bet · FU01KU36 · 1971-12-31 00:00:00 — 1971: 45 med förslag till lag om ändring irättegångsbalken m. m. Förslaget har tillstyrkts av justitieutskottet (JuU1971: 7). Fråga om lekmannamedverkan i kammarrätt Lagförslag: 11 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar(se även 10 ochl2§§delis. Förslaget iimebär att kammarrätten består av endastjuristdomare (tre eller fyra). Enda undantaget avser mål om fastighetstaxering.Motivering: Del 2 s. 85 (dep.chefen) (Kammarrättens nuvarande organisation: del2 s. 10 : del 2 s. 3536 Remissyttrandena: del 2s. Motionen1971:1391: Det är betydelsefullt att i vart fall beträffande vissa målgrupperlekmän bereds möjlighet att medverka i rättskipningen i den föreslagnakammarrättsorganisationen. I första hand bör detta gälla beträffandebarnavårds- och nykterhetsvårdsmål. Domstolen bör då vara sammansatt av trejuristledamöter och två personer med erfarenhet av sociala frågor. Det sagdabör ges Kungl. Maj:t till känna. Anm.: Enligt den av tidigare i årantagna lagen om skatterätt och länsrätt (prop. 1971: 14 och CU 1971:9)handläggs de med motionen avsedda barnavårds- och nykterhetsvårdsmålen avlänsrätt som underinstans. I länsrätt dömer lagfaren ordförande och tre ellerfyra nämndemän. Lokaliseringen av den föreslagna kammarrätten för södraoch västra Lagförslag:1 § tredje stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar (del 1 s. 4). Enligt propositionens förslag skall det finnas tvåkammarrätter, därav en för södra och västra med säte i : Del 2 s. 85 nederst87 (dep.chefen) » 2 » 723724(kammarrättsorganisationskommittén m.m.) » 2 » 727728 (dep.chefen) (: del 2 s.3233 Remissyttrandena: del 2 s. 6162) Motionen 1971:1393:Motionären ifrågasätter om den nya kammarrätten för södra och västra ; få sitt s"äte i . Tillväxten av en storstadsregion somGöteboi-g måste enligt motionären begränsas. Detta bör i första hand ske genomatt nyetablering undviks. Ur deima och övriga lokaliseringspolitiska synpunkterbör aiman förläggning övervägas. En utredning därom bör komma till stånd. Detfår förutsättas att förslag till erforderlig ändring i föreliggande lagförslagkan föreläggas årets höstriksdag. 4.Frågan om kammarrättsverksauihet i Lagförslag: 11 § förstastycket andra punkten lagen om allm"än förvaltningsdomstol (del 1 s. 6). Enligtpropositionens förslag skall två avdelningar tillhörande Stockholmskammarrättenförläggas till (som en Norrlandsfilial). Verksamheten där bör enligtförslaget börja som förvaltnings-domstolsreformen i övrigt träder ikraft, dvs. Motivering: Del 2 s. 87(dep.chefen) » 2 » 724(kammarrättsorganisationskommittén m. » 2 » 727 (dep.chefen i samråd med chefen för fi-nansdep.) (; del 2 s. 33Remissjtrandena: del 2 s. 6162) Motionerna: I motionerna1971:1392 och 1395 begärs att den nya kammarräittsorganisationen skaU istället för den föreslagna filialeni i tillföras en tredjesjälvständig kammarrätt, främst för , med säte i . I motionen1971:1394 yrkas avslag på förslaget att förlägga en kammarrättsfilial tillSundsvall. I stället bör enligt motionärerna utredas möjligheterna att hållakammarrättsting i . Anm.: Styrelsen förlokalavdelningen vid kammarrätten av utskottets sammanträde den 27 aprU 1971 framfört synpunkter på vissa frågorom den; nya kammarrättsorganisationen, främst tidpunkten för föreslagenfilialbildning. Enligt styrelsens uppfattning bör denna anstå till desserfarenheter vunnits av förvaltningsrättsreformens verkningar. 