bet · FU01KU32 · 1971-12-31 00:00:00 — Den drabbar därtilltidningarna i en nedåtgående annonskonjunktur. Det måste också konstateras,att det föreslagna presstödet är diskriminerande i sådant avseende att det ifrämsta rummet är förmånligt för visst partis eller vissa partiers tidningar.Det måste också bedömas som konkurrenssnedvridande. Med hänsyn härtill anserutskottet att ett nytt förslag till presstöd bör utarbetas i samarbetemed pressens organisationer och föreläg-»as höstriksdagen så att stödet kanutgå från . KU 1971: 32 11 Departementschefenhar---- (= utskottet)----- med största Under åberopande av ovananförda hemställes ])med bifall till motionen 1971: 1281, såvitt nu äri fråga, avslår Kungl. Maj:ts proposition 1971: 27 i vad gäller produktionsbidragtill dagstidningar, 2) med bifall till motionen 1971: 1281, såvitt denej behandlats under 1), samt i anledning av motionerna 1971: 1275, 1971: 1276,1971:1277, 1971:1282 och 1971:1286 i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller attKungl. Maj:t måtte förelägga höstriksdagen nytt förslag till stöd tilldagspressen, utarbetat i samarbete med pressens organisationer och medbeaktande av det i motionen 1971: 1281 anförda, att utgå för tid från och medden , 3)5) = 5)7) i utskottetshemställan. 2)av herrar () och (), vilka anfört: En fri och mångsidig press är av oerhört storbetydelse för den svenska demokratin. Därför ser vi med oro på nedläggningenav åtskilliga dagstidningar och hotet mot flera av dem somfinns . Vi är följaktligen positiva till ett presstöd som värnar mångsidigoch differentierad opinionsbildning. Eftersompresstödjande åtgärder är så angelägna borde det ha varit särskilt viktigt förberörda utskott att ingående granska propositionerna 1971: 27 och 28 omannonsskatt och presstöd. Vi beklagar att så inte har skett. Gång på gång harvi i begärt utlåtanden från experter på tryckfrihetsrättom den kombination av differentierad annonsskatt och selektivt presstöd sompropositionerna föreslår står i överensstämmelse med gällande grundlag. Likamånga gånger har majoriteten vägrat oss en sådan granskning, trots att skatteutskotteti skrivelse till begärt ett yttrande "beträffandede tryckfrihetsrättsliga aspekterna på prop. 1971: 27 och 28". Vi finnerdärför utskottets handläggning av denna fråga helt otillfredsställande. Somframgår av reservationen till yttrande tillskatteutskottet kan "starkt ifrågasättas om de båda propositionerna 1971:27 och 28 om annonsskatt och presstöd i förening, främst med hänsyn till dedäri förekommande diskriminatoriska inslagen, står i överensstämmelse medtryckfrihetsförordningen". Vår slutsats blir att bl. a. av dessa skäl börförslaget om annonsskatt avslås. För närmare argumentering i denna frågahänvisar vi till nämnda reservation, som bifogats detta betänkande. Vår syn på konstruktionenav presstödet framgår av motion 1971: 1282 av m. fl. till vilken vi hänvisar. Desssynsätt överensstämmer på en rad punkter med den skrivelse som framlade för vid enuppvaktning . Eftersom situationen för vissa tidningar blivitså akut kan vi som ett provisorium ansluta oss till delar av de förslag somläggs fram i proposition 1971: 27. Detta sker i avvaktan på den utredning somvi föreslår och med de modifikationer som motionen diskuterar. Den utredning, som vi föreslår, bör tillsättas.Representanter för pressen bör ingå i den. Den skall undersöka det föreslagnapresstödets verkningar och föreslå lämpliga åtgärder med anledning därav.Eftersom förslaget har tillkommit i stor brådska och utan remiss tillsakkunniga instanser är det särskilt viktigt att utredningen noga följer hurreglerna om produktionsstödet tillämpas och påtalar oformlighetersom kan uppstå. I utredningens arbete bör också ingå att pröva verksammastödåtgärder av generell karaktär som kan träda i stället för ellerinrättas vid sidan av de nu föreslagna selektiva åtgärderna. Från principiellasynpunkter anser vi att generella åtgärder är att föredra framför selektiva,och exempel återfinns i motion 