bet · FU01LU19 · 1971-12-31 00:00:00 — Härigenommöjliggörs nämligen höjningar av de normalbelopp för existensminimum, somenligt vad ovan sagts allmänt tjänar till ledning vid utmätningsmännensbestämmande av förbehållsbeloppet. En höjning av ntjrmalbeloppen kan därförförväntas i motsvarande mån leda till en \* RiksJaacn 1971. enhgt utskottets mening synneriigen välmotiverad höjningav gäldenärens förbehållsbelopp. Därmed torde motionärernas önskemål i huvudsakbli tillgodosedda. Som framgår av det ovan anförda (s. 4) genomfördes år 1968den i prop. 1968:144 föreslagna höjningen av det extra avdraget från 4 500kronor till . besvarade finansministern i andrakammaren en fråga av , om han avsåg att företa en sådan ändring avnormalbeloppen för existensminimum, att dessa kan komma att överstigakommunernas normer för socialhjälp och därmed medge ökat hänsynstagande tillvederbörandes faktiska kostnader för uppehälle jämte obligatoriska utgiftersåsom underhållsbidrag till minderåriga barn. Finansministern erinrade om attnormalbeloppen för existensminimum åriigen fastställs av centrala folkbokförings-och uppbördsnämnden, varvid nämnden beaktade såväl ökningen ilevnadskostnaderna som Svenska kommunförbundets senaste interkommunalaersättningstaxa för socialhjälp. Han erinrade vidare om att den ram inom vilkennormalbeloppen kan bestämmas vidgats genom beslut av samtbetonade att normalbeloppen kan frångås av olika skäl, t. ex. vid högabostadskostnader, dietkost, underhåll till make och barn som ej bor hemma. Äveni annat fall får existensminimum bestämmas högre än normalbeloppet, omsärskilda skäl föreligger, framhöll han. Finansministern pekade också på att beloppet omprövasvarje är, varvid man tar hänsyn till kostnadsändringar enligtkonsumentprisindex. Man kan naturligtvis även ta vissa andra hänsyn, anfördehan och tillade att detta ju inte är en vetenskap som är för evigt fastspikad.Men, fortsatte finansministern, man har haft ett intresse av att få hyggligkorrespondens mellan kommunernas normer för socialhjälp och de normer förexistensminimum som skattemyndigheterna och i sista handkronofogdemyndigheterna konfronteras med. Finansministern anförde vidare att, när han gjortjämförelser mellan den interkommunala socialhjälpstaxans normer och normernaför existensminimum, han har lagt märke till att i de allra flesta fall ärexistensminimum högre än de interkommunala clearingnormerna. Finansministern förklarade sig vara medveten om att det ärmycket svårt att uppställa normer för socialhjälp för kommunerna. De har friaremöjligheter alt bedöma det enskilda fallet, och följaktligen finns detsäkerligen åtskilliga fall där man bedömer socialhjälpen generösare än vadnormerna för existensminimum representerar, men det flnns också exempel pämotsatsen. Finansministern anförde att man inte haft något annat att rätta sig efterän de av konununerna själva uppgjorda interkommunala normerna försocialhjälpen, och existensminimum har anpassats efter dessa. Men, tillade han,normerna revideras , och i och blandskattemyndigheterna har man en ambi- tion att försöka anpassa reglerna efler verkligheten somden utvecklar sig. I motionerna 1970:1:220 av och herrMårtensson samt 11:262 av och anhölls att riksdagenskulle hemställa att Kungl. Maj:t föranstaltar om en översyn av instruktionentiU centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden så att ett störrehänsynstagande till de sociala aspekterna vid bestämmande av beloppen ochreglerna för existensminimum vid införsel i lön kan göras. Motionerna behandlades av bevillingsutskottet i dessbetänkande 1970:31. På utskottets hemställan avslogs motionerna. I sinmotivering erinrade utskottet - efter att ha redogjort för CFU:stillvägagångssätt vid fastställande av normalbeloppen - om vad utskottet yttrati sitt utlåtande 1966:17 (se s. 8) samt anförde med hänvisning därtill att detav motionärerna aktualiserade problemet i regel torde kunna lösas inom ramenför gällande lagstiftning genom en generös tolkning av