bet · FU01NU53 · 1971-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkande nr 1971 NU 1971:53 betänkande i anledning av motionerangående affärstidslagstiftning. I detta betänkande behandlas åttamotioner vari föreslås att affärstidsreglering skall gälla även , Motionerna har föranletts av meddelande tUl om affärstidsregleringensupphörande . Förutsättningar för moti'onerna Maj:ts skrivelse 1971:161 tillkännagavs för att Kungl. Maj:t beslutat att i den i 56 §riksdagsordningen stadgade ordningen skulle göras meddelande till riksdagenrörande affärstidslagstiftningen och att meddelandet skulle framföras avstatsrådet och chefen för . Meddelandet lämnades den10 och föranledde då ett debattinlägg i kammaren. StatsrådetFeldts anförande återges som bilaga 2 till detta betänkande. I anslutning till meddelandet hade inomhandelsdepartementet upprättats en redogörelse årsaffärstidskommittés betänkande (SOU 1971: 33) Fri affärstid samt remissyttrandenahäröver. Denna redogörelse, som tillställdes ledamöter, återges sombilaga 3. Redogörelsen innehåller bl. a. en framställning av nu gällande affärstidsbestämmelser. Yrkanden Motionerna är följande: 1971: 1564 av herrar iRöstånga (fp) och i (fp), vari hemställs att riksdagenskall besluta attnuvarande affärstidslag förlänges, att denkommunala dispensmöjligheten slopas samt att affärer äger rätt till söndagsöppet fyra gånger per årefter anmälan till myndighet, NU 1971: 53 2 1971: 1569 av i m, fl, (fp,c, m), vari hemställs att skall uttala atten laglig reglering av affärstiderna bibehålles även efter , attdenna reglering baseras på nu gällande affärstidslag med den ändringen attdispensärenden i första instans behandlas av länsstyrelserna, atti lagen eller eventuellt i motiven för densamma kraftigt under-strykes attdispensgivningen skall ske ytterst restriktivt och endast i de fall då ettklart dokumenterat konsumentintresse av ökat öppethållande föreUgger, 1971: 1570 av i m, fl,(c), vari hemställs att skall besluta 1. att affärstidslagenskall fortsätta att gälla tills vidare, 2. attfrågan om reglering av affärstiderna bör tas upp till ny pröv ning när resultatet av distributicmsutredningens arbete föreligger, 1971: 1571 av herrar Komstedt (m) och i (m), vari hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t skall som sinmening ge till känna att nuvarande affärstidsreglering bör gälla även efter instundandeårsskifte, 1971: 1572 av m, fl, (vpk), varihemställs att skaU besluta 1. attaffärstidslagen (1966: 668) förlänges att gälla fram till , 2, atti skrivelse till Kungl, Maj:t hemställa om tillsättande av en utredning med uppgift att se över dispensbestämmelserna och utarbeta ett bättre skydd för de handelsanställda, 1971: 1573 av i m. (s), vari hemställs att skall antaga förslag till ny affärstidslag avden lydelse som anges i motionen (se bilaga 4 tiU detta betänkande), 1971:1574 av m. fl. (s), vari hemställs att skall besluta attförlänga giltighetstiden för affärstidslagen tills vidare samt att uppdraga åtKungl. Maj:t att föranstalta om en ytterligare översyn av frågan och därefterförelägga de förslag som denna översyn kan föranleda, 1971:1575 av m. fl. (c), vari hemställs att skall besluta attaffärstidslagen (1966: 668) skall fortsätta att gälla tills vidare samt attriksdagen i skrivelse till Kungl. Maj:t skall som sin mening uttala NU1971: 53 3 att frågan om reglering av affärstiderna bör tas upp tillny prövning så snart resultatet av distributionsutredningens arbete föreligger. I var och en av motionerna anförsett flertal argument för bibehållande av en affärstidsreglering. Endastundantagsvis, såsom i motionen 1971: 1564, antyds att det på konsumenthåll kanfinnas intresse för en ökad öppethållning. Här och i motionen 1971: 1569framhålls att den nu medgivna öppethållningstiden under vardagar visat sigtillräckUg och inte kommit att utnyttjas fullt ut. Söndagsöppethållning tycksallmänt betraktas som en vanlig följd av affärstidsregleringens slopande; isynnerhet bedöms möjligheten