1971: 1282. Utredningen bör också utföra enförnyad ekonomisk analys av den svenska pressens ekonomiska läge införperspektivet av den allmänna reklamskatt som förutskickas i proposition 1971:28. Propositionen har enligt vår mening ett alltför begränsat synsätt påpressens ekonomiska svårigheter då man enbart utgår från konkurrenssituationenpå utgivningsorten. Utredningen bör vidare granska de skillnader i beskattningoch stöd som görs mellan veckotidningar av olika slag. Vi finner indelningen iprivilegierade och diskriminerade veckotidningar olustig och föreslår attutredningen så snabbt som möjligt undersöker detta frågekomplex. Vi vill ocksåfå undersökt situationen för s. k. första-tidningar, vilka har att konkurreramed sådana storstadstidningar som delvis ska få produktionsstöd. Dessalokala första-tidningars situation kan komma att försämras av en skärptkonkurrens, och eventuella stödåtgärder bör här övervägas av utredningen. Vi vill komplettera 7 § i det utkast tillkungörelse om produktionsbidrag för dagstidningar som ingår i propositionen. Påvissa orter är avståndet i upplaga mellan första- och andratidningen mycketeller ganska liten. Enligt propositionens egna siffror har t. ex. (fp) en upplaga som endast är omkring 700 exemplar större än (s). För fall av det slaget är regeringens förslag vagt och orättvist även omparagrafen, som utskottet föreslår, tillämpas generöst av styrelsen förpressens lånefond. I motion 1971: 1282 föreslår vi en regel enligt vilken ettlika stort bidrag utgår till både första- och andratidningen i fall därskillnaden mellan respektive tidningars andel av deras sammanlagda nettoupplagaicke överstiger 10 "/o, dock med den KU 1971: 32 13 modifikationenatt till förstatidning ej skall få utgå högre produktionsbidrag än 1 miljonkronor. Är skillnaden 20 "/o eller större bör inget produktionsstöd allsutgå till förstatidningen. Är skillnaden mellan 10 och 20 f/o bör bidrag utgåefter en proportionellt fallande skala till förstatidningen och fullt bidragtill andratidningen. Andrai övriga motioner aktualiserade frågeställningar bör övervägas i den av ossföreslagna utredningen. I frågan om samdistributionsrabatt ansluter vi oss tillutskottets uppfattning. Vianser därför att utskottets hemställan under punkterna 2), 3) och 4) bort haföljande lydelse 2) att i anledning avKungl. Maj:ts förslag och med bifall till motionen 1971: 1282 såvitt nu är ifråga godkänner grunder för produktionsbidrag till dagstidningar i enlighetmed vad som förordas i motionen 1971: 1282, 3) att med bifall tillmotionen 1971: 1282 såvitt den ej behandlats under 2) och i anledning avmotionerna 1971: 1275, 1971: 1276, 1971: 1277, 1971: 1281 såvitt den ejbehandlats under 1) samt 1971: 1286 i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer omen parlamentarisk utredning för att granska pressens situation med de uppgiftersom angetts ovan och i motionen 1971: 1282, 4) att i anledning avKungl. Maj:ts förslag och motionen 1971: 1282 till för /72 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslagav . KU 1971: 32 14 Konstitutionsutskottetsyttrande till skatteutskottet beträffande de tryckfrihetsrättsliga aspekternapå propositionerna 1971: 27 ocb 28. har vid behandling avproposition 1971: 28 med förslag till förordning om annonsskatt på yrkande avherr enhälligt beslutat begära yttrande från konstitutionsutskottetbeträffande de tryckfrihetsrättsliga aspekterna på propositionerna 1971: 27 och28. Med anledning härav fårkonstitutionsutskottet anföra följande. Enligtförslaget i proposition 1971:28 skall annonsskatt utgå med 6 "/o förannons i allmän nyhetstidning och 10 o/o för annan annons. Med allmän nyhetstidningavses publikation av dagspresskaraktär som normalt utkommer med minst ettnummer . Utöverde olika skattesatserna för olika slag av tidningar innebär förslaget enytterligare differentiering av olika tidningar, nämligen i fråga om omsättningensstorlek. Enligt förslaget skall annonsskatt utgå för alla annonser, menredovisningsskyldighet