bet · FU01FiU47 · 1971-12-31 00:00:00 — attavdraget skall bestämmas till av byggnadskostnaden. Vidare begärs imotionen 1971: 1490 av m. fl. att särskilt investeringsavdrag medrätt till fördelning på högst skall medges av byggkostnaden förbyggnadsobjekt, som påbörjas den 1 november 1971-den 31 mars 1972och som är avsedda att utnyttjas i rörelse, jordbmk eller skogsbruk. Enligtmotionärernas rnening bör dock rätt till investeringsavdrag inte föreligga förs. k. oprioriterat byggande. Isin höstrapport uppger att investeringarna i byggnader ochanläggningar minskat med mellan och . FiU 1971: 47 83 ungefärsamma utveckling som byggnadsinvesteringama. ochförsta fömtser en avsevärt höjd aktivitet.inom byggnadssektorn men en mer begränsad ökning av maskininvesteringama. Medhänsyn tiU de ytterligare stimulansåtgärder för investeringar i byggnader ochanläggningar, som föreslås i propositionen, är skatteutskottet inte beretttillstyrka att rätten tiU särskilt investeringsavdrag utvidgas utöver vaddepartementschefen föreslagit. Utskottet vill också framhålla, att det ärförenat med svårigheter att utforma ett investeringsavdrag förbyggnadsinvesteringar, som tillgodoser kraven på lättillämpUghet och kontrollvid taxeringen. Avdet anförda framgår att utskottet inte heller kan biträda förslaget i den medanledning av propositionen väckta motionen 1971: 1533 av iStockholm m. fl. om avslag på departementschefens förslag till ändring iförordningen om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statliginkomstskatt. Enligt3 § andra stycket förordningen om särskilt investeringsavdrag vid taxering tUlstatlig inkomstskatt medges inte sådant avdrag vid anskaffning av bl. tiU skatteutskottet ingiven skrivelse har AB Bolinder-Munktell anfört bl. Sedan en följd av år hyr bolaget ut ett betydande antal fabriksnyalantbmkstraktorer till försvaret i samband med repetitionsövningar.Uthyrningsperioden omfattar i regel , och den sammanlagda körtiden förvarje traktor uppgår därvid genomsnittligt . Efteruthymingsperioden försäljer bolaget traktorerna med samma fabriksgaranti ochserviceåtagande som gäller för fabriksnya traktorer. Inregistrering avtraktorema sker först vid försäljningen. De till försvaret uthyrdatraktorerna, som torde uppgå tiU av det totala antalet i landetårligen nyregistrerade lantbmkstraktorer, redovisas före försäljningen avbolaget som vamlager-tillgångar. Enligt bolagets mening innebärtillhandahållandet av traktorerna till försvaret inte att de vid försäljningtUl slutlig konsument blir att betrakta som begagnade inventarier. Bolagethemställer därför, att förordningen kompletteras med bestämmelser av innebördatt anskaffningen av ifrågavarande traktorer medför rätt till särskilt investeringsavdrag. Avsiktenmed lagstiftningen är i första hand att stimulera investeringar som medför enförbättring och utbyggnad av produktionsapparaten inom näringslivet.Stimulansen har därför inriktats på anskaffning av nya maskiner ochinventarier. Som framgår av AB Bolinder-Munktells skrivelse föreliggeremellertid fall, där det kan vara berättigat att medge investeringsavdrag ävenvid anskaffning av obetydligt begagnade inventarier. Som fömtsättning föravdragsrätten bör dock gälla att investeringen medfört en förbättring ellerutökning av produktionen. Med hänsyn härtill bör en näringsidkare, som hyr ettinventarium av ett FlU 1971: 47 84 s.k.leasingföretag och därefter inköper inventariet från företajget, inte varaberättigad till särskilt ihvestériiigsåvdräg. förordar såledesatt , när särskilda skäl föreligger, skäll kuima medge rätttill särskilt investéringsavdrag även vid anskaffning av begagnadeinventarier. För ätt tillgodose detta syfte hår till utskottets yttrande sombilaga 1 fogats ett förslag till ändring av 3 § förordningen om särskiltinvestéringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. Viden teknisk granskning av förfåtthihgsförslagét har utskottet i övrigt intefunnit anledning till erinran. med anledning av propositionen