bet · FU01JuU12 · 1971-12-31 00:00:00 — En ganska långtgåendeschablonisering av inkassoersättningen bör därför kunna åstadkommas. Det syneslämpligt att ersättningsbeloppet blir detsamma oavsett om borgenären anlitatombud eller om han själv handlagt ärendet. Möjligen kan en något förhöjd avgiftanses motiverad vid uppdrag som gäller mycket stora belopp. Det kan i sädanafall sägas att det större ekonomiska ansvaret motiverar en mera individuellbehandling av ärendet. Någon anledning att i ersättningshänseende särbehandlakonsumentinkasseringen anser jag inte föreligga. Att vissa merkostnader kanuppkomma i denna typ av inkassoärenden är en omständighet som säljaren normalttorde ha att beakta redan när han ingår ett avtal om avbetalningsköp. Omett inkassoärende inte leder till resultat fullföljs det i regel genom ansökanom stämning, lagsökning eller betalningsföreläggande. Det förhållandet attsaken dras inför domstol innebär dock inte någon förändring av detcivilrättsliga läget mellan gäldenären och borgenären. De processuellaåtgärderna synes som jag har framhållit tidigare snarare vara att betrakta somett ytterligare inkassokrav, framställt i särskilt reglerade former. Oftabehöver detta senare led i förfarandet inte fordra alltför mycket arbete ochkostnad utöver vad som redan nedlagts i inkassoskedet. Så torde i allmänhetvara förhållandet i de enklare fall som kan anhängiggöras genom ansökan ombetalningsföreläggande. Även lagsökningsmålen kan ofta medföra ett relativtmåttligt merar-bete. I lagsökningsmål utdöms enligt inhämtade upplysningarnormalt . i arvode utöver domstolsavgrfter. I mål ombetalningsföreläggande är ett ombudsarvode om 90 ä . förekommande.På något håll godtas dock ända . i ersättning förutomansökningsavgiften. Medde arbetsrutiner som tillämpas av de stora inkassoföretagen är inkassoärendenasä förberedda under det utomrättsliga inkassoskedet att det merarbete somföranletts av en ansökan om betalningsföreläggande i allmänhet är av begränsadomfattning. Med hänsyn härtill måste domstolarnas praxis i fråga om kostnadeni mål om betalningsföreläggande anses vara generös. Som påpekats underremissbehandlingen kan en förklaring härtill vara att beloppet ofta ansesinnefatta också en del utomrättsliga kravätgärder före ansökningen om betalningsföreläggande. Motbakgmnd av vad som anförts finns det i och för sig skäl som talar för attbåde kostnad för betalningsföreläggande och inkassokostnad kunde rymmas inomramen för den ersättning som i praxis nu godtas för kostnader i mål ombetalningsföreläggande eller 90 å . Av detta belopp skulle exempelvis 60a . kunna anses belöpa på ansökan om betalningsföreläggande och 30 å 40kr. Somjag redan har anfört innebär emellertid förslaget att det skall ankomma påKungl. Maj:t att meddela de närmare bestämmelserna om inkassoåtgärdernasbeskaffenhet samt storleken av ersättningsgill inkassokostnad och kostnad i målom betalningsföreläggande. Som jag också har anfört, är det min avsikt att ettförslag till kungörelse om inkassokostnad och kostnad i mål ombetalningsföreläggande skall remissbehandlas innan slutlig ståndpunkt tas idessa frågor. Lagrådetsyttrande i ärendet innehåller följande. Frågan om gäldenärs skyldighet att vidbetalningsmora gottgöra borgenär för inkassokostnad är av sådan natur att denborde regleras genom stadgande i civillag. En för det praktiska syftet väsentiigenlikvärdig reglering kan emellertid i avbidan på att frågan upptages till behandlingi dylik ordning åstadkommas genom att kostnaden behandlas såsomrättegångskostnad och liksom annan sådan kostnad prövas av domstol. Förslagetatt inkassokostnad skall ersättas såsom rättegångskostnad föranleder därför ioch för sig ej erinran. Ivad gäller omfattningen av gäldenärs skyldighet att ersätta inkassokostnad kanlagrådet i huvudsak ansluta sig till vad departementschefen anfört därom, attborgenären själv bör ha att stå för vissa kostnader, såsom sedvanligapåminnelser eller enklare