därtill komma att utnyttjas av stormarknader, Imotionen 1971: 1569 refereras resultatet av en enkät bland sådana butiker ochuttalas farhågor för att söndagsöppethållande i kombination med olika slagsjippon kommer att bli ett viktigt konkurrensmedel inom handeln. Om vissabutiker hålls öppna kommer, sägs i ett flertal av motionerna,många andra butiker att mot sin vilja anse sig tvungna att även de utnyttjamöjligheten tiU söndagsöppethållning, I motionen 1971: 1564 förutsägs att enbetydande del av inköpen kan komma att förläggas till . Det påpekas i nästan alla motionerna att konsumenternassammanlagda köpkraft är begränsad och att den totala omsättningen således intekan väntas öka i samband med en utsträckning av öppethållnings-tiderna. Strukturförändringarinom handeln beräknas allmänt bli ett resultat av den ekonomiska belastning somen ökad öppethållning kommer att förorsaka. I alla motionerna förutses enforcerad nedlägg-ningstakt inom detaljhandeln och sålunda en koncentration avdenna till större enheter. Att mindre affärer försvinner i stor utsträckning betyder,anförs i flera av motionerna, en förlust av närhetsbutiker. Dessas värde förkonsumenterna framhävs på flera håll. En generellt sett försämrad serviceanses genomgående bli en följd av strukturförändringarna. Nedläggning avnärhetsbutiker går särskilt ut över äldre och handikappade konsumenter,framhåller man, och över huvud taget över konsumenter som saknar tillgång tillbil. I flera motioner sägs att serviceförsämringen blir särskilt kännbar pålandsbygden och i mindre tätorter. Kostnaderna för ett ökat öppethållande, framför allt påsöndagar, måste enligt motionärerna befaras slå igenom i form av prishöjningarför konsumenterna. Väljer handeln att tillämpa särskilda pristillägg vidöppethållande på nya tider blir det, anförs i motionen 1971: 1572, bara deköpstarka konsumenterna som får råd att utnyttja denna service. Konsekvenserna för handelns personal berörs i samtligamotioner. I de flesta åberopas opinionsyttringar bland handelsanställda mot ettökat NU1971: 53 4 öppethållande.Ett sådant kan enligt flera motioner befaras leda till rekryteringssvårigheterför handeln och personalavgång. I några fall hänvisas till att dehandelsanställda vid en utsträckning av affärstiderna kan ställa krav påytterligare service i form av ökat öppethållande av barndaghemmen.Utvidgat öppethåUande inom handeln sägs i ett par motioner kunna komma ikonflikt med den allmänna strävan efter förlängd fritid. I motionerna 1971:1572 och 1971: 1574 uttalas farhågor för att affärstidsregleringens slopandekommer att leda till ett utökat utnyttjande av deltidsanställda med otryggaanställningsförhållanden och otillfredsställande sociala förmåner. Reformenkommer också, anförs det i motionen 1971: 1569, att medföra en svår situationför de små familjeföretagen inom handeln. Valet står för dessa mellan att medogynnsamma sociala konsekvenser förlänga öppethållandet och att avstå härifrånmed minskad konkurrenskraft och minskad omsättning som resultat. Samma synpunktåterfinns i motionerna 1971: 1564 och 1971: 1575; i den senare framhålls attaffärstidslagen ger företagare och medhjälpande familjemedlemmar ett socialtskydd som är svårt att uppnå på annat sätt. Nuvarandedispensgivning på affärstidslagens område har, uttalas i motionerna 1971: 1564och 1971: 1573, på sina håll fungerat orättvist och snedvridit konkurrensen. Enmera restriktiv dispenspraxis förordas i motionerna 1971: 1569 och 1971: 1574,medan i morionen 1971: 1573 påyrkas att dispensmöjligheten skall slopas helt.Vid bibehållande av affärstidsregleringen bör enUgt förslag i motionen 1971:1564 medges rätt att hålla butik öppen efter anmälan tillkommunal myndighet. Handläggningen av dispensärenden föreslås här och imotionen 1971: flyttas till länsstyrelserna. I motionen 1971: 1574framförs tanken att en likformig dispensgivning skall användas som ettstyrmedel för en bättre serviceförsörjning, exempelvis genom ett jour-systemsom inordnas i en