bet · FU01KU70 · 1971-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1971 KU 1971:70 betänkande med anledning av motionom rättsregler för åsiktsannonsering. 1 detta betänkande behandlasmotionen 1971:85 av i m. fl, (s). Hemställan avser "att i skrivelse tillKungl, Maj:t måtte anhålla om utredning av möjligheterna till rättsregler för åsiktsannonseringi dagspress; att om ovanstående yrkande ej bifalles måtte göraett vägledande uttalande om regler för åsiktsannonsering i dagspress", AktueUa tryckfrihetsrättsliga bestämmelser och derasbakgrund Tryckfrihetsförordningen (TF)innehåller i 5 kap, bestämmelser om utgivning av periodisk skrift. Där fastslåsatt ägare till periodisk skrift skall vara svensk medborgare eller svenskjuridisk person samt att för periodisk skrift skall finnas en utgivare, somskall vara svensk medborgare med hemvist inom riket. Omutgivare stadgas vidare i 5 kap, 3 §: Utgivare för periodisk skrift utses av dess ägare. Uppdrag att vara utgivare skaU innefatta befogenhet attöva inseende över skriftens utgivning och bestämma över dess innehåll så att intetdäri får införas mot utgivarens vilja. Inskränkning i den befogenhet, som sålundatillkommer utgivaren, vare utan verkan. Då utgivare utsetts skall ägarenanmäla detta till chefen för . Enligtansvarighetsreglerna i 8 kap, TF svarar i första hand den som var anmäld somutgivare för tryekfrihetsbrott genom periodisk skrift. Är 1941 antogs bestämmelser i då gällande TF medinnebörden att utgivaren skulle ha inseende över skriftens utgivning och ägasådan bestämmanderätt över dess innehåll att ingenting i skriften fick införasmot hans vilja. Bakgrunden till detta stadgande är önskemålet att hindra attsom ansvarig utgivare för en tidning utses en bulvan, som inte har medutgivningen att skaffa. Tryckfrihetssakkunniga upptog i sitt förslag tiU TF (SOU1947:60) frågan om utgivarens ställning och ansvar och uttalade härom följande: Frågan vem som skall vara utgivareoch de befogenheter som skola tillkomma denne sammanhänger medtidningsföretagets organisation. För en stor del av den svenska pressen tordealltjämt utgivarskapet sammanfalla med ett mera allmänt uppdrag att såsomhuvudredaktör självständigt omhänderhava tidningens redaktionella ledning.Särskilt i vissa stora tidningsföretag synes emellertid utvecklingen ha lett tillett särskiljande av utgivarskapet och denna allmänna redaktionella ledning.Skälen härtUl torde kunna antagas vara att huvudredaktören i dylikatidningsorgan icke lämpligen kan granska skriften i sådan omfattning att hankan påtaga sig ansvaret för dess innehåll; en sådan granskning kan stundomlättare utföras av en redaktionssekreterare eller annan redaktionsmedlem. Detgäller emeUertid här organisationsfrågor som icke kunna bli föremål föroffentligrättslig reglering. Utgivarens allmänna ställning till skriftens ägareoch till dem som jämte honom medverka vid skriftens tillkomst kan, även om denför pressens fria ställning har stor betydelse, icke lämpligen fastställas itryckfrihetsförordningen. Oeftergivligt ur tryckfrihetssynpunkt är att den somutsetts till utgivare intar en sådan ställning att han är i tillfälle attgranska vad som införes i skriften och att han kan förhindra tryckfrihetsbrott.Dessa befogenheter för den som utses till utgivare få alltså icke inskränkasgenom några föreskrifter som ålägga utgivaren att rätta sig efter ägarensanvisningar eller genom uppdrag för annan att utöva den redaktionella ledningenav skriften i dess helhet eller i vissa delar, 1 propositionen 1948:230 medförslag till TF upptogs beträffande stadgandet om utgivarens befogenhet förstvad anfört, att förslaget, liksom gällandetryckfrihetsförordning, gav utgivaren en starkare ställning än värt tryckfrihetsrättsligasystem i och för sig motiverade. Utgivarens befogenhet borde rätteligenbegränsas till att hindra införandet av sådant som enligt utgivarens mening kaninnefatta tryckfrihetsbrott. Med