer inte. Flertalet av dem som intas i arbetskoloni har dömts föregendomsbrott. En annan stor grupp är rattfyUerister. Återstoden utgöreshuvudsakligen av personer som dömts för brott mot alkohollagarna eller förvåldsbrott. Vid personurvalet, som sker centralt, tar man hänsyn till dendömdes försörjningsbörda. Arbetskolonierna saknar permanent karaktär och skiftar tUlantalet år från är. Sammanlagda antalet bmkar emeUertid vara ungefär 20. S. 8, kläm. Står: 1971:173. Kolonibyggnaderna utgöres av mer tUlfäUigt uppstäUdabaracker. Arbetskolonier finns över hela landet såväl i närheten av störrestäder som i avlägsna skogstrakter. Antalet interner varierar på de ohkakolonierna från ca 20 upp tiU 80. Större kolonier förekommer dock. På en av destörre, Sjöskog strax utanför , uppgick medelbeläggningen sålundaunder 1970 tiU 140 personer. Vistelsetiden på den anstalten varierade mellantvå och . Sammanlagt uppgår i hela landet antalet på arbetskoloniintagna vanligen tUl mellan 800 och 1 000. Arbetskolonierna saknar aUa yttre fängelsekarakteristikasåsom låsta byggnader, murar och gaUer. Det finns heUer inga vakter i egentligmening; för 50 intagna beräknar man två tUlsynsmän. Fångdräkt förekommer inte,utan de intagna använder civUa kläder. Arbetet för de intagna varierar frånbyggnadsarbete på vägar och flygfält tUl gruv- och skogsarbete. Godarbetsdisciplin och gott uppförande i största aUmänhet krävs av de intagna.Någon vård i egentlig mening eller behandling ges inte. Restriktionerna är fåoch väsentligen av typen att den intagne inte får lämna arbetskolonin eller sinarbetsplats utan tiUstånd eUer dröja på vägen tUl ochfrån arbetet, förtäraalkohol eller ta emot besök utan tUlständ. De intagna erhåUer för sitt arbete marknadsmässiga löner.Från lönen dras emellertid som tUlfaUer staten. Dessutom får denintagne betala skatt i vanlig ordning samt ett mindre belopp som ersättning förden mat som tiUhandahåUes honom. Av den mottagna lönen måste den intagne, omhan inte har någon familj, spara . Medlen placeras i bank och fårlyftas vid frigivningen. Om den intagne har familj kan upp tUl avlönen avdragas och skickas som underhäll tUl hans famUj. Om den intagne avviker från arbetskoloni överföres han tUlsluten anstalt. Före gäUde i sådant faU undantagslöst attvederbörande inte fick räkna sig tUl godo den tid han avtjänat på arbetskoloni.Samma påföljd inträdde vid överträdelse av annan ordningsregel inom anstalten.Genom en lagändring innevarande år har ifrågavarande regler mjukats upp.Justitieministeriet har givits möjlighet att dä särskilda skäl förehgger -förordna att arbetskolonitiden får mräknas i strafftiden även om den dömdeavvikit från anstalten. Om överförandet tiU sluten anstalt föranletts av attden intagne brutit mot ordningen pä kolonin skaU tiden där normalt inräknas istrafftiden. Rymningarfrån arbetskoloni har uppgivits vara mycket sällsynta. I motionen framhäUes efter enredogörelse för det finska systemet med arbetskolonier att fördelarna med dettasystem synes vara många. De intagna fullgör ett samhäUsnyttigt arbete tUl gagnför landet och dem Avlöningen är inte reducerad på ett för denarbetande diskriminerande sätt. SamhäUet befrias från kostnaderna för denunderhållsskyldighet som åvUar den intagne. Den relativa friheten utgör en godförberedelse till den mera obegränsade frihet som vidtar efter strafftidensutgång. Respekten för utfärdade bestämmelser och givna regler inpräntas på ettytterst påtagligt och mycket kännbart sätt. Motionärerna uppger vidare bl. a. beträffanderymningsfrekvensen att inom en medelbeläggning av 800 intagna tre hade