inträder först när annonsernas sammanlagdabeskattningsvärde överstiger för kalenderår. En dagstidningfår sålunda från det influtna skattebeloppet draga av (6 o/o av3 ) och en veckotidning (10 »/o av 3 000 000kronor) vid inbetalningen till . Härigenom kommer vissatidningar att ej behöva redovisa någon skatt. Förslageti proposition 1971: 27 angående stöd till dagspressen innebär attandratidningar, dvs. sådana dagstidningar som på sin utgivningsort har mindreupplaga än annan dagstidning, får ett produktionsbidrag beräknat på grundval avpappersförbrukningen och uppgående till högst förstorstadstidning och för annan tidning samt slutligen fördagstidning som utkommer en gång . Dagstidningdefinieras på samma sätt i propositionen med förslag till presstöd som i annonsskatteförslaget. Närdet gäller att belysa de två nu framlagda förslagen från tryckfrihetsrättsligasynpunkter är bestämmelserna i 1 kap 2 § av tryckfrihetsförordning(TF) främst av intresse. Där stadgas följande: Någon tryckningen föregående granskning av skrifteller något förbud mot tryckning därav må ej förekomma. Ejheller vare tillåtet för myndighet eller annat allmänt organ att på grund avskrifts innehåll, genom åtgärd som icke äger stöd i denna KU 1971: 32 15 förordning, hindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridningbland allmänheten. tryckfrihetssakkunnigas förslag tilltryckfrihetsförordning (SOU 1947: 60) uttalas beträffande denna §, som iutredningens förslag även riktade sig till enskilda, följande: I andra stycket upptages, i enlighet med vad förutanförts, en bestämmelse, som i regel förbjuder någon att hindra tryckningeller utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten; endastsådana åtgärder, som aga stöd i tryckfrihetsförordningen, äro tillåtna. Stadgandetriktar sig såväl till myndighet som till enskilda. Såsom exempel å lagrummetstillämplighet må följande framhållas. Vadangår myndighets verksamhet följer av stadgandet att polismyn dighet icke äger avstänga den i ett boktryckeri anställda personalen från tillträde till tryckeriet i anledning av att därifrån utgives skrift med visst politiskt innehåll eller, i annat fall än som i tryckfrihetsförordning en angives, bereda sig tillträde till tryckeriet för att omhändertaga tryckalster. Vid en ransonering i anledning av pappersbrist må ej hän syn tagas till politiska synpunkter. Enbegränsning av stadgandets räckvidd ligger däri att det endast avser sådanaåtgärder som grunda sig på skriftens innehåll. Det hindrar således icke någonatt exempelvis inställa pappersleverans till ett tidningsföretag på grund avdess insolvens eller att nedlägga arbetet vid ett tryckeri i samband medförhandlingar om löneuppgörelser. Ej heller medför stadgandet någonförpliktelse för den enskilde att medverka till tryckning, utgivning ellerspridning av skrift. En boktryckare kan således fritt avvisa tryckning avskrift på grund av dess innehåll. Med hänsyn till det ansvar förtryckfrihetsbrott, som kan åvila boktryckaren, är det uppenbart att han måstekunna vägra sin medverkan i sådana fall då dylikt ansvar kan inträda. Men äveneljest måste boktryckaren äga frihet att avgöra, vilket tryckningsarbete hanvill åtaga sig. Likaså kan en försäljare av tidningar eller andra trycktaskrifter avvisa skrift, som han på grund av dess innehåll icke själv önskarsaluföra. Såsom redan anförts innefattar stadgandet icke någon inskränkning iyttrandefriheten. Ett uttalande i pressen eller i en mötesresolution mot vissaskrifter på grund av deras innehåll beröres således icke av stadgandet. Enannan begränsning i stadgandets tillämplighet innefattas däri att åtgärdenmåste menligt påverka skriftens tryckning, utgivning eller spridning. Ilagtexten har denna menliga påverkan betecknats såsom hinder. För att hinderskall anses föreligga bör ej fordras att det är av sådan absolut karaktär attdet medför omöjlighet för tryckning, utgivning eller spridning över huvudtaget. Även ett partiellt hinder, exempelvis omöjliggörande av försäljning