bet · FU01CU27 · 1971-12-31 00:00:00 — Civilutskottetsbetänkande nr 1971 CU1971: 27 Civilutskottetsbetänkaode i anledning av Kungl. Maj:ts proposition angående ändringar iexpropriationslagstiftningen jämte motioner. Maj:t har i propositionen 1971: 122 underåberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över justitieärenden för den 30april 1971 och samt av lagrådets protokoll föreslagitriksdagen att antaga vid propositionen fogade och i bilaga härtill intagnaförslag till 1. lag om ändring i lagen(1917:189) om expropriation, 2. lag om ändring i byggnadslagen(1947: 385), 3. lag om ändring ifastighetsbUdningslagen (1970: 988). Idetta sammanhang har utskottet behandlat motionerna 1971: 1502av () och () vari hemställs att riksdagenför sin del antar i prop. 1971:122 förelagt förslag till lag om ändring i lagenom expropriation med de avvikelser som förordas i motionen, 1508 avherr m. fl. (s) vari föreslås attriksdagen vid behandlingen av prop. 1971: 122 uttalar sig för devärderingsprinciper i fråga om bostads- och hyresrätt som förordats i motionen, 1509 avherr i m. fl. (fp, c, m) vari hemstäUs 1. att måtte avslåproposition 1971: 122 i avvaktan på det förslag om fullständig revision avexpropriationslagstiftningen som Kungl. Maj:t ställt i utsikt , 2. att hos Kungl. Maj:tmåtte hemställa om remissbehandling av de förändringar i hithörandelagstiftning som inte ingår i det av expropriationssakkunniga 1969 avgivnabetänkandet, 3. att hos Kungl. Maj;tmåtte hemställa att de i motionen framförda synpunkterna angående innehållet ien ny expropriationslag-stiftning måtte beaktas i det fortsattalagstiftningsarbetet, 1510 avherr m. fl. (m) vari hemställs attriksdagen måtte avslå Kungl. Maj:ts proposition 1971: 122 angående ändringar iexpropriationslagen, 1 1971.19 saml. CU 1971: 27 2 1511 avherr m. fl. (c) vari hemställs att vid sinbehandUng av proposition 1971: 122 måtte 1. besluta, att nuvarandeexpropriationslagstiftning skall gälla i avvaktan på den tUl riksdagaviserade propositionen om ny expropriationslag, samt 2. i skrivelse till Kungl. Maj:!anhålla, att i förevarande proposition ingående förslag enligt i motionenanförda grunder överarbetas för att efter sedvanlig remissbehandling kunnaföreläggas i propositionen 1972, 1512 avherr m. fl. (fp) vari hemställs A. iförsta hand att , i avbidan på att civilutskottet ges till fälle att inom skälig remisstid inhämta erforderliga yttranden från olika sakkunniginstanser, måtte besluta att uppskjuta behandlingen av propo sitionen och därav föranledda motioner till riksdag. B. iandra hand att måtte vidta de ändringar i propositio nens lagtext som föranleds av följande yrkanden: 1. att "11 § punkten 16"i expropriationslagen får följande lydelse: "16. för att giva kommunmöjlighet att förfoga över mark som med hänsyn till den framtida utvecklingenkräves för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning", 2. att ianspråktagande medtvångsrätt av småhusfastigheter som används som egnahem och fritidsbostäderendast får ske när detta framstår som oundgängligt frånsamhällsbyggnadssynpunkt samt att löse-skiUingen i sådana fall aldrig fårbestämmas lägre än som fordras för anskaffning av annan likvärdigbostadsfastighet, 3. att tätbebyggelseexpropriationej skall företas mot markägare som förklarar sig villig att medverka tUlsamhällsutbyggnaden på skäliga villkor och i enlighet med kommunens bostads-och bebyggelseplanering, 4. att fastighetsägare erhåUerrätt att hos domstol begära prövning av ersättningsfrågan senast efterdet expropriationstillstånd beviljats, 5. att 111 a § ipropositionsförslaget skall utgå och ersättas med en bestämmelse om attvärderingen skall ske för ansökan om expropriation, 6. att ersättningensvärdebeständighet skall tryggas som förflyter mellanvärderingstidpunkt och dagen för domstolsutslaget enligt en avriksskatteverket fastställd index vid beräkning av realisationsvinstbeskattningav fastigheter, 1513 avherr i m. fl. (vpk) vari föreslås A. att beslutar ; 1.att den i