avvikitunder . Även återfaUsfrekvensen bland dem som varit intagna päarbetskoloni var enhgt finska bedömningar påfaUande låg. Myndigheterna ansåg,framhåller motionärema, systemet med arbetskolonier var mycket lovande. Enligt vår mening kan den metod somtagit sig konkreta uttryck i arbetskolonin enligt finskt mönster komma att visasig vara en lösning i det akuta krisläge vari svensk kriminalvård befinner sig.AUa reahstiska bedömare torde kunna vara ense om såväl att rättssamhälletaldrig kan avsvära sig behovet av straffrättsliga reaktioner mot brott som attfängvärdsanstalter av typ Kumla och Akersberga inte kan inpassas i deriktlinjer som en modern och human kriminalvård stakar ut. Arbetskolonin synesvara ett gott uttryck för den enda ambition som bör vara ledstjärnan i densvenska kriminalvärden: att med aUa medel verka för att av den som kommit päavvägar i rättssamhället skapa en laglydig och samlevnadsvänlig människa. Maj:ts bemyndigandetUlkaUades sakkunniga för att göra en allmän översyn av lagen ombehandling i fångvårdsanstalt och annan lagstiftning som har nära samband meddenna lag. 1 direktiven för de sakkunniga, som antagit benämningen kommitténför anstaltsbehandling inom kriminalvärden (KAIK), uttalas bl. a. att behovetav ändrade regler i fråga om arbetsphkt och arbetsersättning bör övervägas vidutredningsarbetet. Även reglerna om bestraffning av disciplinära förseelseromfattas av översynen. Kommitténberäknas avsluta sitt arbete . Utskottet har inhämtat yttranden över motionen fränkriminalvärds-styrelsen, och . Samtligaremissinstanser avstyrker bifall tUl motionen. lämnarinledningsvis följande redogörelse för förhållandena inom den svenskakriminalvården på det område som omfattas av motionen. Styrelsen vUl tUl en början erinraom - vUket motionärerna synes ha förbisett - att en verkstäUighetsform, som iflera hänseenden nära ansluter sig till den i motionen åsyftade och i FinlandtUlämpade, använts i vårt land. förvärvade dåvarandefångvårdsstyrelsen egendom i Singeshult :i dit man förlade s. k.gemensam-hetsfångar i en helt öppen koloniform. Detta var en utveckling av enredan tidigare väckt tanke som kommit till uttryck då man omdisponeradecellfängelset i tiU ett lantbruksbetonat fängelse genom inköp av enstörre lantegendom där fångarna fick arbeta utanför anstalten. Nästa steg varen mindre koloniförläggning ett stycke frän anstalten. Småningom tUlkom i skUdadelar av landet självständiga fångkolonier av en typ som i aUt väsentiigtöverensstämde med den åsyftade finska motsvarigheten - låt vara med en lägrebeläggning. Till dessa anstalter har i huvudsak hänvisats dömda med kortastrafftider beträffande vUka dömda krav på specieU behandling icke påkaUats.Även andra som befunnits lämpliga för straffverställighet på öppen anstalt haravtjänat en viss del av strafftiden på sådan anstalt. Pä de öppna anstalterna fuUgöressamhäUsnyttigt arbete såsom skogs-och vägarbete samt jordbmksskötsel. HärtUlkommer att inom kriminalvårdens anstaltssystem finnes ett antal modernaanstalter av sluten och öppen karaktär där man lagt stor tonvikt vid aUmäntproduktivt arbete. Vid den öppna anstalten i tUlverkas sålundaelement tUl monteringsfärdiga trähus. Vid denna anstalt harkriminalvårdsstyrelsen också bemyndigats att tillämpa marknadsmässig lön somersättning för de intagnas arbetsprestationer. Det bör emellertid understrykasatt klientelets särart icke möjliggör införande av marknadsmässig lön annat änför vissa grupper av intagna. Även vid de övriga anstalterna av såväl slutensom öppen karaktär förekommer produktion av olika artiklar som saluföres på denallmänna