kravbrev. Förslaget att Kungl. Maj:t skall ägaiheddela för domstol bindande bestämmelser om ersättningenär icke förenligt med grundsatsen, att rättsförhållandet mellan enskilda skallbedömas enligt i lag givna stadganden. Hinder synes dock icke böra möta motatt beträffande mål om betalningsföreläggande i vilka kostnadsfrågan enligtsakens natur i regel måste bedömas schablonmässigt och för vilka det ärönskvärt att enhetlighet i bedömandena uppnås Kungl. Maj:t bemyndigas meddelabestämmelser om ersättningen i normalfall. Däremot bör beträffande rättegångsmålenregleringen icke sträckas längre än till en föreskrift att inkassokostnad skallersättas i den mån det finnes skäligt. Det lärer vara befogat antaga att även idessa mål de bestämmelser som meddelats för mål om betalningsföreläggandekommer att bli vägledande för domstolarna. Det torde också kunna hällas förvisst, att vid bestämmande av kostnadsersättning domstolarna kommer att beaktainkassoätgärdens beskaffenhet och att härvid krav med oriktiga ellervilseledande uppgifter icke anses som ersättningsgill kostnad. Pågrund av vad som anförts hemställer lagrådet delsatt det nya andra stycket i 18 kap. 8 § RB får denna lydelse: Kostnad som parthaft för inkassoåtgärd före rättegången ersattes såsom rättegångskostnad i denmån det finnes skäligt, delsatt andra punkten i andra stycket av 22 § lagsökningslagen får denna lydelse:Konungen meddelar bestämmelser om ersättningen att tillämpas när särskilda skälej föreligger. Dåden nya bestämmelsen i 18 kap. 8 § RB att inkassokostnad skall ersättas såsomrättegångskostnad får till följd att jämlikt 14 § samma kapitel kostnadsanspråkmåste framställas innan handläggningen avslutas och icke längre kan görasgällande i särskilt mål, synes förslaget om ändring i RB böra kompletteras meden övergångsbestämmelse av samma innebörd som den, vilken är fogad tillförslaget om ändring av lagsökningslagen. Bestämmelsen synes kunna få följandelydelse: Denna lag träder i kraft men gäller ej i mål varitalan väckts . Departementschefenvid anmälan av lagrådets yttrande Vidanmälan av lagrådets yttrande anförde statsrådet följande. Lagrådet har godtagit förslaget att inkassokostnadskall kunna ersättas som rättegångskostnad liksom förslaget om bemyndigandeför Kungl. Maj:t att i särskild ordning meddela närmare bestämmelser rörandeersättning för kostnad i mål om betalningsföreläggande. I fråga omrättegångsmål har lagrådet anfört att förslaget att Kungl. Maj:t skall ägameddela för domstol bindande bestämmelse om ersättning inte är förenligt medgmndsatsen att rättsförhållandet mellan enskilda skallbedömas enligt i lag givna stadganden. Med anledning härav har lagrådethemställt att regleringen inte sträcks längre än till en föreskrift, attinkassokostnad skall ersättas i den mån det finnes skäligt. Lagrådet har ianslutning härtill uttalat att de bestämmelser som meddelas för mål ombetalningsföreläggande ändå torde komma att bli vägledande för domstolarna vidprövningen av vad som skall anses som skälig ersättning för inkassoåtgärd. Ävenom frågan om ersättning för inkassoåtgärd rör rättsförhållandet mellanenskilda föreligger enligt min mening inte något principiellt hinder att fråganregleras i annan författning än lag, om så finnes lämpligt. Lagrådet har f. ö.godtagit en sådan ordning när det gäller inkassokostnad och annan kostnad i målom betalningsföreläggande, där det också är fråga om rättsförhållandet mellanenskilda. Den av lagrådet förordade lösningen innebär också viss risk förbristande en-hetiighet i tillämpningen, särskUt som inkassokostnaden ilagsökningsmålen med en sådan lösning inte skulle omfattas av de av Kungl.Maj:t meddelade ersättningsbestämmelserna. På grund av det anförda finner jaginte anledning att gå ifrån den lösning som har valts i det remitteradeförslaget. Somjag har nämnt har lagrådet godtagit förslaget att de närmarebestämmelserna om kostnad inbegripet inkassokostnad i mål ombetalningsföreläggande