proposition 1971: 122 föreslagna 111 a § erhåller en sådan lydelseatt ersättning vid expropriation av mark för tätbebyggelse ej skall utgå försådan värdestegring, som efter är ett resultat av samhäUetsutbyggnad och åtgärder, CU 1971: 27 3 2. att i byggnadslagen införabestämmelser om att endast samhällsägd mark får stadsplaneläggas, 3. att i expropriationslageninföra bestämmelser att primärkommuns rätt till expropriation även skall kunnautövas av landsting och kommunalförbund, B. attvederbörande utskott får i uppdrag att utforma erforderliga lagtexter, C. attriksdagen uttalar sig för att all mark för tätbebyggelse och alla privata flerfamiljshus successivt skall överföras i kommunernas ägo samt hemställer tUl Kungl. Maj:t att en plan för genomförande av detta sna rast förelägges , D. attriksdagen uttalar sig för sådan styrning av kreditgivningen och ökning av "Lånefonden för kommunala markförvärv" som behövs för att snabbt förverkliga de i motionen ställda målsättningarna, 1514av () vari hemställs attriksdagen måtte avslå proposition nr 122 i den del den innebär upphävande av 44a § byggnadslagen. har i sitt betänkande CU 1971: 26 ianledning av prop. 1971: 118 behandlat frågor om bl. a. ändringar i BL.Utskottet har i detta sammanhang vidare föreslagit att slå fast attutnyttjande av mark för även glesbebyggelse förutsätter planmässiga övervägandenoch uttala sig för att en sådan princip bör ligga till grund för denlagstiftning som bör prövas i samband med att tar ställning tillprinciperna för en fysisk riksplanering. Härav skulle följa att, om inom ettvisst område glesbebyggelse enligt det allmännas bedömande inte kan medges,ersättning i fortsättningen inte skulle utgå på grund därav. Jordbruksutskottethar i sitt betänkande JoU 1971:61 förordat en förutsättningslös utredning genomnaturvårdskommittén av frågan om äganderätten till naturresursei: undermarkytan. 1971: 123, vUken behandlats i trafikutskottets betänkande : 24,förs fram förslag bl. a. att reglerna i ExL skall gälla i viss utsträckning ifråga om mål angående ersättning och inlösen enligt väglagen. Huvuddrageni nuvarande expropriationsregler, m. m. En översikt av gällande expropriationsregler,lämnad i promemoria Ds Ju 1971: 23, innehåUer följande. ExLinnehåller regler om expropriation för ett flertal ändamål. En detaljeraduppräkning görs i 1 § första stycket under 19 skUda punkter. CU 1971: 27 4 AtskiUigaav expropriationsfallen tar sikte på de offentliga verksamhetsgrenarnasomedelbara behov av mark, exempelvis för rikets försvar, för den allmännasamfärdseln och för allmänna byggnader m. m. Vid sidan härav finns bestämmelserom expropriationsrätt för ändamål, som syftar till att tillgodose bl. a.bostadssociala, planekonomiska, vetenskapliga och kulturella intressen. Isammanhanget kan särskilt erinras 1949 under punkt 16 infördabestämmelsen om expropriation av mark för tätbebyggelse. Expropriationenenligt ExL kan i aUmänhet ske endast tUl förmån för kronan, landsting, kommuneller vissa andra offentliga subjekt. I några fall föreligger expropriationsrättäven för enskilda rättssubjekt (se exempelvis 1 § första stycket 13 och 18 samt102 och 108 §§). Föremålför expropriation är enligt 1 § fastighet och särskild rätt till fastighet,dock med undantag för staten tillhörig egendom. Expropriationkan enligt 2 § första stycket innebära, antingen att fastigheten tas i anspråkmed äganderätt eller att till den exproprieran-des förmån stiftas nyttjanderätteller servitutsrätt till fastigheten. Expropriation av äganderätt medför iregel, att bestående särskUda sakrätter till fastigheten faller bort (s. k.osjälvständig rättighetsexpropriation; 49 § andra stycket ExL och 24 § 1 mom.inteckningsförordningen, 1875: 42 s. 12, jfr 6 kap. 14 § jordabalken). Även videxpropriation som avser stiftande av nyttjanderätt eller servitutsrätt kanförekomma, att bestående särskUd rätt osjälvständigt exproprieras. Enligt 49 §tredje stycket ExL äger den nybildade rättigheten nämligen företräde framförall