5.Frågan om tidpunkten för de föreslagna reformernas ikraftträdande Enligt propositionen skall den föreslagna reformeni sin helhet träda i kraft . I vissa delar föreslås den dockträda i kraft , nämligen i de delar den avser eller berör denya länsrätterna och skatterätterna (länsskatterätterna och den mellankommunalaskatterätten). Enligt propositionen föreslås d'ärvidlag (lagförslagen 3, 8,63, 73, 118, 122, 127 och 128 i del 1) ikraftträdande , dvs.samma dag som lagen om skatterätt och länsrätt enligt förslag i prop. 1971: 14avsågs träda i kraft. Motivering: Del 2 s. 9192 (dep.chefen) » 2 » 605 » Motionerna: I motionerna1971:1390 och 1394 uttrycks farhågor för att den nya kammarrättsorganisationeninte skall kunna byggas upp och få erforderlig slagkraft vmder den tid somåterstår . I båda motionerna yrkas därför att nufattar beslut om den nya organisationen men skjuter på ikraftträdandet ,dvs. Enligt båda motionernas hemställan bör riksdagensbeslut innebära bifall till propositionens förslag om ikraftträdandet såvittangår förfaranderegler för länsrätt, läns skatterätt och mellankommunal skatterättmedan lagstiftningen i övrigt träder i kraft . Anm.: Vid behandlingenav prop. 1971: 14 beslöt (CU 1971: 9) att Kungl. Maj:t skullebestämma om ikraftträdandet av lagen om skatterätt och länsrätt. Beslut hardärefter fattats att lagen skall träda i kraft . Genompropositionen framläggs förslag till en genomgripande för-valtningsrättsreform.Hu-vudförslagen avser dels en omorganisation av förvaltningsrättskipningen,dels en lagreglering av förfarandet hos förvaltningsmyndigheter ochförvaltningsdomstolar samt dels översedda och delvis nya regler förkompetensfördelningen mellan regeringen och förvaltningsdomstolarna i fråga omadministrativ besvärsprövning. Förslagens bakgrund "är det v"äxandeantalet förvaltningsavgöranden och deras allt större betydelse för denenskilde. Syftet är främst att öka den enskildes rättssäkerhet. Denföreslagna förvaltningsdomstolsreformen innebär att kammarrätten byggs ut frånen specialdomstol för huvudsakligen skattemål till en allmänförvaltningsdomstol närmast under regeringsrätten och att regeringsrätten görstill en renodlad prejudikatinstans. Förslagen får ses mot följande bakgrund. Förvaltningsverksamhetensexpansion har medfört en kraftigt ökad arbetsbelastning hos bl. Trots att antalet regeringsråd mer än tredubblats sedan 1945och begränsningar införts i rätten att få skattemål sakprövade har det intelyckats att nedbringa den besvärande Detta har lett till allvarliga olägenheter förförvaltningsrättskipningen, bl. a. långa väntetider för flera målgrupper, iförsta hand skattemålen. De långa väntetiderna har medfört betydandesvårigheter för regeringsrätten att genom prejudicerande avgöranden vägledarättstillämpningen på lägre nivåer. Även i övrigt har den storaarbetsbelastningen i regeringsrätten försvårat för domstolen att fullgöra dennafunktion. De prejudicerande beslutens värde minskar sålunda om tiden intemedger utarbetande av fylliga och klargörande motiveringar. Den nu gällandeuppdelningen av regeringsrätten på inte mindre än fyra avdelningar har ocksågjort det svårt för domstolen att upprätthålla enhetlighet och konsekvens irättskipningen. Utskottetansluter sig till den i ärendet allmänt omfattade meningen att det är uppenbartatt det behövs en genomgripande reform på regeringsrättens område. I likhetmed departementschefen och på de sk"äl denne utvecklat finner utskottetatt den bästa lösningen består i en uppdelning av förvaltningsrättskipningensbåda huvudfunktioner att åstadkomma materiellt riktiga avgöranden och attsvara för prejudikatbildningen på två instanser. Detta bör som föreslås ipropositionen ske genom att en allmän mellaninstans närmast underregeringsrätten får till uppgift att bära huvudansvaret för att materiellrättvisa skipas i de enskilda fallen medan regeringsrätten i stället svarar förvägledande avgöranden i rättsfrågor. Med en sådan uppdelning mellanförvaltningsdomstolarna bör regeringsrätten få förutsättningar att snabbtpröva de mål som fullföljs dit. Ävenvad gäller den huvudp:rincip för reformen som innebär att man anknyter till dennuvarande kammarrättsorganisationen vid uppbyggandet av den nya allmännamellaninstansen biträder utskottet propositionens förslag. Följdmotionemai ärendet ifrågasätter inte reformens huvudprinciper. De tar i stället upp denföreslagna förvaltningsdomstolsreformens detaljutformning på vissa punkter.Utskottet kommer i det följande att s"ärskilt behandla de delar avförslagen som