serviceförsörjningsplan. Itre av motionerna, 1971: 1570, 1971: 1574 och 1971: 1575, erinras om det arbetesom utförs av distributionsutredningen. Motionärerna anser det oriktigt att taställning för ett slopande av affärstidsregleringen innan denna utredningsresultat föreligger. I detta sammanhang kan nämnas att det i motionen 1971:1574 påtalas att ingen representant för konsumenterna ingick i 1970 års.affärstidskommitté. Chefenför anmälde i sitt meddelande till avsikten atttillsätta en särskild nämnd med uppgift att följa utvecklingen inomdetaljhandeln sedan affärstidsregleringen upphört. I motionen 1971: 1569 anförssom ett argument för förlängning av affärstidslagens giltighet att det måstebli svårt att på basis av nämndens erfarenheter lagstifta om en ny regleringtillräckligt snabbt, dvs. innan betydande skada uppkommit. NU1971: 53 5 (H 1970: 14; ordförande:riksdagsledamoten ) tUlkallades för attgöra en utredning om varudistributionen m. m. I direktiven påpekas att varuhandelnunder undergått en utveckling med å ena sidan starkföretagskoncentration samt uppkomst av dels stora, centralt belägnabutiksenheter, dels s. k. externa stormarknader ävensom övergång tillsjälvbetjäning, å andra sidan bortfall av mindre företag och försäljningsställen.Butikskoncentrationen har, framhålls det, inneburit fördelar för konsumenternai form av kostnadssänkningar och förbättrad tillgång till varor, men den harockså haft ogynnsamma verkningar. Större insatser krävs från hushållens sidanär avståndet till inköpsstället blir längre och den personliga servicenalltmer faller bort. Hushållen behöver ökade planerings-, transport- ochlagringsresurser. Stora svårigheter kan uppstå för vissa konsumentgrupper,främst åldringar och handikappade samt glesbygdernas befolkning.Företagskoncentrationen inom i synnerhet dagligvaruhandeln kan också medföranya betingelser för konkurrensen mellan handelsföretagen och ändradestyrkeförhållanden inom näringslivet. Utredningen skall särskilt inriktas påde frågor som aktualiserats av handelns strukturutveckling och som harbetydelse för konsumenterna från här berörda synpunkter. Tyngdpunkten i utredningsarbetetskall läggas på de konsumentekonomiska och samhällsekonomiska följdema avkoncentrationen inom detaljhandeln, i första hand dagligvaruhandeln. skall i görlig mån klarläggas vilka förutsättningar som kommer attgälla för varudistributionen och vilka krav som bör ställas för attkonsumenternas behov skall bli tillgodosedda. En viktig uppgift bUr att göra entotalbedömning, där inte bara de företagsekonomiska synpunkterna utan ävenhushållens insatser och uppoffringar och pengar beaktas. Mot bakgrundenav en sådan totalanalys skall utredningen överväga behovet av och formerna församhälleliga åtgärder för att påverka handelns strukturom-vandUng i sådanriktning att övervältringseffekterna motverkas och att rimUga konsumentönskemålom bl. a. olika former av närhetsservice kan tillgodoses. Affärstidslagen (1966: 668) upphör att gälla vid1971 års utgång. EnUgt meddelande som chefen för föreslår Kungl. Maj:t inte någon förlängningav lagens giltighetstid eUer annan motsvarande reglering. Till grund för dettaställningstagande ligger betänkandet (SOU 1971: 33) Fri affärstid, somavgivits av affärstidskommitté, och remissyttrandena däröver. SamtUgade motioner angående affärstidslagstiftningen som väckts efter meddelandet om affärstidsregleringensslopande går ut på att en fortsatt reglering bör tillämpas. I flertalet fallförordas att den nuvarande affärstidslagen får förlängd giltighet i oförändradform, men i några motioner föreslås att regleringen skall skärpas genom störrerestriktivitet i fråga om dispensgivning eller än mer genom avskaffande avdenna. Längst i detta hänseende syftar motionen 1971: 1573, vari också påyrkasatt öppethållningstiden på helgdagsaftnar skall begränsas samt att fängelsestraffoch ej som blott bötesstraff skall kunna ifrågakomma vid överträdelse avlagen. Utskottet vill anmärka att det lagförslag som