bet · FU01SfU6 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU 1971: 6 Socialförsäkringsutskottetsbetänkande i anledning av motion om samordning av hjälpinsatser vidarbetslöshet och sjukdom. I motionen 1971: 726 av herrar i ochKomstedt hemställes »att måtte hos Kungl. Maj:t anhålla att motionenför beaktande måtte överlämnas till utredningen om sjukpenning vid arbetsvärdm. Imotionen, som väsentligen tar sikte på de problem som föreligger beträffandesamordning av samhällets stödåtgärder till den som åtnjuter arbetsvärd,framhålls inledningsvis att den förekommande splittringen på olika hjälpformervid arbetslöshet av den enskilde upplevs som förvirrande och inte alltidrättvis. Arbetslöshetsstödet åt den, som inte hunnit kvalificera sig för bidragfrån erkänd arbetslöshetskassa, skiftar i omfattning beroende på om vederbörandevänder sig tiU socialvården eller till arbetslöshetsnämnden, vilket avmotionärerna betecknas som otillfredsställande. Situationen är enligtmotionärerna än mer komplicerad vid bestämmande av utbildningsbidrag underarbetsmarknadsutbildning. Svårigheterna sammanhänger med att det i praktikeninte går att dra någon klar gräns mellan den, som genomgår rehabilitering iform av arbetsvärd efter sjukdom eller skada, och annan utbildningssökande.Motionärerna framhåller att det föreligger ett starkt behov av administrativförenkling och större rättstrygghet för den enskilde i dessa frågor. Enligtmotionärerna är generös i sin tillämpning avbidragsbestämmelserna medan rekommenderat mycket storrestriktivitet i fråga om rätt till sjukpenning under arbetsvärd. Härom anförsi motionen vidare: Nuvarande system är icke bra. Högst kvalificeradetjänstemän vid försäkringskassorna och den statliga arbetsvärden får nu spillatid på att i fall efter fall tillsammans söka komma överens om vad som skallgälla. Om sjukpenning tillåtits utgå, skaU den enligt riksförsäkringsverketdras in så snart man anser att den försäkrade hunnit så långt iutbildningen att han eller hon kan antas vara kapabel att förtjäna minsthälften så stor arbetsinkomst som den »han hade haft om han varit frisk ochfortsatt sitt gamla yrke» (cirkulärserie nr 6/1968).Detta kan innebära att en person som beviljats en tvåårig utbildning mistersjukpenningen och måste fortsätta på en lägre ekonomisk nivå. Sådana förbättringar då det gäller ekonomiskt stödtill den enskilde under arbetsmarknadsutbildning bör åstadkommas att a) alla bidragutanordnas från ett enda håll till den enskilde, lämpligen genomlänsarbetsnämnden, b) bidragen utgårenligt generella normer, som tar hänsyn till den enskildes behov och som ärmera generösa mot fullständiga familjer än nuvarande principer, c) utbildningsbidragpå anmodan av den utbildningssökande utgår med belopp som motsvarar vad someljest i tillämpliga fall kunnat utgå i form av sjukpenning från allmänförsäkringskassa eller dagersättning från erkänd arbetslöshetskassa. Gällande bestämmelser m. m. Med rehabilitering avses sådanverksamhet som syftar till att återställa den fysiska och psykiskafunktionsförmågan hos sjuka eller skadade människor eller hjälpa dem attövervinna invaliditet, så att de i görlig mån blir självförsörjande ochoberoende. Inom rehabiliteringsverksamheten skiljer man mellan den medicinskaoch den yrkesbe-tonade rehabiliteringen (arbetsvärd). Till arbetsvärden hänförsalla icke medicinska åtgärder, som kan vara erforderliga för att inordnapartiellt arbetsföra i produktionen. Exempel på arbetsvårdande åtgärder ärar-betsprövning, arbetsträning, yrkesutbildning, skyddad sysselsättning ochnäringshjälp. Enligt 4 kap. 2 § lagen om allmän försäkring (AFL) åliggerdet försäkringskassa att vid mera långvariga sjukdomsfall - i främsta rummetsådana där sjukpenning eller sjukhusvård utgivits -undersöka huruvida skäl föreligger att vidta rehabiliteringsåtgärder. Om sådanåtgärd befinns erforderlig, skall kassan se till att den vidtas.Rehabiliteringsfrågor behandlas i försäkringskassa av ett samarbetslag sombestår av representanter för kassan och länsarbetsnämnden. Under tid då försäkrad är föremål för rehabiliterandeåtgärder kan sjukpenning utgå. För rätt till sjukpenning krävs enligthuvudregeln i 3 kap. 7 § AFL att sjukdom förorsakat nedsättning avarbetsförmågan med minst hälften. Som sjukdom anses jämväl sådant tillstånd avnedsatt arbetsförmåga, som förorsakats av sjukdom för vilken sjukpeimingutgivits och som alltjämt kvarstår efter sjukdomens upphörande. Om denförsäkrade är föremål för rehabiliterande åtgärder enligt 4 kap. 2 § AFL, skallarbetsförmågan enligt 3 kap. 8 § AFL anses nedsatt i den mån den försäkradedärigenom är förhindrad att utföra förvärvsarbete. Förtidspension ellersjukbidrag kan också utgå under rehabilitering; särskilt gäller det fall därrehabiliteringen kan väntas ta och där pensionförmånema har störrevärde för den försäkrade än sjukpenningen. Till ledning för tillämpningen av bestämmelsen omsjukpenning vid arbetsvärd har på grundval av avgörandeni försäkringsdomstolen i cirkulär till försäkringskassorna (Snr 6/68) lämnat vissa föreskrifter. Verket har därvid angivitatt en förutsättning för att åtgärd enligt 4 kap. 2 § AFL skall ansesföreligga är att den sjukdom som föranlett arbetsvärden redan medfört eller -om åtgärden ej vidtas - kan komma att medföra nedsättning av arbetsförmåganmed minst hälften. Om det kan antas att försäkrad, om arbetsvärden ej kommertill stånd, på den allmänna arbetsmarknaden skulle kunna uppnå och behålla enarbetsinkomst motsvarande minst hälften av den han kunnat påräkna om han varitfrisk, skall arbetsförmågan inte anses nedsatt med minst hälften ochsjukpenning ej utgå. Kan sjukpenning utgå, blir frågan huruvida tiden förutgivande av sjukpenning skall begränsas till viss del av arbetsvårdstidenberoende av om arbetsvärden kan antas fortgå än som kan anseserforderligt för att den försäkrade skall kunna återgå i arbete och förvärvaminst hälften av den arbetsinkomst han kunnat påräkna i sin tidigaresysselsättning om han varit frisk. Skulle han t. ex. efter en ettårig kontorsutbildningkunna påräkna minst hälften så stor arbetsinkomst som den han hade haft om hanvarit frisk och fortsatt i sitt gamla yrke, skall sjukpenningtiden begränsastill även i sådant fall, då arbetsvårdstiden är längre (t. ex. treårigingenjörsutbildning). Försäkrad, som av arbetsvårdsorgan beviljats arbetsvärd iform av arbetsprövning, arbetsträning eller yrkesutbildning, erhåller under tiddenna pågår utbildningsbidrag enligt vissa i arbetsmarknadskungörelsen och iarbetsmarknadsstyrelsens anvisningar till denna angivna grunder.Utbildningsbidraget utgår efter individuell behovsprövning med ett grundbidragav f. n. för månad högst för gift och för ogift person,vartill kommer tillägg i form av hyresbidrag, familjetillägg och särskiltbidrag, avseende bl. a resekostnadsersättning och ersättning förläkarundersökning. Utbildningsbidraget minskas i princip med bl. a. erhållensjukpenning eller pension från den allmänna försäkringen, dock ej med störrebelopp än r.tt visst minimibelopp av grundbidraget för månad alltid kommer attutgivas. Storleken av detta s. k. stimulansbidrag som växlar allteftersomutbildningen äger rum i eller utom hemorten och om vederbörande ärfamiljeförsörjare eller ej - uppgår i regel till för månad.Utbildningsbidrag beviljas i fråga om yrkesutbildning och arbetsprövning vidstatens arbets-klinik av länsarbetsnämnd. Vid arbetsprövning vid annaninstitution och vid arbetsträning beslutar den huvudman som driverinstitutionen. Bidrag som utgår av kommunala medel mot statsbidrag benämnesdärvid klientersättning. I gemensam framställning tillKungl. Maj:t hemställde ocharbetsmarknadsstyrelsen om ändring i lagen om allmän försäkring av innebördatt sjukpenning inte skulle utgå till försäkrad under tid då denne efterarbetsvårdsmyndig-hets förmedling undergick arbetsvärd i form avyrkesutbildning. Myndigheterna konstaterade att nuvarande system, där denförsäk-lade under arbetsvärd erhåller försörjning från två skilda håll - försäkringskassaoch arbetsvårdsmyndighet - medförde påtagliga olägenheter och icke fyllde rimligakrav på tillförlitlighet, effektivitet och lätthanterlighet. a. framhöllssom vanskligt att bedöma en försäkrads förvärvsförmåga på den allmännaarbetsmarknaden vid arbetsvärdens början liksom också att avgöra vid vilkentidpunkt försörjningsförmåga skulle anses ha inträttoch sjukpenning på grund därav ej vidare skulle ifrågakomma. Myndigheterna ifrågasatte, om inte systemet, i varje falldär arbetsvärden avser yrkesutbildning, borde avlösas av ett annat, där ersättningunder utbildningstiden utgick enbart i form av bidrag från arbetsmarknadsverket.Sjukpenningförsäkringen skulle bli vilande så länge utbildningen pågick ochaktualiseras först efter dess avslutande eller vid avbrott i densamma. Enförutsättning för genomförande av en anordning av angivet slag var attbidraget i varje särskilt fall anpassades så att det ej understeg densjukpenning som eljest skulle utgivas jämte stimulansbidrag. Härför erfordradesändringar i arbetsmarknadskungörelsen