bet · FU01SkU26 · 1971-12-31 00:00:00 — Skatteutskottetsbetänkande nr 1971 SkU1971:26 Skatteutskottetsbetänkande i anledning av motioner angående avdrag för ökade levnadskostnadervid bosättning på annan ort och för kostnader för resor mellan bostad ocharbetsplats. Idetta betänkande behandlas följande motioner: motionen 1971:238 av m. fl. (m) varihemställs att antar följande Lagom ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) Härigenom förordnas, att punkt 4 av anvisningarnatill 33 § kommunalskattelagen (1928: 370) skall ha nedan angivna lydelse. till 33 §. Även för------- särskiltfortskaffningsmedel. Riksskatteverketfastställer---- milbundna kostnaderna. För skattskyldig som på grund av ålder, sjukdomeller handikapp är nödsakad att använda bil fastställer riksskatteverketsärskilda grunder för avdrag för bilresor till och från arbetsplatsen. Detsammagäller skattskyldig som har en årlig körsträcka till och från arbetsplatsen omsammanlagt minst 2 och skattskyldig som är tvungen att använda störrebil på grund av skrymmande last. Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser äger dock alltjämt tillämpning vid taxering samteftertaxering för eller . motionen 1971:317 av herrar i (fp) ochPetersson i (fp) vari hemställs att hos Kungl. Maj:t begärutredning och förslag till ändrade regler i fråga öm avdrag vid in SkU 1971: 26 2 komstbeskattningen för ökade levnadskostnader, då skattskyldig har arbete på annan ort ändär han är bosatt; motionen 1971: 585 av m. fl. (c) varihemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär utredning ochförslag beträffande avdrag vid beskattningen för fördyrade levnadskostnader påannan ort i enlighet med vad i motionen anförts; motionen 1971: 595 av herrar i (fp)och i (fp) vari hemställs att i skrivelse till Kungl.Maj:t begär förslag till liberalare regler i fråga om avdrag vid inkomstbeskattningenför ökade levnadskostnader i fall då skattskyldig har tjänst eller anställningpå annan ort än där han är bosatt; motionen 1971: 636 av herrar () ochKomstedt (m) vari hemställs att beslutar att avdraget för användandeav egen bil vid resa till och från arbetet måtte höjas till att motsvara denstatliga bilersättningen vid användande av egen bil och att rikssskatte-verketfår i uppdrag att utarbeta erforderliga tillämpningsföreskrifter. Ökadelevnadskostnader utom bostadsorten Gällande bestämmelser m. m. Skattskyldig, som i sin tjänst verkställer resorutom den vanliga verksamhetsorten, har rätt till avdrag inte bara förkostnaden för själva resan utan också för den ökning av levnadskostnaden somhan får vidkännas för att han vistas utom sin vanliga verksamhetsort, såsom förhotellrum, ökad kostnad för föda osv. Avdragför ökade levnadskostnader medges inte enbart på den grund att denskattskyldige har sitt arbete på arman ort än den där han har sin bostad. Omhan bosätter sig annorstädes än där han har tjänst eller anställning eller tararbete som skall utföras på annan ort än där han är bosatt, medges avdragendast om anställningen avser eller skall bedrivas på fleraolika platser eller det av annan anledning inte kan ifrågasättas att denskattskyldige skall flytta till arbetsorten. Skattskyldig,som på grund av sitt arbete bosätter sig på annan ort än den där hans familj ärbosatt, är dock berättigad till avdrag för den ökning av levnadskostnadernasom föranleds av den skilda bosättningen om det med avseende på makesförvärvsverksamhet, svårighet att anskaffa familjebostad eller annan jämförligomständighet inte skäligen kan ifrågasättas att familjen skall flytta till denskattskyldiges bostadsort. Riksskattenämndenhar i anslutning till dessa bestämmelser i meddelande nr 2/1967 p. 1 gjortföljande uttalande till ledning för taxeringsmyndigheterna: Med resa, som berättigar till avdrag för ökadelevnadskostnader (tjänsteresa), bör förstås sådan resa, som är föranledd avförättning utom den vanliga verksamhetsorten och som är beordrad av arbetsgivaren. Begreppetden vanliga verksamhetsorten har en i viss mån obestämd innebörd. Vad