väckta motionen 1971: 1537 av harhemställts ätt riksdageii besliitar införa ett investeringsbidrag på förtiden t. o. m. den 31 decerriber 1972. Av motiveringen i motionen framgår attyrkandet inte avser ett bidrag i egentlig mening. Avsikten är attnäringsidkare, som inte redovisar vinst och därför inte kan utnyttja detsärskilda investeringsavdraget vid den statliga taxeringen, skall medges ettsärskilt avdirag av anskaffningskostnaden vid sin redovisning avmervärdeskatt. Frånprincipiell synpunkt kan invändningar riktas mot att näringsidkare, som pågmnd av verksamhetens olönsamhet inte har möjlighet att utnyttja ett visstavdrag vid ihkomstbeskattiiingen, skall kompenseras härför genom avdrag vidredovisning av en helt annan, indirekt skatt. Motionären synes dessutom häförbisett, att redovisningsskyldigheten till mervärdeskatt är begränsad.Sålunda föreligger frihet från sådan redovisningsskyldighet enligt 6 §förordningen (1968: 430) om mervärdeskatt, om den skattepliktigaårsoriisättniiigeh inte uppgår till . Därtill kommer att vissanäringsidkare över huvud taget irite är rédovisriings-skyldiga på gmnd av attvissa varor och tjänster enligt 8 och 11 § § nämnda förordning är undantagnafrån skatteplikt. Också firån kontrollsyn-pimkt kan anmärkningar riktas motförslaget i ihotioneh. Det särskilda investeringsavdraget skall näriiligentUlgodoföras den skattskyldige först vid inkomsttaxeringen året efteririvéntarieanskaffningen, medan mervärdeskatteavdraget skäll rnédges vidinbetalningen av riiervärdéskatt för den redovisningsperiod om normalt tvåmånader som följer härmast efter inventarieanskaffnirigen; Det är således vidtidpuiikteh för det föi-é-slagna mervärdeskatteavdraget omöjligt att avgöra omden skattskyldige kan utnyttja ett särskilt investéringsavdrag vidinkoihsttaxeringen. Av anförda skäl anser utskottet sig inte kunna biträdayrkandet i inotionén 1971:1537. I propositionen tas också upp én ärinan fråga soniirité föranleder något förslag tUl . Departérhéntschefeh uttalar jpås. 11 i propositionen att företagen inom branscher rned hög relativ energiförbrukningbör ges dispeils från energiskätt; Åtgärderi, söm äi: aVsédd att ytterligarestimulera utviecklirigeri inorti näringslivet, kåfi enligt depär- FiU 1971: 47 85 tementschefensmening ske iiipm ramen för gällande dispensbestämmelser. Skatteutskottetvill uttala viss tvekan beträffande innebörden av detta uttalande. Meddispensrätt torde i skattesanimanhang endast avses rätt för Kungl. Maj:t attbefria från eUer återbetala skatt. Förordningen (1957: 262) om allmänenergiskatt innehåller inte några bestämmelser om rätt för Kungl. Maj:t attmeddda dispens. Bestämmelserna i förordningen (1959: 92) om förfarandet vjdviss kpnsunitipnsbeskattning äger emellertid tillämpning på den allmärinaenergiskatten. I 46 § denna förordning stadgas att Kungl. Maj:t eller denmyndighet . Maj:t förordnar äger, när synnerliga skäl därtill föreligger,medge befrielse från eller återbetalning av skatt. Denna bestämmelse haremellertid främst tillkommit för att dispens skall kunna ges då det på gmnd avomständigheterna i det enskilda fallet framstår som pbilligt att skatt skallerläggas, exempelvis om den skattskyldige blivit missledd av uppgifter från beskattningsmyndighetenoch han inte har möjlighet att i sin tur ta ut den debiterade skatten. Detmåste enligt utskottets mening anses uteslutet att Kungl. Maj:t ikonjunkturstimulerande syfte skulle kuiina lämna dispens för hela sektorer avnäringslivet med stöd av detta bemyndigande. De övriga bestämmelser ienergiskatteförordningen som rnöjliggör nedsättning av eller befrielse frånskatt är alla av den arten att de bemyndigar beskattningsmyndigheten -- att besluta härom, och det får enligt utskottets meninganses helt främmande för lagstiftningens syfte att ett centralt ämbetsverkskulle kunna använda dessa regler för konjunkturpolitiska ändamål. kan finna torde därför de avsedda lättnadema inte kunna ske inomramen för gällande lagstiftning. Detfinns