en dyUk formulering skuUe i vissa fallundvikas att en utgivare, i syfte att ö.vervältra ansvaret på ägaren, irättegång gör gällande att han icke innehaft den befogenhet som skaU tillkommahonom. Beträffande innebörden av uppdragetatt vara utgivare, vilken fråga enligt vad jag inhämtat ingående dryftats av desakkunniga, har jag icke funnit tillräckliga skäl att i anledning avjournalistföreningens yttrande avvika från förslaget. Beträffande den avföreningen åsyftade, i 8 kap. 2 § upptagna regeln att ansvaret övergår på ägaren,om utgivaren uppenbart icke innehade den befogenhet, som enligt den nubehandlade paragrafen skall tillkomma honom, må framhåUas att utgivaren pädenna grund kan bli fri från ansvar endast om skriftens tryckning och utgivningsker mot hans förbud. Han får dä anses ha fråntagits sin befogenhet och kandärför icke göras ansvarig, trots att han är anmäld som utgivare. Däremot kanutgivaren icke fritagas från ansvar i nu avsedda fall, om han går med på attutgiva skriften med det innehåU ägaren önskar. hade iprincip inte något att erinra mot det i propositionen framställda förslagetbeträffande ansvarighetsreglerna. Förslaget har i denna del antagits avriksdagen. Enligt Kungl, Maj:ts bemyndigandeden har en utredning tillkallats med uppgift att utreda frågan omenhetlig reglering i grundlag av yttrandefriheten i massmedier m. m.Utredningen har antagit namnet massmedieutredningen. I direktiven sägs att utredningenbör sträva efter att söka samla de grundlagsbestämmelser som behövs till skyddför yttrandefriheten i en särskild massmedielag som får ersätta TF. Översynenav reglerna om yttrandefrihet bör ske i kontakt med grundlagberedningen. I frågaom lagstiftningens sakliga innehåll sägs att översynen bör ha nuvarande TF somutgångspunkt samt att inom tryckfrihetsområdet liksom bör gäUa en iprincip obegränsad rätt att framställa, utge och sprida tryckalster. Vidareanförs i direktiven: En viktig uppgift vid översynen avreglerna om yttrandefriheten blir att finna en sådan utformning av nyagrundlagsregler att man dels får möjlighet att ingripa mot reklam och annanmarknadsföring av varor, som är skadliga eller på annat sätt olämpliga och vUkasspridning därför bör motverkas, dels får en mera klarläggande reglering än nuav möjlig-hetema att ingripa mot reklam och andra marknadsföringsmetoder, somär att anse som otillbörliga från konsumentsynpunkt. Ä andra sidan är detviktigt att möjligheterna tiU ingripanden inte får en sådan utformning att dekan användas också för att begränsa möjligheterna till information ochåsiktsbUdning i egentlig mening. Inhämtat yttrande m. m. Utskottet har berettPublicistklubben, och tillfälle att avge yttrande över motionen. 1gemensamt yttrande av har de anfört följande: I motionen uttalas önskemål om attriksdagen skaU göra vissa vägledande uttalanden för hur åsiktsannonser börbehandlas i pressen. Vad som i sådant hänseende skulle kunna ifrågakomma voreatt vid behandUng av motionen i utskottets motiveringgjorde principuttalanden som, om utlåtandet bifölls av , kunde tas somuttryck för dennas mening. Sådana uttalanden torde emellertid icke kunnagrundlagsenligt beslutas av . Enligt reglerna i 5 kapitlet 3 §Tryckfrihetsförordningen tillkommer det ansvarige utgivaren för en tidning attensam utöva inseende över skriftens utgivning och bestämma över dess innehåll,så att däri intet får införas mot utgivarens vilja. Av denna grundlagsregelföljer, att utgivaren ej kan vara bunden av några vägledande uttalanden avriksdagen. Dylika kan ej ta över den citerade bestämmelsen i Tryckfrihetsförordningen,som ger utgivaren fria händer. Man skulle givetvis kunna överväga att på ett eller annatsätt inskränka utgivarens nuvarande frihet genom ändringar iTryckfrihetsförordningen. Grundlagen skuUe då ålägga utgivaren att i sintidning intaga annonser som kunde med hänsyn till sitt innehåU sägas haopinionsbUdande syfte. Att göra en sådan