bet · FU01LU9 · 1971-12-31 00:00:00 — Hänsynen till bostadsrättshavarensbehov av skydd för sin bostad måste i regel anses väga tyngre än intresset avatt kunna utnyttja det ekonomiska värde som ligger i bostadsrätten för atttillgodose bostadsrättshavarens borgenärer. Mot denna bakgrund anser jag attdet nu bör införas vissa regler om utmätningsskydd för bostadsrätt. Närdet gäller den närmare utformningen av reglerna kan jag i allt väsentligtansluta mig till vad lagberedningen har föreslagit i sitt remissyttrande. Frånutmätning bör sålunda undantas bostadsrätt till lägenhet som tjänargäldenärens eller hans familjs stadigvarande bostad. Att utsträcka skyddet tillandra bostadsrätter finner jag inte påkallat. Enprincipiell utmätningsfrihet för bostadsrätt av nu angivet slag kanotvivelaktigt innebära att egendom av betydande värde undandras borgenärerna.Av hänsyn till dem bör därför vissa inskränkningar göras i utmätningsfriheten.Sålunda bör bostadsrätt inte få undantas från utmätning om bostadsrättshavarenvid förvärvet av bostadsrätten har åsidosatt tillbörlig hänsyn mot sinaborgenärer. Avsikten med en sådan regel är i första hand att hindra attutmätningsskyddet missbrukas genom att gäldenären förvärvar bostadsrätt för attundandra sina borgenärer kapital. Har gäldenären anskaffat lägenheten i avsiktatt ordna bostadsfrågan för sig och sin familj, bör utmätning normalt inteförekomma. Ytterligare bör som förutsättning för utmätningsfrihet gälla att detinte med hänsyn till gäldenärens behov och bostadsrättens värde framstår LU 1971: 9 38 somoskäligt att bostadsrätten undantas från utmätning. Några allmänna normer förprövningen kan inte uppställas, utan denna får ske med beaktande avomständigheterna i det föreliggande fallet. I fråga om bostadsrättens värdetorde dock de avgifter som tas ut i nyproducerade bostadsrättslägenheter, of takunna tjäna som vägledning. Överstiger värdet inte vad som kan betecknas somnormalt för bostadsrätt till en lägenhet av den storlek och beskaffenhet somkan anses skälig med hänsyn till gäldenärens behov, bör bostadsrätten iprincip vara undantagen från utmätning. har framhållit torde bostadsrättshavare inte sällan pantsätta sinbostadsrätt, exempelvis i samband med upptagande av lån till grundavgiften. Ettprincipiellt förbud mot utmätning av bostadsrätt hindrar emellertid inte attpantsatt bostadsrätt utmäts för panthavarens fordran (67 § 1 mom.utsökningslagen). Upplåtelseav lägenhet kan ske i andra former än hyra och bostadsrätt. Sålunda kaninnehav av andelsrätt i förening, som inte är bostadsrättsförening, eller iaktiebolag vara förenad med rätt att nyttja lägenhet. En nyttjanderätt som pådetta sätt är oskiljaktigt förenad med en andelsrätt följer andelen, om dennautmäts. Samma sociala skäl som har åberopats för att undanta bostadsrätt frånutmätning kan anföras till stöd för att andelsrätt med vilken följer rätt attbesitta eller hyra bostadslägenhet inte skall få utmätas. Jag föreslår därföratt bestämmelserna om utmätningsskydd för bostadsrätt görs tillämpliga även påsådan andelsrätt. I motionen 1971:1211 av framhålls attdet självklart är riktigt att bostadsrätt som tillförsäkrar bostad åt gäldenärenoch hans familj undantas från utmätning. Däremothar enligt motionären såväl utredningen som departementschefen på ettanmärkningsvärt sätt förbigått ett annat problem, som sammanhänger med den f.n. föreliggande möjligheten att utmäta bostadsrätt. Det har förekommit fall starkt uppmärksammade i massmedia där utmätt bostadsrätt har exekutivtförsålts till köpeskilling som mångdubbelt överstigit det rimliga och frånrättssamhällets synpunkt acceptabla. Personer med väl utvecklat ekonomiskt sinneoch mindre framträdande moraliska betänkligheter har skaffat dels en bostadsrättoch dels en skuld till någon närstående. Skulden har lämnats obetald ochkompanjonen har sökt betalningsföreläggande. Då betalning alltjämt uteblivithar verkställighet begärts hos utmätningsmannen, och bostadsrätten har anvisatssom lämpligt objekt