bet · FU01KU34 · 1971-12-31 00:00:00 — OK vände sig 1968 tillstatens planverk med förfrågan huruvida verket med stöd av sin instmktion kundeåtaga sig uppdraget att studera de olika konsekvenserna från plansynpunkt, sometableringen av ett oljeraffinaderi med tillhörande oljehamn på den svenskavästkusten skulle medföra. Maj:ts instruktion för statens planverk (1967: 329)1 åligger detplanverket bl. a. att insamla och bearbeta kunskaper och erfarenheter inomdess verksamhetsområde, att i anslutning till den allmänna uppsikten överplanläggningen ge råd och vägledning för planläggningen, att verka församordning mellan planverkets och andra myndigheters föreskrifter, råd ochanvisningar som rör planläggningen. får biträda kommun ellerenskild med utlåtande, undersökning eller annat arbete om det är av allmäntintresse för planläggningen. I sammanhanget bör erinras om att en arbetsgrupptillsatts inom med uppgift att studera formernaför en s. k. fysisk riksplanering. Till denna är enligt beslut den 9 oktober1969 knuten en rådgivande expertgrupp. Vidare pågår översynav byggnadslagstiftningen. Medhänsyn till att den av OK planerade anläggningen kunde väntas medföra långt gåenderegionala inverkningar beträffande markanvändning, näringsliv,tätortsutveckling och kommunikationer samt immis-sionsförhållanden, och frågansålunda måste bedömas vara av stort allmänt intresse för planläggningen,beslöt planverket med stöd av sin instruktion att åtaga sig uppdraget. Enligtdet avtal som träffades med OK skulle planverkets utredning ej avse att ledatill ett ställningstagande för eller emot en etablering i vissa lägen, utanfrämst söka klarlägga vissa för samhällsplaneringen väsentliga konsekvenser aven lokalisering till platser som från teknisk synpunkt var möjhga. Utredningenskulle också kunna ses som ett försök till vidgat samarbete mellan näringslivoch samhälle i planerings- och lokaliseringsfrågor. Resultatetav utredningen överlämnades till OK och offentUggjordes . 1Ny instruktion har sedermera fastställts, se SFS 1970: 349. KU 1971: 34 115 Efter planverkets utredning beslöt OK på grundvalav egna studier beträffande de tekniska och ekonomiska förutsättningarna attnärmare undersöka möjligheterna att kunna förlägga oljeraffinaderiet till Lysehalvönvid . I samarbete med stad bedrevs det vidareplaneringsarbetet, vilket resulterade i ett förslag till stadsplan för industriområdevid (SjöbolHumlekärr) i . Förslaget till stadsplan godkändesav i . Planförslaget jämte övrigtutredningsmaterial utställdes för granskning, varvid åtskilliga erinringar gjordes.Sedan förslaget tillstyrkts av drätselkammaren antogs det av stadsfullmäktigei . I anslutning härtill träffades ettexploateringsavtal mellan staden och OK. Ärendet vidarebefordrades däreftertill i för fastställelseprövning jämlikt26 § byggnadslagen. Länsstyrelseninfordrade yttrande från en rad myndigheter. Synpunkter på frågan förelåg ävenfrån flera organisationer, institutioner m. m. Flera av länsexperterna, bl.a. länsarkitekten och överlantmätaren, var starkt kritiska mot den föreslagnalokaliseringen. Länsstyrelsentillstyrkte stadsplanen i yttrande samt överlämnade fråganom fastställelse av planen till Kungl. Ärendet handlades inomcivildepartementet. Remissyttranden inhämtades från planverket ochnaturvårdsverket, vilka avstyrkte förslaget, från sominte motsatte sig den föreslagna lokaliseringen men ifrågasatte förläggningenav raffinaderiet till Lysekilsområdet med hänsyn till den lokalaarbetsmarknadens storlek, samt från kommerskollegium som ej hade något atterinra mot förslaget. Vidareanmodades att bereda ägare och innehavare av fastigheter somskulle beröras av markinlösen från stads sida i samband medstadsplanens antagande tillfälle att yttra sig. Åtskilliga yttranden inkom idenna del. Blandövrigt utredningsmaterial kan nämnas yttrande från Föreningen Rädda Brofjordensom bl. a. deklarerade, att en lokalisering av OK:s raffinaderi till Lysekilendast kunde accepteras om en total sammanväg-ning, där regionens