bet · FU01JoU62 · 1971-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1971 JoU 1971:62 betänkande i anledning av motioner angåendemiljövården m.m. Till jordbruksutskottet harhänvisats följande av utskottet till behandling i ett sammanhang upptagnamotioner: dels 1971:32 av m, fl. (fp), vari hemställtsatt i skrivelse till Kungl, Maj:t begär förslag till komplettering avmiljöskyddslagen av innebörden 1. atttillståndsplikt införs beträffande vägar och flygplatser, 2. attminimireglerna för utsläpp av avloppsvatten från vattenklosett ellertätbebyggelse omfattar krav på minst biologisk rening samt 3. att en tidsplanfastställs för övergång till biologisk rening vid redan befintliga reningsverk, dels 1971:210 av m, fl, (m), vari, såvitt nuär i fråga, hemställts att i skrivelse till Kungl, Maj;t måtteanhålla c) att en utredning tillsätts med uppgift att i samarbetemed trafikbullerutredningen utarbeta riktlinjer för en enhetligbullerlagsliftriing, e) omett permanent förbud mot användning av DDT, f) att en arbetsgrupp tillsätts med uppgift att utarbetariktlinjer för prövning av mutagenitet och cancerogena effekter av tillsatser till livsme del och växande gröda, g) om utvidgad vetenskaplig försöksverksamhet medorganiska göd ningsmedel, dels 1971:272 av (), vari hemställts attriksdagen i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller om en förutsättningslösutredning och prövning av frågan om införande av ett system med miljövårdsavgifteri enlighet med vad som anförts i motionen. Utskottet har inhämtat yttrandeöver motionen 1971:272 från . Se bilaga till dettabetänkande. 1 motion 1971:32 framförs yrkandeom införande av tillslåndsplikt enligt miljöskyddslagen beträffande anläggningav vägar och flygplatser. Vidare föreslås sådan skärpning av minimireglerna isamma lag för utsläpp av avloppsvatten från vattenklosett eller tätbebyggelsealt de omfattar krav på minst biologisk rening saml begärs fastställande av entidsplan för övergång till biologisk rening vid befintliga reningsverk. Frågorna om tillståndsplikt beträffande vägar ochflygplatser och om reningsgraden på avloppsvatten från tätbebyggelse harbehandlats av såväl , då miljöskyddslagen infördes, som år1970 (3LU 1969:37 och 1970:18), och frågan om rening avavloppsvatten från vattenklosett m, m, har prövats av (3LU1970:18), I sitt utlåtande till riksdag hänvisade tredjelagutskottet i frågan om tillståndsplikt beträffande vägar och flygplatser bl,a, till att riksdag uttalat att den prövning av fastatrafikanläggningar som företas i särskild ordning visserligen i första handutgör en planering frän exploateringssynpunkt, variämte den i huvudsak ärbegränsad till förhållandena inom de fastigheter som avstår mark men att ävenmiljövårdssynpunkter beaktas. hade vidare framhållit att démiljövårdande myndigheternas synpunkter får särskild tyngd genom regler imiljöskyddslagen som möjliggör att åläggande kan ges om skäliga skyddsanordningareller inskränkningar i verksamheten. Särskilt sistnämnda möjlighet ansågs varaett effektivt medel för att hävda miljövårdens och omgivningens intresse.Förbättringar ansågs i många fall också kunna nås med stöd av speciallagstiftning,exempelvis lokala trafikföreskrifter om hastighetsbegränsning eller förbud motvissa fordonstyper inom särskilt bullerkänsliga områden. Något praktiskt behovav att med stöd av miljöskyddslagen helt förbjuda användningen av viss vägeller viss flygplats kunde med hänsyn till de andra möjligheter som står tillbuds inte anses föreligga. Vidare framhölls att miljöskyddslagens konstruktioninte hindrar att koncessionsplikt införs också för fasta trafikanläggningar omså skulle visa sig erforderligt. Anledning att föreskriva sådan tillståndspliktansåg dock inte finnas. Tredje lagutskottet fann inte skäl förorda någon ändring i1969 års riksdags stäUningstagande i förevarande fråga, I enlighet medutskottets förslag avslog riksdag motionsyrkandet. Såvitt jordbruksutskottet kunnat finna har efter densenaste