begreppetexistensminimum, där sociala och andra förhållanden motiverar detta. Finansministern besvarade den 6april 196 5 i andra kammaren en fråga av angående existensminimumvid avdrag för skatt. Frågeställaren hade ansett att det borde finnas generellabestämmelser om att arbetsgivare skall tillse att arbetstagaren får behålla ettbelopp som svarar mot existensminimum. Finansministern framhöll för sin del attarbetsgivaren inte alltid känner till de relevanta omständigheterna i detenskilda fallet. Han vet således inte om arbetstagaren har sidoinkomst,kapitalinkomst, förmögenhet m. m, och inte heller hur stor försörjningsbördaarbetstagaren har. Det torde därför, anförde flnansmi-nistern vara nödvändigtatt bibehålla det i uppbördsförordningen angivna förfarandet, varigenom denlokala skattemyndigheten efter ansökan meddelar beslut om atl - med hänsyn tillexistensminimum -skatteavdrag inte skall ske eller ske med lägre belopp äneljest. behandlade under vårsessionen av åretsriksdag en motion 1971:10 av (), vari yrkades att reglerna omexistensminimum utformas sä att arbetsgivaren alltid automatiskt skallförbehålla arbetstagaren ett visst minimibelopp av lönen. Liksom i förevarandetill lagutskottet remitterade motion grundades yrkandet pä att de skattskyldiga av okunnighet eller missförstånd - i vissa fall underlåter att hos den lokalaskattemyndigheten ansöka om existensminimum, vilket kan ha till följd att arbetsgivarengör avdrag för preliminär och slutlig skatt med belopp motsvarande hela eller idet närmaste hela lönen. Underlåtenheten att göra sådan ansökan kunde enligtmotionären t. ex. bero på att den skattskyldige felaktigt ansett ett avkronofogdemyndigheten i samband med införsel fastställt existensminimum gällaäven för skatteavdrag. Motionen behandlades i samband medatt utskottet behandlade prop. 1971:104 med bl. a. förslag om att hänsyn skalltas till skattereduktion vid beräkning av existensminimum vid beskattningen.Utskottet anförde bl. (SkU 1971:36) att det inte ville bestrida, att sådanasituationer som motionären angett i vissa undantagsfall kan uppkomma. Utskottetanförde vidare att avdrag för kvarstående skatt i många fall givetvis medföratt den skattskyldige tvingas leva på en väsentligt lägre standard än eljest.Detta är emellertid ett problem, som inte kan lösas på det sätt som motionärenföreslår, framhöll utskottet. Inte heller om hela lönen skulle gå åt tillavdrag för preliminär och kvarstående skatt m. m. kunde enligt utskottetsuppfattning ett ansökningsförfarandc undvaras i existensminimifallen. Det kannämligen inte antas, fortsatte utskottet, atl en arbetsgivare i allmänhetkänner till arbetstagarens sidoinkomst, förmögenhet, försörjningsbörda, makesinkomst m. m. Avslutningsvis anförde utskottet att det givetvis i och för sigär beklagligt att förbiseende av ifrågavarande slag kan förekomma. Utskottetförutsatte emellertid att i sin informationsverksamhet ägnaruppmärksamhet även åt denna fråga. Med det anförda avstyrkte utskottet bifalltill motionen. biföll utskottets hemställan. Vad först beträffar motionärernasförslag om samordning mellan utmätningsmännens och de lokala skattemyndigheternasbeslut om existensminimum anför att verket inte vill motsättasig en översyn av reglerna om existensminimum i uppbörds- ochutsökningsförfatlningarna även om det torde vara svårt att åstadkomma särskiltmycket utan att i väsentlig grad mbba principerna och reglerna förbeskattningen. Mot bakgrunden av vad motionärerna anfört om del önskvärda i ensamordning av ohka förbehållsbelopp erinrar verket om att lagstiftarens avsiktvarit att åstadkomma ohka sådana belopp för olika situationer. Verket säger sigha för avsikt atl i samråd med exekutionsvä.sendets organisationsnämndundersöka huruvida med gällande lagstiftning en längre gående samordning kan skemellan myndigheterna vid beslut om existensminimum och förbehållsbelopp. tillstyrker på det livligastemotionärernas förslag om en översyn av reglerna om existensminimum iuppbörds-och