som böromfattas av den vanliga verksamhetsorten framgår inte heller av lagtexteneller av uttalanden under förarbetena. Följande allmänna riktlinjer tordeemellertid få tjäna till ledning för bedömningen. Iförsta hand bör avgöras huruvida den skattskyldige kan anses ha ett särskilttjänsteställe eller inte. Finns särskilt tjänsteställe, bör den vanligaverksamhetsorten bestämmas med utgångspunkt från tjänstestället. I allmänhettorde av omständigheterna framgå var detta är beläget. För anställda på kontoroch verkstäder, i butiker o. dyl. är sålunda tjänstestället den byggnad, därvederbörande i regel har sin arbetsplats. Vissa anställda såsomserviceingenjörer, inspektörer, chaufförer m. fl., vilkas tjänstgöring är merarörlig, har inte alltid fast arbetslokal. För dessa bör som tjänsteställebetraktas den lokal, där vederbörande hämtar och inlämnar arbetsmaterial,mottager arbetsorder och redovisar för deras utförande etc. För en delanställda saknas dock särskilt tjänsteställe. Så torde exempelvis vara falletför flertalet anställda inom byggnads-och anläggningsbranscherna. I dylika fallbör den vanliga verksamhetsorten bestämmas med utgångspunkt från denanställdes bostad. Därestskattskyldig i enlighet med vad sagts kan anses ha särskilt tjänsteställe,bör den vanliga verksamhetsorten anses omfatta ett område, vars yttre gräns ärbelägen på ett vägavstånd av från tjänstestället. Ärtjänstestället beläget inom en tätort, bör dock den vanliga verksamhetsorten iförekommande fall anses omfatta även den del av tätorten, som är belägen utanförnyssnämnda område. Med tätort förstås därvid varje samlad bebyggelse stad,eller annat samhälle oavsett om tätorten omfattar en kommun eller deldärav eller flera kommuner eller delar därav. I respektive länsanvisningar börlämpligen angivas, vilka samhällen som i enlighet härmed är att anse somtätorter. Ar den skattskyldiges tjänsteställe och bostad belägna på olika orteroch ligger bostaden inom en tätort, bör som vanlig verksamhetsort även räknasdenna tätort. Saknarskattskyldig särskilt tjänsteställe bör som vanlig verksamhetsort räknas ettområde, vars yttre gräns är belägen på ett vägavstånd av frånbostaden. Är bostaden belägen inom en tätort, bör dock den vanligaverksamhetsorten i förekommande fall anses omfatta även den del av tätorten,som är belägen utanför nyssnämnda område. Inom exempelvis byggnads- ochanläggningsbranscherna är det ofta svårt att avgöra om en resa skall anses somtjänsteresa eller som resa till och från arbetsplatsen. Utgårtraktamentsersättning enligt gällande kollektivavtal bör i allmänhet antagasatt fråga är om tjänsteresa. I dylika fall bör såvida i kollektivavtaletangivna ersättningsgrunder följts avdrag medgivas med belopp motsvarande denuppburna ersättningen, dock högst normalbeloppet eller vederbörlig kvotdeldärav. Som förutsättning härför bör emellertid gälla, att resan företagits utomden vanliga -verksamhetsorten. Avdrag såsom för tjänsteresa utomden vanliga verksamhetsorten bör i regel inte medgivas skattskyldig, som haftfortlöpande anställning på en och samma ort . har tidigarevid flera tillfällen senast avstyrkt bifall tillmotionsyrkanden om utredning av frågan om avdrag för ökade levnadskostnadertill följd av tjänstgöring utom den vanliga verksamhetsorten. godkända betänkande BeU 1970: 19 framhöll utskottet bl. a. att detvar svårt att avgöra när ett fall av dubbel bosättning skulle anses ha detsamband med en skattskyldigs förvärvsverksamhet att ökade levnadskostnadertill följd av sådan bosättning kunde medföra avdragsrätt. Mycket ofta saknadessådant samband. I författningstexten lämnades exempel på fall då avdrag kundevara motiverat. Dessa exempel var enligt utskottets mening så utformade attbeskattningsmyndigheter och skattedomstolar hade tämligen stora möjligheter attbedöma avdragsfrågan generöst. Resor med egen bil till och från arbetet Gällandebestämmelser m. m. Enligt punkt 4 av anvisningarnatill 33 § KL har skattskyldig rätt att dra av skälig kostnad för resor till ochfrån