riksdagsbehandlingen av den nu berörda frågan inte förekommit någraomständigheter som bör föranleda ett ändrat ställningstagande från riksdagenssida. Utskottet avstyrker således motionsyrkandet i förevarande del. Vad gäller de båda övriga motionsyrkandena rörandereningsgraden i avloppsvatten åberopade tredje lagutskottet i sitt utlåtande1970:18 likaså behandlingen av hithörande frågor i samband med att antog mUjöskyddslagen, Utskottet hade i sistnämnda samrnan-hang anförtbl, a, att det i fråga om tätorter praktiskt taget aldrig kunde komma i frågaatt stanna vid slamavskiljning som reningsmetod. Normalt måste kraven härsättas betydligt högre, vUkel betydde att man skulle kräva en efterförhållandena lämplig form av höggradig rening. Man hade därvid också attbeakta de olägenheter som vållas av närsalter i avloppsvatten. Med hänsyn tillatt lagen skulle komma att gälla även ren glesbygd syntes det emellertid interimligt att under alla omständigheter kräva höggradig rening. De föreslagnatillåtlighetsreglerna möjliggjorde att kraven på reningsgrad alltefteromständigheterna i varje särskilt fall kunde skärpas så att etttillfredsställande resultat skuUe komma att nås. Lagförslaget, inbegripetinförandet av koncessionsplikt för vissa kommunala avloppsföretag, innebartotalt sett en betydande skärpning av attityden gentemot de kommunalaavloppsulsläppen. mening motsvarade förslagen vad som kunde krävas frånlagstiftarens sida för att komma till rätta med de vattenföroreningar, somhärrörde från sådana utsläpp. Framställning om ytterligare skärpning avbestämmelserna ansågs därför inte vara erforderlig. Tredje lagutskottet fanninte heller i här berörda frågor anledning föreslå något ändratställningstagande från sida. vUl i detta sammanhang erinra om att iden till innevarande höstriksdag avlämnade propositionen 1971:140 angåendekonjunkturstimulerande åtgärder bl, a, framlagts förslag om höjning under tiden1/11 1971-30/6 1972 av de bidrag som frän ett särskilt anslag utgår till ny-,lill- eller ombyggnad av avloppsreningsverk. Bidragen avvägs med hänsyn tillreningsgraden och har utgått av kostnaden. Förslagetinnebar att bidragsnivån under vissa villkor höjs till att motsvara 55-75procent av kostnaden. har ännu inte behandlat propositionen. Med hänsyn till det anförda och då, såvitt utskottetkunnat finna, i övrigt intet inträffat som bör föranleda ett ändratställningstagande från sida, finner utskottet inte skäl föreslånågon åtgärd i anledning av här förevarande yrkanden i motion 1971;32, I de delar av motion 1971:210 som utskottet här harupptagit till behandling framställs yrkanden dels om utredning rörande enenhetlig bullerlagstiftning, dels om permanent förbud mot användning av DDT,dels om prövning av frågan om mutagenitet och cancerogena effekter avtillsatser till livsmedel och växande gröda, dels om utvidgad vetenskapligförsöksverksamhet med organiska gödningsmedel. Vad först gäller frågan om en enhetlig bulleriagstiftningvill utskottet erinra om att riksdag behandlade en motion om uppdragtill trafikbullerutredningen att utarbeta riksnormer för buller, 1 utlåtandeöver motionen hänvisade allmänna beredningsutskottet (1970:77) tUl attbullerfrågorna behandlades i skilda sammanhang och avstyrkte motionen, vilkenavslogs av . I en vid utlåtandet fogad reservation yrkades atttrafikbullérutredningen skulle ges det av motionärerna begärda uppdraget. Enligt jordbruksutskottets mening utgör bullerstörningarnaett mycket allvarligt miljöproblem. Det kan i sammanhanget nämnas exempelvisatt bullerfrågorna observerats i den svenska nationalrapporten tUl FN rörandeden mänskliga miljön. I rapporten framhålls önskvärdheten av attinternationella bestämmelser dras upp för tillåtligt buller från maskiner,arbetsredskap och transportfordon, även överljudsflyg. Som allmännaberedningsutskottet redovisat i sitt förenämnda utlåtande förekommer en vissbehandling av bullerfrågorna ur skilda aspekter genom bl, a, planverket,, , , ochtrafikbullerutredningen. vill emellertid hålla före att detför en sådan väl samordnad, effektiv bullerbekämpning som framstår såsomnödvändig skulle vara av stort värde med en samlad prövning av hela bullerproblematikenoch av frågan om vilka åtgärder i form av lagstiftning, fastställande avnormer etc, som kan vara påkallade. 