föreskrift förenlig med huvudregeln i TFatt ansvarige utgivaren skall bestämma över skrifts innehåU ter sig mycket vanskligtför att inte säga omöjligt. Vid närmare eftertanke är det alltså svårt attförestäUa sig hur en sådan lagstiftning skulle se ut som kunde nå allmäntgodtagande. viU därför avvisa denna tanke. En av utsedd arbetsgrupp har nyligenframlagt ett Förslag till riktlinjer angående åsiktsannonsering. Nämnden harför avsikt att föreslå PK, SJF och TU att närmare överväga dessa riktlinjer.Eftersom riksdagsbehandlingen av ifrågavarande motion enligt uppgift kommer attske först vid höstsession torde nämnden dessförin- nan kunna återkomma och lämna närmare upplysningar om hurorganisationerna har ställt sig till de föreslagna riktlinjerna. Med åberopande av det ovan anförda hemstäUer nämnden attKonstitutionsutskottet måtte föreslå att lämna den ovannämndamotionen angående åsiktsannonsering utan åtgärd. Det av arbetsgruppen upprättadeförslaget till riktlinjer angående åsiktsannonsering har efter remiss tiUstyrelserna för de tre organisationerna antagits av samarbetsnämnden.Styrelserna har slutligen anfört att de ämnarrekommendera sina medlemmar att tiUämpa de antagna riktlinjerna. Riktlinjernafogas som bilaga till detta betänkande Motionen tar upp frågan om reglerför s. k. åsiktsannonsering och syftar i första hand tiU att möjligheterna tillrättsregler för åsiktsannonser skall utredas. 1 andra hand framförs önskemål omvägledande uttalanden av om skälig behandling av sådana annonser. 1 ett dagtecknat yttrande över motionenhar anfört bl. a., att av grundlagsregeln i 5 kap. 3 §tryckfrihetsförordningen om utgivarens befogenheter följer att utgivaren ej kanvara bunden av några vägledande uttalanden av , mening är det mycket vanskligt eller omöjligt att göra enföreskrift i tryckfrihetsförordningen om inskränkning av utgivarens nuvarandefrihet förenlig med huvudregeln i förordningen att ansvarige utgivaren skaUbestämma över skrifts innehåU. avvisar därför tanken pålagstiftning om skyldighet för utgivare att intaga annonser medopinionsbildande syfte. har därefter den 20 oktober 1971antagit riktlinjer angående åsiktsannonsering. De tre i nämnden samarbetandeorganisationerna ämnar rekommendera sina medlemmar att tillämpa dessariktlinjer. Tidningarna bör enligt riktlinjerna i positiv anda pröva frågor ominförande av åsiktsannonser och i princip alltid inta annonser från depolitiska partierna och arbetsmarknadens partsorganisationer. Ansvarig utgivares befogenhet att bestämma över periodiskskrifts innehåll är grundlagsskyddad och kan som anförtinte inskränkas genom uttalanden från sida, 1 enlighet medtryckfrihetens grundläggande principer ankommer det i stället i första hand påpressen själv att vidta erforderliga åtgärder för god publicistisk sed. Antagandet av riktlinjer för åsiktsannonsering innebär attpressens egna organ tagit initiativ till en enhetlig praxis på detta område,vilket enligt utskottets mening bör kunna bidra till att garantera en skäligbehandling av åsiktsannonser. Frågor om yttrandefrihet i tryck regleras itryckfrihetsförordningen. Genom tiUkomsten av andra massmedier såsom radio,television och film har behov uppkommit att vidga garantierna föryttrandefriheten till att omfatta även andra medier. 1970 tillkaUades därförmassmedieutredningen för att utreda frågan om enhetlig reglering i grundlag avyttrandefriheten i massmedier. Utredningen bör enligt sina direktiv strävaefter att samla de grundlagsbestämmelser som behövs till skydd för yttrandefriheteni en särskild massmedielag som kan ersätta tryckfrihetsförordningen. Frågan omrätt att använda annan tillhörigt massmedium för information och åsiktsbUdningkommer därvid att övervägas av utredningen. Principerna för åsiktsannonsering är som motionärernapåpekar i första hand en pressetisk fråga. 