skall meddelas av Kungl. Maj:t i en särskild kungörelse.Lagrådet har emellertid förordat att det föreslagna tilläggsstadgandet i 22 §lagsökningslagen ges en något jämkad avfattning. Enligt lagrådets förslagskall de kostnadsbestämmelser Kungl. Maj:t meddelar tillämpas, när särskildaskäl ej föreligger. Den av lagrådet sålunda uttryckta ståndpunkten torde dockinte innebära någon avvikelse i sak från den uppfattning som ligger till grundför det remitterade förslaget. Även om man enligt min mening har anledning atträkna med möjligheten av en tämligen långtgående schablonisering i fråga omsåväl ersättning för inkassoåtgärd som annan kostnad i mål ombetalningsföreläggande, måste det givetvis förekomma fall där schablonreglernabör kunna frångås. En regel om möjlighet att i mer extraordinära fall avvikafrän normalbestämmelserna bör emellertid enligt min mening inte tas in ilagsökningslagen utan i den särskilda kostnadskungörelsen. I denna skall ju,som jag har anfört i remissprotokollet, ges en uttömmande reglering av fråganom kostnad i mål om betalningsföreläggande. Lagrådethar slutligen föreslagit att lagen om ändruig i RB förses med enövergångsbestämmelse enligt vilken ändringen inte skall gälla i mål där talanväckts före ikraftträdandet . I remissprotokollet har jag tagitbestämt avstånd frän systemet att väcka talan om ersättning för inkassoåtgärdefter det att handläggningen av mål rörande En sådan ordning synes mig inte ens övergängs-vis böra godtas.Enligt min mening är därför en övergångsbestämmelse av föreslaget innehåll intepåkallad. I motionen 1971: 1467 yrkas "att riksdagenmåtte besluta att i det förslag till lagändring som förelagts demeningar som ålägger Kungl. Maj:t att utfärda bestämmelser rörande ersättningför inkassokostnader utgår". Tillstöd för yrkandet pekar motionärerna på det förhållandet att en försumlig ochtredskande gäldenär förorsakar större inkassokostnader än en mindre försumliggäldenär samt att, vid ett taxebundet system, en gäldenär som föranlederrelativt ringa inkassoarbete får betala onödigt stora inkassokostnader medanen envist tredskande gäldenär förorsakar betydligt större kostnader än hanförpliktas att betala. Motionärerna hänvisar vidare bl. a. till att enborgenär kan bli tvungen att vidtaga rättsliga åtgärder i onödan, eftersom hankan komma att anpassa sin inkassoinsats till kostnader som motsvarar utfärdadtaxa. Motionärerna anser ett sådant förfarande, bl. a. med hänsyn till den därmedförenade publiciteten, vara föga önskvärt ur gäldenärens synpunkt. I motionen 1971: 1468 hemställes "attriksdagen mätte besluta att med godtagande av propositionen 1971: 105 uttalaatt ersättningen för inkassokostnad jämte övriga kostnader icke må överstiga imål om betalningsföreläggande , i lagsökningsmål samt förenbart inkassokostnad ". Motionärenanför till stöd för yrkandet bl. a. att principiella betänkligheter kananföras mot förslaget att Kungl. Maj:t skall äga meddela för domstol bindandebestämmelser om ersättningens storlek i inkassoärenden men att dessabetänkligheter inte har sådan tyngd att de väger över de fördelar som ärförknippade med Kungl. Maj :ts förslag i denna del. Han anför vidare atthittillsvarande praxis i fråga om ersättningsgill kostnad i mål ombetalningsföreläggande varit alltför generös och anser därför att den taxa somskall fastställas bör upptaga lägre belopp än dem som departementschefenförutskickat. Förde fullständiga motionsskälen hänvisas till motionerna. Genompropositionen föreslås att gäldenärs skyldighet att ersätta borgenärskostnader för utomrättsliga krav, s. k. inkassokostnader, lag- Förslaget innebär att inkassokostnader ersattessåsom rättegångskostnader. I syfte att förenkla det rättsliga förfarandetföresläs vidare att borgenär, som önskar ersättning för endast inkassokostnaderi fall då huvudfordringen betalats, inte skall behöva inleda rättegång motgäldenären. I stället skall han kunna använda det enklare förfarandet