enligt utskottets mening anledning att också något beröra de praktiskakonsekvenserna av förslaget. De nedsättningsregler som efterhörande av den till verket knutna energiskattenämnden tUlämpar i fråga om denallmänna energiskatten har tUl syfte att de tillverkade produkterna skall -oavsett vilken energiform som används vid framställningen - få viss maximeradskattebelastning i relation tiU tillverkningskostnadema. Detta innebär attskattenedsättningar redan förekommer för de särskilt energikrävande branschersom åsyftas i det nämnda departementschefsuttalandet. Systeniet leder till attskilda nedsättningsregler tillämpas för olika kraft- eller värmekällor iiiomen och samma sektor av näringslivet. En temporär skattebefrielse kan därför fören viss sektor medföra en koiikurrenssnedvridning genom att den upphäver denkostnadsutjämning mellan eiiergikälloma som nuvarande regler medför. kan bedöma måste därför största försiktighet iakttas vid användandetav deii allmänna energiskatten som konjunkturpolitiskt instrument, ocheventuella skattenedsättnirigar bör ske först efter hörande avenergiska.ttenärnnden pch med beaktande av i FiU 1971: 47 86 De konjunkturpolitiska effektema av de i propositionenförordade ingreppen i den allmänna energiskatten torde sålunda enligtutskottets mening bli tämligen begränsade. Utskottet vill emellertid intemotsätta sig att Kungl. Maj:t får möjlighet att förordna om skattelättnader förde branschei- där en sådan åtgärd kan väntas vara av betydelse och där inganegativa effekter kan befaras. 1enlighet med vad som tidigare anförts beträffande formerna för enskattenedsättning förordar utskottet att antar en särskild förordningom tillfällig nedsättning av den allmänna energiskatten, varigenom Kungl.Maj:t bemyndigas att förordna härom intill utgången av 1972. Ettförfattningsförslag har fogats som bilaga 2 till utskottets yttrande. Ianslutning till det nyssnämnda departementschefsuttalandet beträffande denallmänna energiskatten yrkas i motionen 1971: 1542 av m. fl. attriksdagen vid behandling av propositionen skall uttala att dispens frånenergiskatt skall medges den manuellt arbetande glasindustrin. Medanledning härav vill utskottet framhålla, att det med hänsyn tiU vad utskottetovan anfört rörande energiskatten inte kan anses lämpligt att utan en meraingående prövning besluta om vUka branscher som skaU komma i fråga för deavsedda skattelättnaderna. En sådan samlad prövning bör - om utskottets förslaggodkänns - ankomma på Kungl. Maj:t, som därvid har att beakta de synpunktersom utskottet framfört. Om det i detta sammanhang framkommer attenergi-förbmkningen inom den glasindustrin motiverar skattenedsättningoch några hinder i övrigt inte föreligger härför får alltså Kungl. Maj:tmöjlighet att tillgodose syftet med motionen. Utskottet övergår härefter till en i huvudsakteknisk granskning av yrkandena i motionerna. Enligt12 § förordningen (1947: 576) om statlig inkomstskatt skall bestämmasmed vilka procenttal av de i 10 § 1 mom. nämnda förordning angivnagmndbeloppen den statliga inkomstskatten skall ingå i preliminär skatt förkommande budgetår. Därvid skall iakttas att procenttalet skall vara detsammaför helt kalenderår. Vid1971 års vårriksdag (prop. 1971:115, SkU 40, rskr 197) har beslutats attstatlig inkomstskatt för /72 skall ingå i preliminär skatt med100 % av gmndbeloppet. Imotionen 1971: 1489 av m.fl. yrkas - med upphävande av riksdagenstidigare fattade beslut - att procenttalet för uttagande av statliginkomstskatt för skall bestämmas till 90. Enligt motionärernas förslagskall vidare käUskattetabellema för utarbetas så attskatteuttaget begränsas till . Skattelättnaden skall dock maximeras till800 kr. FiU 1971: 47 87 käUskattetabellemautarbetas med utgångspunkt i uttagsprocenten 100. Yrkandet syftar till attåstadkomma en temporär ökning av den privata konsumtionen. Enligt35 och 36 §§ uppbördsförordningen (1953:272) skall lokal skattemyndighetöversända debetsedel avseende preliminär