bet · FU01SoU19 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1971 SoU1971:19 Socialutskottetsbetänkande i anledning av motion om behandlingshem för handikappade; I motionen 1971: 361 av fröken ()hemställs att måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t anhålla om skyndsamutredning av frågan om byggande av behandlingshem för handUcappade. I motionen anförs att från Norrbackainstitutetsskolor utskrivs ett antal elever som har så svära handikapp, att deinte kan använda sig av invalidlägenheter eller servicebostäder. Dessa ungdomarskulle behöva en specieU bostadsform, behandlingshem. Denna bostadsform sltaUenhgt motionären tillgodose behovet av vård m. m. hos ungdomar, som är så svårtrörelsehindrade att de behöver personlig hjälp nied de flesta av det dagUgaUvets aktiviteter och dessutom ur hälsosynpunkt (exempelvis hotande hjärt- ochlungsvaghet) har behov av relativt kvalificerad sjukvård. Detframhålls att såväl sjukvårdspersonal som specialpersonal för sysselsättnings-och fritidsverksamhet behövs vid ett sådant hem. Ungdomar som är aktuella förbehandUngshem kan inte tänkas att i annat än mycket begränsad omfattning utföranågon form av arbete kanske inte ens sysselsätta sig själva.Behandlingshemmet bör utformas så att tillfälle ges till individueU utvecklingoch det inte får en onödig kollektiv prägel. Ungdomarna måste därför hamöjUghet att upprätthålla personliga kontakter och deltaga i olika slagsaktiviteter, även utanför behandlingshemmet. I uppgifterna för den under åren 19581966verksamma socialpoli tiska kommittén ingick att från oUka utgångspunkter granska problem som rör handikappade. I betänkandet »Social omvårdnad av handikap pade» (SOU 1964: 43) redovisade socialpolitiska kommittén en kartlägg ning av vad samhäUet staten, landsting och primärkommuner och ensJdlda organisationer gjorde i fråga om omvårdnad av handikap pade. Vidare framlade kommitténett program för ansvarsfördelningen rö- randevården av handikappade (s, 117 i betänkandet) innebärande beträffande bostäderm, m, att kommunerna skulle tillse att de handikappade har goda ochändamålsenliga bostäder och att kommunerna skulle aktivlsera de handikappade,så att de i största möjliga utsträckning klarar sig på egen hand, och medverkatiU att bostaden med utrustning anpassas individuellt för den handikappade.Landstingens uppgift skuUe vara bl. a. att bereda sjukvård och hemsjukvård ochatt anordna bostäder i anslutning till verkstäder för handikappade(inackorderingshem) i den mån sådana inte ordnas på annat sätt; i störrekommuner förutsattes det finnas underlag för kommunala anordningar av dettaslag. År1965 tillJcaUades handikapputredningen för att utreda frågan angåendeomvårdnaden om handikappade. Utredningen skulle i första hand följa uppsocialpolitiska kommitténs arbete genom att undersöka i vilken omfattningkommuner och landsting genomfört eUer avsåg att genomföra de åtgärder somaktuaUserades genom socialpolitiska kommitténs initiativ. I direktivenuttalades att det program för ansvarsfördelningen rörande vården avhandikappade som socialpolitiska kommittén framlagt skulle vara utgångspunktför fördelningen av de berörda samhäUsuppgifterna på stat, landsting ochkommuner. Idirektiven för handikapputredningen nämndes att vissa frågor angåendeservicebostäder för bl. a. svårt rörelsehindrade prövades av socialpolitiskakommittén. Kommittén redovisade emeUertid inte några överväganden eUer förslagi dessa frågor, innan den avslutade sin verksamhet . Ibetänkandet »Konununerna och den sociala omvårdnaden» (SOU 1967: 53) behandladehandikapputredningen den övergripande frågan om samhällets ansvar för denenskildes omvårdnad och redovisade en av utredningen företagen uppföljandeundersökning (handikappundersökning) av kommuners och landstingsåtgärder avseende omvårdnad av handikappade. I fråga om bostäder anfördeutredningen att bostäder i kombination med mera permanent service, betecknadeän som inackorderingshem, än som eller bostadshus för handikappade,hade