exklusivanaturvärde och utomordentliga värden ur social naturvårdssynpunkt invägts tillsitt fulla värde, entydigt visade, att samhällsnyttan av OK-etableringen påsikt eller blev så stor, att man över huvud taget inte kunde avståfrån densamma. Föreningen hänvisade till den pågående fysiska riksplaneringen,vilken kunde förväntas komma att belysa problemen beträffandemark- och vattenanvändning för landet i sin helhet. Generaltullstyrelsenyttrade sig till angående frågan om oljeskadeskydd inomberörda vattenområden. , som i yttrande till länsstyrelsenuttalat att enligt verkets mening lämpade sig väl förlokaliseringen i fråga med hänsyn till angörings- KU 1971: 34 116 ochinseglingsförhållandena, vidhöll denna bedömning i skrivelse tillcivildepartementet. Utöver vad som nämnts förelåg ett betydande utredningsmateriali departementet. Redanhösten 1968 bildades en interdepartemental arbetsgrupp med uppdrag att ställasamman och bedöma tillgängligt material rörande frågan om lokalisering av ettoljeraffinaderi till . Arbetsgruppen,som leddes först av numera generaldirektören och därefter avstatssekreteraren , bestod av tjänstemän från civil-,kommunikations-, jordbruks-, inrikes- och industridepartementen (i principstatssekreterarna). Flera beredningar och föredragningar inför statsrådenförekom. Efter en allmän beredning beslöts om införskaffande av endel ytterligare utredningsmaterial. Bl.a. uppdrog Kungl. Maj:t åt att med anlitandeav erforderhg expertis skyndsamt tillhandahålla kompletterande underlag förbedömning av inseglingsförhållandena för stora tankfartyg i . Tillbeslutet om deima utredning var fogad en promemoria innehållande vissafrågeställningar i ämnet. Detta ärende hade beretts inomkommunikationsdepartementet. avgav yttrande dagtecknat den 3 november 1970.Sammanfattningsvis anförde verket, att framlagt material för bedömning avBrofjorden från sjösäkerhetssynpunkt enligt verkets mening bekräftade verketstidigare ståndpunkt att väl lämpar sig för angöring av storatankfartyg och att något bättre hamnläge härför icke finns på . Den25 utfärdades en kommuniké av följande innehåll: Regeringen kommer att medge lokalisering tillLysehalvön av det av OK planerade oljeraffinaderiet. Beslut om fastställelse avstadsplan för industriområdet meddelas i fredagens konselj. Regeringens beslutbaseras på en långsiktig bedömning av markanvändningen på . Innebördenav beslutet är att ytterligare ett industriområde öppnas på västkustensamtidigt som återstående delar av kusten för framtiden hålls fria från sådanaverksamheter som står i konflikt med rörligt friluftsliv, fritidsbebyggelse ochnaturvårdsändamål. Konkurrensenom mark och andra naturtillgångar i vårt land har skärpts . Detgäller framför allt kusterna, där i första hand näringslivets intressen av bl.a. goda hamimiöjligheter tävlar med anspråken på områden för rörligtfriluftsliv och fritidsbebyggelse. Somett led i regeringens förberedelser för en fysisk riksplanering har bl. a.anspråken på mark för industriell utbyggnad inventerats. De gjordaundersökningarna utvisar ett långsiktigt starkt expansionstryck i fråga omflera industribranscher, för vilka kombinationen av naturresurser på västkustenär särskilt viktig. Enligtregeringens bedömning är det nödvändigt att en del av dessalokaliseringsanspråk kan tillgodoses. Regeringen har med hänsyn till förutsebara behov av mark och hamnkapacitet för sådanindustri därför bedömt det som ofrånkomligt att ytterligare ett industriområdeöppnas på . En huvudprincip för den fysiska riksplaneringen är att sålångt möjligt samla industri med besvärande omgivningspåverkan till ettbegränsat antal områden för att hålla större delar av kusten öppna förfriluftsliv och andra med industrin konkurrerande intressen. Områden som tas ianspråk för industrialisering bör kunna erbjuda naturliga förutsättningar attbli allsidiga industriområden. Uddevalla-Lysekilsområdet har p. g. a. delsnaturförutsättningarna, bl. a mycket goda möjligheter att anlägga en djuphamnvid