arbetsplatsen, när denna varit belägen på sådant avstånd från hans bostadatt han behövt anlita och även anlitat särskilt fortskaffningsmedel. har tid efter annan meddelat anvisningarför till-lämpning av om avdrag när det gäller resor med bilmellan bostad och arbetsplats. I nämndens första anvisning i ämnet, somtillämpades fr. o. m. taxering, rekommenderades ett avdrag om 1: 70kr. för körd mil. Med tillämpning fr. o. m. taxering rekommenderadesen höjning av avdraget till 1: . Vidare rekommenderade riksskattenämndenatt, om avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen var osedvanligt stort ochavdraget därför skulle bli oproportionerligt högt, särskilt i förhållande tillinkomstens storlek, avdrag borde medges endast med ett i skälig mån reduceratbelopp. Med tillämpning fr. o. m. taxering ändrades anvisningarna såatt för körsträckor intill 1 avdrag rekommenderades med 1: 80kr. per mil och för körsträckor däröver med 1: . Vid 1966 årstaxering företogs en höjning av avdragsbeloppen till 2: . resp. 1: ,vid taxering ytterligare en höjning till 2: 25 resp. 1: . samtvid taxering en höjning till 2 : . resp. 1: . riksdag, som hade attpröva motionsyrkanden om generösare avdrag för resor med bil mellan bostad ocharbetsplats, begärde på förslag av bevillningsutskottet (BeU 1967: 58) enutredning i syfte att åstadkomma bestämmelser av innehåll, att "skäligtavdrag" för sådana resor i högre grad än enligt då gällanderiksskattenämndsanvisningar i ämnet skulle motsvara de faktiska kostnaderna förresorna. På grundval av en sådan utredning förelades riksdag i prop.1969: 29 förslag till ändrade regler för beräkning av avdrag för resor mellanbostad och arbetsplats. Propositionen antogs utan ändring av . De nya bestämmelserna innebär att avdraget liksomhittills be stäms av riksskattenämnden. Vissa grunder för beräkningen fastställs dock i kommunalskattelagen. Dessa innebär att avdraget bestäms enligt schablon på grundval av genomsnittliga kostnader för mindre bil och med hänsyn till både de kostnader som är direkt beroende av körd väg- sträcka (milbundna kostnader) och övriga kostnader för bilen (årsbund- na kostnader). Milbundna kostnader får dras av i sin helhet, oberoende av vilken färdsträcka den skattskyldige har till och från arbetsplatsen, medan de årsbundna kostnaderna fördelas mellan körning som avser resor till och från arbetsplatsen och annan körning på grundval av en beräkning av genomsnittliga årliga körsträckor för de båda slagen av körning. Den genomsnitdiga årliga färdsträckan mellan bostad och arbetsplats bör, enligt vad som uttalats i propositionen, beräknas till 1 och privatkörningen till i medeltal 1 . I enlig het härmed bör avdraget för de årsbundna kostnaderna för resor mel lan bostad och arbetsplats beräknas till av årsbeloppet för sådana 2 300 kostnader för varje körd mil intill 1 . Enskattskyldig erhåller således under förutsättning att den privata körsträckanuppgår till 1 skattemässig täckning för alla årsbundna kostnader försådana resor, i den mån färdsträckan till och från arbetet inte överstiger . De nya reglerna skiljer mellan milbundna och årsbundnakostnader. Den traditionella uppdelningen i fasta och rörliga kostnader haralltså övergivits. Innebörden härav vilken för övrigt torde vara det betydelsefullasteinslaget i de nya bestämmelserna är att avskrivningskostnaderna, vilkatidigare i sin helhet betraktats som en fast kostnad, skall delas upp i enårsbunden del motsvarande modellkostnaden, dvs. den värdeminskning bilen ärunderkastad genom att bara stå oanvänd, och en milbunden del motsvarande detslitage bilen är underkastad då den körs. En skattskyldig som kör bil tillarbetsplatsen är alltså oavsett hur långt han bor därifrån berättigad tillavdrag för slitaget på bilen. Den avdragsgilla bilkostnaden bör enligt meddelande avriksskattenämnden (RN ser. I nr 7/1969 p. 4) med avseende taxe- ringoch i fråga om resor under beräknas till . för mil intill1 och till . för mil för körsträckor däröver. avstyrkte ettmotionsyrkande av innebörd