A-skatt och B-skatt till skattskyldigsenast resp. den 25 febmari under inkomståret. Utskottethar från inhämtat att det under normala förhållanden krävs entid av för upprättande, tryckning och distribution av nyakällskattetabeller. De källskattetabeller, som skall tillämpas , ärsålunda redan under distribution till de lokala skattemyndigheterna. Dessa haratt översända vederbörlig skattetabell tillsammans med debetsedeln tillskattskyldiga, som enligt gällande bestämmelser är skyldiga att erläggapreliminär A-skatt. Ett bifall till motionärernas förslag skulle innebära enfördubbling av antalet källskattetabeller. Det torde med hänsyn härtill intevara praktiskt möjligt att nu hinna utsända nya omarbetade källskattetabellerinom den i uppbördsförordningen stadgade tiden. Motionärernas förslagföranleder också en omräkning av redan utförd debitering av preliminärB-skatt, vilket medför förseningar även med utsändandet av debetsedlarna tillskattskyldiga, som skall erlägga preliminär B-skatt. Av det anförda framgåratt det inte ens vid ett riksdagsbeslut i frågan är möjligt attadministrera motionärernas förslag. Imotionen 1971: 1489 av m. fl. begärs också att en parlamentariskutredning skall tillsättas för översyn av beskattningssystemet. Utredningenbör enligt motiveringen i motionen ha till uppgift att åstadkommamarginalskattesänkningar, särskilt i inkomstlägena , ochindexreglering av skattesystemet. I den med anledning av propositionen väcktamotionen 1971: 1530 av i m. fl. hemställs omriksdagsskrivelse med begäran om ändring av det direkta skattesystemet så attpenningvärdeförändringar inte automatiskt medför ökat skattetryck och därmedminskad köpkraft. Vidställningstagandet till liknande motionsyrkanden under vårriksdagen framhöllskatteutskottet i sitt av godkända betänkande 1971:18 bl. a., att1970 års skattereform åsyftat och också medfört lättnader vidinkomstbeskattningen för skattskyldiga upp till inkomstnivån 40 000-45 000 kr.Dessa lättnader, som givetvis motverkas av och i vissa fall kan understiganumera beslutade höjningar av den kommunala utdebiteringen, har delvisfinansierats genom en ökad skatteprogression även vid förhållandevis lågainkomster. Utskottet delade uppfattningen att skatteprogressionen i vissainkomstlägen är kännbar och att detta i särskilt hög grad gäller deinkomstskikt där sociala förmåner av olika slag avtrappas. Utskottet erinradeemellertid om att skattereform i detta hänseende innebar avsevärdaförbättringar FiU 1971: 47 88 I fråga om barnfamiljerna innebar reformen att dessatillförts 700 milj. kr. i ökade transfereringar, räknat , genom enhöjning av bambidrag, bidragsförskott m. m. En allmän sänkning avmarginalskatterna kunde enligt skatteutskottets uppfattning visserligen i ochför sig anses önskvärd, men möjligheterna att vidta en sådan åtgärd var iförsta hand beroende av det statsfinansiella utrymmet och behovet av andra,mer angelägna reformer. Yrkandetom en allmän översyn av beskattniiigen besvarades av utskottet med att storaoch betydande delar av beskattningsområdet redan var eller skulle bli föremålför utredning och att resultatet härav och erfarenheterna av skattereformensverkningar borde avvaktas, innan beslut fattades om nya utredningar. Frågan omen indexreglering av skattesystemet ansåg utskottet vara förenad med storapraktiska svårigheter, främst på gmnd av källskattesystemet. Beskattningenborde i stället tid efter annan omprövas och avvägas med hänsyn inte endasttill penningvärdeförändringen utan också till ändrade fömtsättningar av annatslag. Vadmotionärerna anfört i motionema har inte givit skatteutskottet anledning tilländrat ståndpunktstagande i denna fråga. Skattenligt förordningen (1968: 430) om mervärdeskatt utgår fr. o. rn. med15 % av beskattningsvärdet. Detta värde utgörs i princip av det pris eUervederlag, som kunden i varje särskilt fall betalar eller faktureras, medskattens belopp inräknat. I vissa faU utgår skatten på reduceradebeskattningsvärden. Sålunda utgör