Lysehalvön, dels regionens goda utrustning i fråga om samhällsservicebedömts ha gynnsamma förutsättningar att ta emot industri i ökad omfattning. Regeringen har mot denna bakgrund bedömt det som önskvärtatt främja utvecklingen av en samplanerad industriregion baserad på ,, och . Bakom ställningstagandet ligger en önskanatt efter hand tillföra detta område ökade sysselsättningsmöjligheter ochdärigenom åstadkomma en mera balanserad fördelning av det industriella trycketmot . Diskussionen om lokaliseringen av ett nytt oljeraffinaderipå har framför allt gällt två alternativa möjligheter, nämligenGöteborgsregionen och . Mot bakgrund av statsmakternasuttalade målsättning att söka dämpa storstadstillväxten och önskvärdheten attfrämja utvecklingen i mellersta har regeringen ansett sig börabifalla stads förslag till stadsplan för ett industriområde ianslutning till de goda hamnförutsättningarna i . De gynnsammainseglingsförhållandena för stort tanktonnage i talar dessutom såvälur allmän risksynpunkt som av säkerhetsskäl vid oljetransporter för att dennahamnresurs kommer till utnyttjande. Det har i regeringens bedömning framstått somönskvärt att området mellan och samt öarna och Tjörnmed kringliggande vattenområden undantas från industrialisering i större skalamed tanke på att invånarna i har behov av relativt nära liggandeområden för frilulsliv. Kuststräckan LysekilStrömstad bör likaledes enligtregeringens mening hållas fri från omfattande industrialisering för att även ifortsättningen kunna tjäna fritidslivets intressen. Vidare förutsätterregeringen att en utbyggnad av sker så att Gullmarsfjordensstora värde ur bl. a. vetenskaplig synpunkt inte äventyras. Regeringens beslut förutsätter att erforderligasäkerhetsanordningar för sjöfarten skapas i angörings- och inseglingsområdetvid och att beredskapen mot oljeskador blir effektivt utformad.Prövning enligt vattenlag och miljöskyddslag återstår. Därvid skall bl. a.preciseras vilka krav på åtgärder som bör ställas för att motverkaföroreningar från den planerade industriella verksamheten. Regeringen har i sina överväganden även beaktat industri-och energipolitiska faktorer. På gmnd av sambandet mellan raffinaderiverksamhetoch petrokemisk industri krävs en nära utbyggnadssamordning för att uppnåsamhällsekonomiskt riktiga lösningar. Regeringen förutsätter att ettkontinuerligt samråd etableras mellan OK och den petrokemiska industrin i syfteatt tillvarata alla möjligheter till samverkan. KU 1971: 34 118 Stadsplaneärendet avgjordes efter gemensamberedning , ,, och industridepartementet ikonselj . Maj:ts beslut har följande innehåll: Med eget yttrande harlänsstyrelsen i för Kungl. Maj:ts prövning ochfastställelse överlämnat ett av stadsfullmäktige i den 1 juli 1969antaget förslag till stadsplan för industriområde vid (SjöbolHumlekärr).Planeringsrådet i länet har deltagit i handläggning av ärendet. Förslaget,som jämväl innehåller stadsplanebestämmelser, har angivits på en avstadsbyggnadskontoret i staden och i maj 1969upprättad karta i två blad med därtill hörande beskrivning. Avden till förslaget fogade beskrivningen och övriga handlingar framgår attplanförslaget innebär utläggande av ett industriområde vid , avsettför ett av , ekonomisk förening, planeratoljeraffinaderi med därmed sammanhängande anordningar, att förslaget upptarområden för råolje- och produkthamnar, att förslaget ingår som ett led iförberedelser för öppnande av ett nytt industriområde samt att det harföregåtts av ingående utredningar om tekniska, ekonomiska och miljömässigaförhållanden. Länsstyrelsenhar vid sitt yttrande fogat bl. a. av inhämtade yttranden frånsjöfartsverkets centralförvaltning, , chefen förtullverkets västra kustdistrikt, länsarkiteken och överlantmätaren, ävensomtill i inkomna yttranden frånfortifikationsförvaltningen, , domänverket ochsamarbetsnämnderna i kommunblock, kommunblock. Gravarnes kommunblockoch Orusts kommunblock. har vidare överlämnat yttrande avnaturvårdsrådet i länet samt till och inkomnaskrivelser