1 samband med prövningen av vUkagrundläggande normer för olika massmedier som skaU ingå i en gemensamlagstiftning kommer emeUertid massmedieutredningen att även överväga behovet avlagregler för åsiktsannonsering. Utskottet finner inte skäl tUl ytterligareinitiativ på området från sida. Utskottet hemstäUer på grund av detanförda att avslår motionen 1971.85. Närvarande: herrar i (s). (),(), (), i (s), * (fp), (), i (c), i (m), i (s),(), Fiskesjö (c), i * (s), MoUn (fp) ochWictorsson (s). * Ej närvarande vid justeringen. Riktlinjer angående åsiktsannonsering antagna av (, och ) Med åsiktsannonser avses i dessariktlinjer annonser som icke primärt syftar till en utväxling av varor och tjänster, dvs. annonser som inte på ett eller annat sätt har en kommersiell inriktning. De egentUga åsiktsannonserna kan vara av oUka slag. De kan propagera politiska meningar, t. ex. partiernas annonser i valtider. Stat och kommun satsar i ökande utsträckning på annonsering t. ex. för att höja deklarations moralen eller stärka trafiksäkerheten och över huvud taget för att ge medborgarna information av oUka slag. Det kangäUa enskUda perso ner, företag och organisationer som vUl köpa utrymme för att ge spridning åt sin uppfattning. Annonser om ideeUa föreningars samman komster och verksamhet hör hit. De föråsiktsannonser gällande reglerna bör också kunna tillämpas för dels annonser avmeddelandekaraktär (t. ex. s. k. legala annonser) och dels sådan annonsering avvaror och tjänster å vilken en större grupp lägger moraUska, poUtiska ellerandra liknande värderingar. Juridiska och fysiska personer bör likställas somannonsörer inom detta område. Tidningarna bör i positiv andapröva frågor om införande av åsiktsan nonser. Annonser från de politiska partierna och från arbetsmarkna dens partsorganisationer bör i princip alltid intas. Tidningen bör som regel icke ingripa i annonstexten med uteslutande eUer tilläggande av någon del av annonsen. Denna bör framträda i den form som annonsören önskar ge den; det förutsattes dock självfaUet att annonsen icke innefattar eller icke kan misstänkas innefatta tryckfrihetsbrott eller eljest stå i strid med de regler, som gäller avseendetidnings redaktionella innehåll och annonser. Enutgivare bör emellertid ha rätt att vägra införa åsiktsannonser i den mån säerfordras av hänsyn till den allmänna policy som tidningen för. Tidningen börexempelvis i överesstämmelse med sin allmänna policy kunna vägra införa annons,som innehåller t. ex. spritreklam eller antisemitiska uttalanden, annons, därannonsören erfarenhetsmässigt i efterhand utger annonstexten för att vararedaktionell text eUer annons som innehåller angrepp på tredje man, även om deticke kan göras gällande att annonsens innehåll strider mot någon regel iTryckfrihetsförordningen. Enutgivare bör vidare ha rätt att vägra införa annonser som beordras i sådanmyckenhet att tidningens allmänna karaktär eller typ utslätas och de omstriddaannonserna blir ett dominerande inslag i tidningen. 1 fråga om genmälen bör iprincip gällande regler vara till fyllest: Rättelser och befogade genmälen skall publiceras utan dröjsmål och på sådant sätt att de kan uppmärksammas av dem som fått del av de ursprungliga uppgifterna. Det är viktigt att tidningsredaktionerna omsorgsfullt tillämpar dessa regler. I den månemellertid genmäle icke införes eller införes på ett sätt som icketUlfredsställer den svarande, bör denne ha en supplementär rätt att sä snabbtsom möjligt få införa annons vari han ger sin utformning av genmälet. Annonsenbör icke vara underkastad annan granskning från utgivarens sida än densedvanliga kontroUen att annonsen ej strider mot Tryckfrihetsförordningen,andra rättsregler samt aUmänt godtagna etiska normer för tidnings innehåll. De allmänna principer för intagande avåsiktsannonser, som tidningen tillämpar, bör i kort sammanfattning anges itidnings annonsprislista och i Svensk Annonstaxa så att utomstående i förvägvet vUken poUcy tidningen tillämpar i fråga om åsiktsannonser. , Stfilm 71,568 S