beskattningsvärdet av totalavederlaget eller saluvärdet inklusive skatt i fråga om försäljning eller uttagav byggnad eller monteringsfärdigt hus, servering, mmsuthyming i hotellrörelseeller liknande, byggnads- och anläggnings-entreprenader eUer andra tjänster somavser fastighet. Vidare utgör beskattningsvärdet av totalavederlaget inklusive skatt i fråga om vissa markanläggningsarbeten samt tjänstersom tillhandahålls av arkitekter, byggnadskonsulenter och liknande. Skattesatsen15 % motsvarar ett pålägg av på priset före skatt. Vid tillämpningav reduceringsreglerna blir pålägget resp. på priset före skatt. Avde åtgärder som föreslås i motionerna beträffande den indirekta beskattningenuppvisar de förslag som avser mervärdeskatten de flesta variationema. Isamtliga motioner behandlas frågan om en sänkning av mervärdeskatten helt ellerdelvis. I motionema 1971: 1489 av m. fl. och 1971: 1490 av herrFälldin m. fl. förordas emellertid andra åtgärder än sänkt mervärdeskatt. Imotionen 1971:1494 av m.fl. yrkas att skattesatsen för livsmedelskall sänkas till fr. o. m. , medan motionärerna imotionen 1971: 1493 av i m. fl. helt vill befria livsmedelfrån mervärdeskatt fr. o. m. och kompensera det skatte- FiU 1971: 47 89 bortfallsom därigenpin uppkomnier genpm en skärpt beskattning av företag, förmögenheteroch skattskyldiga med större inkomster. Imotionen 1971: 1494 motiveras yrkandet med att man genom den föreslagnasänkningen skulle friställa köpkraft i konjunkturstimulerande syfte samtidigtsom åtgärden särskilt gynnar barnfamiljema. Motionärerna hänvisar också tillatt andra länder har väsentligt lägre mervärdeskatt på livsmedel än på övrigavaror. I kommunistemas partimotion berörs visserligen också denaktuella ekonomiska situationen men av motiveringen framgår att förslagentillkommit mera av fördehiings-politiska an konjunkturpolitiska skäl. Förslagom differentiering av den generella indirekta beskattningen till förmån för bl.a. livsmedel har avvisats av vid ett flertal tillfällen såväl underden allmänna varuskattens som . Mot en sådan åtgärdhar främst åberopats statsfinansiella skäl. vill ocksåframhålla de administrativa och kontrolltekniska svårigheter som en differentieradmervärdeskatt måste medföra. Det är uppenbart att livsmedelshandeln, som ibetydande omfattning säljer alla slag av dagligvaror såsom rengöringsmedel,kosmetika, tobak och sötsaker, kommer att få betydande svårighteter omkassaredovisningen måste delas upp på livsmedel och på övriga varor. Det ärockså troligt att viss del av en skattelättnad för livsmedel kommer att ätasupp av ökade hanteringskostnader för handeln. När man åberopar utländskaförebilder finns det enligt utskottets mening anledning erinra om att det förnärvarande i länder med skattedifferentieringar görs ansträngningar attbegränsa antalet skattesatser och att bringa dem i närmare överensstämmelse medvarandra. Det ursprungliga fastställandet av lägre skattesatser för vissanödvändighetsvaror måste även ses mot bakgrunden av de socialpolitiskainsatserna i övrigt och den jordbruksekonomiska situationen i landet.Införandet av skilda skattesatser i vissa länder torde sålunda ha skettuteslutande av politiska och sociala skäl och inte i något fall ha varitmotiverat av skattetekniska hänsyn. Enligt utskottets mening är det angelägetatt erinra om att inkomsterna från mervärdeskatten genom transfereringarmöjliggör en betydande utjämning av inkomstskillnaderna i övrigt och att varjemer avsevärd försvagning av dessa inkomster minskar möjligheterna attfullfölja strävandena i sådan riktning. Då yrkandena om slopande avmervärdeskatten på livsmedel dessutom endast i begränsad omfattning kan ses sominlägg i den konjunkturpolitiska debatten finner utskottet inte skäl att idetta sammanhang ytterligare belysa konsekvenserna härav. Rentkonjunkturstimulerande är däremot syftet med yrkandet i motionen 1971: 1491 avherr m. fl. att sänka mervärdeskatten för tiden den 1 november1971-den 30 april 1972. Det bör