bet · FU01LU12 · 1971-12-31 00:00:00 — Varjeförädlares bidrag från fonden skall i princip motsvara summan av deväxtförädlingsavgifter, som influtit för de sorter han framställt. Förmedelstilldelningen gäller särskilda villkor, vilka närmare angetts i denproposition som låg till grund för de båda nämnda förordningarna av (prop. För att svensk förädlare skall erhålla bidrag krävs att hanvid tiden för bidragsbeslutet fortfarande bedriver växtförädUng i ej allenastobetydlig omfattning. För att representant för sortinnehavare i främmande landskall kunna få bidrag ställs krav på att det andra landet medger svenskaförädlare motsvarande förmåner. Medel, som inte kan utdelas enligt angivnaprinciper, skall ställas till förfogande för för skogs-och jordbruksforskning att av rådet användas för att stödja forskarinsatserinom växtförädlingens område. Eftersom fonden inte belastas med någraomkostnader för uppbörd och administration, kommer medlen oavkortadeväxtförädlingen tillgodo. Utdelningarfrån fonden har uppgått till följande belopp per budgetår i runda tal, nämhgen1,4 milj. kr. 1961/62, 1,7 milj. kr. 1962/63, 1,5 milj. kr. 1963/64, 1,6 milj.kr. 1964/65, 1,9 milj. kr. 1965/66, 1,8 milj. kr. 1966/67, 2,3 milj. kr.1967/68, 3,4 milj. kr. 1968/69 och 3,6 milj. kr. 1969/70. Höjningen avbeloppen är betingad av att avgiften för strå- ochtrindsäd höjdes till . per deciton fr. o. m. och attsystemet utvidgades till väsentligt flera arter fr. o. ra. den 1 juli 1968.Såvitt gäller svensk förädlingsverksamhet har bidrag ur fonden t. o. m. budgetåret1968/70 tilldelats följande svenska företag, nämligen ,. , frö, sora ägs av svenskautsädesaktiebolaget, utsädes AB, som ägs av , och och kyllagring. Bidragen tillSveriges utsädesförening har utgått med belopp som växlat mellan 600 000 kr.och 1,5 milj. kr. har årliga bidraget inklusive bidragtill företaget som representant för utländska förädlare varierat mellan 600 000kr. och 1,5 milj. kr. De övriga företagen har fått endast mindre belopp. Tillsvenska representanter för förädlare i , ochFörbundsrepubliken har utgått bidrag med ej obetydliga belopp.Sålunda uppbar t. ex. det av ägda AB Hallandsfrökontor som representant för utländska förädlare 1969/ 70 bidrag raed 134 000kr. Statsploraberingensker normalt i någon av klasserna statsplomb A, B, C, D eller E. Statsplomb Aavser stamutsäde; klassen förekommer inte i allmänna marknaden. Statsplomb Bavser basntsäde och rätten att få utsäde plomberat i denna klass är förbehållenförädlaren eller dennes representant. En förutsättning för plombering istatsplomb B är att varan utgör skörd av odling, som grundats på av förädlarenutvalt starautsäde, vilket i fråga om sortrenhet godkänts avfrökontrollanstalten. Då endast plomberat utsäde får saluföras yrkesmässigtinnebär detta att förädlaren praktiskt sett har ensamrätt att föra sin sort ihandeln. Genom denna ensamrätt har förädlaren eller hans rättsinnehavaremöjlighet att dra ekonomisk fördel av förädlingsresultatet såvitt gällergenerationer av en sort som kan ifrågakomma för plombering i statsplomb B. Iövrigt hindrar statsplomberingsreglerna inte att vem som helst förökar ochsäljer utsäde av en statsploraberad sort utan tillstånd av den som framställtsorten. tillhörde i medeltal avallt statsplomberat utsäde av stråsäd statsplomb B och dess tidigare motsvarighet.Den genom plomberingsförfattningarna uppkomna ensamrätten är således begränsadtill en relativt trång sektor av den svenska utsädesmarknaden. Dennya patentlagen (1967:837), som trätt i kraft , undantaruttryckligen från patent växtsorter eller väsentligen biologiskt förfarandeför framställning av växter. Patenterbart är eraellertid mikrobiologisktförfarande och alster av sådant förfarande. Huruvida patent kunde meddelas påväxtsort enligt den tidigare gällande patentförordningen var ej löst iförfattningstexten. Något patent som direkt avsett en växtsort har emellertidsåvitt bekant ej meddelats enligt denna förordning. Varumärkeslagen(1960: 644) lär i viss utsträckning