utsökningsför-faltningarna i syfte atl få till stånd en samordningav reglerna. , de lokalaskattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna i , FöreningenSveriges fögderichefcr. Föreningen samt Sverigessocial-tjänstemannaförhund tillstyrker också motionärermis förslag om en utredning om samordning av reglerna om existensminimum,bl. a. med hänsyn till atl de olägenheter som vid tillämpning av reglerna kanuppkomma för den enskilde kan vara mycket allvarliga. iStockholms län anser att ett samråd mellan myndigheterna i alla beslut omexistensminimum är vida överlägset ett system där den ena myndigheten skullekomma atl fastställa ett existensminimum för bägge. anser vidareatt översyn av bestämmelserna om existensminimum bör ske genomriksskatteverkets försorg. Sistnämnda uppfattning delas av Föreningen . tar avstånd från förslaget alt införa ettexistensminimum en gång för alla och åberopar härvid finansministerns den 6april 1965 avgivna svar på en enkel fråga, vari en liknande tanke framförts.Såsom framgår av den föregående redogörelsen (s. 11) framhöll finansministern,all arbetsgivaren, som skulle ha att tillse alt arbetstagaren får behålla ettbelopp som svarar mot existensminimum, inte alltid känner till de relevantaomständigheterna i det enskilda fallet, exempelvis förmögenhet, kapitalinkomst,försörjningsbörda, varför det torde vara nödvändigt att bibehålla det iuppbördsförordningen angivna förfarandet. I flera av svaren från de lokalaskattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna i berörsförevarande förslag. Flertalet anser det ~ på samma skäl som finansministernanfört - dock vara praktiskt ogenomförbart att en arbetstagare alltid skallgaranteras ett bottenbelopp för att kunna klara sin existens. Motsvarandeuppfattning har Föreningen i Stockholmslän anser också atl införandel av ett bottenbelopp inte är önskvärt ellerändamålsenligt. erinrar om att bådedepartementschefen och lagberedningen avvisat tanken på att helt följa enschablon vid bestämmande av förbehållsbeloppet vid införsel utan ansett delnödvändigt att av hänsyn till den enskilde uppställa vissa krav på individuellhandläggning av varje mål. Nämnden delar denna uppfattning somnämnden biträder motionärernas mening att de i motionen påtalade konsekvensernaav nuvarande regler bör elimineras. anseratt, om införselinstitulet skall kunna tillämpas på ett riktigt sätt,individuell prövning måste tillgripas vid fastställande av existensminimum. i Södertäljesamt de lokala skattemyndigheterna i och fögderier är intefrämmande för tanken att existensminimum skall bestämmas en gång för alla, ävenom de förklarar sig vara medvetna om att vissa nackdelar är förenade med ettsådant system. i anser att det är önskvärt altdet belopp som gäldenären under alla förhållanden skall erhålla av sin lönbestämmes med utgångspunkt frän en och samma schablon oavsett vilken myndighet soin har att fastställa det och vilken typ avmål eller ärende del gäller. anser i likhet med motionärerna attlöntagaren alltid skall garanteras ett bottenbelopp som möjliggör för honom attklara sin existens. tillstyrker bifall till rnotionsyrkandetatt större hänsyn än bör tas till de sociala aspekterna vid bestämmandeav normalbeloppen för existensminimum i lön. Styrelsen förordar altnormalbeloppen anknyts till basbeloppet i ATP eller på annat sätt görsvärdebeständigt. De lokala skattemyndigheterna i och Sollentunafögderier anser att man bör överväga möjligheten atl göra normalbeloppenindexreglerade med hänsyn till en mera påtaglig ökning av konsumentprisindex.Sveriges socialtjänste-mannaförbund anser att normalbeloppen bör fastställastill samma belopp som socialhjälpstaxan i den kommun där vederbörande ärbosatt. 