marknaden. Med det anförda har velat undanröjadet missförstånd som måhända kan följa av motionärernas uttalande om samhäUsnyttigtarbete inom ramen för finsk kriminalvård. Styrelsen framhäUer vidare attbrottsbalken givit domstolarna större möjligheter än tidigare att låtalagöverträdare bli föremål för kriminalvård i frihet. På grund härav utgöres desom undergår anstaltsbehandling inom kriminalvärden tUl stor del av ettmer eller mindre svärbehandlat klientel. Utmärkande för dessa dömda är att debesväras av psykiska störningar, ofta i förening med alkohol- ochnarkotikamissbruk. DärtUl kommer att deras sociala belägenhet överhuvudtaget iregel är brydsam. Anstaltsvården måste därför beträffande detta klientel iförsta hand utformas på ett sådant sätt att möjlighet ges tUl grupp- ochindividual-terapi, undervisning, social träning, arbetsprövning och arbetsträning.Eftersom dessa aktiviteter icke förekommer vid den av motionärerna föreslagnatypen av anstalter, är det enligt styrelsen uppenbart att denna anstaltsformicke är lämplig för ifrågavarande dömda. En annan grupp bland dem som undergår anstaltsbehandling utgöres,fortsätter styrelsen, av dem son främst av allmänpreventiva skäl ådömts ettkortvarigt fängelsestraff. Även om dessa dömda icke uppvisar medicinska ochsociala störningar i lika hög grad som det övriga klientelet kan man som bl.a. redovisats i betänkande avgivet av kommittén för lagstiftningen angåendetrafiknykterhetsbrott (SOU 1970:61) - finna dömda med betydande alkoholproblem. Kommittén har medanledning därav föreslagit att dessa intagna i stäUet för frihetsstraff ådömesen icke frihetsberövande påföljd med föreskrift om nykterhetsvårdande behandling.För den händelse kommitténs förslag som tUlstyrkts av kriminalvårdsstyrelseni remissyttrande över betänkandet blir genomfört kommer en icke obetydligminskning att ske av antalet här åsyftade intagna. Beträffande rymningsfrekvensen uttalar styrelsen att, ävenom det är angeläget att minska antalet rymningar, det dock inte kan ansesöverensstämma med svensk rättsuppfattning och med strävandena att åstadkommaett behandhngsvätUigt anstaltsklimat att tUl svensk kriminal-värd överföra denfinska pricipen om förverkande av avtjänad strafftid vid rymning. Med hänsyn tUl vad sålunda upptagits finnerkriminalvårdsstyrelsen att de motiveringar som anförts i motionen icke är avsådan karaktär att något initiativ i berört hänseende bör tagas. erinrar omutredningsarbetet inom kommittén för anstaltsbehandling inom kriminalvärden(KAIK) och understryker bl. a. att enligt utredningsdirektiven kommittén haratt överväga ett system med marknadsmässiga löner och arbetsträning i en miljösom så nära som möjligt ansluter sig till näringslivets. Sammanfattningsvis uttalar styrelsen att"arbetskolonier" redan finns inom kriminalvårdsstyrelsensverksamhetsområde, att beslutat medge kriminalvårdsstyrelsenatt starta försöksverksamhet med avtalsenliga löner för utfört arbete samt attKAIK avlämnat förslag beträffande anstaltsbehandling inomkriminalvården. Den av motionärerna föreslagna utredningen om inrättande avarbetskolonier synes därför styrelsen inte vara behövlig f. n. Vad gäller det imotionen omnämnda finska systemet med förverkad strafftid vid misskötsamhetuttalar styrelsen att den inte vUl rekommendera införandet av detta system iSverige. Målet för kriminalvärden i Sverigeär resocialisering av lagbrytare. Denna inriktning har blivit alltmer framträdandeunder senare år, och avancerade experiment har gjorts både vad beträffar arbeteoch annan behandling inom kriminalvårdens ram. a. har man prövat arbeteunder