tUlkommit i några kommuner. Ytterligare sådana bostäderbyggdes och planerades på en del håll bl. a. genom medverkan av StiftelsenFokus. Alltjämt bodde ett litet antal yngre handUcappadepå ålderdomshem. Ökad tiUgång på goda bostäder för handikappade bl. a. isärskilda kunde lösa deras problem. fann det angeläget attkommunema inventerade de handikappades bostadsförhåUanden och vid behov medverkadetill förbättring av dessa. Härvid erinrades om möjligheterna till förbättringslån,invalidbostadsbidrag, social hemhjälp och annan service. Handikapputredningensförslag i nyssnämnda betänkande ledde tUl att Kungl. Maj:t och (prop.1968:74, 2LU 38) fattade beslut om tUlägg tiU 1 och 6 §§ lagen(1956: 2) om socialhjälpav innebörd att kommunerna blev skyldiga att genom aktiv, uppsökande verksamhetunderrätta sig om enskUdas behov och verka för att dessa tUlgodoses. Föredragandedepartementschefen anförde (prop. 1968:74, s. 15) att genom ändringen i 1 §socialhjälpslagen klarlades kommunernas förstahandsansvar för handikappvården.Detta innebar naturligtvis inte anförde departementschefen att kommunernaskuUe vara skyldiga att svara för åtgärder som enligt lag eller annanförfattning vilar på staten eller . Kommunerna borde i sådana fallom det behövdes förmedla kontakt mellan de värdbehövande och det organ somsvarar för vården. Vissafrågor angående bostäder för handikappade kommer att behandlas avhandikapputredningen. Enligt gällande bestämmelser iräntelånekungörelsen (1967: 553) utgår invalidbostadsbidrag för sådaninredning av bostadslägenhet och i vissa faU sådant extra lägenhetsutrymme somrörelsehindrad invalid eller person med starkt nedsatt synförmåga behöver, docki regel med högst , för varje lägenhet. Genom beslut harKungl. Maj:t uppdragit åt handikapputredningen att i samråd medbostadsstyrelsen utreda och inkomma med förslag i frågan om en utvidgning avtillämpningsområdet för invalidbostadsbidrag till att omfatta andra handikappadeän som anges i gällande bidragsbestämmelser. I ett till chefen försocialdepartementet avgivet betänkande »Bättre socialtjänst för handikappade»(SOU 1970: 64) har handikapputredningen framfört förslag om bl. a. bättresamordning i handikappfrågor. anför i betänkandet att denfunnit det angeläget att ett samordnings- och kontaktorgan i handikappfrågorskapas i varje kommun bestående av företrädare för kommunala myndigheter,, arbetsförmedlingen, och handikapprörelsen.»Kommunens handUcappråd» bör medverka till ett ökat samarbete meUan skildakommunala och andra organ med verksamhet inom handikappvården samt mellan dessaorgan och handikapprörelsen. Liksom i kommunema bör det enligthandikapputredningen på länsplanet finnas ett samordnings- och kontaktorgan ihandikappfrågor. I »länets handikappråd» förutsätts företrädare förlandstinget, kommunerna, länsarbetsnämnden, länsbostadsnämnden, den allmännaförsäkringskassan och handikapprörelsens länsorgan ingå. Länets handikapprådbör främst söka medverka till ökad samordning mellan landstingen, kommunernaoch statens regionala myndigheter samt mellan dessa intressenter ochhandikapprörelsen. Statenshandikappråd, som fungerar som ett samarbets- och kontaktorgan mellanmyndigheterna och handikapprörelsen och mellan handikapporganisationernainbördes, föresläs ombUdat så att föratom handikapprörelsen socialstyrelsenoch andra ämbetsverk vilkas arbete i särskilt hög grad gäUer handikappade samtSvenska kommunförbun- detoch skall bli representerade i rådet. Härmedförbättras kontaktmöjUgheterna i handUcappfrågor meUan vederbörande ansvarigamyndigheter m. fl. och handikapprörelsen samt mellan dessa myndigheter m. fl.inbördes. Bostäderför handikappade i samband med utbildning ErUigt lagen (1965: 136) orn elevhem för vissarörelsehindrade bam m. fl. skall landstingskommun sörja för att rörelsehindradeeUer eljest fysiskt handikappade barn, som tiU följd av sitt handikapp eller avandra skäl är i behov av inackordering för att kunna delta i undervisning igrandskola, erhåller inackordering i särskilt