1*-1971. möjlighet att åstadkomma en sådan prövning synes vara atttrafikbullerutredningen får i uppdrag att behandla även sädana ännu ejreglerade bullerfrågor som inte hänför sig till trafikbuller. anfört i denna fråga bör ges Kungl, Maj:t till känna. Beträffande yrkandet i motion 1971:210 om permanent förbudmot användning av DDT får utskottet anföra att DDT är förbjudet förhushållsändamål. För annan användning av DDT gäller ett förbud som trädde i kraft den . Det kan vidare nämnasatt för innevarande budgetår 1,3 milj. kronor anslagits till forskning om DDT,Resultaten av denna forskning blir självfallet av betydelse för ett framtidaställningstagande till spörsmålet om fortsatt förbud. Regleringen avanvändningen av DDT ankommer på statens giftnämnd som alltså har att prövafrågan om en föriängning av förbudet att gälla efter innevarande års utgång.Utskottet förutsätter att förbudet förlängs i avvaktan på resultatet av dennaprövning. Med hänsyn till det anförda finner utskottet inte skälföreslå någon åtgärd i anledning av det här berörda spörsmålet i motion 1971:210, Vad gäller yrkandet i motion 1971:210 om utarbetande avriktlinjer för prövning av mutagenitet och cancerogena effekter av tillsatsertill livsmedel och växande gröda får utskottet erinra om att nyligenbehandlat hithörande frågor i anledning av väckta motioner angående vissaväxtbekämpningsmedel samt om ökad forskning angående den genetiska verkan avkemikalier, m, m. Motionerna har beretts av socialutskottet (SoU 1971:28 och1971:29) som under hänvisning tiU bl, a, den snart ikraftträdande nyalivsmedelslagstiftningen och miljökontrollutredningens väntade förslagavstyrkt motionerna. finner med hänsyn lill angivnaomständigheter inte anledning att gå in på en närmare prövning av del härföreliggande yrkandet i motion 1971:210 utan anser sig böra föreslå attmotionen i förevarande del lämnas utan åtgärd av . Beträffande yrkandet i motion 1971:210 om utvidgadvetenskaplig försöksverksamhet med organiska gödningsmedel får utskottet erinraom att närliggande frågor behandlats av utskottet i ett utlåtande tillinnevarande höstriksdag (JoU 1971:54) i anledning av väckta motioner. Utskottetunderströk bl, a. vikten av att möjligheterna till användning av biologiskahjälpmedel i stället för gängse kemiska bekämpningsmedel blir närmareklarlagda. I sammanhanget nämndes att statens råd för skogs-ochjordbruksforskning lämnat bidrag till studier i anslutning till gödselbehandling.Utskottet framhöll angelägenheten av att erforderliga medel ställs tillförfogande för den fortsatta forskningen på de områden som berördes iutlåtandet och föreslog all skulle ge Kungl, Maj;t till känna vadutskottet anfört härom. har beslutat i enlighet med utskottetsförslag. Utskottet som förutsätter att även de utländskaforsknings- och försöksresultaten uppmärksamt följs från svensk sida finnerinte skäl förorda någon åtgärd i anledning av här förevarandeyrkande i I motion 1971:272 hemställs om prövning av införande avett system med miljövårdsavgifter. Frågan om avgifter som ett medel att begränsa eller hindramiljöfarlig verksamhet har uppmärksammats i olika sammanhang. Här kan erinrasom exempelvis att i sitt avgivna förslag till ennedtrappningsplan för svavelhalten i eldningsolja tagit upp ett avgiftssystemför oljan som ett tänkbart komplement till lagstiftningsåtgärder. Chefen för har emellertid nyligenbemyndigats tillkalla en utredning rörande kostnaderna för miljövården. Ävdirektiven för utredningen framgår att den bl. a. skall mot bakgrund av demål som gäller för miljöpolitiken - analysera effekterna av ett avgiftssystemoch undersöka de problem som är förenade med ett sådant system. Utskottetfinner