1 flera av remissvaren från de lokala skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheternai framhålls alt normalbeloppen är otillräckliga. De lokalaskattemyndigheterna i , , och fögderier samlkronorfogdemyndighetcn i distrikt tillstyrker översyn av bestämmelsernaså all bättre samstämmighet mellan normalbelopp för existensminimum ochsocialhjälp kan åstadkommas. framhåller att normalbeloppeninte är avsedda att schablonmässigt gälla som existensminimum. Efter att hahänvisat till bestämmelserna i 50 § 2 mom. tredje stycket KL om det s. k. taketför existensminimum framhåller verket vidare att det utrymme som finns mellan"taket" och normalbcloppen behövs för beaktande av individuellafaktorer såsom bostadskostnad och andra särskilda kostnader. I remissvarenfrån de lokala skattemyndigheterna i , och Södertäljefögderier, i och Föreningen att ändring av normalbeloppen för existensminimum vid avdrag förpreliminär skatt förutsätter ändring av bestämmelsen i 50 § 2 mom. tredjestycket KL rörande maximibeloppet för extra avdrag. erinrar om attförbehällsbeloppet vid införsel inte är avsett alt utgöra ett rentexistensminimum utan all del synes böra bestämmas sä, att det i varje enskiltfall faktiskt täcker rimliga anspråk pä en enligt allmän uppfattning drägliglevnadsstandard. Nänmden framhåller - under hänvisning tillbevillniiigsulskol-tets ovan angivna betänkande I 970:3 1 atl förekomsten av deav (i fortsättningen ) fastställda normalbeloppen intebefriar kronofogdemyndigheterna från den prövningsskyldighet som enligt delsagda åligger dem enligt införsellagen. sålunda anfört betonasockså i flera av remissvaren frän kronofogdemyndigheterna i liksom i remissvaret från FöreningenSveriges kronofogdar. framhåller vidare attkronofogdemyndighetens existensminimum i praxis inte obetydligt torde överstigaexistensminimum enligt uppbördsförordningen. Beträffande frågan om samordningmellan de lokala skaltemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna anförriksskatteverket bl. a.,följande. Till följd av atl olika myndigheter har attfastställa förbehållsbelopp och eftersom olika regler gäller för fastställandeav sådant belopp kan förbehållsbeloppel för samme person bli ohka vid oUkaavdrag. Sådant bör i möjlig mån undvikas. Det har emellertid varitlagstiftarens mening att olika förbehållsbelopp skall fastställas, exempelvisvid införsel och löneutmätning framhåller verket. Verket erinrar om att kronofogdemyndighetens beslut ominförsel i lön innehåller upplysning om att "beslut om existensminimum vidarbetsgivarens avdrag för preliminär A-skatt och kvarstående skatt meddelas avlokal skattemyndighet efter ansökan av gäldenären". Verket föreslår attkronofogdemyndigheten, för att ytterligare markera upplysningstexten påblanketten, då beslutet sändes till den skattskyldige, bifogar en blankett föransökan om förbehällsbelopp vid skatteavdrag. På denna blankett kunde lämphgenden lokala skattemyndighetens namn och adress anges. Därvid bör givetvisobserveras att ansökan skall inges till den lokala skattemyndigheten i den ortdär den skattskyldige är mantalsskriven för inkomståret. Risken med ett sådantförfarande är atl antalet obefogade ansökningar växer. Denna risk torde mandock få ta, anser verket. Lagberedningen har som ovan (s. 7) nämnts föreslagit attutmätningsman genom en instruktorisk föreskrift i uppbördsförordningen böråläggas att sända ett exemplar av sitt införselbeslut till lokal skattemyndighetså snart anledning därtill förekommer, varjämte skattemyndigheten i sin lur,när sådant beslut inkommer, ex officio bör pröva om skatteavdraget bör minskas.Riksskatteverket kommenterar detta förslag enligt följande. Kronofogdemyndighetensfastställande av förbehåilsbelopp sker relativt summariskt och på ett underlagsom inte är tillräckligt för beslut om förbehållsbelopp vid skatteavdrag. Försådant beslut krävs ansökan av den skattskyldige med uppgift om bostadshyra ochandra omständigheter, som i det enskilda fallet skall beaktas vid beslut omförbehållsbelopp vid skalteavdiag och extra avdrag vid taxering. Ettförfarande med prövning ex officio är således inte möjligt. Den skattskyldigesansökningsförfarande skulle underlättas om - som ovan föreslagits kronofogdemyndighetentillställde honom ansökningsblankett. Avslutningsvis