elevhem. Landstingskommun skalläven sörja för att bam med dylika handikapp före skolåldern erhållerinackordering i elevhem, om så erfordras för att bereda barnen den vård ochförskoleundervisning som påkallas av handikappet, Kungl. Maj:t har genombeslut fastställt plan över de elevhem som skall finnais enUgtelevhemslagen. Planen innebär att behovet av elevhem för rörelsehindrade barn iförskol- och grahd-skolåldem tillgodoses i varje landstingskommun. Gymnasialutbildning för handikappade förutsätts skola i största möjliga utsträckningges i den vanliga gymnasiala skolan. I den mån de handikappade eleverna behöverbostad, vårdartjänst och medicinsk vård förutsätts det att vederbörande lokalaskolmyndigheter och sociala rriyn-digheter m.fl. ser till att dessa tjänsterställs tUl förfogande. På olUca håU finns skol- eller elevhem för elever igymnasial utbildning som har sitt hem på längre avstånd från skolorten, Isådana hem förutsätts handUcappade elever få bo. Den sociala hemhjälpenföratsätts ombesörja den vårdartjänst som kan behövas. Närdet gäller svårt handikappade, som inte kan få gymnasial utbildning på annathåU, föreslog händUcapputredningen i betänkandet »Bättre utbildning förhandikappade» (SOU 1969: 35) att den tiU i anknutnafackskole-, gymnasie- och yrkésskole-verksamheten skulle kompletteras medyrkesskola och bli en fuUständig mellanskola med ca 130 elevplatser'för svårtrörelsehindrade och ändra svårt handikappade från hela riket och att statenskulle bli ekonomiskt ansvarig för verksamheten. a. på grand av attlokalerna vid institutet skulle komma att behövas för och därför en flyttning i sinom tid skuUe bli nödvändig föreslogs detatt verksamheten skuUe tiUs vidare bedrivas som försöksverksamhet. Statsmakternafattade beslut om anordnande av en mellanskola för svårt rörelsehindradeoch andra svårt handikappade i enlighet med detta förslag (prop. 1970: 1, bU.7, s. 193197, SU 5, s. 25). Samtidigtbeslöt statsmakterna att permanenta och tiU annan eftergymnasial utbildningoch utbUdning vid folkhögskolor utsträcka en verksamhet med vårdartjänst, somförsöksvis fr. o. m. /68 bedrivits genomNorrbackainstitutet åt studerande som efter avslutad utbUdning vid institutetsgymnasium fortsatt sina studier vid . Omkring 50 eleversom bedriver eftergymnasiala studier och 50 elever vid folkhögskolor harberäknats komma att behöva vårdartjänst. Vårdartjänsten som skaU betalas avstatsmedel har föratsätts omfatta hjälp med aUa de funlctioner som hör tiU dendagUga livsföringen och som den handikappade inte klarar själv. Tillvårdartjänsten skall inte räknas färdtjänst och assistans för studiernasgenomförande. De mest framträdande inslagen i vårdartjänsten har föratsättsgälla av- och på-klädning, persoiUig hygien och hjälp att Idara matfrågan,Vårdartjänsten skall i första hand ses som en social angelägenhet, inte som enfråga om hälsovård och sjukvård. Föredragande departementschefen fann skäl antaatt utbyggnaden av den sociala hemhjälpen i allt.högre grad skuUe komma atttiUgodose alla handikappades behov av vårdartjänst. I avvaktan på att sådanamera genereUa resurser kommer till ville departementschefen förordaanordnandet av den särskilda vårdartjänsten för studerande. Med anledning av motionen 1971:361 har från () inkommit en skrivelse vari förbundet anför attnågot behov av särskilda behandlingshem inte föreligger. DHR framhåller att iden utvecldihg av boendet för handikappade som fortgått harman alltmera uppmärksammat behovet av olika, former av boendeservice ochsträvat efter att i servicen bygga in även sådan personlig hjälp som avses imotionen. Dessutom har man strävat efter att ge de serviceberoende handUcappadeen boendeform som så litet som möjligt skUjer sig från boendeformerna i övrigt bl. a. med tanke pä de aUvarliga sociala och individueUa skador somåstadkommits därigenom att handikappade tidigare var hänvisade tiU miljöer medinstitutionella drag. Inom sjulrvården vill man i fortsättningen gehemsjukvård och öppen värd stort utrymme; Handikappade med