med hänsyn till det anförda inte påkallat med någon åtgärd ianledning av motion 1971:272. Utskottet hemställer således attriksdagen 1. lämnar motionen1971:32 utan åtgärd, 2. i anledning avmotionen 1971:210 i skrii-elso till Kungl. Maj:t som sin mening ger till kännavad utskottet anfört beträffande utredning av vissa bullerfrågor samt lämnarmotionen i övriga, här ifrågavarande delar, ulan åtgärd, 3. lämnar motionen1971 ;272 utan åtgärd. På jordbruksutskottets vägnar . Vid .detta ärendes slutbehandling har närvarit: herrarHansson i Skegrie (c), (), i (s), ()*.Hedström (s), ()*, i (s), ()*,Augustssön (s)*, (), herrar i (c)*. (vpk).Berndtsson i (fp), ()* och ()*, dock att vid behandlingen av motionen 1971:272 herrKristiansson i (c)*, deltagit i stället för i Skegrie(c) samt motionerna 1971:32 och 197 1:210 ()* deltagit i ställetför (). * Ej närvarande vid justeringen. beträffande frågor omtillståndsplikt enligt miljöskyddslagen för vägar och flygplatser samt omrening av avloppsvatten från tätbebyggelse och vattenklosett av herrar Hanssoni Skegrie (c), (), (), (), i (c).Berndtsson i (fp) och () som anser dels att det avsnitt av betänkandetsom börjar på s. 1 med "I motion" och slutar på s. 3 med "motionI 971:32" bort ha följande lydelse: "I motion--------- (lika med utskottet)----- befintligareningsverk. anledninghärav får utskottet anföra följande. Den som utövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet ärskyldig att vara verksam för att förebygga störningar genom att vidtaskyddsåtgärder och andra försiktighetsmått. Enligt huvudregeln i 5 §miljöskyddslagen (ML) skall han sålunda vidta de skyddsåtgärder, tåla denbegränsning av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigt somskäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa olägenhet. 1 6 § förstastycket ML stadgas att om miljöfarlig verksamhet kan befaras föranledaolägenhet av väsentlig betydelse även om försiktighetsmått enligt 5 § iakttas,verksamheten får utövas endast om särskilda skäl föreligger. Innebär denbefarade olägenheten att vissa allmänna intressen skadas avsevärt får enligt 6§ andra stycket första punkten verksamheten inte utövas. Maj:t kan docklämna tillstånd om verksamheten är av synnerlig betydelse för näringsliveteller för orten eller eljest från allmän synpunkt. Enligt 6 § tredje stycketskall förbudsreglerna i paragrafen inte hindra att sådan flygplats, väg ellerjärnväg, vars anläggande prövas i särskild ordning, användes för avsettändamål. Vägar och flygplatser ingår inte heller bland de anläggningar somenligt 2 § miljöskyddskungörelsen (MK) inte får utföras utan tillstånd ellerdispens. Skälet till undantagsbestämmelsen i 6 § ML och till det förhållandetatt vägar och flygplatser inte är underkastade tillståndsplikt är att dessaanläggningar underkastas särskild prövning, varvid även anläggningens inverkanpå omgivningen beaktas. TiU stöd för yrkandet i motionen 1971:32 omtillståndsplikt enhgt miljöskyddslagen för vägar och flygplatser anförssynpunkter av innebörd att den prövning av dessa anläggningar, som sker enligtväg- och luftfartslagstiftningen, främst tar hänsyn tillexploateringssynpunkter och inte . tillräckligt beaktar miljöskyddets krav.Motionärerna pekar på att anläggandet av vägar och flygplatser ofta medförkraftiga ingrepp i landskapet och att användandet av dem i regel vållarbetydande bullerstörningar. Möjligheten att i efterhand ingripa säges i regelav kostnadsskäl vara mycket liten. Som framgår av det sagda prövas trafikanläggningar isärskild ordning. Den granskning som härvid sker innebär emellertid i förstahand en planering frän exploateringssynpunkt och den är vidare i huvudsakbegränsad till förhållandena inom de fastigheter som avstår mark föranläggningen. Det är tydligt att denna prövning inte ger samma garantier föratt miljöskyddets krav blir tillgodosedda som tillståndsprövning enligt miljöskyddslagen.Ett bifall till motionsyrkandet innebär emellertid inte någon ändring iförhållande