erinras om att redan aUmänna skatteberedningeni sitt betänkande Nytt skattesystem (SOU 1964: 25) var inne på tanken attanvända mervärdeskatten FiU1971: 47 90 Det som då diskuterades var emellertid endastmöjligheten att genom begränsningar i avdragsrätten dämpa en överhettadkonjunktur. Utskottet har tidigare berört de allmänna konjunkturpolitiskasynpunkterna i fråga om en temporär sänkning av mervärdeskatten och viU därföri detta sammanhang endast framhålla att några mer avsevärda tekniskasvårigheter inte torde vara förknippade med en sådan åtgärd. Merarbete förframför aUt detaljhandeln och kontrolltekniska problem torde dock bli en ofrånkomligmen inte oöverkomlig följd av detta förslag. Enligtförordningen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift skall sådan avgifterläggas av arbetsgivare och av fysisk person vilken haft inkomt av här i riketbedriven rörelse eller av här belägen jordbruksfastighet som han själv brukar.Även staten och kommunerna är skyldiga att erlägga sådan avgift. Förarbetsgivare utgår avgiften fr. o. m. av summan av vad hanunder året utgivit som lön till arbetstagare i pengar eller naturaförmåner iform av kost eller bostad. För fysisk person som haft inkomst av rörelse ellerjordbmksfastighet, som brukas av honom, utgår allmän arbetsgivaravgift (s. k.egenavgift) av sådan inkomst i den mån arbetsgivare inte skall erläggaallmän arbetsgivaravgift för inkomsten, linkomst av rörelse ellerjordbruksfastighet, som ej uppgår till . och förvärvskälla, skallinte tas med vid beräkning av egenavgift. Imotionema 1971: 1489 av m. fl. och 1971: 1490 av m.fl. yrkas avveckling av den allmänna arbetsgivaravgiften fr. o. m. den 1november 1971. Utskottet- som förutsätter att finansutskottet självt prövar de samhällsekonomiskaverkningarna av ett slopande eller en nedsättning av den allmännaarbetsgivaravgiften - vill inte göra gällande att några skattetekniskainvändningar kan riktas mot motionärernas förslag. Det kan emellertidframhållas att den s. k. egenavgiften, som beräknas med ledning av inkomsternaunder helt kalenderår, lämpligen bör - om en avveckling kommer till stånd -slopas , men det torde inte vara omöjligt att med hjälp avlämpliga regler om proportionering genomföra en avveckling . Avprincipiella skäl ställer utskottet sig mera avvisande till förslaget imotionen 1971: 1491 av m. fl. att slopa arbetsgivaravgiften inom detinre stödområdet och sänka avgiften till inom övriga delar av landet.Utskottet har tidigare och senast under vårriksdagen bestämt motsatt sigtanken på regionala differentieringar av skatte- och avgiftsreglerna. Utskottetvidhåller att sådana åtgärder måste få ogynnsamma konsekvenser och leda tillkomplikationer av skilda slag. Det framstår enligt utskottets mening somangeläget från skatteteknisk synpunkt att bevara de praktiska fördelar somvissa skatte- och avgiftsfor- FiU 1971: 47 91 mererbjuder genom sin förhållandevis enkla konstruktion. Inför man undantag ellersärregler för att tillgodose särskilda intressen, riskerar man uppenbarligenatt förlora inte bara de tekniska fördelama utan också möjligheterna attöverblicka kostnaderna för samhällets åtaganden. här anfört äger också tillämpning på utredningsyrkandet i motionen1971: 1490 av m.fl. om differentiering av den allmännaarbetsgivaravgiften i syfte att bereda arbetskraftsintensiva näringsgrenarsärskilda lättnader. Närvarande:herrar (), i (m), i Bäckmora (c), fmNettelbrandt (fp), fm * (s), herrar (). Josefson i Arrie(c), Wämberg (s), i (fp), Carlstein (s), i Trobro* (m),Stadling (s). i (s). i (c) och (). *Ej närvarande vid yttrandets justering. av herrar i (m), iBäckmora (c), fm Nettelbrandt (fp), herrar Josefson i Arrie (c), iUmeå (fp), i Trobro (m) och i (c), vilka anfört följande: »i anledning av särskild inträffad händelse vid höstriksdagens början väcktamotionema framhölls att sysselsättningsläget i landet gjorde det angeläget attriksdagen skyndsamt fattade beslut om kraftfulla konjunkturstimulerandeåtgärder.