att avdrag för kostnader för resor mellan bostadoch arbetsplats skulle medges med högre belopp i Norrlandslänen än annorstädesi riket. Utskottet framhöll därvid bl. a. att en schablon givetvis inte kundekonstrueras så att den gav ett i alla lägen rättvisande resultat. Genom attlåta schablonen bygga på en genomsnittlig årlig körsträcka till och frånarbetet på 1 och genom att göra kostnaderna för slitage obegränsatavdragsgilla inom ramen för schablonen hade man enligt utskottets uppfattningtagit vederbörlig hänsyn till sådana skattskyldiga som hade långa årligakörsträckor till och från arbetet. biföll utskottets hemställan. Av den inledningsvis lämnade redogörelsen framgåratt avdrag vid inkomstbeskattningen för ökade levnadskostnader i de fall dåskattskyldig tar anställning på aiman ort än där han är bosatt eller bosättersig på annan ort än där han har arbete medges endast i vissa särskilt uppräknadefall. Enligt en bestämmelse, gällande alla skattskyldiga, skall avdrag medgesunder förutsättning att anställningen avser eller arbetet skallbedrivas på flera olika platser eller det av annan anledning inte skäligen kanifrågasättas att den skattskyldige skall flytta till arbetsorten. Enligt enannan regel, avseende skattskyldiga med familj, kan avdrag för ökadelevnadskostnader till följd av dubbel bosättning medges, om det på grund av denandre makens förvärvsverksamhet, svårighet att anskaffa familjebostad ellerannan därmed jämförlig omständighet inte skäligen kan ifrågasättas att denskattskyldiges familj skall flytta till den ort där arbetet skall utföras. Motionerna1971: 317, 1971: 585 och 1971: 595 syftar alla till en utvidgning av rättentill avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Som motiveringåberopar motionärerna bl. a. att den till följd av strukturrationaliseringeninom näringslivet allt intensivare omflyttningen av arbetskraft medföravsevärda problem för såväl ut- som inflyttningskommuner och att det, inteminst av samhällsekonomiska skäl, är angeläget att beskattningsreglernautformas så, att en skattskyldig vid byte av anställning har möjlighet att,med rätt till avdrag för ökade levnadskostnader på den nya arbetsorten, bo kvarpå en tidigare bostadsort. En grundläggande princip vid beskattningen är attavdrag medges endast för kostnader för intäkternas förvärvande ochbibehållande. Personliga levnadskostnader är således i princip inteavdragsgilla. I den mån en skattskyldig för förvärvande av en intäkt iförvärvskälla åsamkas en ökning av sina normala levnadskostnader är hanemellertid i princip berättigad till avdrag för ett belopp som motsvarar dennaökning av levnadskostnaderna. Reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader viddubbel bosättning innebär inte något avsteg härifrån, eftersom merkostnadernai de fall då avdrag kan ifrågakomma direkt eller indirekt är en följd av denskattskyldiges förvärvsverksamhet. Skatteutskottetansluter sig till den av bevillningsutskottet tidigare (BeU 1969: 9 och 1970:19) uttalade uppfattningen att bestämmelserna om avdrag för ökadelevnadskostnader, rätt tillämpade, tillgodoser de fall då sådant avdrag kanvara berättigat och att ett bifall till förevarande motionsyrkanden skulleinnebära att det egentliga innehållet i begreppet ökade levnadskostnader viddubbel bosättning gick helt förlorat. avstyrker därför bifalltill motionerna 1971:317, 1971: 585 och 1971: 595. De bestämmelser om avdrag för kostnader förbilresor mellan bostad och arbetsplats, vilka antogs av riksdag ochförsta gången till-lämpats vid taxering, bygger på en schablon såkonstruerad, att en skattskyldig, som kör 1 privat, för enkörsträcka till och från arbetet av högst 1 får avdrag för alla sinabilkostnader och oavsett hur långt från arbetsplatsen han bor får fulltavdrag för driftkostnader och slitage. Imotionen 1971: 238 yrkas att bilkostnadsavdraget skall beräknas enligtsärskilda grunder för sådana skattskyldiga som har årliga körsträckor till ochfrån arbetet om 2 och däröver. Genomden nuvarande utformningen av