från ett stort antal ägare till fastigheter inom och utomplanområdet, andra privatpersoner och Föreningen . , såsom ombud för ett stort antal markägare, ävensom O. ,m. fl., och har förmält siganföra besvär över åtgärd att överlämna nuifrågavarande stadsplaneförslag till Kungl. Maj:t för fastställelseprövning. Genomcivildepartementets försorg har yttranden över planförslaget inhämtats frånstatens planverk, , , kommerskollegiumoch generaltullstyrelsen. Sjöfartsverkethar överlämnat en på verkets uppdrag gjord utredning jämte eget kompletterandeyttrande. Eftersärskilt uppdrag av Kungl. Maj:t har därefter utförtytterligare utredningar rörande inseglingsförhållanden m. m. som överlämnatsmed en sammanfattande skrivelse från verket. Iärendet har vidare ingivits skrivelser från , OK, organisationer ochenskilda. Rörandehamnarna framgår av handlingarna att OK och är ense om bl. a. följande.Hamnarna skall ägas av OK, som skall göra ansökan enUgt vattenlagen omförklaring att oljehamnen skall vara allmän hamn. OK är skyldig att på begäranav ge andra impor- KU 1971: 34 119 törerav råolja rätt att nyttja oljehamnen. äger rätt att bygga ut hamnenskapacitet för import av råolja, därest OK förklarar sig ovillig härtill. Maj:t, som finner åtgärd attöverlämna planförslaget till Kungl. Maj:t för fastställelse icke vara avbeskaffenhet att kunna särskilt överklagas, upptar icke av m. fl.hämtinnan anförda besvär till prövning. Kungl.Maj:t fastställer, jämlikt 26 § byggnadslagen, det underställdastadsplaneförslaget. Brofjordenfrågan diskuterades under förra åretshöstriksdag dels innan regeringens kommuniké och delsefter densamma. besvarade sålunda chefen för ,statsrådet , en interpellation av (). Angåendeinnehållet i interpellationen, statsrådets svar samt de synpunkter på frågansom lämnades i riksdagsdebatten hänvisas till protokoll, andrakammaren, nr 36 s. 90112. Statssekreterareni , , som enligt uppgift haft huvudansvaret församordning av ärendets beredning inom kanslihuset, föredrog Brofjordenärendetinför den socialdemokratiska gruppen eller i omedelbaranslutning till regeringens kommuniké. Vid en av statsråden ochNorling anordnad presskonferens angående Brofjordenbeslutet lämnade enredogörelse för de undersökningar och bedömningar som förgått beslutet iärendet. slutligen besvarade statsrådet en enkelfråga av () ställd till statsministern om offentliggörande avbeslutsunderlaget för regeringens beslut om . Beträffande innehålleti statsrådets svar samt vad som därefter yttrades i riksdagsdebatten hänvisastill protokoll , första kammaren, nr 41 s. 34. Maj:ts beslut i stadsplanefrågan har det av stadsfullmäktige i Lysekilden antagna förslaget till stadsplan för industriområde vidBrofjorden fastställts. Planen innebär utläggande av ett industriområde vidBrofjorden, som är avsett att användas av OK för uppförande av ett planeratoljeraffinaderi och därmed sammanhängande anordningar, bl. a. område förråolje- och produkthamnar. Rörande hamnarna har antecknats i beslutet att OKoch bl. a. är ense om att hamnarna skall ägas av OK, som skall göraansökan enligt vattenlagen om förklaring att oljehamnen skall vara allmän hamn. Enligtregeringskommunikén baseras beslutet i stadsplanefrågan på en långsiktigbedömning av markanvändningen på . Innebörden av beslutet är enligt kommunikén att ytterligare ett industriområde öppnas på västkustensamtidigt som återstående delar av kusten för framtiden hålles fria från sådanaverksamheter som står i KU 1971: 34 120 konflikt med rörligt friluftsliv, fritidsbebyggelse ochnaturvårdsändamål. Beslutet förutsätter vidare enligt kommunikén atterforderliga säkerhetsanordningar för sjöfarten skapas i angörings- ochinseglingsområdet vid och att beredskapen mot oljeskador blireffektivt utformad. Det erinras om att prövning enligt vattenlagen ochmiljöskyddslagen återstår. Därvid skall bl. a. preciseras vilka krav pååtgärder som bör ställas för att motverka föroreningar från den planeradeindustriella verksamheten. Beträffande den