för utmätning. Förfarandet har sedan fortskridit fram tillexekutiv försäljning, och då hyresregleringslagen icke ägt tillämpning vidförsäljningen har utomordentligt höga priser kunnat uppnås. Detta har varit och är en smart LU 1971: 9 39 metodatt fullt formellt lagligt kunna utvinna stora förtjänster på den rådandebostadsbristen. Det måste vara samhällets skyldighet att söka stävja en dylikverksamhet. Motionärenframhåller vidare att den lösning, som propositionen förordar, är frånlagtekniska synpunkter mindre tillfredsställande. Det torde enligt motionärensmening i praktiken ofta möta betydande svårigheter att avgöra om en visslägenhet, som omfattas av bostadsrätt, tjänar som "stadigvarandebostad" för gäldenären, och det torde vara ogörligt att somlagtexten i regeringsförslaget förutsätter låta den rättsverkan som i och försig skulle följa därav bli beroende av en allsidig och genomträngande bedömningav huruvida "gäldenären vid förvärv av bostadsrätten åsidosatt tillbörlighänsyn mot sina borgenärer eller om det med hänsyn till gäldenärens behov ochbostadsrättens värde framstår som oskäligt att bostadsrätten undantages frånutmätning". Denna lagtext är i själva verket, anser motionären, en godoch avskräckande illustration till en osed som förefaller vara i tilltagande den nämligen att lagstiftaren överlåter en del av de svårigheter som yppar sigunder hanteringen av lagmaterialet till dem som i praktiken har att tillämpavad som stadgats. Detta kan vålla oöverstigliga besvärligheter i praxis ochmedverkar dessutom till en rättsolikhet som är en av rättssamhällets värstafiender. Redan av detta skäl bör propositionens förslag till ändring iutsökningslagen icke av antagas. Motionärenanför avslutningsvis att det när det gäller frågan om i vad mån det bör varamöjligt att utmäta bostadsrätt två intressen finns att tillgodose. Rätten till"stadigvarande" bostad bör tryggas och därom synes ingen oenighetråda. Vidare bör den osunda spekulationen i exekutiv försäljning avbostadsrätt i vinningssyfte för gäldenären-rättsin-nehavaren motarbetas och ommöjligt förhindras. Den enda metod som kan tillämpas, om båda dessa intressensamtidigt skall kunna tillfredsställas, är enligt motionärens uppfattning, attkategoriskt undantaga bostadsrätt som objekt för utmätning. Säkert kan detförekomma fall, där utmätning kan te sig som önskvärd och borde ha varit möjligatt verkställa, men sällsynta undantagsfall kan inte få bli bestämmande överen lagutformning av generell räckvidd. Ett allmänt utmätningsförbud är vad sombäst motsvarar såväl samhälleliga som enskilda intressen och bör därförinföras, hävdar motionären. I motionen 7977.-1214 anförs att de omfattandeförändringar i det rent praktiska arbetet inom exempelvis de rikskooperativaorganisationerna som en ny lagstiftning utformad i enlighet med förslagetinnebär LU 1971: 9 40 a. beslut beträffande stadgar m. m. i olika parlamentariskt utseddaorganisationsled. Det synes erforderligt med en för nödvändigaarbetsomställningar. En ny lag bör enligt motionären således träda i kraftförst . Liknande synpunkter har anförts i skrivelserna frånRiksbyggen och HSB. Strävandena att genom samverkan i föreningartillgodose behovet av bostäder går i långt tillbaka i tiden. Redan på1870-talet bildades bostadsföreningar med syfte att bereda bostäder åt sinamedlemmar. Efter ökade antalet registrerade bostadsföreningarkraftigt. För att trygga föreningsmedlemmarnas rätt till sina bostäder ochbereda allmänheten skydd mot osunda bostadsföretag tillkom som en speciallagtill den allmänna föreningslagen lagen (nr 115) ombostadsrättsföreningar. Som ett led i priskontrollen på bostadsmarknaden underandra världskriget tillkom lagen (1942: 430) om kontroll av upplåtelse ochöverlåtelse av bostadsrätt m. m. (kontrollagen). Lagen, som närmast utgjordeett komplement till hyresregleringslagen, innehöll bestämmelser om kontroll avupplåtelse och överlåtelse av bostadsrätt samt förbud mot upplåtelse av vissaandelsrätter. Ar 1945 kompletterades