medbetalningsföreläggande. Det föreslås också att Kungl. Maj:t i särskildkungörelse får utfärda bestämmelser om vad som skall anses som ersättningsgillinkassoåtgärd och om ersättningens storlek. I kungörelsen skall ävenkostnadsersättningen i mål om betalningsföreläggande bindas till en särskildtaxa. De nyabestämmelserna föreslås träda i kraft . I anledning av propositionen har väckts motionerna 1971:1467 och 1971: 1468. I båda motionerna upptas frågan om den närmare regleringenav storleken av ersättningsgill inkassokostnad. Motionen 1971: 1468 behandlardärjämte frågan om hur stor ersättning för kostnader som bör bestämmas i mål ombetalningsföreläggande och i lagsökningsmål. I motionen 1971: 1467 yrkas att den i propositionenföreslagna befogenheten för Kungl. Maj:t att utfärda bestämmelser omersättning för inkassokostnad skall utgå. Till stöd för yrkandet anför motionärernaatt vid ett taxebundet system en gäldenär, som föranleder relativt ringainkassoarbete, kan fä betala onödigt stora inkassokostnader och att en envisttredskande gäldenär kan förorsaka betydligt större kostnader än han åläggesbetala. Motionärerna menar också att ett genomförande av Kungl. Maj:ts förslagkan leda till att borgenärer i onödan vidtar rättsliga åtgärder, eftersom dekan tvingas att anpassa sina inkassoåtgärder till den kostnadsersättning somskall utgå enligt den särskilda kungörelsen. I motionen 1971: 1468 uttalas att tillämpadpraxis i fråga om ersättningsgill kostnad i mål om betalningsföreläggande varitalltför generös. Under hänvisning bl. a. härtill yrkar motionären att riksdagenmed avseende på innehållet i den förutskickade kungörelsen uttalar attersättning för inkassokostnad jämte övriga kostnader icke må överstiga, i målom betalningsföreläggande . och i lagsökningsmål . samt attersättning för enbart inkassokostnad icke må överstiga . Genom att inkassokostnad i Kungl.Maj:ts förslag jämställes med rättegångskostnad undanröjes rådandeovisshet i frågan huruvida inkassokostnad kan tas ut av gäldenären. Denhittillsvarande oklarheten har vållat icke obetydliga praktiskatillämpningssvärigheter och även lett till nackdelar för gäldenärer, bl. a.därigenom att ny process med krav om ersättning för inkassokostnader kunnatväckas efter det att fråga om huvudfordringen och rättegångskostnadernaavgjorts. Dylika olägenheter kan i fortsättningen undvikas. Genom förslagetvinnes också den fördelen att tvekan inte längre behöver råda om att talan omer- sättningför enbart inkassokostnader ej behöver föras i ordinär civilprocess utan kanhandläggas i den billigare och snabbare form som reglerna ombetalningsföreläggande medger. En tillfredsställande konsekvens är vidare atti mål om betalningsföreläggande liksom i lagsök-ningsmäl och i vanligatvistemål rörande fordran frågan om ersättning för inkassokostnad blir prövadsamtidigt med frågan om kostnaderna i målet. På väsentligen dessa skältillstyrker utskottet att inkassoåtgära som vidtagits före rättegång skallersättas som rättegångskostnad och att betalningsföreläggande må givas förfordran som avser inkassoåtgärd. Utskottetfinner icke heller anledning till erinran mot förslaget att ersättning förkostnader i mål om betalningsföreläggande skall utgå enligt bestämmelser somskall upptagas i särskild kungörelse. Kostnadsfrågan i sådana mål måste enligtsakens natur bedömas schablonmässigt, och det är önskvärt att en enhetligbedömning uppnås. Dei motionerna upptagna spörsmålen har berörts i propositionen. Rörande begreppetinkassoåtgärd anför departementschefen sålunda bl. a. att mindrekostnadskrävande sådana åtgärder, exempelvis en eller ett par enkla påminnelseri brev eller telefon, i regel inte bör medföra rätt för borgenären tillsärskild ersättning av gäldenären. För att inkassoåtgärd skall varaersättningsgill bör enligt departementschefen uppställas det kravet attåtgärden, exempelvis ett inkassobrev, innefattar korrekt upplysning angåendede rättsliga följder som kan inträffa