prövning som enligtvattenlagen kan komma till stånd i fråga om de planerade anläggningarna vidBrofjorden kan i sammanhanget erinras om att i princip alla åtgärder sominnebär byggande i vatten skall prövas av vattendomstol. Enligt 2 kap. 1 §vattenlagen avses sålunda med byggande i vatten uppförande av damm, bro,brygga, vall, hus eller annan anläggning ävensom fyllning eller pålning ivattendrag, sjö eller mindre vattensamling eller havet eller på land så närastrandbädden, att inverkan kan ske på vattenståndet. Till byggande i vattenhänförs också bortledande av vatten ur vattenområde, grävning och sprängning ivattenområde samt annan åtgärd till förändring av vattnets djup eller läge.Inom begreppet vattenbyggnadsföretag faller bl. a. intag av kylvatten frånhavet eller annat vattenområde. Även utläggning av ledning i vatten i sambandmed avloppsföretag kan innebära byggande i vatten. Allmänt gäller vid prövning enligt vattenlagen att byggnadi vatten skall göras så, att ändamålet utan oskälig kostnad kan vinnas medminsta intrång och olägenhet för annan. Vid vattendomstol skall sålunda enprövning av företagets tillåtlighet äga rum enligt vissa i vattenlagen angivnagrunder. Dels är det fråga om en bedömning av företagets ekonomiskatillåtlighet en avvägning mellan den ekonomiska nyttan av företaget å enasidan och företagets skadeverkningar i olika hänseenden på annan tillhörigegendom å andra sidan. Vidare innebär vattenlagens regelsystem attvattendomstol inte får ge tillstånd till vattenbyggnadsföretag även om detuppfyller de ekonomiska förutsättningarna om det kan befaras medföra vissa merbetydande skador ur allmän synpunkt. Skulle ett byggande i vatten ha till följdbl. a. att ett avsevärt antal personer berövas sina bostäder, att fiskeri-eller annan näring av större betydelse lider väsentligt förfång, eller attbefolkningen eljest får sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade fårtillstånd inte ges. Detsamma gäller om genom byggande i vatten skulle förorsakassådan bestående ändring av naturförhållandena, varigenom väsentligt minskadtrevnad för närboende eller betydande förlust från naturskyddssynpunkt är attbefara. Prövas emellertid byggnad i vatten vara av synnerligbetydelse för näringslivet eller för orten eller eljest från allmän synpunktkan Kungl. Maj:t trots ovannämnda hinder efter hemställan avvattendomstol lämna medgivande till byggnaden. Avgöranden som fattas av vattendomstol kan överklagas ivatten-överdomstolen (del av ) och därefter i högsta domstolen.Ärenden som underställts av handläggs av Kungl. Det bör anmärkas att Kungl. Maj:t beträffande vissa störresjösystem, t. ex. , , , Siljan samt vattenreglering avstörre omfattning över huvud taget förbehållit sig rätten att pröva om hindermot företaget möter (VL 4: 14). Sådan prövning verkställdes i fråga omexempelvis reglering. Genom miljöskyddslagstiftningen har tillkommitmer genomgripande regler än tidigare bl. a. när det gäller industriföretagensinverkan på den yttre miljön. Miljöskyddslagen (1969: 387) är tilllämplig pååtgärder som kan medföra vatten- eller luftföroreningar, buller, skakning, ljuseller annat sådant. Åtgärd eller användning som omfattas av lagen kallasmiljöfarlig verksamhet. Utöver bestämmelserna i miljöskyddslagen gäller ommiljöfarlig verksamhet vad som föreskrivs i hälsovårds-, byggnads- ochnaturvårdslagstiftningen eller i annan lagstiftning, bl. a. vattenlagen. Istor utsträckning gäller koncessionsplikt, där tillståndsprövningen ankommer . I miljöskyddskungörelsen (1969: 388)uppräknas en rad fabriker och andra inrättningar, t. ex. fabrik för raffineringav oljor eller fetter, där tillstånd krävs. kan efterprövning i varje särskilt fall ge dispens från koncessionsplikten, varvidverket skall ange de villkor som måste följas i fråga om reningsåtgärder m. m. Kan miljöfarlig verksamhet befaras föranleda olägenhet avväsentlig betydelse, även om skäliga försiktighetsmått iakttages, får verksamhetenutövas endast om särskilda skäl föreligger. Innebär