påviss plats, faller under lagrummet. Vidare måste, även om åtgärden ickeomöjHggör den verksamhet varom är fråga, de ekonomiska återverkningarnatilläggas betydelse. Äro dessa av den ingripande verkan att verksamhetensfortsättande icke kan anses ekonomiskt berättigad, bör hinder som avses ilagrummet anses föreligga. ifrågasatte isitt yttrande över tryckfrihetssakkunnigas förslag om då tillämpad ordning förpappers- KU 1971:32 r 16 ransonering enligt vilken de periodiska publikationernaindelades i skilda kategorier med olika procentuell papperstilldelning iförhållande till en grundkvantitet, inte stred mot det föreslagna stadgandet i1 kap. 2 § andra stycket. Vidare framhöll föreningen bl. a. att statsmakternakan ingripa med stridsåtgärder till förmån för viss tidning eller grupp avtidningar och utforma dessa så att de indirekt bli hinderliga för tryckning,utgivning eller spridning av annan tidning. Därför ansåg föreningen det böraklart utsägas att stödåtgärder av dylikt slag icke bör få förekomma i fråga omopinionsbildande publikationer. Departementschefen framhöll i proposition 1948: 230 med förslagtill tryckfrihetsförordningen där 1 kap. 2 § andra stycket föreslogs avseendast myndighet eller annat allmänt organ följande: I och för sig torde det icke kunnaanses stridande mot stadgandet att en ur försörjningssynpunkt påkalladpappersransonering sker enligt allmänna behovsgrunder, dock utan åtskillnadmellan särskilda publikationer på grund av deras politiska inriktning ellerställningstaganden i andra frågor, samt att vid en sådan ransonering ävenpublikationens egenskap av nyhetsorgan, förstörelselitteratur ellervetenskapligt arbete beaktas. Men otvivelaktigt erbjuder varje ransonering avpapper eller andra liknande åtgärder stora möjligheter till missbruk. Det ärdärför av synnerlig vikt att stadgandets syfte att skapa ett skydd för yttrandefrihetennoga beaktas. Med anledning av vad tidningsutgivareföreningen anfört omstatliga stödåtgärder till förmån för vissa opinionsbildande publikationer måframhållas att stadgandet icke åsyftar åtgärder av detta slag; det hindrar ickeett motarbetande av viss tryckt skrift genom framställning, utgivning ochspridning av andra tryckta skrifter, även om sådana åtgärder från det allmännassida eljest i vissa fall kunna framstå som olämpliga. anförde isitt utlåtande (KU 1948: 30) över förslaget ingenting i denna del. Riksdagengodkände propositionen i denna del. Stadgandet har belysts i kommentarer till TF samt i vissasakkunnigyttranden, vilka i aktuella delar bifogas till detta yttrande. Från tryckfrihetsrättsliga synpunkter kan ställas frågornaom en differentierad beskattning av tidningar i enlighet med annonsskatteförslagetär förenligt med , om skattens storlek kan vara förenlig medTF:s bestämmelser, om det föreslagna presstödet skulle kunna få en så starknegativ verkan att det skulle utgöra hinder i TF:s mening för tidning som intefår del av stödet och slutligen om genom kombinationen av de båda förslagenhinder skulle kunna uppkomma. Utskottet har vid sin bedömning av presstödet fästavgörande vikt vid dess positiva syfte att vidmakthålla och vidga möjligheternatill en fri debatt och kan med denna utgångspunkt ej finna det föreslagnastödet oförenligt med . Vad gällerförslaget till annonsskatt vill utskottet anföra följande. KU1971: 32 17 Differentierad beskattning avtryckta skrifter är inte någon nyhet inom skattelagstiftningen. I 1959 årsförordning om allmän varuskatt (SFS 1959: 507) undantogs i 10 § 1 mom. frånskatteplikt bl. ", så ock periodiskt utgivnamedlemsblad, personaltidningar och liknande publikationer, dock endast i denmån dessa publikationer tillhandahålles utan särskild avgift". Enligtanvisningarna till 10 § 1 mom. gällde undantaget för allmänna nyhetstidningarsådana publikationer av dagspresskaraktär, som normalt utkommer med minst ettnummer . Till grund för förslaget om allmän varuskatt lågbetänkande (SOU 1957: 13) av kommitté för indirekta skatter, vilkenföreslog skattefrihet för