vid fortsatt underlåtenhet att betala.Mer än ett inkassobrev torde i regel enligt departementschefen inte varapåkallat. Har gäldenären nämligen trots inkassobrevet och de påminnelser somföregått detta ändå inte reglerat sin skuld, lär han i allmänhet inte låta sigpåverkas av ytterligare liknande påstötningar. I stället får borgenären idetta läge överväga att vidtaga rättsliga åtgärder. Med hänsyn bl. a. till denutveckling mot mer rationella och kostnadsbesparande arbetsmetoder och deenhetliga arbetsrutiner som förekommer inom inkassobranschen anserdepartementschefen att en ganska långtgående schablonisering av inkassoersättningenbör åstadkommas. Möjligen, anser han, kan det ekonomiska ansvaret motivera ennågot förhöjd avgift vid uppdrag som gäller mycket stora belopp.Departementschefen anför att av det i praxis godtagna ersättningsbeloppet förkostnader i mål om betalningsföreläggande, , exempelvis 3040 kr.skulle kunna anses belöpa på inkassoåtgärden. Utskottetfinner, med hänsyn till att den föreslagna lagstiftningen uttryckligen åläggergäldenär att svara för inkassokostnad, det vara angeläget att denna skyldighetbegränsas så att de kostnader som tillerkännes borgenär inte överstiger skäligersättning för arbete som varit påkallat för tillvaratagande av borgenärensrätt. I betraktande av vad departementschefen enligt det återgivna anförtsynes de i motio- nen1971: 1467 uttalade farhågorna för skiljaktig behandling av gäldenärer somföranleder olika mått av inkassoarbete vara betydligt överdrivna. Den föreslagnaordningen synes utskottet i stället komma att medföra en sanering av på sinahåll tillämpade metoder. Motionäremas antagande att kravärendena kankomma att föras till domstol på ett alltför tidigt stadium synes enligtutskottets mening icke heller motivera ett avståndstagande från Kungl. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen1971: 1467. Vadslutiigen gäller det i motionen 1971: 1468 upptagna spörsmålet om storleken avprocesskostnaderna i mål om betalningsföreläggande och i lagsökningsmål samtstorleken av enbart inkassokostnad är till en början att anmärka, att denföreslagna regleringen icke avses komma att uttryckligen gällarättegångskostnaderna i lagsökningsmål. Det torde emellertid som departementschefenanför fä förutsättas att domstolarna i sådana mål kommer att bestämmakostnaderna med beaktande av vad som avses skola gälla för mål ombetalningsföreläggande. Imål om betalningsföreläggande är som ovan anförts ett ombudsarvode om 90100kr. Denna domstolarnas praxis finner departementschefenvara generös med hänsyn bl. a. till att inkassoärendena redan under detutomrättsliga inkassoskedet blivit så förberedda att det merarbete somföranleds av ansökan om betalningsföreläggande i allmänhet är av begränsadomfattning. En förklaring till domstolarnas kostnadsbestämning anger han varaatt beloppet ofta anses innefatta en del åtgärder vidtagna före ansökningen ombetalningsföreläggande. Som framgår av vad ovan upptagits skulle enligt hansmening . av det i praxis godtagna ersättningsbeloppet kunna ansesbelöpa på ansökan om betalningsföreläggande och . på inkassoåtgärden.Motionären däremot anser att i mål om betalningsföreläggande en enhethg taxaom , inkassokostnaden inräknad, bör vara till fyllest samt attersättningen för enbart inkassokostnad inte bör överstiga . Avdet ovan sagda framgår att departementschefen rörande den nu ifrågavaranderegleringen avser att låta utarbeta ett förslag som skall remissbehandlas.Härigenom torde vinnas ytterhgare synpunkter för bedömningen. Med hänsynhärtill och då redan departementschefens uttalanden rörande storleken av deolika kostnaderna synes förutskicka en nedsättning av nu utgående ersättningar,saknas enligt utskottets mening skäl till någon åtgärd i anledningav motionen 1971: 1468. Utskottet vill dock påpeka, att en kraftig minskning avkostnadsersättningarna kan leda till olägenheter för både parter ochtillämpande myndigheter genom att kravärendena icke ägnas tillbörlig omsorg hosborgenärens ombud eller biträde. I enlighet med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionen 1971: 1468. 