det sjukvårdsbehovsom avses i motionen kan i betydligt större utsträckning än hittUls lösgöra sigfrån institutionella miljöer och övergå till integrerat boende med tillgångtill persorUig hjälp. Tillgång dygnet runt till kontakt med personal i enserviceenhet gör att akuta hälsosvårigheter (exempelvis hjärt-svikt, behov avandningshjälp) lätt uppmärksammas, varvid den handikappade snabbt kan nå denmedicinska vård inom hemsjuicvårdens och den öppna vårdens ram som i varjeenskilt fall är nödvändig. På samma sätt kan mer kontinuerlig medicinsk hjälp(f. ex. för skötsel av trycksår) lätt arrangeras. mån vissa handikappade här behov av sådan kontinuerUg kontakt med denmedicinska vården som inte kan beredas inom hemsjukvårdens och den öppnavårdetis ram vill DHR rekommendera en boen- deformsom finns för handikappade vid VaUa sjukhus i nämligen bostäder ianslutning till ett sjukhus för långtidsvård. har tillkommit s. k. servicehusfrämst för handikappade yngre personer innehållande bostadslägenheter medspecialinredning av olika slag samt s. k. allmänna utrymmen såsom matsal ochlokaler för arbetsterapi, hobbyverksamhet, sjukgymnastUc m. m, I dessaservicehus har de handikappade tillgång tiU social hemhjälp eller motsvarandeför hjälp med det som ingår i den dagliga livsföringen (hjälp med uppstigning,påklädning, personlig hygien, städning, matlagning, vändning m, m,)och jourpersonal finns tiU hands dygnet rant. Lakar- ellersjuksköterskepersonal fiims inte regelbundet till hands utan tiUkaUas vidbehov. av här angivet slag finns i (Husaren) medJönköpings läns landsting som huvudmän, i (Svedmyra) med som huvudman och i med en lokal somhuvudman, är servicehuset sammanbyggt med landstingetsarbetsträ-ningsinstitut. I finns ett av drivethan-dikappcentrum i anslutning tiU servicehuset. I detta handikappcentrambedrivs bl. a, sjukgymnastik och arbetsterapi med rörelseträning. Ianslutning till långvärdssjukhuset i har Östergötlandsläns landsting uppfört en radhusanläggning iimehållande åtta bostadslägenhetermed olika slag av speciaUnrcdning för handikappade. Hyresgästerna vistas underdagtid i sjukhuset där de deltar i arbetsterapi och sjukgymnastUc samt erhåUer erforderlig läkarvård. StiftelsenFokus har genom att tUlhandahålla anvisningar m. m. medverkat tiU att ca 170bostadslägenheter på åtta orter byggts och inrättats för handikappade. Byggherrarhar vanUgtvis varit kommimala bostadsföretag. Lägenheterna har integrerats ivanliga bostadshus. Stiftelsen bidrar till bostadskostnadema för dehandUcappade och vid behov tUl kostnader för service- och jourpersonal, varesig sådan personal är särskilt anstäUd eller man replierar på den kommunalasociala hemhjälpen eller hemsjukvårdsorganisationen. Förhandikappade som behöver regelbunden sjukvård bedrivs den sjukvårdandeverksamheten vanligtvis inom ramen för landstingens verksamhet förlångtidssjukvård. Genom beslut har tillsatt enarbetsgrapp med uppdrag att utreda långtidssjukvårdens organisation. Idirektiven för denna utredning sägs att målsättningen måste vara att förebyggaoch minska behovet av sluten långtidssjukvård. Ingen skall behöva lämna sinboendemiljö, förrän aUa rimUga möjligheter prövats att där ge den sjukvård,aktivering och övrig omvårdnad som kan behövas. integer den trygghet och möjUghet tiU adekvat vård som är nödvändig bör sluten vårdövervägas. Närdet gäUer patienter inom långtidssjukvården i arbetsför ålder sägs i direktivenatt en del av dessa patienter är ungdomar med medfödda eller förvärvade skadoroch sjukdomar. Av hela grappen torde en stor del vara rörelsehindrade medanandra främst är i behov av en kvalificerad medicinsk omvårdnad. En inventeringbör ske av dessa olUca grupper. För de rörelsehindrade skall man i första handsöka lösa boendefrågan på annat sätt än genom vistelse på institution. Förgrappen i övrigt är det önskvärt att undersöka möjUghetema och lämplighetenatt inom långtidssjukvårdens ram bUda särskilda mindre vårdenheter. Man börvidare undersöka förutsättningarna att bereda de