schablonen har man enligt utskottets mening tagitvederbörlig hänsyn till sådana skattskyldiga som har långa årliga körsträckortill och från arbetet. Utskottet avstyrker därför bifall till yrkandet imotionen. Vadslutligen angår yrkandet i motionen 1971: 636 att avdraget för bilresor mellanbostad och arbetsplats bör bestämmas till belopp motsvarande den statligaersättningen vid användandet av egen bU vill utskottet erinra om att dennaersättning uteslutande avser resor med egen bil i tjänsten. En schablon avförevarande art bör enligt utskottets mening vara så utformad, att den istörsta möjliga utsträckning ger skälig kompensation för kostnader för resortill och från arbetet utan att otillbörligt missgyima sådana skattskyldiga,som inte har möjlighet att erhålla bilkostnadsavdrag för sådana resor. Fråndessa synpunkter finner utskottet schablonen väl avvägd och utskottetavstyrker därför också bifall till motionen 1971: 636. Med hänvisning till det anförda hemställer utskottet A. beträffande avdrag för ökadelevnadskostnader vid dubbel bo sättning 1. motionen 1971:317 2. motionen 1971:585 3. motionen 1971:595 B. beträffande avdrag förbilresor till och från arbetet att avslår 1. motionen 1971:238 2. motionen 1971:636. Närvarande: herrar (), (), iBäckmora (c), (), herrar (), i (fp),Carlstein (s), i Trobro (m), (). i (s), OlofJohansson i (c). * (fp), (), i (c)och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. beträffande avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbelbosättning 1. av herrar i Bäckmora(c), i (fp), i Trobro (m), i (c),() () och i (c), vilka dels anfört följande: "Den pågående strukturrationaliseringen inomnäringslivet har helt förändrat förutsättningarna för boende ochsysselsättning i vårt land. Många arbetstagare tvingas till följd avrationaliseringar, företags-nedläggelser eller liknande att bli yrkesverksammapå annan ort än där de tidigare varit verksamma. Därvid drabbasutflyttningskommunen av alla de negativa effekter som blir följden av enavfolkning, medan inflyttningskommunen åsamkas stora och ofta onödigainvesteringskostnader. SkU 1971: 26 9 har tidigare i olikasammanhang som sin mening uttalat att den nya rörligheten på arbetsmarknadenmåste anses vara förenad med avsevärda fördelar. I syfte bl. a. att främja ensådan rörlighet och för att underlätta för arbetstagare, som tvingades bytaarbete, att bo kvar på en tidigare anställningsort begärde påförslag av bevillningsutskottet (BeU 1967: 58) en utredning i syfte attåstadkomma ett mer rättvisande avdrag för bilresor till och från arbetsplatsen.Denna begäran har som bekant numera lett till att antagit ändraderegler för beräkning av sådant avdrag. Medhänsyn till utvecklingen på arbetsmarknaden anser vi det otillfredsställandeatt avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning kan erhållasendast i undantagsfall. Bestämmelserna i kommunalskattelagen utgöruppenbarligen ett hinder för den anpassning till strukturutvecklingen inomnäringslivet som enligt bevillningsutskottets och tidigareuttalanden måste anses så angelägen från såväl den enskildes som samhälletssynpunkt. Imotsats till majoriteten anser vi således att skattedomstolar ochbeskattningsmyndigheter med den utformning bestämmelserna om avdrag för ökadelevnadskostnader vid dubbel bosättning f. n. har inte har någon möjlighet attmedge avdrag för sådana kostnader i ens tillnärmelsevis alla de fall, dåkostnaderna uppkommit till följd av den skattskyldiges förvärvsverksamhet ochdärför rimligen bör vara avdragsgilla vid taxeringen. Pågrund av det anförda anser vi att frågan om avdrag för ökade levnadskostnadervid dubbel bosättning bör bli föremål för översyn." dels ansett att utskottet under punkterna A 1, 2och 3 bort hemställa att med bifall till motionerna 1971:317 och1971:585 samt med anledning av motionen 1971: 595 i skrivelse till Kungl. Maj:tbegär utredning och förslag till ändrade regler i fråga om avdrag för ökadelevnadskostnader i sådana fall, då skattskyldig har arbete på annan ort än därhan är