berörs av yrkanden eller synpunkter i motionerna. Ettväsentligt led i den förcÄlagna reformen avser införande av bestämmelser,enligt vilka mål som fullföljs från kammarrätt till regeringsrätten skallprövas av regeringsrätten bara om denna meddelar prövningstillstånd.Bestämmelserna;; utformning i förslaget har främst betingats av önskemålet attregeringsrätten i första hand skall arbeta med den prejudikatbildandeverksamheten. Propositionens förslag innebär att tillstånd skall meddelas omdet är av vikt för ledning av rättstillämpningen att frågan prövas avregeringsrätten (prejudikatdispens). Vid sidan av prejudikatfallen skall talanendast få fullföljas i undantagsfall. Förutsättningen härför är att det finnssynnerliga skäl att talan prövas av regeringsrätten, såsom att resningsskälföreligger eller att utgången i kammarrättenuppenbart beror på grovt förbiseende eller grovt misstag. Imotionen 1971: 1389 sägs att de föreslagna reglerna om prövningstillstånd ärför snäva. Motionärerna anser att det bör vara möjligt att öppna någon form avändringsdispens, dvs. en r"ätt till överprövning om det vid enförhandsbedömning befiimes att det förekommer anledning till ändring avkammarrättens domslut. Ilikhet med departementschefen anser utskottet det vara en nödvändigföratsättning för reformen att dispensreglema utformas så att den åsyftadefunktionsfördelningen mellan den högsta instansen och mellaninstansenförverkligas. Att prövningstillstånd skall kunna meddelas av prejudikatskälutan alltför snäv begränsning är då självklart. Skall syftet med reformen kunnauppnås måste utrymmet för prövningstillstånd vid sidan av prejudikatdispensengöras mycket begränsat. Utskottet anser därför i likhet med departementschefendet uteslutet att öppna möjlighet till någon form av ändringsdispens. En sådanordning skulle nämligen, som departementschefen uttalat, leda till en måltillströmningtill regeringsrätten av helt annan omfattning än den man behöver räkna med ommöjligheterna till prövningstillstånd är praktiskt taget begränsade tillprejudikatfallen. Därmed skulle de slutgiltiga avgörandena i målen fördröjassamtidigt som svårigheterna skulle öka för regeringsrätten att fullgöra sinprejudikatbildande uppgift. I ett system med ändringsdispens skulle vidareregeringsr"åttens arbetsbörda ökas genom att dispensprövningen måste blibetydligt mer omfattande jämfört med en ordning där prövningen i huvudsakgäller endast förekomsten av prejudikatfrågor. Medhänsyn till det anförda och vad departementschefen i övrigt andragit i deimadel anser utskottet det inte vara med reformens huvudsyfte förenligt att medgeprövningstillstånd i vidare mån "än som följer av propositionens förslag.Enligt utskottets mening ger de föreslagna bestämmelserna regeringsrättenmöjlighet att bevilja prövningstillstånd fömtom i prejudikatfallen i allasådana undantagssituationer, där det skulle framstå som stötande för denallmänna rättskänslan om överprövning inte kunde ske. Utskottet biträderdärför med avstyrkande av motionen 1971: 1389 propositionens förslag tillutformning av regler om prövningstillstånd vid fullföljd av talan frånkammarrätt till regeringsrätten. Somdepartementschefen uttalat är det en ovillkorlig föratsättning förförvaltningsdomstolsreformen att mellaninstansen får tillräcklig slagkraft föratt tillfredsställande svara för den slutiiga rättskipningen i det övervägandeantalet mål. Utskottet ansluter sig d"ärför till departementschefensuppfattning att det är nödvändigt att bygga ut och förbättra den nuvarandekammarrättsorganisationen i såväl kvantitativt som kvalitativt hänseende. Enligt propositionensförslag skall det i fortsättningen firmas två kammarrätter,den ena i med utom samt , ochGotland som domkrets och den andra i med återstoden av landet somdomkrets. Stockholmskammarrätten föreslås omfatta nio avdelningar, varav tvåföreslås förlagda till . Göteborgskammarrätten föreslås omfatta sexavdelningar. Avdelningarna föreslås organiserade efter hovrättsmönster