ha utnyttjats av förädlingsföretagen förskydd av deras förädlingsprodukter. Varumärke skall sålunda ha använts för attskilja av växtförädlaren saluförda utsädesvaror från andra näringsidkares.Därvid är emellertid att märka att det bara är varumärket och inte den sort, påvilken förädlaren använder varumärket som skyddas. Varumärkesreglerna hindrardärför inte, att en konkurrent saluför utsäde av samma sort under annat namneller att han säljer utsäde av sorten utan att ange namnet. Beträffandeutsädesvaror som skall statsplomberas föreligger skydd mot omdöpning.Statsplomberingsbestämmelserna kräver nämligen i regel att ut- sädetskall härstamma från sort som vid det särskilda prövningsförfarandet åsatts ettgodtagbart namn. Plombering kan ej ske under annat namn än det för plomberinggodkända sortnamnet. Om detta namn tillika registrerats eller inarbetats såsomvarumärke kunde det göras gällande att varumärkesskyddet såsom sådant skulleförhindra ett obehörigt begagnande av det godkända sortnamnet och att såledesvarumärkesregistreringen i förening med bestämmelserna om statsplomberingen påväxtförädlingsområdet skulle skänka ett bättre skydd änvarumärkeslagstiftningen i och för sig kan ge. Emellertid kan det hävdas attgodtagandet av ett varumärke som sortnamn medför att varumärket degenererassom kännetecken och övergår till att bli en allmän beteckning på sorten.Därraed skulle varuraärkesskyd-det inte längre kunna upprätthållas. Det ärsåledes ovisst ora något skydd verkligen kan uppnås på denna väg.Domstolsavgöranden på området torde saknas. Enligtuppgift av patent- och registreringsverket har årligennågot eller några tiotal varumärken för växtförädlingsprodukter registrerats.Härav synes framgå att växtförädlare och deras marknadsföringsorgan haftintresse av att utnyttja varuraärkeslagstiftningen. Förädlarens avsikt med attsåsom varumärke registrera sortnamn tycks ofta ha varit att försäkra sig om attensam kunna förse marknaden med utsäde av sorten. Däremot synes man ejha utnyttjat varumärkesskyddet genom licensgivning. Utskottethänvisar till propositionen s. 2745. Utskottethänvisar till propositionen s. 4564. Vid lagrådsremissen anförde föredragandedepartementschefen i den allmänna motiveringen följande. infördes i ett systera medväxtförädlingsavgifter och obligatorisk statsplombering av utsädesvara.Systemet, som från början gällde endast stråsäd och trindsäd, utvidgades den 1juli 1968 och och omfattar nu alla lantbruksväxter ulomsockerbeta, lin och hampa samt alla grönyteväxter. Syftet med systemet äratt tillföra växtförädlingen ökade ekonomiska resurser och att förbättrakvaliteten på utsäde. Systemet fungerar i huvudsak på följande sätt. Alltutsäde av ifrågavarande växter, som skall marknadsföras, måste statsplomberas.Statsplombering får normalt ske endast av utsäde som intagits i en särskildlista, rikssortlistan, och som uppfyller vissa krav, främst i fråga omodlingsvärde. I samband med statsplomberingen tas ut växtförädlingsavgifter somtillförs en särskild fond, växtförädlingsfonden. Från fonden utdelas bidragtill växtförädlarna, vilka bidrag i princip motsvarar växtförädlingsavgifternapå vederbörande sorter. Även utländska förädlare kan under förutsättning avlikabehandling från vederbörande lands sida av svenska växtförädlare få bidraggenom svenska representanter. Systemethar medfört en betydande förstärkning av växtförädlingsföretagens ekonomi.Utdelningen från fonden uppgick till 1,4 milj. kr. redan för /62och den har därefter praktiskt taget oavbrutet stigit för att för budgetåret1969/70 uppgå till 3,6 milj. kr. Det är en allmän uppfattning att syftet attförbättra kvaliteten på utsädet också vunnits. Samtidigtmed att det nu nämnda systemet infördes här i landet pågick förhandlingar om eninternationell konvention för skydd av växtförädlingsprodukter. Konventionenundertecknades och trädde i kraft sedanden ratificerats av , , ochStorbritannien. Även torde komma att ratificerakonventionen. Andra stater som förväntas tillträda