frigång frän både öppna och slutna anstalter samt frän särskUdafrigångshem. Vid frigångsarbete i öppna marknaden får intagen lön enligt avtaloch betalar för kosten ca per dag tiU kriminalvården. Skyldigheterbeträffande skatt och underhåUsplikt m. m. inträder här som för alla andraarbetstagare. Ur rehabUiteringssynpunkt är det måhända för mänga avstort värde att de får marknadsmässig lön för utfört arbete och därmed beredsmöjlighet att direkt återgälda vad de häftar i skuld tiU enskUda och Den väg som svensk kriminalvård är inne på attgenom frigäng bereda alltfler den möjligheten är värd all uppmuntran. Däremotställer sig mycket tveksam tUl det i motionen framfördaförslaget att anordna specieUa arbetsplatser för straffade i den form som förekommeri . I synnerhet måste man starkt ifrågasätta om de rigorösa för att intesäga frän svensk synpunkt hårda bestämmelser som råder vid de finländskaarbetslägren på blir av positivt värde för den enskUdesrehabUitering. Motionärernas önskan att "respekten för utfärdadebestämmelser och givna regler inpräntas på ett ytterst påtagligt och mycketkännbart sätt" torde strida mot de strömningar av demokrati ochsamarbetsförsök vid svenska anstalter som blivit alltmer framträdande. vUl i sammanhanget framhålla attdet från rehabiliterings- och arbetsmarknadssynpunkt är angeläget attfängelsetiden i största utsträckning används att förbättra de intagnas oftaeftersatta skolkunskaper sä att de bringas upp i gmndskole- eUer högre nivå.Man bör också kunna utnyttja den kursform som benämns arbetsmarknadsinformationmed praktik, vUken ger deltagarna en samhäUs- och arbets-marknadsmässigorientering som den underlättar för dem att finna lämpliga lösningarpå arbets- och/eUer utbUdningsval. Denna kursform är flexibel och kan sålundaanpassas efter enskUdas eUer gruppers särskUda behov. I eftersträvar man på rehabUiteringsområdet att istörsta möjliga utsträckning normalisera och integrera åtgärderna. Detta gäUeräven den grupp som benämns socialt handikappad och innebär att man i förstahand ifråga om såväl arbete som utbUdning väljer de vägar som står öppna föraUa medborgare. anser att det inte finns utrymme förexperiment i motsatt riktning bredvid den utveckling som härvid är pä gång inomsvensk kriminalvård i samarbete med arbetsmarknadsverket. Styrelsen finnersålunda ej skäl att understödja den i motionen begärda utredningen ominrättande i vårt land inom kriminalvården av ett system med arbetskolonier ihuvudsaklig överensstämmelse med vad härutinnan tillämpas i . I motionen 1971:11 hemstäUes omutredning rörande frågan om inrättande i vårt land av arbetskolonier förstraffverkstälhghet. Som förebUd för anstalterna anger motionärerna dearbetskolonier som man använder i vid sidan av fängelserav traditioneU typ. De finska arbetskolonierna är som närmare framgår avredogörelsen ovan helt öppna anstalter, ofta av icke permanent karaktär. Anstaltsklienteletutgöres av relativt välartade fängelsefängar som är fysiskt kapabla tUlkroppsarbete. Samtliga intagna utför sådant arbete pä heltid utanför anstalten.För arbetet erhåUes marknadsmässig lön. Någon värd eller behandling i egentligmening förekommer inte. Ordningsreglerna är fä. Överträdelser förarUederundantagslöst överförande tUl sluten anstalt. gäUde dessutom att den,som pä grund av misskötsamhet fick lämna en arbetskoloni, vidstrafftidsberäkningen inte fick räkna sig till godo den tid han avtjänat där.Reglerna härom har emellertid mjukats upp innevarande är. Fördelarna med kolonier av dennatyp är enligt motionärerna många. De intagna fullgör ett samhäUsnyttigt arbetetUl gagn för