annan rätt till samma fastighet. Bestående särskild rätt till fastighet kanockså exproprieras självständigt, dvs. utan samband med att själva fastighetenavstås. Sådan expropriation kan enligt 2 § andra stycket gå ut på atträttigheten skall upphöra eller begränsas eller vilket torde vara meraovanligt övertas av den exproprierande. Flertaletav ExL;s bestämmelser är avfattade med tanke på ägande-rättsexpropriation.Enligt 3 § ExL gäller dock samma bestämmelser i tillämpliga delar vidsjälvständig expropriation av särskild rätt. Åtskilliga av bestämmelserna ärockså tillämpliga vid osjälvständig expropriation av särskild rätt. a.skall de centrala värderingsreglerna i 710 §§ äga motsvarande tillämpningbeträffande särskild rätt tUl fastighet, som avstås på grund av expropriation. EnligtExL är det med ett undantag av ringa praktisk betydelse Kungl. Maj:t somprövar, huruvida och i vilken omfattning expropriation får äga rum. Enligt 1 §får sålunda expropriation äga rum, om Kungl. Maj:t prövar det nödigt för någotav de i samma lagrum uppräknade ändamålen. Angående prövningen föreskriver 5 §bl. a., att det vid meddelande av expropriationsrätt skall tillses, attändamålet utan oskälig kostnad för den exproprierande kan vinnas med minstaolägenhet för annan. Om expropriationsrätt meddelas, skall Kungl. CU 1971: 27 5 ligt5 § fjärde stycket bestämma den dag när saken sist skall ha fullföljts genomansökan om stämning tUl domstol. Har talan då inte väckts förfaller frågan omexpropriation. Talan får väckas av den som sökt eller erhållit tiUstånd tUlexpropriation. Har sådant tillstånd meddelats och fastigheten tagits ibesittning av den exproprierande får även fastighetens ägare eller annansakägare, vars rätt berörs av besittningstagandet, väcka talan. Förstadomstol i expropriationsmål är enligt 14 § ExL expropriations-domstol. En sådandomstol finns i varje domkrets. Den består av ägodelningsdomaren i orten somordförande, två särskilt utsedda ex-propriationstekniker och två nämndemän iorten. ExL innehåller även i övrigt åtskilliga från den allmännarättegångsordningen avvikande regler. Frånoch med kommer expropriationsmålen att flyttas över frånexpropriationsdomstol till fastighetsdomstol (SFS 1971: 535). EnUgt 1 § lagen(1969: 246) om fastighetsdomstol skall det i princip finnas en sådan domstol ivarje län. Den allmänna underrätt som Kungl. Maj:t bestämmer skall varafastighetsdomstol. Domstolen skall i regel bestå av fem ledamöter, varav tvålagfarna domare, en ledamot med teknisk sakkunskap och två nämndemän.Fastighetsdomstol skall förutom expropriationsmål handlägga bl. a.fastighetsbildningsmål, arrende- och hyresmål samt mål om enskilda anspråkenligt miljöskyddslagen (1969: 387). Angående fastighetsdomstol samträttegången vid sådan domstol gäller enligt 2 § lagen om fastighetsdomstol itUlämpliga delar vad som är föreskrivet om allmän domstol i den mån inte annatföljer av lagen om fastighetsdomstol eller annan författning. Nämnda laginnehåller vissa allmänna bestämmelser om förfarandet. finns i de olika speciallagarna. Iexpropriationsmål har fastighetsdomstolen att i enlighet med värderingsreglernai 711 §§ ExL bestämma expropriationsersättningen. Enligt 7 § första stycketkan denna bestå av tre poster, nämligen dels löseskilling, som motsvararfastighetens värde med hänsyn särskilt till ortens pris och fastighetensavkastning, dels ersättning för skada eller intrång på restfastighet, somkommer i fråga när en del av en fastighet exproprieras (s. k. delexpropriation)och återstoden av fastigheten lider skada eller intrång genom expropriationeneller den exproprierade delens användande, dels annan ersättning till ägaren,omfattande ersättning för sådan skada som i övrigt uppkommer för agaren genomexpropriationen. Enligt 31 § skall dessa tre ersättningsposter bestämmas varför sig. En sådan uppdelning skall i möjlig mån ske inte bara vidäganderättsexpropriation utan också vid expropriation av särskUd rätt.Expropriationsersättning skall vidare enligt 31 § bestämmas särskilt för varjesakägare, dvs. fastighetens ägare och varje annan ersättnings-berättigad. Somsakägare anses ej innehavare av fordran, för vilken in- CU 1971: 27 6 teckningi fastigheten är sökt eller bévUjad. Bestämmelse härom finns i 24 §. Sådanrättsägare får i motsats till fastighetens ägare och innehavare av annansärskild rätt i fastigheten inte självständigt föra talan om ersättning iexpropriationsmål. Han är emellertid berättigad till utdelning ur utdömdaersättningsbelopp. Domstolen har ålagts att till hans skydd självmant beakta,att expropriationsersättningen inte bestäms för lågt (32 § andra stycket; jfräven 59 §). Expropriationsersättningen skall enligt 34 § i regel bestämmas attutgå på en gång. Ersättning i form av periodiskt utgående belopp är såledesinte tUlåten. I vissa fall kan dock ersättningsfrågor prövas i ett senaresammanhang. 1971: 122 har föreslagits omfattande ändringar i värderingsreglerna. Iexpropriationsmålet kan även uppkomma fråga om utvidgning av expropriationenenligt bestämmelser i 12 § ExL. Utvidgning kan komma i fråga viddelexpropriation och vid expropriation, som avser upplåtelse av nyttjanderätteller servitutsrätt till fastighet. Yrkande om utvidgning kan framställas avfastighetens ägare (12 § första stycket) eller av den exproprierande (12 §andra stycket). Fastställdexpropriationsersättning skall erläggas inom viss i lagen angiven tidsfrist ochbetalning i regel ske genom att beloppet nedsätts hos . härom finns i 48 § första stycket. Om dessa föreskrifter inteiakttas kan expropriationsrätten enligt 50 § förverkas. Närdomen i expropriationsmålet vunnit laga kraft och expropriationsersättningenblivit nedsatt, är expropriationen fullbordad. Bestämmelse härom är meddelad i49 .§ första stycket. Med fullbordandet är åtskilliga rättsverkningarförbundna. Bland de viktigaste kan nämnas följande. Vidäganderättsexpropriation anses fastigheten övergå till den exproprierande i ochmed fullbordandet. Den nye ägaren är enligt 49 § första stycket berättigad attgenast därefter ta fastigheten i besittning. I enlighet med de förut nämndabestämmelserna i 49 § andra stycket ExL och 24 § 1 mom. inteckningsförordningen(jfr 6 kap. 14 § jordabalken) bortfaller begränsade sakrätter i fastighetennär fastighetsex- propriation fullbordas. Såvitt gäller delexpropriationäv.fastighet kan fullbordandet också tänkas få betydelse för den tidpunkt, dåden nya fastighetsbildningen skall anses komma tiU stånd. Enligthuvudregeln är den exproprierande berättigad att ta fastigheten i besittningförst då expropriationen fullbordats. Om det är äv synnerlig vikt för honom attta fastigheten i besittning tidigare kan domstolen enligt 36 § förordna omförtida tillträde (s. k. enkelt förhandstillträde). Sådant förhandstillträdemedför inte någon förändring i fråga om äganderätten till fastigheten eUeransvaret för begränsade sakrätter: Domstolen kan emellertid, om det är avsynnerlig vikt för den exproprierande, med stöd av 39 §~medge att fastighetentas i anspråk med äganderätt innan expropriationsersättningen slutligenbestämts (s. k. kvali- CU 1971: 27 7 Fastigheten övergår; härmed i den exproprie-randes ägo medsamma rätt som om expropriationen fullbordats. I samband med beslut omförhandstillträde kan domstolen förordna att den exproprierande i avräkning påden slutliga ersättningen skall erlägga visst belopp som förskott. Nedsattexpropriationsersättning fördelas enligt regler i 57 §.ExL. genomlänsstyrelsens försorg bland dem som är berättigade tiU ersättning. Besvärasfastighet av sökt eller beviljad inteckning för fordran, sker fördelningen efteri stort sett samma regler sotti gäller, oin fördelning av köpeskilling förutmätningsvis såld fast egendom. Ersättnings-och förfarandereglema i ExL är tillämpliga även på tvångsavhändelser enligtvissa andra lagar och författningar. I byggnadslagen (1947: 385) finnsåtskUliga bestämmelser om lösningsrätt för genomförande av bebyggelseplaner ochtomtindelning. Enligt 18 § äger sålunda kommun lösa till