framläggs i denna motionsynes ha utarbetats utan beaktande av den lagtekniska översyn som gjordesinnan den nuvarande affärstidslagen fick sin slutgiltiga version. Om man villtillgodose de önskemål i sak som Ugger bakom motionen bör detta ske inte genomantagande av motionens lagförslag utan genom ändring i affärstidslagen i dessnu gällande lydelse. En förutsättning för att affärstidsregleringen inte skallåtminstone temporärt upphöra är att förehöstsessionens slut för sin del antar förslag till lag i ämnet. Maj:tkan nämUgen inte hinna efterkomma en begäran från sida att ettsådant förslag skall läggas fram. Detta tycks ha förbisetts av de motionärersom blott påyrkat ett uttalande av om fortsatt affärstidsreglering.I sak har samtUga motioner samma huvudsyfte. Utskottet behandlar därför i stortsett motionerna i ett sammanhang utan att gå in på differenser mellan dem iformellt hänseende eller i fråga om argumentationen i detalj. Den motivering för affärstidsregleringens slopande som gesi meddelandet till är i korthet följande. En lagstiftning avnuvarande typ med undantagsbestämmelser och dispensmöjlighet är administrativtsvårhanterUg. En fortsatt reglering måste kunna tillämpas likformigt.MöjUgheterna att driva yrkesmässig detaljhandel på annat än vanlig affärstidmåste då tas bort. Eftersom detta är oreaUstiskt bör regleringen avskaffashelt. En sådan reform står i överensstämmelse med strävan att förbättraservicen till allmänheten. Konsumentintresset för förlängt öppethållande kansvårligen bedömas på administrativ väg. Om bedömningen i stället sker frånföretagsekonomiska synpunkter bör butikernas öppethållning bli så omfattandesom ett utbrett konsumentbehov motiverar. Personalkostnaderna med höjdatillägg för obekväm arbetstid bör verka återhållande på affärstiderna. Företagenkan emeUertid kompensera sig på tre sätt: genom ökad omsättning och därmedbättre kapacitetsutnyttjande, genom pristillägg vid förlängt öppethållande ochgenom allmänt sett högre priser. Det är osannoUkt att det sistnämndaalternativet blir förhärskande. Strukturomvandlingen i detaljhandeln torde intepåverkas nämnvärt av att affärstidsregleringen slopas. Små närhetsbutiker kangenom reformen få bättre möjligheter NU 1971: 53 7 atthävda sig i konkurrensen med stora enheter. Några avgörande olägenheter för deanställda kan inte åberopas. Extra personal har stått till buds vidsöndagsöppethållning. Att företagarna inte skall behöva skyddas genom enaffärstidslagstiftning ligger i det fria företagandets natur. En särskildnämnd skall få i uppdrag att följa de fria affärstidernas verkningar påprisnivån, på strukturomvandlingen och på de anställdas arbetsförhållanden. Omutvecklingen blir ogynnsam kan frågan om lagstiftning prövas på nytt. Medutgångspunkt i denna motivering för slopande av affärstidsregleringen skallutskottet närmare granska motionärernas argument för fortsatt reglering.Dessförinnan vill utskottet betona att Kungl. Maj:ts ställningstagande byggerpå en grundUg utredning, under vilken skilda intressen fått komma till tals,och att såsom också framhållits i meddelandet till remissbehandlingen ådagalagt en stor anslutning från oUka myndigheter ochintressegrupper till den lösning som föreslås. Positiva till attaffärstidsregleringen slopas är bl. a. i sammanhanget så betydelsefullamyndigheter som , statens pris- och kartellnämnd ochstatens konsumentråd liksom också de organisationer KF, LO och TCO som iförsta hand får anses föra konsumenternas talan. Att en del av de tUlstyrkanderemissinstanserna uttalat viss tveksamhet beträffande reformens verkningar påprisnivån och detaljhandelns struktur gör enligt utskottets uppfattning intederas på ett principiellt resonemang grundade slutsats mindre övertygande. Motionärernatycks inte räkna med att öppethållandet på vardagar skall öka i högre grad tillföljd av att regleringen slopas. Utskottet finner detta realistiskt redan nustängs ju de flesta butiker än affärstidslagen kräver.Vad motionärerna fruktar är framför