och AFL. Framställningen från de båda myndigheterna harremissbehandlats. Emellertid har verkens förslag av olika skäl inte befunnitsmedföra en tillfredsställande lösning av de problem som uppstått. Chefen för har på grund härav efterbemyndigande av Kungl. Maj:t tillkallat en sakkunnig meduppdrag att utreda frågan om sjukpenning vid arbetsvärd m. m. I direktiven förutredningsmannen anförs bl. Med utgångspunkt i att den allmännaförsäkringen även i fortsättningen skall kunna stödja arbetsmässigarehabiliteringsåtgärder bör en utredning ske om den lämpliga utformningen av denärmare villkoren för detta stöd. En ändamålsenlig samordning mellan deförmåner som utgår från den allmänna försäkringen och dem som utgår frånarbets-vårdsorganen skall eftersträvas. Vid utredningen bör, mot bakgrund av deerfarenheter som gällande normer gett, särskilt beaktas önskvärdheten av ensådan utformning av reglerna att de så långt möjligt medger för den försäkradeatt redan vid arbetsvärdens början överblicka vad som kommer att gälla förhonom . Nuvarande normer för utgivande av sjukpenning har visatsig medföra de största bedömningssvårigheterna i fråga om de mycket långvarigarehabiliteringsåtgärderna. För dessa fall bör särskilt undersökas vilkamöjligheter till en mera ändamålsenlig ordning som kan stå till buds inom ramenför reglerna inom förtidspensioneringen. En viktig uppgift vid utredningsarbetet bör slutligen varaatt söka åstadkomma regler som medger en från administrativ synpunkt rationellhandläggning av stödet. Här må vidare nämnas att statsrådet underhösten 1970 tillkallat en sakkunnig för översyn av bidragsbestämmelser m. m.inom arbetsmarknadsutbildningen. Enligt direktiven skall den sakkunnige bl. a.se över reglerna om samordning av utbildningsbidrag med vissa andra förmåner.Det anges att den sakkunnige därvid skaU samråda med utredningen rörandenfrågan om sjukpenning vid arbetsvärd m. m. I förevarande motion tas upp problem rörandesamordning av samhällets stödåtgärder till dem som åtnjuter arbetsvärd i formav arbetsmarknadsutbildning. Frågormed direkt anknytning till de i motionen berörda problemen utreds f. n. av denförra våren tillsatta utredningen om sjukpenning vid arbetsvärd m. m. Idirektiven för utredningen pekas på att rådande normer för utgivande avsjukpenning under tid för arbetsvärd har visat sig medföra vissatillämpningssvårigheter, som berörts i en framställ-nmg till Kungl. Maj:t frånriksförsäkringsverket och . I framställningen harföreslagits bl. a. att nuvarande system, innebärande att försäkrad underarbetsvärd erhåller försörjning från två skilda håll - försäkringskassa ocharbetsvårdsmyndighet - borde avlösas av ett annat, där ersättning utges enbarti form av bidrag från arbetsmarknadsverket. Enligt direktiven har emellertidverkens förslag inte befunnits medföra en tillfredsställande lösning av deproblem som uppstått. I direktiven anges att den allmänna försäkringen även ifortsättningen skall kunna stödja arbetsmarknadsmässiga rehabiliteringsåtgärderoch att en ändamålsenlig samordning mellan de förmåner som utgår frånförsäkringen och de som utgår från arbetsvårdsorgan bör eftersträvas. Vidareuttalas att utredningen bör söka åstadkomma regler, som dels möjliggör för denförsäkrade att redan vid arbetsvärdens början kunna överblicka vad som kommeratt gälla för honom och dels medger en frånadministrativ synpunkt rationell handläggning av stödet. Motionärernapekar på vissa olägenheter med det nuvarande systemet och uttalar att detföreligger ett starkt behov av administrativ förenkling och störrerättssäkerhet för den enskilde i dessa frågor. Motionen innehåller vidarevissa konkreta förslag till ändring av nuvarande bestämmelser, bl. a.beträffande handläggningen av bidragsfrågorna och i fråga om bidragens storlek.Motionärerna begär att motionen för beaktande måtte överiämnas till utredningenom sjukpenning vid arbetsvärd m. m. Dei motionen framförda synpunkterna och förslagen är enligt utskottets bedömningsamtliga av den art att de innefattas i direktiven för den ovannämndautredningen. Då det således kan förutsättas att utredningen,även utan att motionen överlämnas till densamma, kommer att överväga de frågorsom tas upp i motionen, avstyrker utskottet motionsyrkandet. Utskottethemställer att motionen 1971: 726 inte föranleder någon åtgärd. Närvarande:herrar i (c), (), i (fp),(), Ringaby (m), fröken (), herrar i Nennesholm(c), i (s), Mundebo (fp), (), i (m), fröken (), herrar i (vpk), ()*och (). Ejnärvarande vid betänkandets justering.