lagen med särskilda regler om förskott påavgift för bostadsrätt. Kontrollagen hade tidsbegränsad giltighet men kom attförlängas successivt fram till utgången av . som kontrollagenupphörde att gälla, trädde lagen (1968: 702) om förskott vid upplåtelse avbostadsrätt m. m. (förskottslagen) i kraft. Genom denna lag harbostadsrättsföreningarna getts fortsatt möjlighet att ta upp förskott påavgifter for upplåtelse av bostadsrätt. Detnu framlagda förslaget till bostadsrättslag avser främst att ersätta 1930 årslag om bostadsrättsföreningar samt förskottslag. Syftetmed den nya lagstiftningen är att förhindra uppkomsten av ekonomiskt osundabostadsföretag, att tillförsäkra bostadsrättshavarna god insyn i föreningarnasangelägenheter och att skapa garantier för att bostadsrättshavamas besittningav lägenheterna tryggas. Den nya lagstiftningen skall vidare möjliggöra enrationell bostadskooperativ verksamhet med en hög nyproduktion av lägenheter.Föreningarna har därför fått stor frihet att själva ordna sin verksamhet påändamålsenligt sätt. Vadbeträffar propositionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till denkortfattade redogörelse som intagits i det föregående (s. 1). LU 1971: 9 41 detföljande behandlar utskottet de delar av förslaget som berörts i motioner samtvissa frågor som aktualiserats vid utskottets handläggning av ärendet bl. a. ianledning av skrivelser från HSB och Svenska riks-byggen. Frågor som har samband medbostadsrättsföreningarnas kooperativa karaktär. Nyttjanderätt till hus ellerdel av hus utan begränsning till tiden får enligt propositionsförslagetupplåtas endast av bostadsrättsförening. med ändamål att iföreningens hus upplåta lägenheter åt medlemmarna utan begränsning till tidenkan enligt 40 § registreras som bostadsrättsförening. Även om sådan föreninghar till ändamål att upplåta lägenheter med bostadsrätt är det enligt såväl gällandelag som propositionsförslaget inget som hindrar att föreningar hyr ut vissalägenheter. Inte heller föreligger något hinder mot att bostadsrätt upplåts åtjuridisk person eller att en medlem förvärvar flera bostadsrätter. Imotionen 1971: 1212 av m. fl. yrkas att 40 § kompletteras medbestämmelser att endast kooperativt företag skall äga rätt att bildabostadsrättsförening, att privat juridisk person inte skall få förvärvabostadsrätt samt att fysisk person endast skall kunna förvärva en bostadsrätt.Vidare bör enligt motionärerna i samma paragraf intas bestämmelser om'attbostadsrättslägenhet i princip inte får hyras ut som hyreslägenhet. Utskotteterinrar om att de kritiska synpunkter som framförts mot nugällande bostadsrättslagstiftning bl. a. har sin grund i vissa s. k.byggmästarföreningars verksamhet. I några fall har anmärkningsvärt högamarkkostnader godtagits, och föreningarna har fått bära byggnadskostnader, somantingen gett utrymme för stora vinster för byggnadsföretagarna eller intestått i rimlig proportion till fastigheternas standard. Exempel finns vidare påatt projekt igångsatts utan att man vetat hur företagen skulle finansieras.Dessutom har föreningarna och de blivande bostadsrättshavarna inte fått någragarantier för att föreningarnas hus skulle bli färdigställda. Erinras börockså om att förskott på grundavgifter upptagits utan att säkerhet ställts. Deblivande bostadsrättshavarna har också utsatts för risker och även åsamkatsförluster på grund av konstruktionsfel, bristande kontroll under byggnadstidensamt godtagande av husen vid besiktningarna trots att de haft fel och brister. Denovan beskrivna verksamheten har möjliggjorts genom att de blivandebostadsrättshavarna knutits till föreningarna genom förhandsavtal och ianslutning därtill betalat förskott på blivande grundavgifter. De har däremotinte antagits till medlemmar i föreningen förrän i samband med att bostadsrättupplåtits, vilket i regel skett först sedan husen har färdigställts ochslutfinansieringen ordnats. Detta har inneburit att LU 1971: 9 42 detkan ha dröjt avsevärd tid, , innan de som nyttjat lägenheternai