sig mark, som enligtfastställd generalplan är avsedd till trafikled eller annan allmän plats. Marksom är avsedd till gata eller annan allmän plats och som ingår i stadsplan ägerkommunen enligt 41 § lösa, när kommunen begär det. I 18 och 41 §§ finns vidareföreskrifter om rätt för kommun att lösa i fastställd generalplan ellerstadsplan ingående mark tiU den del den ej är avsedd för angivna ändamåleller för enskilt bebyggande. Härmed åsyftas mark, som avsatts för särskildaändamål, såsom för allmän byggnad, järnväg, flygplats, hamnområde, idrottsplatseller begraynirigsplats. Förutsättning för inlösen är i dessa fall att markensanvändning för avsett ändamål ändå ej kan anses säkerställd. Om mark som avsesi 18 eller 41 §§ är i kommunens ägo, kan kommunen under motsvarandeförutsättningar lösa särskild rätt, som besvärar marken. EnUgt 18 a och 41 a §§kan vidare på yrkande av kommun meddelas föreskrift om skyldighet att, såvittgäUer mark som inte får lösas enligt 18 eUer 41 §§, upplåta servitut ellernyttjanderätt för vissa i generalplan eller stadsplan angivna trafik- ochledningsändamål. Ytterligare finns i 47 § bestämmelser om lösningsrätt förkommunen till tomtdelar som är i olika ägares hand. Vid sidan av de nuangivna bestämmelserna som i och för sig grundar inlösningsrätt finns vissabestämmelser om inlösen efter tiUstånd av Kungl. Hit hör bestämmelsernai 44 § om zon-expropriation för genomförande av mera omfattanderegleringsföretag inom tätbebyggt område, i 44 a § om expropriation försanering av historiskt eller kulturhistoriskt värdefull bebyggelse och i 45 §om tomtexpropriation för det fall att mark, som ingår i byggnadskvarter, inteär bebyggd i huvudsaklig överensstämmelse med fastställd stadsplan ochstadsplanens genomförande ej kan förväntas äga rum inom skälig tid utankommunens ingripande. nämnda bestämmelser gäller endast till förmån förkommunen. 1971: 122 har föreslagits att de upphävs och ersätts medbestämmelser i . Byggnadslagen innehåller slutligen också vissa betämmelserom lösningsplikt för kommun. CU 1971: 27 8 Enligt21 och 48 §§ föreligger sådan plikt i vissa fall då mark enligt fastställdgeneralplan eller stadsplan inte får användas för enskilt bebyggande.Sistnämnda paragraf föreskriver också lösningsplikt för kommun beträffandetomtdel. Även de förut nämnda bestämmelserna i 18 a och 41 a §§ innehållervissa föreskrifter om lösningsplikt. Beträffandeinlösen av mark enligt byggnadslagen skall enligt 137 § bestämmelserna i med vissa av\'ikelser i tUlämpliga delar lända till efterrättelse. Närfastighet tas i anspråk för starkströmsanläggningar enligt lagen (1902: 71 s.1) innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (1902 årsellag), är ExL: s regler tillämpliga praktiskt taget i sin helhet. Av övrigalagar och författningar, som helt eller i vissa avseenden hänvisar tUl ExL, kannämnas lagen (1886: 46 s. 1) angående stenkolsfyndigheter m. (stenkolslagen), lagen (1949: 658) om inlösen i vissa faU av rätt tiU gruva,lagen (1943: 431) om allmänna vägar, lagen (1947: 290) om tvångsinlösen avvanhävdad jordbruksegendom, naturvårdslagen (1964: 822), miljöskyddslagen(1969: 387) samt jordabalken med avseende på åtgärder beträffande tomträtt. Antaletårligen av expropriationsdomstolarna slutligt handlagda expropriationsmål m.m. framgår av nedanstående uppställning, som grundar sig på den officiellastatistiken över domstolarnas verksamhet. Annoriedes än genom avskrivning avgjorda Efter huvudförhandling i samband Efter huvudförhandling i andra fall Målens fördelning efter art och tillämpad lagredovisas i nedanstående tabell. Expropriationslagen Expropriation av fastighet (fastighetsdel) Försvarsändamål Expropriation av särskild rätt AUmänna samfärdsehi CU 1971: 27 9 TUl den allmänna samfärdseln hänförs i statistikenväg, järnväg, spårväg, elektriska ledningar för belysning och kraftöverföringm. Förköpslagen (1967: 868) med kompletterandebestämmelser i förköpskungörelsen (1967: 873) trädde i kraft den 1 januari1968. Syftet med lagen är att förbättra kommunernas möjligheter att på etttidigt stadium förvärva mark som behövs för samhällsutvecklingen och därigenomåstadkomma en dämpning av prisutvecklingen i fråga om sådan mark. Enligtförköpslagen har kommun förköpsrätt vid försäljning som omfattar sådan mark sommed hänsyn till den framtida utvecklingen behövs för tätbebyggelse eller därmedsammanhängande anordning (1 §). Förköpsrätten innebär att kommunen får förvärvaden egendom som köpet avser från säljaren på de villkor som avtalats mellandenne och köparen (5 §). VUlkoren får jämkas, om det är oundgängligt med hänsyntill arten av köparens åtagande gentemot säljaren. Förköpsrättfår utövas om egendomen helt eller delvis är belägen inom kommunens eget områdeeller inom det kommunblock som kommunen eller dess huvuddel tiUhör (2 §). Äregendomen helt eller delvis belägen i annan kommun, får förköpsrätt utövasendast om denna kommun samtycker till förköpet. Ivissa fall får förköpsrätt inte utövas (3 §), t. ex. om försäljningen avserfastighet med en areal som understiger 3 000 m och ett taxeringsvärde som ärlägre än . Förköpsrätt får inte heller utövas om exempelvisstaten är säljare eller köpare eller om försäljningen äger rum mellan närasläktingar. Kommuns förköpsrätt skall utövas sist på den inskrivningsdag sominfaller närmast från det fånget anmälts tUl kommunen ellerlagfart söktes på köparens förvärv eller, om förvärvstiUstånd fordras enligtjordförvärvslagen eller lag om vissa inskränkningar i rätten attförvärva fast egendom m. m., från det tUlstånd söktes (7 §). Om säljare ellerköpare bestrider förköpsrätt måste kommunen söka tillstånd till förköpet hosKungl. Maj:t (9 §). Förköpet anses fullbordat bl. a. sedan kommunens beslut omförköp vunnit laga kraft samt tillstånd till förköpet givits eller föreskriventid för bestridande utgått utan att bestridande anmälts (10 §). Departementschefenanförde i prop. 1967: 90 s. 77 följande i fråga om förutsättningar förförköpsrätt. Vid prövningen av om förutsättning föreligger attutöva förköpsrätt med hänsyn till denna bestämmelse skall inriktningen av denkommande samhällsutvecklingen och behovet av mark för olika ändamål bedömas.Är det fråga om ett område beträffande vilket generalplan upprättats och antagitsav vederbörande kommunala organ och är den aktuella marken enligt planen avsattför bostads- eller industribebyg- CU 1971J 27 10 geiseeller sådana ändamål söm trafikleder, allmänna platser, fritidsområden m. m.bör förutsättning för att utöva förköpsrätt i allmänhet föreligga. Bedömningenbör utfalla på samma sätt om området i antagen regionplan avsatts för angivnaändamål. Skulle stadsplan eller byggnadsplan för området vara underutarbetande bör detta förhållande kunna utgöra tUlräcklig grund för kommunenatt få förköpsrätt till den mark som planen är avsedd att omfatta. Även omplanläggningsarbetet ej fortskridit så långt att vare sig general- ellerregionplan upprättats eller förslag till detaljplan föreligger, bör förköpsrättkunna utövas om marken med hänsyn till belägenheten och kommunens utvecklingkan antas behövas för ifrågavarande ändamål. Anspråken på den sannolikhetsbeskrivningsom kommunen har att prestera för att få inträda genom förköp bör inte fåsättas alltför högt. Ett påstående som inte är underbyggt av någon utredningatt viss mark krävs för tätbebyggelse är å andra sidan givetvis intetillräckligt. Lämpligt underlag för bedömningen i sådana fall då varkenöversiktliga eller detaljerade planer föreligger kan vara t. ex.befolkningsprognoser, bostadsbyggnadsprogram eller industriutvecklingsplaner. Detfinns inte någon anledning att utöver vad som ligger i det sagda begränsaförköpsrätten med hänsyn till den tid som kan komma att förflyta till dessmarken skall exploateras. Om utvecklingen med tillräcklig grad av sannolikhetkan överblickas för avsevärd tid framåt, bör förköp kunna få ske även om detkommer att dröja innan ändringen i markens användning blir aktuell. Sammanfattningav förslagen i propositionen