allt ett utbrett öppethållande påsöndagarna. Utskottet vill först framhålla att det måste betraktas som enväsentlig serviceförbättring för konsumenterna att de får tillfälle till inköpockså . Behovet härav ökar inte minst till följd av att andelenförvärvsarbetande bland kvinnorna stiger. Man kan å andra sidan på godagrunder räkna med att söndagsöppethåUningen blir av begränsad omfattning. Deökade tillägg för obekväm arbetstid som de handelsanställda blir berättigadetill när affärstidsregleringen upphör kommer att verka i denna riktning. Motionärernasmotvilja mot ett ökat öppethållande synes betingas främst avfarhågor för att det skall leda till förändringar i detaljhandelns struktur medförsämrad service som följd och till en höjning av prisnivån. Vad först gällerstrukturförändringarna är farhågorna säkerligen överdrivna. Eftersomsöndagsöppethållande inte torde komma att användas som konkurrensmedel i någonstörre utsträckning kan den strukturomvandlande effekten därav inte bli annatän margi- nell.De små närhetsbutikerna, som motionärerna särskilt vill slå vakt om, kan genommöjUgheten alt tillämpa en mera flexibel affärstid få helt andraförutsättningar än hittiUs att hävda sig i konkurrensen med störredetaljhandelsföretag och den nuvarande kioskhandeln. Vad gäller prisnivånuttalas i meddelandet till att en allmän höjning av varuprisernasynes osannolik, på grund av den konkurrens som råder på marknaden. Omsärskilda pristillägg tillämpas vid förlängt öppethållande kankostnadshöjningarna tas ut av de konsumenter som utnyttjarserviceförbättringen, något somi enligt utskottets mening inte kan föranledanågon erinran. I första hand bör man emellertid räkna med attkostnadshöjningarna för de företag som utvidgar sitt öppethållande kompenserasav en ökad omsättning som innebär att deras kapacitet utnyttjas bättre. Affärstidslagstiftningenär till sitt ursprung en arbetstidslagstiftning. Motionärerna anser att hänsyntill handelns personal utgör ett motiv för statsmakterna att bibehålla ochkanske t, o. m, skärpa den nuvarande regleringen. Utskottet delar inte denna uppfattning.AUmänna arbetstidslagen (1970: 103) ger alla inom handeln verksamma utompersoner i företagsledande ställning samt medhjälpande familjemedlemmar ifamiljeföretag ett skydd i form av mai:imering av arbetstiden. Arbetstidensförläggning kan särskilt i de stora företagen genomföras på sådant sätt attandelen obekväm arbetstid för varje anstäUd blir ringa. Till detta bidrar degoda möjligheter som finns att utnyttja deltidsanställd arbetskraft. Den ovanberörda höjningen av lönetilläggen för obekväm arbetstid ger de anställdakompensation i de fall då ökad tjänstgöring och krävs avdem. Någon anledning att vidmakthålla en specialreglering för dehandelsanställda som inte själva begär en sådan kan alltså inte ansesföreligga, så mycket mindre som motsvarande särbestämmelser saknas för annanpersonal inom servicenäringarna med ofördelaktiga arbetsförhållanden. Avfamiljeföretagen inom detaljhandeln torde många inte reflektera på attutsträcka sin öppethållning; de som gör det kan å andra sidan stimuleras avkonkurrensfördelar som uppväger olägenheterna i fråga om arbetstiden. Iflera av motionerna anförs att det nuvarande dispenssystemet har allvarliganackdelar. Så till vida instämmer alltså motionärerna i ett av huvudargumentenför att affärstidslagen bör upphöra att gälla. Som botemedel föreslås i någramotioner att dispenspraxis skall skärpas, i andra att möjligheten att fådispens skall avskaffas helt. Utskottet delar den av chefen förhandelsdepartementet framförda uppfattningen att det inte är försvarbart attbibehålla ett dispenssystem som trots en stor administrativ insats inte skaparrättvisa för vare sig företagen eller konsumentema. Att nu införa ettovillkorligt förbud mot öppethållande utanför vanlig affärstid ter sig å andrasidan som en alltför drastisk åtgärd, som skulle innebära en avsevärdserviceförsämring för konsu- Utskottet finner alltså att de komplikationersom