med enkammarrättslagman som ordförande och i princip ordinarie kammarrättsråd somövriga ledamöter. Idessa delar har åtskilliga motionsyrkanden framställts. Lokaliseringen tillGöteborg av en ny kammarrätt för södra och västra kritiseras i motionen1971: 1393 ur lokaliseringspolitiska synpunkter. Enligt motionären bör aimanförläggning av den nya kammarrätten övervägas. Frågan om kammarrättsverksamheti tas upp i motionerna 1971: 1392, 1394 och 1395. I två av motionerna(1392 och 1395) begärs att den nya kammarrättsorganisationen skall tillförasen tredje, självständig kammarrätt främst för med säte i motionen 1971: 1394 yrkas avslag på förslaget att förlägga enkammarrättsfilial till . I stället bör enligt motionärerna utredasmöjligheterna att hälla kammarrättsting i . Slutligen uttrycks imotionerna 1971: 1390 och 1394 farhågor för att den nya kammarrättsorganisationeninte skall kunna byggas upp och få erforderlig slagkraft somåterstår . I båda motionerna yrkas därför att nufattar beslut om den nya organisationen men skjuter på ikraftträdandet ,dvs. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att den nya kammarrättsorganisationeninte bör koncentreras till en enda plats. En uppdelning på två enheter, däraven i , som departementschefen föreslår framstår därvid enligtutskottets mening som en lämplig lösning . Det fiims visserligenåtskilliga skäl som talar för att inrätta också en tredje kammarrätt, förNorrland. Denna skulle emellertid åtminstone till en början knappast kunnaomfatta mer än två avdelningar. Att bilda en administrativt självständigkammarrätt av så begränsad storlek torde särskilt innan tillräcklig erfarenhet vurmits av reformens allmäimaverkningar inte kunna tillstyrkas. Utskottet kan därför inte ansluta sig tillmotionsyrkandena om inrättande redan nu av en särskild friståendeNorrlandskammarrätt. I stället bör propositionens förslag om förläggning tillSundsvall av två avdelningar av kammarrätten i godtas. Därigenom börenligt utskottets mening kunna uppnås åtskilliga av de fördelar som en egenkammarrätt skulle innebära för . Genom anknytningen till den storaStockholmskammarrätten bör det också vara möjligt att på etttillfredsställande sätt bemästra de praktiska svårigheter i skilda hänseendensom kan uppkomma efter reformens ikraftträdande. Så snarterfarenheter av den nya kammarrättsorganisationen , bör enligt utskottetförutsättningarna att omvandla filialen till en självständig kammarrätt förnorra prövas. Avdet sagda framgår att utskottet avstyrker yrkandet i motionen 1971: 1394 omavslag på propositionens förslag i fråga om filialbildning i . Attden kammarrätt som skall ha södra och västra till domkrets förläggstill är enligt utskottets mening riktigt. Härigenom får den nyakarmnarrätten en ur såväl rent geografisk som befolk-ningsmässig synpunktcentral förläggning i domkretsen. En förläggning till bör även varaägnad att underlätta en tillfredsställande rekr}ering till den nyakammarrätten. Utskottet kan därför inte tillstyrka förslaget i motionen 1971:1393 om utredning rörande lokaliseringen av den nya kammarrätten. Deolägenheter som är förenade med nuvarande balansläge och väntetider iregeringsrätten är så framträdande att reformen avför-valtningsdomstolsorganisationen enligt utskottets mening bör komma tillstånd . Det är givet att en så genomgripande reformfordrar ett noggrant förberedelsearbete. Utskottet är också medvetet om attett ikraftträdande , som föreslås ipropositionen, kan komma att medföra svårigheter i skilda hänseenden. Medhänsyn till det förberedelsearbete som redan utförts och under förutsättningatt hithörande frågor prioriteras i erforderlig utsträckning bör det likvälenligt utskottets mening vara möjligt att klara en tillfredsställandeuppbyggnad av den nya kammarrättsorganisationen i och undertiden fram . Utskottet konstaterar att propositionens förslagvad gäller endast innehåller en målsättning attkammarrättsverksamhet skall börja där . Utskottet föratsätteratt så sker endast