bosatt. beträffandeavdrag för bilresor till och från arbetet 2.av herrar i (fp) och (), vilka "Imotsats till majoriteten anser vi den schablon för beräkning av avdrag förbilresor till och från arbetet som antogs av riksdag inte ge ettskäligt avdrag för sådana resor i de fall den skattskyldige har långa dagligaresor till och från arbetsplatsen. Schablonen täcker kostnaderna för resor tilloch från arbetet endast i det fall privatkör- SkU 1971: 26 10 ningenuppgår till eller överstiger 1 ; i andra fall blir kostnadernaunderkompenserade. Idet betänkande vari bevillningsutskottet begärde utredning av frågan om avdragför bilresor till och från arbetet (BeU 1967: 58) uppgav utskottet bl. a. attden reduktion av bilkostnadsavdraget som enligt riksskattenämndens dåvarandeanvisningar borde ske i fråga om körsträckor överstigande 1 ofta leddetill alltför kraftiga begränsningar av avdragsbeloppen. Med hänsyn härtillanser vi det anmärkningsvärt att i prop. 1969: 29 med förslag till de nyabestämmelserna om avdrag för bilresor till och från arbetet schablonen ansettsböra tills vidare begränsas till en årlig körsträcka till och från arbetet avendast 1 . Viär medvetna om svårigheten att utforma en schablon så att den ger ett i allalägen tillfredsställande resultat. Med hänsyn till att reseavstånden undersenare år i många fall ökat mycket kraftigt numera torde det inte varaovanligt med dagliga bilresor till och från arbetet på 8 mil eller mera börenligt vår mening i de fall en skattskyldig har särskilt långasådana resor, förslagsvis minst 8 mil eller 2 , kunnafastställa andra och generösare grunder för avdragsberäkningen." delsansett att utskottet under punkten B 1 bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1971: 238 antar följande Lagom ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) Härigenom förordnas att punkt 4 av anvisningarnatill 33 § kommunalskattelagen (1928: 370) skall ha nedan angivna lydelse. (Nuvarandelydelse) (Reservanternas förslag) Även för-------- särskiltfortskaffningsmedel. fastställer---- milbundnakostnaderna. För skattskyldig som på grund Förskattskyldig som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp av ålder, sjukdom eller handikapp är nödsakad att använda bil fast- är nödsakad att använda bil fast ställer särskilda ställer särskilda grunder för avdrag för bilresor grunder för avdrag för bilresor till och från arbetsplatsen. Det- till och från arbetsplatsen. Det samma gäller skattskyldig söm är samma gäller skattskyldig som har (Nuvarande lydelse) tvungen att använda större bil på grund av skrymmande last. (Reservanternas förslag) en årlig körsträcka till och från arbetsplatsen omsammanlagt minst 2 och skattskyldig som är tvungen att använda störrebil på grund av skrymmande last. 3. av herrar i Trobro (m)och (), vilka under åberopande av innehållet i motionen 1971:636 ansett att utskottet under punkten B 2 bort hemställa attriksdagen med anledning av motionen 1971: 636 antar följande Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom förordnas, att punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen(1928: 370) skall ha nedan angivna lydelse. till 33 §. Även för--------------------- särskilt fortskaffningsmedel. fastställer för varje kalenderår grunderför beräkningen av de avdrag som får jöras när den skattskyldige använderegen bil för resor till och från arbetsplatsen. Avdrager skall av verketbestämmas enligt schablon på grundval av genomsnittliga kostnader för mindrebil och med hänsyn till både de kostnader, som äro direkt beroende av kördvägsträcka (milbundna kostnader), och övriga kostnader för bilen (årsbundnakostnader). De årsbundna kostnaderna skola av verket fördelas mellan körning,som avser resor till och från arbetsplatsen, och annan körning på grundval aven beräkning av genomsnittliga årliga körsträckor för de båda slagen av körning. fastställer för varje kalenderår grunderför beräkningen av de avdrag som får göras när den skattskyldige använderegen bil för resor till och från arbetsplatsen.