huset kunnat överta föreningen och få inflytande på dess verksamhet. Medhänsyn till att bostadsrättshavarna på ett tidigt stadium binder betydandekapital i föreningen måste detta system anses i hög grad otillfredsställande. Dei propositionen föreslagna reglerna ger helt andra möjligheter än tidigare attförhindra uppkomsten av osunda bostadsföretag. Sålunda avskaffas rätten attträffa förhandsavtal om upplåtelse av bostadsrätt till bostadslägenhet. Denblivande bostadsrättshavaren skall antas till medlem i föreningen och få bostadsrättredan när han binder sig för lägenhet i föreningens hus. För att inte den insyni föreningens angelägenheter som den föreslagna ändringen är avsedd atttillförsäkra bostadsrättshavarna skall kunna undandras dem genom bestämmelseri stadgarna om att ledamot av styrelsen skall tillsättas på annat sätt än genomval på föreningsstämma föreskrivs i 56 § att i regel minst två av styrelsensledamöter skall väljas på föreningsstämma. Härigenom garanterasbostadsrättshavarna representation i föreningens styrelse underproduktionsskedet. Med hänsyn till att bostadsrättshavarna sålunda redan frånden tidpunkt då de binder sig för lägenhet i föreningens hus får möjlighet attpåverka föreningens verksamhet torde i fortsättningen missförhållanden av ovanredovisat slag kunna undvikas. Något behov av att inskränka rätten att bildabostadsrättsförening på det sätt motionärerna föreslagit finner utskottetdärför inte föreligga. Yrkandet om att endast kooperativt företag skall fåbilda bostadsrättsförening bör därför avslås. Underremissbehandlingen av bostadsrättskommitténs betänkande väckte någraremissinstanser förslag om inskränkningar i rätten att förvärva bostadsrättoch att upplåta lägenhet med hyresrätt av i stort sett samma innehåll sommotionsyrkandena. Såsom framgår av den föregående redogörelsen (s. 10) harförslagen emellertid avvisats av departementschefen. Utskottet vill isammanhanget understryka vikten av att bostadsrättsföreningarna beredsmöjlighet att i största möjliga utsträckning själva bestämma området för sinverksamhet. Bostadsrättsföreningarnas frihet i detta hänseende bör begränsasgenom lagregler endast när särskilt behov därav synes föreligga.Motionsyrkandena bör därför bedömas mot bakgrund härav. Såsommotionärerna framhållit är det givetvis angeläget att lägenheterna i enbostadsrättsförenings hus i största möjliga utsträckning upplåts medbostadsrätt och nyttjas av bostadsrättshavarna. Om så inte sker, t. ex. pågrund av att bostadsrättshavarna i större utsträckning upplåter lägenheterna iandra hand, kan detta medföra risk för att föreningen förlorar sin kooperativakaraktär. När det gäller frågan om införande av förbud mot att upplåtabostadsrätt till juridisk person, vilken ju självfallet måste inhysa fysiskperson i lägenheten, bör emellertid be- aktasatt myndigheter och företag kan ha ett legitimt behov av att förvärvabostadsrättslägenheter för att kunna tillhandahålla bostäder åt sina anställda.Att så är fallet synes också motionärerna vara införstådda med eftersom deinskränkt yrkandet om förbud mot upplåtelse till juridisk person till att avseendast privat sådan. Privata, företag torde emellertid ha motsvarande behov somkommunala och statliga myndigheter att förvärva bostadsrättslägenheter förupplåtelse åt anställda. Någon anledning att i detta hänseende göra någonåtskillnad mellan myndigheter och privata företag anser utskottet inte finnas.Yrkandet i denna del bör därför avslås. Närdet gäller frågan om att inskränka möjligheten att upplåta flerabostadsrättslägenheter åt en fysisk person har utskottet stor förståelse förmotionärernas syfte att .förhindra spekulation med bostadsrättslägenheter. Detkan emellertid anföras exempel på att en bostadsrättshavare kan ha behov avatt inneha och nyttja flera bostadsrättslägenheter. Sålunda kanbostadsrättshavaren ha sitt arbete delvis förlagt till annan ort än hemorten,och han kan för att få en lämplig bostad på arbetsorten bli tvingad att skaffasig en