anförriksskatteverket att bestämmelserna om existensminimum enligt verkets meningär besvärliga och svärtillänipade. na om existensminimum vid beskattning ingår emellertid ivårt beskattningssystem. Mot bakgrund härav synes det enligt verket inte varamöjligt att pä ett radikalt sätt förenkla bestämmelserna, vilket sägs framgå avde förda debatterna i . Vad beträffar de i motionenpåtalade ölägenheterna kan en bättre samordning ske mellan de lokalaskattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna för atl eliminera en del avolägenheterna, framhåller verket. Socialstyrelsenframhåller att de av motionärerna relaterade olägenheterna med nuvarandebestämmelser och tillämpning av existensminimum helt överensstämmer med vadsocialstyrelsen i andra sammanhang tidigare framfört. Hela systemet är enligtstyrelsens mening alltför komplicerat för atl de enskilda som berörs skallkunna bevaka sin rätt eller ens i efterhand förstå hur bestämmelserna tillämpatsför dem själva. erinrar om denöversiktliga företrädesordning som gäller mellan införsel och skatteavdrag (seovan s. 5) saml anför härefter följande. Har exempelvis utmätningsman pågrund av gäldenärens omfattande underhållsskyldighet i införselärende måstföreskriva innehållande av huvudparten av den del av gäldenärs lön somöverstiger förbehållsbeloppet och har arbetstagaren inte ansökt omexistensminimum för skatteavdrag hos lokal skattemyndighet, skall arbetsgivarenvid lönens utbetalande även verkställa på gäldenärens bruttolön beräknatskatteavdrag. Konsekvensen härav kan bli den som motionärerna har påtalat,nämligen atl gäldenären knappast erhåller någon nettolön alls. 1 det exemplarav införselbeslutel som tillställs gäldenären finns bl.a. upplysning om varbeslut om existensminimum skall sökas. Är i det anförda exempletunderhällsbidraget så stort eller lönen sä låg att bidraget inte helt ellerinte alls kan ullas, kommer skatteavdrag att ske i strid med den lagstadgadeföreträdesordningen. Samma icke önskvärda effekt kan uppkomma om i ett ärendeförbehållsbeloppet är högre än fastställt existensminimum för skatteavdrag.Ehuru förbehållsbeloppet i införselmål i regel är något högre änexistensminimum vid skatteavdrag har förhållandet ansetts spela liten roll ipraktiken. Också i remissvaren frånkronofogdemyndigheterna i och berörs det förhållandet attskatteavdrag kan komma att ske i strid med den lagstadgade företrädesordningen. i anför att även omarbetstagaren tillerkännes det högsta belopp, som lokal skattemyndighet medhänsyn till givna direktiv kan ge honom, detta belopp ligger ändå regelmässigtlägre än det förbehållsbelopp som utmätningsmannen framräknat. Konsekvensenhärav bhr att arbetstagaren för sin försörjning tvingas söka socialhjälp,vilken då i regel utgår i form av hyresbidrag. Vidare kan reglerna omföreträdesordningen komma att sättas ur spel. Enligt myndigheten skulle enomkastning av turordningen vid löneavdrag så att preliminär skatt utgår iförsta hand säkerhgen lösa en hel del problem. Risken för att deunderhållsberättigade genom en dyhk åtgärd skulle bli LU 1971:19 1'' lidande är liten i varje fall då det är fråga omunderhållsbidrag till barn. Myndigheten pekar härvid på att den nyalagstiftningen då det gäller bidragsförskott är så avfattad att flertaletkompenseras om möjlighet inte finns att exempelvis på grund av tillfälUginkomstminskning uttaga underhållsbidraget genom införsel efter skatteavdrag.Denna säkerhet finns emellertid ej då det är fråga om bidrag till hemskildeller frånskild hustru, framhåller myndigheten. anför att i fråga om införsel av lön ned tillfastställt existensminimum prioriteras till exempel införsel avunderhållsbidrag samt eventuell uppkommen skuld av tidigare ej betaltunderhällsbidrag. Detta innebär enligt förbundet i vissa fall att tillräckligskall ej dragés ulan vederbörande blir påförd restskatt, vilken,om vederbörandes ekonomiska situation ej förändras, ökar år . Förbundetanför att detta i många fall kan få förödande inverkan på personer med svårsocial anpassning. Detta kan gälla alkoholskadade, personer med andra socialastörningar, som av angivna orsaker mister motivationen för att arbeta, anförförbundet. Förbundet anser att man för att undvika angivna följdverkningar börgöra avdrag för preliminär skatt innan införsel i lönen sker. För undvikande avblivande skatteskulder bör enUgl förbundet undantag här ske så attarbetsgivaren äger rätt att dra fastställd skatt även om bibehållen lönunderstiger existensminimum. 