tidningar och tidskrifter. Under remissbehandlingenifrågasattes om inte en allmän varuskatt borde omfatta även tidningar ochtidskrifter. Departementschefen anförde i prop. 1959: 162 om förslagtill allmän varuskatt i fråga om tidningar: Såsom framgått av det föregående ärmin principiella uppfattning att en allmän varuskatt bör göras så vidsträcktsom möjligt. Ur denna synpunkt finner jag det både angeläget och motiverat,att man utnyttjar det icke oväsentliga skatteunderlag, som konsumtionen avperiodiska publikationer erbjuder. Härför talar även det förhållandet, att jagi likhet med kommittén icke finner anledning att undantaga böcker från beskattning.Jag är visserligen medveten om, att en beskattning av tidningar ochtidskrifter erbjuder vissa problem. Dessa synes dock kunna bemästras på etttillfredsställande sätt, därest beskattningen på området utformas enligtföljande riktlinjer. Till att börja med bör från beskattning undantagasallmänna nyhetstidningar eller vad som i dagligt tal brukar benämnasdagspressen. Därmed bör förstås tidningar med nyhetsinnehåll, som utkommer medi regel minst tre nummer . Det torde inte erbjuda några särskildasvårigheter med en sådan avgränsning av beskattningsområdet. I den av godkändareservationen till bevillningsutskottets utlåtande (BeU 1959: 60) redovisas bl.a. motionsyrkanden med invändningar att det inte är förenligt med TF:s andaatt i beskattningshänseende behandla olika slag av skrifter skiljaktigt samtatt den föreslagna gränsdragningen skulle leda till beskattning av en rad orts-och provinstidningar med utpräglad dagspresskaraktär. Utskottet finner för sin del de imotionerna och skrivelserna anförda synpunkterna rörande beskattningen av vissatidningar och tidskrifter värda beaktande. Beträffande allmänna nyhetstidningartorde det, enligt vad utskottet funnit, vara möjligt att utan störreskattetekniska olägenheter ernå en sådan utvidgning av det skattefria området,som motionsvis förordats. Till sin karaktär skiljer sig nämligen de iallmänhet lokalt eller provinsiellt betonade nyhetsorgan, det här är fråga om,väsentligen från den övriga veckopressen. På grund härav föreslår utskottet, alt undantaget för allmänna nyhetstidningar utsträckestill sådana publikationer av dagspresskaraktär som utkommer med allenast etteller två nummer . Utskottet har härvid utgått från att riksskattenämndenpå grundval av nu antydda riktlinjer skall kunna meddela bindande förklaring omviss nyhetspublikation är skattepliktig eller ej. 'ven enligtmervärdeskatteförordningen (SFS 1968: 430) undantas från skatteplikt bl. a.allmän nyhetstidning, som definieras på samma sätt som ivaruskatteförordningen. Till grund för mervärdeskatteförordningen låg ett avsärskild utredningsman framlagt betänkande (Stencil Fi 1967: 10) i vilketbeträffande skatt på dagstidningar anfördes följande (prop. 1968: 100): Utifrån rent skattetekniskabedömningar finner utredningen, att dagstidningarna bör omfattas avskatteplikten. Därmed ernås också en inte oväsentlig ökning avskatteunderlaget. Då emellertid andra synpunkter än sådana som utredningen haftatt beakta kan anföras mot att införa skatteplikt för dagstidningarna tilläggerutredningen, att ett bestående undantag för dagspressen bör utformas som enfullständig skattefrihet. Tidningsföretagen liksom återförsäljarna avdagstidningarna bör således även i detta fall ha rätt till generell avdragsrättför ingående skatt. Departementschefen förordade attundantaget för dagstidningar överfördes till mervärdeskatten i avvaktan påresultatet av den pågående presstödsutredningen. I motioner med anledning av mervärdeskatteförslagetanfördes bl. a. att från tryckfrihetssynpunkt måste ett generellt undantag förtryckta skrifter vara det rimligaste. godkände bevillningsutskottetsutlåtande (BeU 1968: 45) i vilket motionerna avstyrktes med hänvisning tillvad utskottet anfört i fråga om beskattningens räckvidd, dvs. att skatten sålångt möjligt borde vara generell. har alltså godkänt att vissa tidningar, dvs.veckotidningar utan dagspresskaraktär, beskattas, medan andra tidningar somutkommer minst en gång och har dagspresskaraktär undantas frånbeskattning. Beskattningen av vissa tidningar har därmed inte betraktats somett hinder i TF:s mening för utgivning av dessa, ehuru andra tidningar inteskattebelagts. Närvarande: herrar i (s). (),(). (), (), (), herrar (), i (s), (). (), i (c), i (m), i (s), () och iSundsvall (c). KU 1971: 32 19 avherrar (), (), () och (), vilka anfört. Skatteutskottethar begärt ett yttrande från "beträffande detryckfrihetsrättsliga aspekterna på prop. 1971: 27 och 28". Vi finner detnaturligt och nödvändigt att en sådan granskning görs. Därför har vi upprepadegånger föreslagit att begär utlåtanden från experter påtryckfrihetsrätt för att inhämta deras bedömningar. Varje gång vi hemställt omsådana expertutlåtanden i form av utfrågning och/eller skriftliga yttranden harmajoriteten i utskottet med 11 röster mot 4 avvisat våra förslag. Dennahandläggning av väsentliga frågor som berör en av grundlagarna är djuptolustig. De båda partier, som gjort en överenskommelse om annonsskatt ochpresstöd, vill hindra minoriteten i utskottet och allmänheten att få propositionernagranskade från tryckfrihetsrättslig synpunkt. För skrevkonstitutionsutskottet (KU 1959: 8) att "en minoritets legitima krav påsakupplysningar i praxis beaktats av majoriteten" vad gällerutskottsarbetet. Samma inställning har hävdats av författningsutredningen 1963och grundlagberedningen 1969. Ändå har majoriteten i iden här frågan nu inte velat medge minoriteten att få de sakupplysningar ochbedömningar som vi anser centrala för att värdera propositionerna 1971: 27 och28. Resultatethar därför blivit att inte gjort en seriös bedömning avden fråga som skatteutskottet begärt vår uppfattning om. Detta framgår klartav majoritetens skrivelse, som vi finner ytlig och ofullständig. Genom dennahandläggning av ärendet i utskottet har inte heller vi kunnat göra deningående analys som vi hade önskat. Vi finner det ändå uppenbart att denkombination av differentierad annonsskatt och selektivt presstöd, som de bådapropositionerna föreslår, reser allvarliga invändningar fråntryckfrihetssynpunkt. Tryckfrihetsförordningentalar (1 kap. 2 §) om att "ej heller vare tillåtet för myndighet ellerannat allmänt organ att på grund av skrifts innehåll, genom åtgärd som ickeäger stöd i denna förordning, hindra tryckning eller utgivning av skrifteneller dess spridning bland allmänheten". I "Sverigesgrundlagar" 1969 görs följande kommentar till ordet "hindra": Hindret behöver ej vara absolut; även åtgärd, somverkar väsentligt försvårande eller ekonomiskt förlustbringande är otillåten.En skatt, lagd å vissa publikationer på grund av deras innehåll, som klartförsvårar utgivningen, kan exempelvis anses som ett hinder. På liknande sätttorde även positiva ingripanden till stöd för vissa publikationer på grund avderas innehåll kunna erhålla den faktiska karaktären av hinder för konkurrerandepublikationer, vilka icke kommit i åtnjutande av stödåtgärderna. I ett yttrande tillVectu (Veckopressektionen inom ) harhovrättspresidenten gjort följande bedömning av problemet omskatt på tryckta skrifter: Även om man alltså med tanke pådetta motivuttalande icke bestämt kan påstå att utformningen av den nuvarandevaruskatten på denna punkt strider mot tryckfrihetsförordningen, är detuppenbart att redan en avsevärd höjning av varuskattens procenttal kan görafrågan mera tveksam. Om man i förväg kan bedöma att denna höjning såsom ensäker och mycket sannolik effekt, får till resultat att vissa publikationermåste nedläggas, kan det icke uteslutas att en uppfattning att detta resultatär önskvärt inverkar på beslutet. Syftet med åtgärden kan vara sammansatt. Etthuvudsyfte att få in mer pengar i statskassan kan vara förenat med ettsekundärt syfte att en del publikationer, som betraktas som icke önskvärda,skall förkvävas av den höjda skatten. Det är härvid icke möjligt att enbartbeakta syftet hos någon bestämd person.