om de särskilda problem som kan vara förenade medfilialbildningen då vunnit en tillfredsställande lösning. Är så inte falletbör förläggningen av filialverksamhet till ske vid en senaretidpunkt. Medhänsyn till vad utskottet sålunda anfört avstyrker utskottet yrkandet imotionerna 1971: 1390 och 1394 om uppskov till med reformensgenomförande. Enligtpropositionens förslag bör man vid utformningen av den nya organisationen ihuvudsak kunna bygga på nu gällande regler i fråga om bl. a. ledamotsantal peravdelning och domförhet. Detta inneb"är bl. a. att kammarrätt även efterreformens genomförande vid avgörande av mål normalt kommer att bestå av treyrkesdomare. I motionen 1971: 1391 sägs, att det är betydelsefullt att lekmän beredesmöjlighet att medverka i r"ättskipningen i den nyakammarrättsorganisationen och att detta bör gälla i första hand barnavårds- ochnykterhetsvårdsmålen. Fråganom lekmannainflytandet i domstolarna har varit aktuell vid . 1969 beslöts sålunda en reform av de allmänna underrättemasorganisation som påtagligt förstärkte lekmannainfljtan-det i underrätt.Principbeslutet vid riksdag om inrättande av länsrätter för att pålänsplanet avdöma bl. a. administrativa barnavårds- och nykterhetsvårdsmålinnebär bl. a. att ett starkt lekmannainflytande införs på ett helt nyttområde. Länsr"åttsreformen avses tr'äda i kraft . Härigenomtillgodoses önskemålen om lekmannainflytande på den administrativarättskipningen i underinstansen. Ett lekmannainflytande i kammarrätt kanvisserligen inte anses ha samma betydelse som i imderinstansen. Skäl kan dockanföras för införande av en lekmannarepresentation även i kammarrätt.Åtskilliga praktiska svårigheter är emellertid förenade med införande av enordning med nämnd eller annat lekmannainflytande i kammarrätt. Ett slutiigtsfåll-ningstagande till frågan kräver enligt utskottets mening ytterligare utredningoch bör ske först sedan erfarenheter vunnits av bl. a. länsrättsreformen.Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa till att departementschefen ipropositionen 1971:45 angående fullföljd av talan till högsta domstolen m. m.inte anser sig kunna utan ytteriigare utredning ta ställning till frågan omlekmannamedverkan vid rättskipningen i hovrätt. I propositionen förklarEirdepartementschefen att han avser att vid senare tillfälle ta upp frågan omformerna för ett utredningsarbete på bl. a. detta område. Avdet sagda framgår att utskottet inte är berett att nu tillstyrka en ordning medlekmannamedverkan i rättskipningen i kammarrätt. Utskottet förats"ätteremellertid att frågan upptas till övervägande i samband med bedömningen av detaviserade utredningsarbetet för hovrättemas vidkommande. Utöverdet nu sagda har utskottet inte funnit anledning till erinran eller eljest tillnågot uttalande med anledning av propositionens förslag tillförvaltningsdomstolsreform. Inte heller vad gäller förslagen till nyförfarandelagstiftning för förvaltningsmyndigheter och förvaltningsdomstolaroch till nya regler för kompetensfördelningen mellan regeringen ochförvaltningsdomstolarna har utskottet funnit anledning till erinran ellersärskilt uttalande. Även i övrigt lämnar utskottet propositionens förslag utanerinran. 1. med avslag på motionerna 1971:1390 och 1971:1394, båda såvitt nu är i fråga, antar det i propositionen 1971:30 framlagda förslaget till lag om allmänna förvaltningsdomstolar (nr 1), 2. avslår motionerna 1971: 1390och 1971: 1394 såvitt de avser tidpunkten för de föreslagna reformemasikraftträdande och inte behandlats under 1, 3. förklarar motionerna 1971: 1392och 1971: 1395, i vad de avser inrättande av en kammarrätt i ,besvarade med vad utskottet anfört, 4. förklarar motionen 1971: 1391besvarad med vad utskottet anfört, 5. med avslag på motionen 1971:1389 antar 36 § i det i propositionen 1971: 30 framlagda förslaget tillförvaltningsprocesslag (nr 3), 6. antar förslaget tillförvaltningsprocesslag i vad det ej behandlats under 5, 7. antar övriga i propositio.nen1971:30 för