konventionen är ,och . Konventionen,som i princip avser alla kulturväxter, har till ändamål att tillerkännaväxtförädlarna en privaträttslig ensamrätt till nya växtsorter. Ensamrätt kanerhållas endast om växtsorten kan skiljas från andra, förut kända sorter och omden är homogen och stabil. Förutsättningarna för en-sararätt undersöks enligtett särskilt förprövningssystera. Ensararätten innebär i huvudsak att ingenutan förädlarens eller hans rättsinnehavares lov får marknadsföra eller förkommersiell avsättning framställa förökningsmaterial av sorten. Användning avförökningsmaterial av sorten är däremot i regel fritt men faller underförädlarens eller hans rättsinnehavares kontroll i de fall då upprepadanvändning av växtmaterial av sorten är nödvändig för kommersiell framställningav annan sort. I fråga om prj'dnadsväxterna omfattar ensamrätten ocksåanvändning av plantor eller delar av plantor som förökningsmaterial förkommersiell framställning av snittbloraraor eller annat material förprydnadsändaraål. ,som tillsattes , fick i uppdrag att utreda den för svenska förhållanden lämpligasteutformningen av ett skyddssystem, som kunde göra det möjligt för vårt land atttillträda konventionen. Utredningen hade därvid i första hand att granskamöjligheterna att i sak behålla det nuvarande svenska systemet beträffandestörsta möjliga antal växtslag. Utredningenavgav ett betänkande, Växtförädlarrätt (SOU 1969: 15). Ibetänkandet, vars innehåll jag tidigare utförligt redovisat, fram- hållerutredningen att den praktiskt inriktade växtförädlingen behöver ökadeekonomiska resurser för att kunna möta de ständigt stigande kraven på sortermed förbättrade egenskaper och medverka till en fortsatt effektivise-ring avjordbruket och trädgårdsnäringen. Utredningen diskuterar tre olika lösningar.Den första innebär att man bygger vidare på växtförädlingsavgiftssystemetgenom att utvidga detta till flera växtslag och höja avgifterna. Den andra äratt man inför ett privaträttsligl system som möjliggör för för-ädlarna att taut licensavgifter för växtförädlingsprodukter. Den tredje lösningenförutsätter en användning av båda systemen i kombination. Utredningenstannar för den tredje lösningen. Det innebär först och främst att utredningenföreslår att ett system med privaträttslig ensamrätt till växtsorter införs iSverige. Förslaget ges formen av en lag om växtförädlarrätt, som i materiellthänseende anknyter mycket nära till konventionen. Vidare innebär utredningensförslag att systemet med växtförädlingsavgift och bidrag ur växtförädlingsfondenbehålls och samordnas raed det privaträttsliga systemet. Utredningenslagförslag har i princip tillstyrkts så gott som enhälligt avremissinstanserna. Dessa framhåller särskilt betydelsen av att anslutstill växtförädlarkonventionen. Även förslaget att växtförädhngsavgifts-systemetskall behållas har allmänt tillstyrkts, såvitt gäller "gamla" sorter,dvs. sorter som före den föreslagna växtförädlarrättslagens ikraftträdandefinns på den svenska marknaden. Med avseende på "nya" sorter däremotföreligger olika meningar både i frågan htiruvida systemet överhuvudtagetskall behållas och, i sådant fall, i frågan om hur samordningen skall göras. Närställning nu skall tas till utredningens förslag, vill jag till en börjanerinra om att växtförädlingen i vårt land åtnjuter stöd även på annat sätt ängenom växtförädlingsavgiftssystemet, vilket belastar omsättningen av utsädeoch således väsentligen bärs av avnämarna. Redan långt innan detta systeminfördes har nämligen staten i olika former gett stöd åt växtförädlingen ochså sker alltjämt. Vid bedrivs sålunda grundforskning ochförsöksverksamhet, vars resultat kommer växtförädlarna till-,godo. Vidarelämnas ekonomiska bidrag över statsbudgeten till olika företag, som bedriverpraktisk växtförädling. Bidragen har i vissa fall karaktären av -allmänt stödåt företagens verksamhet, medan de i andra fall är avsedda för grimdforskningoch tillämpad forskning samt till angelägen men ekonomiskt vansklig