landet och dem själva. Avlöningen är inte reducerad på ett för denarbetande diskriminerande sätt. Samhället befrias från kostnaderna för denunderhäUsskyldig-het som åvUar den intagne. Den relativa friheten utgör en godförberedelse tUl den mera obegränsade frihet som vidtar efter strafftidensutgång. Respekten för utfärdade bestämmelser och givna regler inpräntas på ettytterst påtaghgt och mycket kännbart sätt. Rymnings- och återfaUsfrekvensen ärpåfaUande låg. Som närmare utvecklas i de remissyttranden som avgivitsöver motionen har i värt land använts ett system med öppnaanstalter av kolonityp, som i ätskUliga hänseenden nära ansluter tiU den iFinland tUlämpade och i motionen åsyftade verkstäUighetsformen. På dessa anstalter,tiU vUka främst hänvisats dömda med korta strafftider, fullgöres samhäUsnyttigtarbete såsom skogs- och vägarbeten samt jordbruksskötsel. En väsenthg skUlnad iförhåUande tUl det finska systemet föreligger emellertid i fråga om de intagnasarbetsersättning. Den svenska kriminalvärdens arbetspremiesystem är visserligenuppbyggt pä i princip samma sätt som inom det fria näringslivet men förtjänstmöjligheternaför de intagna är väsentligt sämre än på den öppna marknaden; den genomsnittUgatimförtjänsten inom kriminalvårdens arbetsdrift uppgick /70 tiU114 öre för verkstadsdriften och för jordbraksdriften. Somkriminalvårdsstyrelsen framhäUer i sitt remissyttrande gör klientelets särartdet omöjligt att införa marknadsmässig lön för annat än vissa grupper av deintagna. En utveckhng mot ett delvis nytt lönesystem kan emellertid skönjas. Enförsöksverksamhet med ett reviderat lönesystem som ger avsevärdalöneförbättringar prövas sålunda tUlbaka vid vissa anstalter.Avtalsenliga löner förekommer för sådana intagna som under den sista delen avanstaltsvistelsen har s. k. frigångsarbete ute pä den öppna marknaden.Kriminalvårdsstyrelsen har också bemyndigats att vid den öppna anstaltenTUlberga försöksvis tUlämpa marknadsmässig lön som ersättning för de intagnasarbetsprestationer. Enligt utskottets mening bör erfarenheterna av den nämndaförsöksverksamheten avvaktas innan nya initiativ i fråga om arbetsersättningentUl de intagna ifrågasattes. Det bör också beaktas att spörsmålet härom hksomden därmed nära sammanhängande frågan om arbetsplikten inom anstaltsväsendetinnefattas i den översyn rörande kriminalvården som verkstäUes avkommittén för anstaltsbehandling inom kriminalvården (KAIK). Anledning atttUlstyrka motionäremas begäran om utredning under hänvisning tUl de intagnasersättningssituation föreligger således inte. Inte heller från andra utgångspunkter är en utredning ienlighet med motionäremas önskemål påkaUad. Som delvis framgår av vad ovan upptagits skUjer sig de öppna anstaltema av kolonityp ivårt land, om man bortser från lönesättningen för de intagna, icke i någonstörre utsträckning frän de finska motsvarigheter som motionärerna åberopar. Desärdrag, bl. a. i fråga om möjligheterna tUl värd och behandhng samtpåföljderna vid misskötsamhet, som innefattas i det finska systemet, synes ståi mindre god överensstämmelse med de i vårt land allmänt omfattade principernarörande de intagnas rehabihtering och samhäUs-anpassning. Även spörsmålen omvårdens innehåll och bestraffning av disciphnära förseelser utgör f. ö.huvudfrågor i KAlK:s utredningsuppdrag. Pä anfördaskäl avstyrker utskottet bifaU tUl motionen. att riksdagenavslår motionen 1971:11. Stockhohn På justitieutskottets vägnarASTRID Närvarande: (), fröken (),fröken (), herrar (), (), Larfors (s), iVäxjö (c), i (s), i (fp), (), fruNordlander (vpk), (), herrar i (fp) ochWijkman (m).