bet · FU01SfU1 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU1971:1 betänkande i anledning avmotion an gående avgiften till tilläggspensioneringen för äldre arbetskraft. I motionen 1971: 475 av herrHedlund m. fl. har hemställts att »i skrivelse till Kungl. Maj:tanhåller om prövning av möjligheterna att befria äldre arbetskraft från avgifttill tilläggspensioneringen, innebärande att avgift för äldre icke behövererläggas under visst utökat antal år före vederbörandes pensionsålder». Den allmänna tilläggspensioneringenfinansieras genom avgifter och avkastning av de fondmedel som bildats avavgifterna. Några statsbidrag förekommer däremot inte. Avgifterna tilltilläggspensioneringen är av två slag, dels avgifter från arbetsgivare för deanställda, dels avgifter från de försäkrade avseende inkomst av annat förvärvsarbeteän anställning (tilläggspensionsavgift). Reglerna om avgiftsskyldighet finns i 19 kap. lagen omallmän försäkring, såvitt gäller arbetsgivares avgift i 1 § och i fråga omtilläggspensionsavgift i 3 §. Arbetsgivaravgiften är av kollektiv natur och beräknas påsumman av vad arbetsgivaren betalat ut i löner , sedan därifråndragits dels ett belopp som motsvarar det vid årets ingång gällande basbeloppetmultiplicerat med det genomsnittliga antalet arbetstagare , dels förvarje arbetstagare sådan del av lön som för år räknat överstiger 7,5 gångerbasbeloppet. Vid beräkningen bortses även från arbetstagare som vid åretsingång fyllt , liksom från arbetstagare vars lön inte uppgåtttill . Den försäkrade själv erlägger tilläggspensionsavgift förpensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete än anställning. Eftersom pensionsgrundandeinkomst inte beräknas för år efter det den försäkrade fyller finnsbeträffande tilläggspensionsavgiften samma övre åldergräns som i fråga omarbetsgivaravgiften. Därjämte finns - till skillnad från vad som är falletbeträffande arbetsgivaravgiften - en nedre åldersgräns, eftersompensionsgrundande inkomst inte bestäms för år före det den försäkrade fyller 16är. Vid bestämmande av tilläggspensionsavgiften tillämpas en nedre och övrebeloppsgräns på sätt liknande det som gäller vid beräkningen avarbetsgivaravgift. Arbetsgivaravgift och tilläggspensionsavgift skallutgå med samma procentsats av avgiftsunderlaget. Procentsatsen skall vara såavvägd att avgifterna tillsammans med andra tillgängliga medel täcker pensionsutbetalningar,förvaltningskostnader och andra utgifter som åvilar försäkringen samt denfondering som behövs. Avgifterna flyter in till allmänna pensionsfonden.Procentsatsen, som senast fastställts , utgjorde för år , utgör för och stiger därefter t.o. 1974 och utgör således . Vid riksdag väcktes motioner med sammayrkande som förevarande motion. Motionerna remitterades till ,, . iSverige, , akademikerscentralorganisation. och hantverks-och industriorganisation. uttalade inte någon mening i sakfrågan. RiksförbundetLandsbygdens folk tillstyrkte motionerna. hantverks- ochindustriorganisation ansåg att förslaget om avgiftsbefrielse försöksvis kundeprövas på sådana äldre som var berättigade till s. k. äldrestöd i form avomställningsbidrag, varvid en förutsättning dock skulle vara att detta kunderealiseras utan några kompensatoriska höjningar av den allmänna ATP-avgiften.övriga sju remissinstanser avstyrkte bifall till motionerna. Beträffandeinnehållet i övrigt i remissyttrandena får utskottet hänvisa till andralagutskottets utlåtande 1970:91. inhämtades att slopande av avgifter för år efter det deförsäkrade fyllt kunde beräknas medföra behov av ett ökat avgiftsuttagför övriga försäkrade med för att de sammanlagda avgiftsintäkternainte skulle minska. avstyrkte bifall till motionerna. I sitt nämnda utlåtande anfördeutskottet bl. a. följande. Motionärernas förslag omfattar en genomgripandeförändring av till-läggspensioneringens finansiering. Det innebär en väsentligrubbning av den principiella överensstämmelse som råder mellan avgifts- och förmånssidornai systemet. Förslaget innebär vidare att pensionssystemet får en ny uppgift,nämligen att fungera som ett arbetsmarknadspolitiskt medel. Enligt utskottetsmening måste det föreligga utomordentligt starka skäl för att man skallgenomföra en sådan revidering av tilläggspensioneringens avgiftssystem sommotionärerna föreslår. Ett pensionssystem av ATP:s typ har mycket långsiktigaverkningar. Det måste präglas av kontinuitet och fasthet och lämpar sig därförmindre väl som ett Sådana medel bör nämligen ha en viss flexibilitet och användningen börvara beroende av konjunkturläget och speciella förhållanden på arbetsmarknadeneller del av denna. mening finns det goda skäl betvivla att den föreslagna åtgärdenskulle bli så effektiv ur arbetsmarknadspolitisk synpunkt som motionärernaföreställer sig. Antalet registrerade arbetslösa i åldern har de treförsta kvartalen i genomsnitt uppgått till ca 15 000. Detta tal börställas i relation till den totala arbetskraften i samma ålder, ca 650 000personer. Det är vidare att märka att en stor del av de äldre arbetslösa ärbosatta på sådana orter där näringslivet är svagt utvecklat och antaletarbetstillfällen få. Om det saknas tillgång på arbete hjälper den föreslagnaåtgärden föga. I sådana fall krävs det näringspolitiska ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder av differentierat och specialinriktat slag föratt man skall komma till rätta med problemen. Det anförda ger vid handen -vilket också understrukits i remissuttalandena av bl. a. arbetsmarknadensparter - att den generella åtgärd motionärerna förordat är mindre ändamålsenlignär det gäller att lösa den i och för sig viktiga frågan som den äldrearbetskraftens sysselsättningsproblem utgör. Det måste bedömas som lämpligareatt i första hand effektivisera och vidareutveckla det nuvarande systemet medselektiv;i arbetsmarknadspolitiska åtgärder varjämte det är nödvändigt att mansöker lösa frågan om en ökad anställningstrygghet för den äldre arbetskraften. Förutomvad ovan anförts finns det åtskilliga tungt vägande skäl hänförliga tillATP-systemets konstruktion, vilka talar mot motionsförslaget. 