praktiskväxtförädling. Växtförädlingsföretagen har också fått ekonomiskt stöd frånstatens råd för skogs- och jordbruksforskning och dess föregångare. Växtförädlingsskyddsutredningenger belägg för att det är ett samhällsintresse att växtförädlingen tillförsytterligare medel. Utredningen framhåller att det är önskvärt att möta deskärpta kraven på sortmaterialet i samband med jordbrukets mekanisering, attstegra avkastningsförmågan hos kulturväxterna, att variera deras mognadstid,att stärka deras tålighet och resistens i olika avseenden, att höja derasodlingsvärde och att anpassa deraskvalitetsegenskaper till olika industriella och konserveringstekniska behov.Jag delar utredningens uppfattning att växtförädlingen står inför mångakostnadskrävande uppgifter. Vad gäller resistensförädlingen kan ytterligareframhållas att sjukdomsalstrande mikroorganismer efter hand anpassar sig tillförädlade sorter, varför denna förädling ständigt måste fortgå. En förbättradresistens mot sjukdomar och parasiter är för övrigt betydelsefull också därföratt den kan minska behovet av bekämpningsmedel. Jag anser alltså i likhet raedutredningen att växtförädlingen bör ges raöj-lighet att erhålla ökadeinkoraster. Denförsta av de av utredningen diskuterade lösningarna syftar till en utvidgningav systeraet med växtförädlingsavgift och bidrag ur växtförädlingsfonden tillatt gälla fler växtarter och innefattar också en höjning av avgiften. Om manser till enbart svenska förhållanden talar flera skäl för en sådan lösning.Systemet är enkelt och billigt att administrera. Växtförädlingsföretagenbelastas inte med kostnader och besvär för uppbörden. Att avgiften och därmedbidragen ur fonden utgår med bestämda belopp per deciton underlättar denekonoraiska kalkyleringen för företagen. För statsmakterna medger systeraet ensäker överblick över hur raycket medel som tillförs växtförädlingen. Därigenomkan systemets konsekvenser i olika avseenden lättare bedömas. Motatt enbart bygga ut växtförädlingsavgiftssystemet talar emellertid att en sådanåtgärd passar dåligt in i den pågående internationella utveck-lingen. Svenskväxtförädling har haft stora framgångar utomlands. Många svenskasorter förekommer på europeiska marknader. Men om står utanförkonventionen får de svenska växtförädlarna svårare att göra sig gällande påmånga av dessa marknader genom att möjligheterna att konkurrera med nyaväxtsorter stoppas eller försvåras. Därmed försvinner en viktig inkomstkällaför de svenska växtförädlingsföretagen. Intresset för den svenska marknadenfrån utländska växtförädlingsföretags sida torde bli ringa, vilket minskarSveriges möjligheter att få del av goda utländska sorter. Och svenska företagkommer helt allmänt att gå miste om mycket av den stimulans som konkurrens ochsamarbete med utländska företag kan ge. MedStorbritannien och, för begränsad tid framåt, även med ochNederländerna kan visserligen sortutbyte pågå även utan svensk konventionsanslutning.Med torde det inte kunna ske, eftersom detta land liksom i princip och kräver reciprocitet för att gerättsskydd åt svenska sorter. Övervägande sannolikhet talar för att nyanslutnaländer också kommer att kräva reciprocitet. Möjligheten att träffa bilateralaavtal om sortutbyte vid sidan om konventionen torde inte varastora. Avdet sagda framgår att alternativet med enbart en utbyggnad av systemet medväxtförädlingsavgifter sannolikt medför att avgifterna får höjas avsevärt,om företagen skall kunna kompenseras för minskade intäkter av utländsktutnyttjande av svenska sorter. Ensvensk lagstiftning om ensamrätt till växtförädlingsprodukter i enlighet medkonventionens krav och ett svenskt tillträde till konventionen bör enligt minmening få övervägande gynnsamma verkningar. Det kan antas stimuleraväxtförädlingsföretagen till ytterligare ansträngningar för att få fram nya förbättradesorter som kan ge licensintäkter från såväl den svenska marknaden som marknaderutoralands. Det bör också leda till ökad konkurrens på den svenska marknadentill nytta för