till miljöskyddslagen i fråga om skyldigheten att underkastaflygplatser och vägar sådan prövning. Enligt 10 § ML ankommer det nämligen påKungl. Maj:t att bestämma i vilken utsträckning förprövningsskyldighet skallinföras. Sådana bestämmelser har med stöd av nämnda lagrum upptagits i 2 § MK.Som framgår av den föregående redogörelsen finns inte fasta trafikanläggningar med bland de anlägg- ningar för vilka krävs tillstånd eller dispens. Utskottetanser för sin del att denna ståndpunkt inte kan godtas. Anläggandet av vägaroch flygplatser medför ofta betydande ingrepp i landskapet och användningen avdem vållar i regel omfattande bullerstörningar. Prövningen bör därför sättas inpä ett så tidigt stadium som möjligt. Möjligheten att ingripa i efterhand tordeofta komma att visa sig illusorisk bl, a, därför att ifrågavarande anläggningarregelmässigt drar så betydände kostnader att inskränkningar i utnyttjandet avdem framstår som ekonomiskt oförsvarliga. Desto angelägnare är emellertid atten förprövning sker. Utskottet förordar på grund av det sagda atttillståndsplikt införes beträffande flygplatser och vägar som kan medföramiljöstörningar av väsentlig betydelse..Det torde få ankomma pä Kungl. Maj:tatt närmare bestämma förprövningsskyldig-hetens omfattning. I 7 § ML stadgas bl. a. att avloppsvatten som kommer frånvattenklosett eller härrör från tätbebyggelse och som ej undergått längregående rening än slamavskiljning inte får utsläppas i vattendrag, sjö ellerannat vattenområde om det ej är uppenbart att det kan ske utan olägenhet. Imiljöskyddskungörelsen (5 och 10§§) föreskrives att avloppsvatten av viss mängdinte får utsläppas utan att tillstånd eller dispens erhållits eller anmälangjorts hos . Koncessionsplikt eller anmälningsskyldighet omfattari princip också utsläpp, som påbörjats före miljöskyddslagens ikraftträdande.Vissa undantag förekommer dock, bl. a. om tillstånd av vattendomstol tillutsläppet föreligger. Till stöd för yrkandet, att minst biologisk rening börkrävas för utsläpp av avloppsvatten från vattenklosett eUer tätbebyggelse samtatt tidsplan bör fastställas för övergång till biologisk rening vid redanbefintliga reningsverk, anförs i motionen 1971:32 bl, a, att det konstateratsatt vattenföroreningar genom avloppsutsläpp leder till allvarliga rubbningar ivattensystemens naturliga balans. Minimiregeln i 7 § ML rörande avloppsvattensom kommer från vattenklosett eller härrör från tätbebyggelse uttrycker enalltför låg ambitionsgrad, framhåller motionärerna. Som motionärerna anfört har utredningar ochundersökningarom vattenföroreningar klart visat att avloppsutsläppen ledertill utbredda rubbningar i den naturliga balansen i vattensystemen. På mångahåll är vattnen så allvarUgt förorenade, att ett återstäUande av acceptablaförhållanden -om ett sådant över huvud taget är möjligt kommer alt ta långtid. På andra håll närmar sig föroreningsgraden kritiska värden. Om denna utvecklingfår fortsätta kan situationen lätt bli ohållbar för vattenförsöri-ning, fiske,badliv etc. Enligt utskottets mening är verkliga krafttag nu erforderliga föratt man skall komma till rätta med vattenföroreningarna. 1 lagens förarbeten har beträffande avloppsvatten somkommer från vattenklosett eller härrör från tätbebyggelse framhåUits att det ifråga om tätorter praktiskt laget aldrig kan komma i fråga att stanna vidslamavskiljning som reningsmetod. Normalt måste kraven här sättas betydligthögre, vilket betyder att man kräver en efter förhållandena lämplig form avhöggradig rening. Därvid skall man enligt förarbetena också beakta deolägenheter som vållats av närsalter i avloppsvattnet. är förutsättningarna för att i glesbygd godta slamavskiljninggynnsammare. Utskottet kan ansluta sig till dessa uttalanden. Dettaställningstagande leder emellertid till att utformningen av minimiregeln i 7 §ML beträffande avloppsvatten som härrör från tätbebyggelse inte bör godtas.Enligt nämnda lagrum får avloppsvatten av ifrågavarande slag inte utsläppas