1 de fall detta inträffar bör del vara samhälletsskyldighet att genom socialhjälp bistå vederbörande, framhåller förbundet.Därefter säges prioriteringar av införselbara skulder kunna ske, till exempel iförsta hand underhållsbidrag. Uppstår dä sådana fall där mellanskillnaden nedtill fastställt existensminimum ej täcker underhållsbidraget uppstår en skuldtill barnavårdsnämnden. Mottagaren av underhållsbidraget tillförsäkras ändåett visst belopp genom utgående bidragsförskott. Visar den underhållsskyldigessvåra ekonomiska belägenhet tendens att av skilda anledningar bli beståendefinns möjlighet för honom atl hos söka eftergift av uppkommenskuld, anför förbundet avslutningsvis. i Danderydföreslår bl. a. att av utmätningsman fastställt införselfritt belopp ocksåskall gälla vid preUminär skatt. De lokala skattemyndigheterna i och Solnafögderier tar däremot avstånd från tanken att beslutanderätten i fråga omfastställande av existensminimum överförs från en myndighet till en annan.Också den lokala skattemyndigheten i fögderi anser att nuvarandebeslutsordning bör bibehållas. anser dock lämpligt att itillämpningsföreskrifterna anbefalla den lokala skattemyndigheten ochkronofogdemyndigheten att samråda med varandra i vissa fall, då ett sådantförfarande kan anses vara påkallat innan beslut om existensminimum fattas.Speciellt när det gäller frågan om beslut om nedsättning av eller befrielsefrån skatteavdrag för gäldande av preliminär skatt vid existensminimum kan det enligt myndigheten synas angelägelatt lokal skattemyndighet inhämtar yttrande från kronofogdemyndigheten, som iallmänhet i sådana fall redan har kännedom om vederbörande skattskyldig ochhaft att meddela beslut om existensminimum för denne i samband med införsel.Motsvarande uppfattning kommer till uttryck i yttrandet från den lokalaskattemyndigheten i fögderi. Också den lokala skattemyndigheten iNorrtälje fögderi trycker på behovet av samråd. i län- som enligt vad ovan (s. 13) anförts anser att samråd mellan myndigheterna ärvida överlägset ett system där den ena myndigheten skulle komma att fastställaett existensminimum för bägge - anför att det relativt ringa antalet besväröver lokal skattemyndighets beslut i ärenden rörande existensminimum synes gevid handen nu gällande regler fungerar tillfredsställande på källskatteområdet.Däremot kan bristen på tillräcklig samordning mellan lokal skattemyndighet ochkronofogdemyndighet ge till resultat att person på grund av skatteavdrag ochtilhka införsel inte får ut någon lön vid ett avlöningstillfälle. Denna bristbör enligt lämphgen rättas till genom att kronofogdemyndigheternai princip kommunicerar med vederbörande lokala skattemyndighet i alla beslut omexistensminimum. Föreningen anser sig med bestämdhetkunna konstatera att det endast i undantagsfall inträffar att löntagareföreställer sig att om de fått elt existensminimum fastställt av kronofogdendetta gäller för hans lön över huvud laget samt att de inte känner till att demåste gå till lokala skattemyndigheten för att få fastställt ett existensminimumsom gäller skatt. Föreningenframhåller vidare att kronofogdemyndigheten vid bestämmandet av förbehållsbeloppi anledning av införsel för underhållsbidrag utgår frän helt andraförutsättningar än lokal skattemyndighet vid fastställande av existensminimumför preliminär eller kvarstående skatt. Kronofogdens beslut kan också skerelativt summariskt och beslutet är ej heller tidsbegränsat på samma sätt somden lokala skattemyndighetens.