beslut framlagda författningsförslag (nr 2 och 4124), 8. i skrivelse till Kungl. Maj:tanmäler, att inte funnit anledning lill erinran mot de förriksdagens yttrande i propositionen 1971:30 framl.agda författningsförslagen(nr 125137), 9. godkänner de istatsrådsprotokollet förordade rikilinjerna förorganisationen av regeringsrättens kansli-och föredragandeorganisation, 10. bemyndigar Kungl. Maj:t attinr"ätta en ordinarie tjänst för chef för regeringsrättens kansli medbeteckningen r, 11. med bifall till Kungl. Maj:tsförslag och med avslag på motionen 1971: 1393 beslutar att en kammarrätt iGöteborg inrättas , 12. med bifall till Kungl. Maj;tsförslag och med avslag på motionen 1971: 1394 i vad den inte behandlats under1 och 2 godkänner de i statsrådsprotokollet förordaderiktlinjerna för kammarrättsorganisationen i övrigt, 13. bemyndigar Kungl. Maj:t attinrätta en ordinarie tjänst för president i kammarrätten i medbeteckningen o, 14. med bifall till Kungl. Maj;tsförslag och med avslag på motionerna 1971: 1392 och 1971: 1395, bådamotionerna i vad de inte behandlats under 3, bemyndigar Kungl. Maj:t att den 1januari 1972 inrätta dels nio ordinarie tjänster för kammar-rätlslagman medbeteckningen o i utbyte mot nio sådana tjänster för kammarrättsråd ochdivisionsordförande i kammarrätten i , dels sex ordinarie tjänsterför kammarrättslagman med beteckningen o i kammarrätten i , 15. bemyndigar Kungl. Maj:t att den1 inrätta tjänster för kammarrättsråd i Co 1 i kammarrätterna tilldet antal som förordats i statsrådsprotokollet , 16. för /72 under andra huvudtiteln anvisar a) tillRegeringsrätten ett förslagsanslag av , b) tillKammarrätterna ett förslagsanslag av . Närvarande: herrar i (s), iLuttra (c). * (s), (), (), * (m),i (s). (), i (c), iMalmö (m), (), i (s), (), iSundsvall (c) och Wictorsson (s). * Ej närvarande vid justeringen. av herrarLarsson i Luttra (c), (), (), i (c),i (m), () och i (c), vilka anfört: Den i propositionen föreslagnaomorganisationen av förvaltningsrättskipningen innebär, att möjligheten tillprövning i regeringsrätten praktiskt taget inskränks till mål avprejudikatbildande karaktär samt till mål där skäl för resning föreligger ellerdär målets utgång i kammarrätten beror på grovt förbiseende eller grovtmisstag. Detta är enligt vår mening en alltför drastisk begränsning avfullföljdsrätten till högsta instans. Ytterligare någon möjlighet tilländringsdispens borde därför med hänsyn till den enskildes rättssäkerhetöppnas. Detta kan ske i enlighet med det förslag som framförts i ett särskiltyttrande av en ledamot av lagrådet och som innebär en smärre justering av 36 §i förslaget till förvaltningsprocesslag. Ändringen innebär att det också iandra fall än de ovan nänrnda skall vara möjligt att medge prövningstillståndom intresset av enhetlighet i rättstillämpningen och hänsynen till denenskildes rättstrygghet med styrka talar för en sådan fullföljd. Med anledning av vad vi här anfört anser vi att utskottetunder 5 bort hemställa 5. med förklaring att riksdageninte kunnat i oförändrat skick anta 36 § i det i propositionen 1971: 30framlagda förslaget till förvaltningsprocesslag (författningsförslag nr 3) försin del i anledning av moftionen 1971: 1389 antar 36 § i nämnda förslagmed den ändringen att paragrafen erhåller följande som utskottets förslagbetecknade lydelse: 1. om det är av vikt för ledningav rättstillämpningen att frågan prövas av regeringsrätten eller 2. om det föreliggersynnerliga skäl till sådan prövning, såsom att grund för resning föreliggereller att målets utgång i kammarrätten uppenbarligen beror på grovt förbiseendeeller grovt misstag. Om prövningstillstånd meddelas i ett av två ellerflera likartade mål, som föreligger till bedömande, fårprövningstillstånd meddelas även i övriga mål. Meddelarregeringsrätten prövningstillstånd för viss fråga, får domstolen pröva ävenannan fråga som besvären avser. 1. omdet är av vikt för ledning av rättstillämpningen att frågan prövas av regeringsrätten eller