ivattendrag, sjö eUer annat vattenområde om det ej är uppenbart att det kan skeutan olägenhet, om avloppsvattnet ej undergått längre gående rening änslamavskiljning. Stadgandet uttrycker även enligt utskottets mening en aUtförlåg ambitionsgrad. Strävan måste vara att aUt avloppsvatten av detta slag skallundergå minst biologisk (höggradig) rening. Endast i speciella undantagsfallkan kravet på rening sättas lägre. Detta gäller exempelvis enstaka fastighetereller grupper av fastigheter, som ej är anslutna till kommunala reningsverk.Det principieUa kravet på minst höggradig rening bör framgå direkt avlagtexten, I fråga om redan befintliga reningsverk, som saknar anordningar förhöggradig rening, torde man övergångsvis nödgas acceptera en lägre reningsgrad.Beträffande dessa bör emellertid fastställas en tidsplan för övergång tiUhöggradig rening. Förslag till bestämmelser i ämnet bör föreläggas såsnart ske kan." dels attutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: med bifall tiU motionen1971:32, såvitt nu är i fråga, hos Kungl. Maj:t anhåller att tiUståndspliktenligt miljöskyddslagen införs i fråga om vägar och flygplatser, b. i anledning av motionen 1971:32,såvitt nu är i fråga, hos Kungl. Maj:t anhåller att föreläggs förslagtill bestämmelser om minst biologisk rening av avloppsvatten som härrör fråntätbebyggelse i enlighet med vad utskottet i det föregående anfört," Yttrande över motionen 1971:272 (21.4.1971) har i sittnyligen avgivna utlåtande långtidsutrednings betänkande (SOU1970:71 och 1971:12) redogjort för sin inställning till miljövårdsavgifter somett medel att begränsa eller hindra miljöfarlig verksamhet. Enligt verkets uppfattning är frågan om att helt ersättanuvarande regleringssystem med ett avgiftssystem en alltför omfattande ochoprecis utredningsuppgift. Däremot är det möjligt att avgifter eller en kombinationav avgifter och regleringar på vissa områden kan vara lika lämplig ellerlämpligare än enbart regleringar. Om införande av avgiftssystem på ett sådantområde övervägs, bör en utredning avse detta konkreta fall. Som framhållits i tidigare nämnda remissullåtandeundersöks f. n. inom verket möjligheten att avgiflsbelägga svavelhalten ieldningsolja som elt komplement till reglering av maximal tillåten svavelhalt.I sammanhanget kan även erinras om pågående utredningOm en form av skrotningsavgifl på bilar. På en del håll utomlands har man under senare är i valetmellan reglerings- och avgiftssystem på vissa områden valt avgifter. mening bör erfarenheter därifrån avvaktas innan en meraomfattande användning av miljövårdsavgifter tas upp till utredning. I detta sammanhang vill verket även peka på detforskningsprojekt, som med anslag ur jubileumsfond bedrivs vidhandelshögskolan i . En första del av detta projekt syftar främstlill att söka uppskatta de samhällsekonomiska kostnaderna för en förbättring avmUjön, Sådana uppskattningar utgör också en bas för beräkning avmiljövårdsavgifter. En andra del har tUl huvudsakligt syfte en analys av Olikamiljöpolitiska medels verkningar på den hastighet med vilken"miljövänlig" teknik utvecklas och sprids. I debatten liksom i föreliggande motion framhållsavgiftssystemels Överlägsenhet över regleringssystemet när det gäller att skapaincitament till utveckling av "miljövänlig" teknik. Till detta villverket som sin mening anföra att en sådan utveckling främst betingas dels avalt industriers och samhällens expansion förutsätter en nedskärning av deenskUda utsläppen för att en total ökning skall undvikas, dels avnödvändigheten att över huvud taget stoppa utsläpp av miljögifter. KonkurrensenmeUan företagen inom den miljötekniska industrin, som har bättre och billigareprocess- och reningsteknik som främsta försälj-ningsargument, underlättarutveckUngen. Detsamma gäller föreskrifterna i S § miljöskyddslagen, som enligtförarbetena innebär att bästa möjliga teknik skall användas. Tidsbegränsaderegleringar bör ge ytterligare incitament till effektivare miljövårdsåtgärder.