bostadsrättslägenhet. Vidare förekommer det numera att ävenfritidsbostäder upplåts med bostadsrätt. Att i lag dra upp gränser förtillåtlig upplåtelse av flera lägenheter till en fysisk person torde varasvårt. Utskottet delar därför departementschefens mening att någon reglering idetta hänseende inte bör komma till stånd. Det må för övrigt erinras om att enförening, som anser att skäl finns för att bostadsrättssökande skall kunnaförvärva endast en bostadsrätt i föreningen, kan inta bestämmelser härom i föreningensstadgar. Yrkandena om inskränkning i rätten att förvärva mer än en bostadsrättbör sålunda avslås. Vadslutligen angår möjligheterna för föreningar att upplåta lägenhet medhyresrätt har departementschefen i motiveringen framhållit att det ofta ärändamålsenligt att lokaler samt bostäder åt föreningens anställda upplåts medhyresrätt. Båda dessa fall av uthyrning har också motionärerna accepterat.Däremot har de inte kunnat godta departementschefens påpekande att förening,som på grund av situationen på bostadsmarknaden inte kan finna spekulanter tillsamtliga lägenheter, kan tvingas tills vidare hyra ut dessa för att undvikaeller minska förlust till följd av uteblivna avgiftsintäkter. Enligtmotionärerna torde lägenheternas bristande attraktivitet bero på attinsatserna är för höga. Eftersom bostadsrättslagen enligt motionäremas meninginte bör innehålla lagtext som legaliserar höga hyror och insatser, bör förbudinföras att upplåta lägenhet med hyresrätt i andra fall än de av dem godtagna.Utskottet vill gentemot detta framhålla att svårigheterna att finna spekulantertill lägenhetema ingalunda behöver bero på att insatserna är för höga. Denbristande efterfrågan kan i stället vara orsakad t. ex. av att hyresmarknadenär relativt balanserad och att till följd av låga in- LU 1971: 9 44 satserårsavgifterna inte är nämnvärt lägre än hyrorna i likvärdiga hyreslägenheter.Om föreningarna i sådana fall inte skulle ha möjlighet att hyra ut lägenheterskulle detta kunna få orimliga konsekvenser för de medlemmar som redanförvärvat bostadsrätt i föreningen, exempelvis skulle en kraftig ökning avårsavgifterna kunna bli nödvändig. Mot bakgrund härav kan utskottet inte helleri denna del tillstyrka motionen. Ekonomisk plan m. m. I propositionsförslaget görsingen ändring i nu gällande bestämmelse, att bostadsrättsförening inte fårupplåta bostadsrätt, innan ekonomisk plan har upprättats av föreningensstyrelse och efter en formell prövning godkänts av . Ej hellergörs några ändringar i reglerna om att planen före ingivandet till länsstyrelsenskall ha granskats av två sakkunniga personer och av dem i särskilt intygangivits vila på tillförlitliga grunder samt att, om det sedan planenupprättats inträffar förhållanden som är av väsentlig betydelse förbedömandet av föreningens verksamhet, ytterligare bostadsrättsupplåtelser intefår ske förrän ny ekonomisk plan har upprättats. Beträffande de två sakkunnigaintygsgivarna görs dock den ändringen att kravet på auktorisation, som tidigareendast gällt den ene av intygsgivarna, nu vidgas till att avse båda. Vidareföreskrivs i lagförslaget uttryckligen att intygsgivare skall vara ojävig. Denekonomiska planen skall enligt gällande rätt avse föreningens samtliga hus ochinnehålla alla de upplysningar som är av betydelse för bedömandet avföreningens verksamhet. Vidare skall uppgift lämnas om bostadsrättshavamasekonomiska förpliktelser och lägenheternas andelsvärden. Uppgifterna i planenkan grundas på kalkyler. förslag i denna del innebaringen annan ändring i de nuvarande reglerna än att beteckningen andelsvärdeutbytts mot den mer rättvisande beteckningen jämförelsetal. Ipropositionen anges att den ekonomiska planen kan ges ett mera översiktligtinnehåll än tidigare, och i 3 § i lagförslaget har endast uppställts kravetatt planen skall innehålla de upplysningar som är av betydelse för bedömandetav föreningens verksamhet. Närmare föreskrifter, om vilka minimiuppgifterplanen skall uppta, avses enligt förslaget (75 §) komma att