1. med avslag på motionen 1971: 1467 antager det genom propositionen1971: 105 framlagda förslaget till lag om ändring i , 2. antager det genom propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagsökningslagen, 3. avslår motionen 1971: 1468. Närvarande:fru (), fröken (), herrar (), Larfors (s),i (c), i (s), (), Schött (m). Polstam(c), (vpk), fm Bergander (s), herrar (), iRonneby (s), Henmark (fp) och (). avherr Henmark (fp), som ansett delsatt det avsnitt av utskottets yttrande som börjar på s. 16 med orden"Utskottet finner, med" och slutar på s. 17 med orden "motionen1971: 1467" bort ersättas med text av följande lydelse. Somnämnts i propositionen kan olika inkassouppdrag kräva olika mått av arbeteunder inkassostadiet. Härav följer att skilda uppdrag kan föranleda varierandeinkassokostnader. Den skyldighet för gäldenär att svara för borgenärsinkassokostnad, som införes genom den föreslagna ändringen i ,bör, som också departementschefen anfört, begränsas sä att kostnadsersättningeninte överstiger skälig ersättning för arbete som varit påkallat förtillvaratagande av borgenärens rätt. Med hänsyn till de varierande kostnadernaför olika uppdrag bör den eftersträvade begränsningen enligt utskottets meningemellertid inte åstadkommas genom en sådan taxebunden schablonisering somdepartementschefen förordat. I stället bör överlåtas åt domstolarna att bedömaskäligheten i framställda krav. Att så sker framstår som särskilt angelägeteftersom förslaget att Kungl. Maj:t skall äga meddela för domstol bindandebestämmelser såsom lagrådet uttalat icke är förenligt med grundsatsen atträttsförhållandet mellan enskilda skall bedömas enligt / lag givna stadganden.Genom den av utskottet förordade ordningen synes man också kunna vinna denfördelen att de kostnadersom en tredskande borgenär föranleder inte övervältras på mera skötsammagäldenärer. Som motionärerna anfört torde vidare en sådan lösning minskariskerna för att domstolarna till men för förfarandet skulle få mottaga ettstort antal ansökningar om betalningsföreläggande i ärenden som ännu ej ärtillräckligt beredda på inkassostadiet. Med hänsyn till det anförda finner sigutskottet inte kunna tillstyrka propositionens förslag att Kungl. Maj:tbemyndigas utfärda bestämmelser enligt vilka ersättning för inkassokostnadskall utgå utan tillstyrker bifall tUl motionen 1971:1467. dels att utskottetunder 1. bort hemställa att l.med förklaring att propositionen 1971: 105 ickekunnat i oförändrat skick antagas samt med bifall till motionen 1971: 1467 försin del antager 18 kap. 8 § i det genom propositionen framlagda förslaget tUllag om ändring i med den ändring att lagmmmet erhåller följandesåsom utskottets förslag betecknade lydelse. Kungl.Maj:ts förslag Utskottets förslag Ersättningför------------ av rättegången. Inkassoåtgärdsom vidtagits före Inkassoåtgärd som vidtagits före rättegången ersattes som rätte- rättegången ersattes som rättegångskostnad.Ersättning för sådan gängskostnad. kostnad utgår enligt bestämmelser somKonungen meddelar. av () samt herrar (),i (c), Schött (m), Polstam (c) och (). Detgenom propositionen framlagda förslaget att inkassoåtgärd som vidtagits förerättegång skall ersättas som rättegångskostnad och att ersättning för sådankostnad skall utgå enligt bestämmelser som Konungen meddelar innebär att Kungl.Maj:t skall äga meddela för domstol bindande bestämmelser om ersättningen. Ensådan ordning är, som lagrådet också framhållit i sitt yttrande över förslaget,inte förenlig med gmndsatsen att rättsförhållandet mellan enskilda skaUbedömas enligt / lag givna stadganden. Vi har velat fästa uppmärksamheten pådetta förhållande, även om vi funnit att i förevarande fall de principiellabetänkligheterna kan få vika för de praktiska fördelar som är förknippade medKungl.