1 första handgäller det frågor som hänger samman med avgifter för annat förvärvsarbete änanställning. Problemen, som redovisats i riksförsäkringsverketsremissyttrande, måste bedömas vara av den svårighetsgraden att de skulleaktualisera en allmän omprövning av reglerna och villkoren för företagarnastillhörighet till försäkringen. Det skulle alltså inte, som motionärerna anför,vara en förhållandevis enkel åtgärd att genomföra deras förslag. mening leder de redovisade synpunkterna till slutsatsen att den imotionerna anvisade vägen för att hjiilpa den äldre arbetskraften inte ärlämplig. Genom beslut biföll riksdagenutskottets hemställan att motionerna inte skulle föranleda någon åtgärd. Finansieringen av ATP-systemet sker genom avgifteroch avkastning av fondmedel. Arbetsgivare erlägger avgifter som beräknas med utgångspunkti den utbetalade lönesumman . Vid beräkningen bortses bl. a. frånlön till arbetstagare som vid årets ingång fyllt . För inkomst av annatförvärvsarbete än anställning betalar den försäkrade själv avgift fram till 65års ålder. De fastställda gränserna vid för avgiftsuttag skall ses isamband med regeln att inkomster som åtnjutits för år efter det denna ålderuppnåtts inte är pensionsgrundande. Avgifternas storlek har senast fastställtsför . 1971 är avgiften av avgiftsunderlaget. För deföljande tre åren stiger avgiften . I förevarande motion yrkas att skall hemställaom prövning av möjligheterna att slopa ATP-avgiften för äldre arbetskraft. Ensådan åtgärd skulle enligt motionärerna minska arbetsgivarnas motstånd mot attanställa äldre arbetstagare och utgöra ett verksamt inslag bland olika åtgärderför att garantera den äldre arbetskraften trygghet till arbete och inkomst.Förslaget bygger på förutsättningen att de sammanlagda ATP-avgifterna inteskall minska, vilket medför att avgiftsuttaget för yngre arbetskraft måsteökas. Befrielse från ATP-avgift skall inte påverka rätten till pension. Motioner med samma yrkande avslogs av i decemberförra året. Enligt utskottets mening är de skäl som anfördes för avslagsbeslutetoch som i .sin helhet redovisats i det föregående alltjämt bärande. attmotionen 1971: 475 inte föranleder någon åtgärd. Närvarande: herrar (), i (fp),(), Ringaby (m), fröken (), herrar i Nennesholm(c), i (s), Mundebo (fp), (), (),fröken (), herrar ()*, i (c)*, ()* och i (vpk). '' Ej närvarande vid betänkandetsjustering. av i Nennesholm,fröken och i (alla c) som ansett dels att utskottets yttrande frånoch med det avsnitt som börjar med orden »Motioner med» bort ha följandelydelse: »Den äldre arbetskraftens sysselsättningsproblem blir alltallvarligare. Siffror som publicerats visar attarbetslösheten stiger och att de äldre arbetstagarna ökar sin andel av det totalaantalet registrerade arbetslösa. Utvecklingen måste bedömas som mycketoroande. Enligt utskottets mening bör alla utvägar prövas för skall komma till rätta med dessa problem. Ett viktigt hjälpmedel måste varaatt stimulera företagen att anställa och behålla äldre arbetskraft. Detta kangöras på olika sätt. En metod som genom sin generella effekt har vissa fördelarär att göra den äldre arbetskraften billigare för företagen genomatt - som föreslås i motionen - ATP-avgiften för denna arbetskraft avskaffas.Härigenom skulle man vinna att arbetsgivarnas motstånd mot att anställa äldrearbetskraft skulle minska. Att ett sådant motstånd finns bekräftas av bl. a.inrikesministern i årets statsverksproposition. Metoden skulle inte medföranågra konsekvenser för rätten till pension eller för möjligheterna attfinansiera ATP-systemet. Förslaget förutsätter bl. a. en höjning av avgifternaför yngre arbetskraft. Denna höjning måste bedömas som relativt begränsad. Eftersommöjligheterna att genomföra ATP-systemets finansiering inte påverkas avmotionärernas förslag synes man inte av den orsaken behöva ställa sig tveksamtill detsamma. Utskottet ser det som en fördel om man genom en förnuftig fördelningav ATP-avgiften kan nå effekter som gagnar den äldre arbetskraftenssysselsättning och som innebär betydande fördelar för samhällsekonomin istort. Utskottetär alltså av den meningen att det vid sidan av de selektivaarbetsmarknadspolitiska åtgärderna för den äldre arbetskraften, vilka åtgärderi och för sig bör förstärkas och vidareutvecklas, skulle vara nyttigt med engenerell sysselsättningsbefrämjande stimulans av det slag motionärernaföreslår. Det bör närmare utredas vid vilken ålder en gräns för avgiftsuttagetbör sättas. Utredningsarbetet, som bör bedrivas skyndsamt, måste även omfattaproblem som rör egenavgifterna.» delsock att utskottet bort hemställa, »att med bifall till motionen 1971: 475som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört.»