folkhushållet. Konkurrens och samarbete på det internationellaplanet bör rimligtvis vara mer forsknings-och utvecklingsbefrämjande än dethuvudsakligen på den svenska raarkna-den inriktade arbete, som blir följden oraSverige avstår från anslutning till konventionen. Jagvill i detta sammanhang beröra en synpunkt av principiell natur som har anförtsmot växtförädlarrättssystemet. NO har utifrån de intressen av fri och obundenkonkurrens, sora han har att bevaka, anmält tvekan inför den föreslagnaensararätten till följd av att denna kan medföra att växtförädlarna dirigerarmarknadsföring och priser. Möjligheterna att ingripa häremot med stöd avkonkurrensbegränsningslagen eller de föreslagna tvångslicensreglerna bedömerhan sora otillräckliga. SomNO framhåller innebär den föreslagna växtförädlarrätten i och för sig enkonkurrensbegränsning. Myndigheterna kan eraellertid ingripa raed stöd avkonkurrensbegränsningslagen ora ensamrätten utnyttjas till att framtvingaeller understödja annan konkurrensbegränsning, vilken faller utom ramen förensamrättsinstitutet. Vidare har de tvångslicensbestäramelser som förslagetinnehåller utformats så att de ger stora möjligheter till ingripande omensamrätten brukas på ett från allmän synpunkt icke önskvärt sätt. Bestämmelsernasexistens bör därför verka som en spärr mot missbruk av ensararätten. understryker påverkas prisbildningen vidare av en mängd svårbedömdafaktorer, bland annat konkurrensen från icke skyddade sorter. Jag villdessutom erinra om att ensamrätt och svensk anslutning till konventionen ävenkan antas verka konkurrensbefrämjande genom att stimtilera förädlingsarbetetoch göra den svenska marknaden mer attraktiv för utländska växtförädlarföretag. Avsärskild betydelse vid bedömningen av växtförädlarrätten frånkon-kurrensbegränsningssynpimkt är ensamrättens utformning. Konventionen ärrestriktiv och begränsar ensararätten till att avse endastförökningsraa-terial. Utredningens lagförslag förtydligar detta bl. a. i såraåtto att det därav klart framgår att förökningsmaterial som är avsett förkonsumtion inte omfattas av ensamrätten. Jag anser att det begränsade innehållsom växtförädlarrätten har enligt konventionen och lagförslaget är ägnat attminska farhågorna för att ensamrätten skall få från allraän synpunkt skadligkonkurrensverkan. De av NO anförda betänkligheterna bör därför enligtmin mening inte föranleda att vårt land skall avstå från att ansluta sig tilldet internationellt accepterade systeraet för stöd åt växtförädlingen. svenska delegation har under hänvisning till det nära nordiskasaraarbetet inom immaterialrälten i övrigt beklagat att förslag inte föreliggerom gemensam nordisk lagstiftning även på detta område och har förordat att detsvenska lagförslaget inte genomförs förrän övriga länders ståndpunkt i sakenblir klar. Jagvill till detta närana att i finns en lag ora skydd förförädlarrättigheter till växter. Denna lag är efter vissa betydelsefullaändringar, sora trätt i kraft , i materiellt hänseende likutredningsförslaget. är redan medlem av växtförädlarunionen. 1 Norgestuderar man frågan om landet bör antaga en lag om skydd för växtförädlingsprodukteroch ansluta sig till konventionen. Från norsk sida har man förklarat sig inteännu vara beredd att ta ställning till frågan ora gemensam nordisklagstiftning. I nöjer man sig tills vidare med att följa utvecklingeninom växtförädlarunionen och de övriga nordiska länderna. Pågrund av det skiftande läget i de olika nordiska staterna är det uppenbart atten svensk anslutning till konventionen försenas avsevärt om den skall föregåsav ett försök att nå fram till en gemensam nordisk lagstiftning. Att Sverigesnarast kommer raed i samarbetet inom konventionens ram är angeläget. Somkommer att fraragå av vad jag i fortsättningen har att anföra är det raångaviktiga frågor som förbereds för avgörande inom växtförädlarunionen. AttSverige deltar i dessa förberedelser och därav följande beslut torde inte baravara ett svenskt utan också ett internationellt