dispenssystemet medför är ett tungt vägande skäl för avskaffande av affärstidsregleringen. I några av motionerna åberopas distributionsutredningenspågående arbete som ett argument för att uppskjuta ställningstagandet i frågaom affärstidsregleringens upphävande. Utredningen har emellertid självtillstyrkt affärstidskommitténs förslag och därvid påpekat att Kungl. Maj:tgenom att ungefär bemyndiga chefen för atttillsätta de båda utredningarna bedömt att affärstidsfrågan kunde prövas försig. Utskottet, som inhämtat att distributionsutredningen beräknas fortsättasitt arbete under , finner det angeläget att denna utredninginte tas till intäkt för att förhala en reform i fråga omaffärstidsregleringen. Utskottet har ovan anslutit sig till uppfattningen attväsentliga fördelar kan väntas uppkomma som följd av att affärstiderna blirfria men däremot inga större nackdelar. Med hänsyn till de tvivelsmål i sistnämndaavseende som kommit till uttryck på sina håll finner utskottet det emellertidvälbetänkt att, såsom aviseras i meddelandet tiU , en särskild nämnd,beslående av företrädare för konsumenterna och för de anställda under ledningav en opartisk ordförande, tillsätts för att följa och bedöma utvecklingen inomdetaljhandeln i samband med att affärstidsregleringen upphör. Utskottetförutsätter att denna nämnd får möjlighet att låta utföra undersökningar medanlitande av myndigheter och privata institut. Nämnden bör enligt utskottetsmening kunna bli ett effektivt instrument för att uppspåra och påtalaeventuella negativa följder av systemet med fria affärstider. Vetskapen om attden motåtgärd som statsmakterna kan bli tvungna att överväga är en återgångtill handel uteslutande på vad som varit vanlig affärstid kommerenligt utskottets övertygelse att medverka till att detaljhandeln på ettansvars-kännande sätt utnyttjar den vittgående frihet som det nya systemet erbjuder. Sammanfattningsvis finner utskottet alltså övervägandeskäl tala för att statsmakterna inte förlänger den nuvarande regleringen utanöverlämnar åt konsumenterna att genom sina köpvanor påverka detaljhandeln atttiUämpa de affärstider som vid en samlad bedömning av inköpsmöjligheter ochpriser ter sig mest fördelaktiga för konsumenterna. Åberopandevad här anförts hemställer utskottet att avslår motionerna1971: 1564, 1971: 1569, 1971: 1570, 1971: 1571, 1971: 1572, 1971: 1573, 1971:1574 och 1971: 1575. 1 * 1971. Närvarande:herrar (), i (s), i Glömminge (c),i (fp), (), i (s). (), Wååg(s), i (vpk), i (s), i (c),i (fp). Hovhammar (m), () och (). av herrar i Glömminge (c), iÖrebro (fp), i (vpk), i (c) och (), som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följande lydelse: »Affärstidslagen(1966: 668) upphör--- (= utskottet s. 57) ------ prövas på nytt. Ianslutning till denna motivering för slopandet av affärstidsregleringen skallutskottet närmare behandla motionärernas argument för fortsatt reglering.Dessförinnan vill utskottet framhålla att affärstids-kommitténs betänkandeinnehåller åtskilligt material som talar för en annan slutsats än kommitténsoch att vid remissbehandlingen en del av de instanser som ihandelsdepartementets redogörelse åberopas såsom positiva till regleringensslopande har uttalat starka reservationer som gör att deras yttranden inte kanbetraktas som entydigt tillstyrkande. Ettexempel är statens pris- och kartellnämnd, som säger sig inte kunna finna annatän att ett ökat öppethållande kan leda till en höjning av prisnivån eller enstegrad nedläggning av butiker och som framhåller att möjligheterna atttillgodose konsumentbehovet av bättre närhetsbutiker torde minska, vid en ökadbutiksnedläggning. Ett annat exempel är , som anför att detär,outrett vilken inverkan ett fritt öppethåUande kan få på strukturutveckUngenoch omöjUgt att förutse vad det kan betyda för priserna. Myndigheter vilkasåsom rikspoUsstyrelsen och veterinärstyrelsen har granskat kommitténs förslagblott från vissa tekniska synpunkter bör naturligtvis inte räknas somförespråkare för förslaget.