meddelas iadministrativ ordning. Imotionen 1971: 1215 av och fröken framhålls bl. a. attden ekonomiska planens uppgifter varit värdefulla för bedömning av föreningensekonomiska förutsättningar. Att utvecklingen går mot ett byggande av alltstörre enheter gör enligt motionärernas mening inte angelägenheten av enutförlig teknisk-ekonomisk redovisning av byggnadsobjekten mindre. De anseräven att en uttunning av planen kan försvåra en bedömning av om oskäligaavgiftshöjningar kan ha förekommit. Med hänsyn härtill yrkar de att reglerna omden ekonomiska planens innehåll skall utformas i enlighet med bostadsrätts- LU 1971: 9 45 Gällanderegler om ekonomisk plan bygger på de förhållanden som rådde vid lagensikraftträdande, nämligen att föreningarna i huvudsak förvärvade bebyggdafastigheter eller också lät bygga enstaka fastigheter. uppför detövervägande antalet föreningar själva sina hus som utvecklingen gåttmot allt större byggnadsprojekt omfattande flera hus och med färdigställandeav dessa etappvis . Detta har medfört att detekniska och ekonomiska frågorna blivit alltmer komplicerade, vilket i sin turfått till följd att den enskilde bostadssökanden nu har begränsade möjligheteratt göra en reell bedömning av företagets soliditet på grundval av uppgifternai en ekonomisk plan. Utskottet anser det därför vara av synnerlig vikt att denekonomiska planen får en sakkunnig granskning. Genom den i propositionenföreslagna ordningen att båda granskningsmännen skall vara auktoriserade ochatt prövningen av granskningsmännen skall ske centralt av Kungl. Maj:t ellerden myndighet som Kungl. Maj:t förordnar skapas enligt utskottets meninggaranti för att den ekonomiska planen kommer att vila på tillförlitligagrunder. Departementschefen har som lämplig prövningsinstans föreslagitbostadsstyrelsen. Utskottet delar departementschefens uppfattning ochtillstyrker förslaget. Därestdet även i fortsättningen skulle föreligga skyldighet för föreningens styrelseatt upprätta en lika detaljerad ekonomisk plan som tidigare skulle detta pågrund av den ovan redovisade utvecklingen i många fall kunna leda till att enny ekonomisk plan behöver upprättas under den senare delen avproduktionsskedet, vilket kommer att medföra ökade kostnader för föreningen. Ivissa fall skulle svårigheterna att på planeringsstadiet upprätta en detaljeradekonomisk plan för föreningens hela verksamhet kunna motverka ett av syftenamed lagen, nämligen att möjliggöra en rationell bostadskooperativ verksamhetmed en hög nyproduktion av lägenheter. Planen bör därför enligt utskottets meninginte göras mer omfattande än att den utgör ett tillräckligt underlag förintygsgivarnas bedömning av föreningens ekonomiska stabilitet. Utskottet delarden av departementschefen i motiveringen anförda meningen att planen för attuppfylla detta krav bör innehålla uppgifter om totala antalet hus ochlägenheter, anskaffningskostnader för dessa samt hur företaget skallfinansieras. Planen bör också innehålla uppgift om sammanlagda beloppet av deavgifter som skall tas ut av bostadsrättshavaren och om fördelningen avavgifterna på de olika bostadsrätterna, t. ex. genom angivande av avgift perm- lägenhetsyta. Den angivna begränsningen i planens innehåll synes enligtutskottet inte innebära någon nackdel för den bostadssökande. I likhet meddepartementschefen anser utskottet nämligen att det för den bostadssökande ärtillräckligt att han får tillgång till detaljerade uppgifter rörande visslägenhet, när det blir aktuellt för honom att binda sig vid lägenheten. LU 1971: 9 46 föreskrivsockså att i upplåtelsehandlingen skall anges det belopp varmed grundavgift ochårsavgift samt eventiaell upplåtelseavgift skall utgå. Utskottet delar såledesdepartementschefens uppfattning att den ekonomiska planen kan göras meröversikdig än tidigare samt att de närmare föreskrifterna om dess innehåll börutfärdas i administrativ ordning. På nu anförda skälavstyrker utskottet motionen 1971: 1215. Idetta sammanhang vill utskottet beröra även en annan fråga.