intresse. Jag anser därför attdet svenska lagstiftningsarbetet bör fullföljas möjligt. Om Sverigevinner anslutning till konventionen kommer givetvis ett samarbete med Danmarkatt tas upp. Medstöd av det anförda förordar jag att en lag om växtförädlarrätt i huvudsakligöverensstämmelse med utredningens förslag genomförs och att tillträderkonventionen. Lagen bör träda i kraft . I likhet med utredningenanser jag vidare att stödet till växtförädlingen via bidrag över statsbudgetenoch växtförädlaravgiftssystemet skall behållas. Samordningen mellanväxtförädlarrätten och avgiftssystemet medför dock vissa problem. Jag avser attåterkomma till dessa i ett senare sammanhang (avsnitt 6.7). 6.2Växtförädlarrättens objekt och subjekt Ensamrättens föremål är enligt konventionenförökningsmaterial av växtsort. Ordet sort anges avse varje cultivar, klon,linje, stam eller hybrid, som är odlingsbar och sora uppfyller vissafordringar. Utredningens förslag använder också termen växtsort raendefinierar inte denna term.Varken konventionen eller lagförslaget ger skydd åt metoder för framställningav växtsort. Motförslaget att skyddet skall avse visst material av växtsort har ingeninvändning framställts under remissbehandlingen. Däremot har Stockholmsrådhusrätt under erinran om att enligt patentlagen patent inte meddelas påväxtsort eller på väsentligen biologiskt förfarande för framställning av växtermen väl på mikrobiologiskt förfarande och alster av sådant förfarande framhållit att frågan om metodskydd avseende annat än mikrobiologisktförfarande bör ägnas uppmärksamhet när nu ett patentliknande skydd för växtsortföreslås. Vadförst gäller termen växtsort anser jag att någon legaldefinition härav intebehövs, eftersom termens innehåll som jag skall utveckla (avsnitt 6.3)får anses tillräckligt klarlagd genom de skyddsförutsättningar som konventionenOch lagförslaget uppställer. Med anledning av rådhusrätts uttalandeom att frågan om visst metodskydd för växtförädling bör uppmärksammas vill jaghänvisa till vad utredningen har anfört i denna fråga. Utredningen framhålleratt det är av vikt att växtförädlingsmetoder, som utarbetas främst inomförädlingsforskningen, så snabbt som möjligt ställs till allmänt förfogande ochatt en hög standard hos växtförädlingen är beroende av en öppen kommunikationmellan teori och praktik, en fri växelverkan mellan forskning och praktisktförädlingsarbete. Företrädare för forskning och praktisk växtförädling harockså enligt utredningen i skilda sammanhang ställt sig avvisande mot tanken påpatenterbarhet av växtförädlingsmetoder. Av detta drar utredningen den slutsatsenatt det inte heller nu finns anledning att införa rättsskydd för väsentligenbiologiskt förfarande för framställning av växter. Jag ansluter mig till utredningensbedömning på denna punkt. Konventionengäller i princip alla växtsläkten och växtarter men ger unionsstaternamöjlighet att bygga ut skyddet i etapper efter vissa närmare angivna regler.Även utredningens lagförslag utgår från samma princip, men Kungl. Maj :tbemyndigas enligt förslaget förordna att växtförädlarrätt får förvärvas endastför växtsort tillhörande växtsläkte eller växtart som anges i förordnandet. Ianslutning härtill föreslår utredningen att Kungl. Maj :t itillämpningskungörelse skall förordna att lagen skall vara tillämplig påsammanlagt 96 växtsläkten och växtarter, varibland alla de 13 som enligtkonventionen är obligatoriska efter visst antal år. har utredningens förslag allmänt godtagits, men enstaka remissinstanserhar föreslagit vissa tillägg till listan. I formellt hänseende har ett parremissinstanser framfört kritik mot att det enligt förslaget inte framgår avsjälva lagen vilka växtarter den är tillämplig på. Jagkan väl förstå de sålunda framförda formella betänkligheterna. Emellertid kandet enligt vad jag inhämtat möjligen ifrågasättas om den av utredningenpresenterade listan kan betraktas som slutgiltig i alla detaljer, Vidare kanförhållandevis lätt förändringar inträffa som föranleder att