handikappade som harofullständig skolgång tillfälle till undervisning samt i övrigt söka skapaarbetstiUfallen för dem. Detta bör ske bl. a. genom samarbete med den medicinska rehabiliteringsorganisationen. I motionen 1971: 361 framhålls att det för ungdomarsom har så svåra hancUkapp att de inte kan bo i invalicUägenheter eller servicebostäderfinns behov av särskilda behandlingshem. Tillkomsten av sådana skulle innebäraatt ungdomarna fick en boendeform, där såväl behov av personlig hjälp med deflesta av det dagUga livets aktiviteter som behov av relativt kvalificeradsjukvård kunde tillgodoses. Vid behandlingshem skulle finnas såvälsjukvårdspersonal som specialpersonal för sysselsättnings- och fritidsverksamhet.Motionsyrkandet utmynnar i en begäran om skyndsam utredning av frågan ombyggande av behandUngshem. FrånDe har inkommit en skrivelse vari förbundet anför attnågot behov av särskilda behandlingshem inte föreligger. Dehandikappades bostadssituation uppmärksammas alltmer. Kommuner, landsting ochandra är i ökande grad engagerade för att bereda handikappade bra bostäder medbehövlig service. Utvecklingen på området har lett till att bl. a. servicehustillkommit för främst yngre handikappade. Vidare har genom samarbete meUanStiftelsen och kommunala organ kunnat på olika håll i landet tiUskapasför handikappade inrättade lägenheter i vanliga bostadsområden. Samhällettillhandahåller ett flexibelt system av stödåtgärder på bostadsområdet, somanlitas för att tillgodose individuella behov av anpassning och service ibostadssituationen. I detta arbete strävar man efter att normalisera dehandikappades boende. Syftet är att handikappade skall bo i vanliga bostadsområdenmen vara tillförsäkrade sådan anpassning och service i sina bostäder att dekan bo i dem under säkra Utskottet vill i anslutning härtiU. bestämt framhållaatt boendemUjöer av institutionskaraktär bör undvikas. Dei motionen förordade behandlingshemmen skulle såsom ovan anförts vara avseddaför handikappade ungdomar med ett relativt kvalificerat sjukvårdsbehov. Attett sådant föreligger behöver emellertid inte betyda att man är hänvisad tiUinstitutionellt boende. Med stöd av hemsjukvården och den öppna vården bör mani det längsta söka upprätthålla ett »integrerat serviceboende». I den mån endel handikappade har behov av tiUgång tiU kvalificerade behandlingsresurser,bör bostäderna byggas på orter där sådana resurser står till förfogande.Tillkomsten av sådana bostäder står enligt utskottets mening helt iöverensstämmelse med vad som uttalas i direktiven till en tillsattarbetsgrupp inom som skall utreda långtidssjukvårdensorganisation. Eldigt dessa direktiv skall man söka lösa boendefrågan förrörelsehindrade ungdomar i första hand på annat sätt än genom intagning på institution.För sådana ungdomar som främst är i behov av kvaUficerad medicinsk omvårdnad ärdet nödvändigt att undersöka möjligheterna och lämpligheten att inomlångtidssjukvårdens ram bilda särskilda mindre vårdenheter. Utskottetvill i sammanhanget tillägga att i fråga om boendet för handikappade ungdomar dei handikapputredningens senaste betänkande föreslagna handikappråden på kommun-och länsplan bör kunna bU av väsentlig betydelse för att få till stånd ettönskvärt samarbete mellan de handikappade, landstingen såsom huvudmän försjukvården och kommunerna såsom främst ansvariga för social omvårdnad ochservice. Avdet ovan anförda framgår att utskottet i princip ställer sig avvisande tilltanken att inrätta en ny form av institutioner för vissa handikappade ungdomar.Med hänsyn härtUI och med beaktande av att frågan om långtidsvården av bl. a.handikappade ungdomar som har ett kvalificerat sjukvårdsbehov är föremål förutredning avstyrker utskottet motionen. att motionen 1971: 361 inte föranleder någon åtgärd. Närvarande: herrar i (c),i (s)*, (). (), fra Skantz (s), herrHyltander (fp), fra (), herrar (), i (s)*, fra (vpk), herrar i (c), (),i (s) och fröken i (c). *Ej närvarande vid betänkandets justering. K t BecttmansTryckeriirAB.