den befarade olägenhetenatt ett stort antal människor får sina levnadsförhållanden väsentligtförsämrade eller att betydande förlust från naturvårdssynpunkt uppkommer elleratt liknande allmänt intresse skadas avsevärt, får verksamheten ej utövas. Fråndetta förbud kan dock Kungl. Maj:t medge dispens om verksamheten är avsynnerlig betydelse för näringslivet eller för orten eller eljest från allmänsynpunkt. prövat ett ärende enligt lagen fårtalan föras hos Kungl. Maj:t i statsrådet bl. a. av förbevakande av allmänna intressen. att hinder mot tillståndmöter med hänsyn till ovannämnda allmänna intressen men attdispensförutsättningar enligt lagen föreligger, skall nämnden underställafrågan Kungl. Ersättningsfrågor i anledning av miljöfarlig verksamhetbehandlas av fastighetsdomstol (innehållande bl. a. teknisk och juridiskexpertis). Sådana mål kan fullföljas i hovrätt och högsta domstolen. KU 1971: 34 122 Efter den lämnade redovisningen av bestämmelser ibl. a. vattenlagen och miljöskyddslagen torde kunna konstateras att åtskilligtutredningsarbete återstår innan ett slutligt ställningstagande tillBrofjordenprojek-tet kan göras. Regeringskommunikén har visserligen formuleratssom ett medgivande i princip till lokalisering av det planerade oljeraffinaderiettill Lysehalvön vid . Formellt är det dock endast fråga om beslut ien till Kungl. Maj:ts prövning underställd stadsplanefråga. Iregeringskommunikén har också framhållits att prövning enligt vattenlag ochmiljöskyddslag återstår. Till detta kommer de i kommunikén angivnaförutsättningarna för anläggningens förläggning till Lysehalvön, nämligen atterforderliga säkerhetsanordningar för sjöfarten skapas i angörings- ochinseglingsområdet vid och att beredskapen mot oljeskador blireffektivt utformad. Beträffandeslutligen handläggningen av "liknande" ärenden hos Kungl. Maj:t kannämnas lokaliseringen av pappersmassafabrik till på . Dettaärende handlades hos Kungl. Maj:t i fråga om rätt för vederbörande aktiebolagatt få förvärva erforderlig mark för anläggningarna. Maj:t gavtillstånd till markförvärvet men uttalade att man därigenom inte tagitställning till frågan om företagets tillåtlighet såvitt gälldeföroreningsrisker vid utsläpp av industriellt avloppsvatten m. m. Frågan omutbyggnad av handlades som tidigare nämnts av Kungl. KU 1971: 34 123 fråga om lagstiftning mot krigspropaganda antog två konventioner, den ena om medborgerliga och politiskarättigheter och den andra om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter.Sverige har undertecknat konventionerna men ännu inte ratificerat dem. Fråganom ratifikation är f. n. föremål för prövning hos Kungl. Det är enligtuppgift inte bestämt om proposition i ratifikationsfrågan kommer att föreläggasårets riksdag. I konventionen om medborgerUga och politiska rättigheter har iartikel 20 första stycket tagits upp ett stadgande om att all propaganda tillförmån för krig skall vara förbjuden i lag. Överläggningarangående de båda har ägt rum mellan de nordiska länderna. Den1516 sammanträffade sålunda i tjänstemän frånjustitie- och utrikesdepartementen i , , och även var representerat och diskuterade en rad frågor sammanhängandemed eventuell ratifikation från de nordiska ländernas sida av konventionerna ifråga. a. avhandlades spörsmålet om förbud mot krigspropaganda. Ytterligareöverläggningar förekom och i samband med dekontaktmöten som regelmässigt äger rum på tjänstemannanivå mellan länderna. ISverige utarbetades därefter på uppdrag av justitieministern, som samrått medutrikesministern, en promemoria angående lagstiftning om förbud motkrigspropaganda (stencil Ju 1970: 19). Syftet med promemorian var att undersökade lagtekniska förutsättningarna att stadga förbud mot krigspropaganda isvensk rätt. Utgångspunkten för arbetet och de förslag som lades fram ipromemorian var att skulle ratificera konventionen om medborgerliga ochpolitiska rättigheter utan förbehåll beträffande artikel 20 första stycket. Ipromemorian (s. 14) anfördes bl. a. följande: