bet · FU01JuU6 · 1971-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1971 JuU 1971:6 betänkande i anledning av motionerangående tillsättandet av en kriminalpolitisk beredning m. m. I motionen 1971:330 av . (fp) yrkas - i de delar, punkterna 9 a) och 9 b), som behandlas i dettabetänkande att hos Kungl. Maj:t hemställer om översyn av d e 1 sstraffsatserna i och centrala specialstraffrättsligaförfattningar, dels de särskilda brotten i i syfte att ersätta denstraffrättsliga påföljden för vissa smärre förseelser av engångskaraktär medreaktioner av annan art. I motionen 1971:641 av herrarHernelius (m) och () hemställes att i skrivelse till Kungl.Maj:t anhåller om tillsättande av en kriminalpolitisk beredning med uppdragatt göra en sammanfattande systematisk översyn på kriminallagstiftningensområde. 1 motionen 1971:647 av herrOskarson m. fl. (m) yrkas att beslutar att i skrivelse till Kungl.Maj:t hemställa om en utredning - kriminalpolitisk kommitté med parlamentariskmedverkan med uppgift att följa den kriminalpolitiska utvecklingen och attefter hand framlägga förslag, ägnade att förebygga och beivra den allvarligabrottsutvecklingen samt förbättra och effektivisera rättsvården. Motionärerna anför attbrottsbalken, trots att den trädde i kraft , i avvägningarnamellan brott av olika slag innehåller värderingar som redan är föråldrade. Somexempel på bristande överensstämmelse mellan påföljder för skilda brott nämnermotionärerna bl. a. att snatteri kan medföra böter eller fängelse i högst sexmånader medan ringa misshandel straffas med endast böter. En översyn avstraffsatserna bör därför komma till stånd och avse inte enbart brotten ibrottsbalken utan även centrala specialstraffrättsliga stadganden. Straffen förexempelvis trafikbrott och smugglingsbrott bör jämföras med bestämmelser ibrottsbalken som avser likartat handlande. Den av motionärerna förordadeöversynen bör syfta till förslag ägnade att skapa en strafflagstiftning sombehandlar likartade brott på ett någorlunda enhetligt sätt och som iavvägningen överensstämmer med samtida värderingar. Motionärerna tar också upp frågan om en översyn av desärskilda brotten i avsikt att utreda om man kan underlåta att tillgripastraffrättsli- 7 saml Nr 6 ga reaktioner vid förseelser av engångsnatur, exempelvisvid butikssnat-teri. Enligt motionärerna bör också övervägas om det nuvarandereaktionssystemet kan kompletteras med påföljder som innebär att ingripandeutredning och lagföring inför domstol inte nödvändigtvis måste äga rum. Irättssäkerhetens intresse måste härvid möjlighet att få saken prövad viddomstol enligt motionärernas mening alltjämt bestå. Mot bakgrunden av den avsevärdaökningen av antalet brott som kommit till polisens kännedom och särskiltutvecklingen av den svårare brottsligheten anser motionärerna det nödvändigtatt samhällets resurser på rättsvårdsområdet koncentreras och utnyttjaseffektivt. Med hänsyn till den snabba samhällsutveckhngen kan enligtmotionärerna det utredningsarbete, som utgjorde grunden för ochsom delvis utfördes , i vissa avseenden nu framståsom inaktuellt, och viss ändring kan ha inträtt i medborgarnas syn på olikahandlingars kriminalisering. Motionärerna ifrågasätter också om den omfattandekriminalisering av olika handlingar som vid skilda tillfällen genomförts ärhelt nödvändig. Med hänsyn till angivna förhållanden anser motionärernadet erforderligt att en kriminalpolitisk beredning nu tillsättes med uppdragatt följa utvecklingen och modernisera lagstiftningen pä kriminalpolitikensområde för att skapa underlag för ett mer samlat grepp på de samhälleligainitiativen för brottslighetens bekämpande; reformerna måste följa ettgenomtänkt kriminalpolitiskt program. Till stöd för motionsyrkandet -tillsättandet av en kriminalpolitisk kommitté med parlamentarisk medverkanfrämst med syfte att förebygga och tvinga tillbaka den allvarligabrottsutveckhngen anföres delvis enahanda synpunkter som i motionen 1971:641.Motionärerna finner utvecklingen mot ökad våldsanvändning, särskilt inomvissa-ungdomsgrupper, vara mycket allvarlig och återger uttalanden avrikspolisstyrelsen i anslagsäskandena för /72 av innehåll attdet med nuvarande resurser inte är möjligt att ge den enskilde medborgarentillfredsställande skydd till person och egendom. Motionärerna anser att den föreslagna kommittén med stödav redan uppnådda utrednings- och forskningsresultat bör söka komma fram enhetligare bedömning av mål och medel för kriminalpolitiken. Särskilduppmärksamhet bör ägnas åtgärder som kan styra framför allt de ungas aktiviteti positiv och konstruktiv riktning. Motionärerna förordar också en systematisk översyn av strafflagstiftningen och av straffsatserna i och specialstraffrättsliga författningar. Utredningen bör nära samarbeta med kriminologisk ochbeteendevetenskaplig expertis. För de fullständiga motionsskälen hänvisas tillmotionerna. Brottslighetens utveckling framgår avnedanstående sammanställning. (även försök), 'Uppklaringsprocenten avser uppklarade brott irelation till de brott som har anmälts . Brott som upp senareinräknas alltså inte. Se texten nedan. Uppgifterna för åren 1958- 1968 harhämtats från den definitiva årsstatistiken. Uppgifterna harutvunnits ur preliminära månadsstatistik somerfarenhetsmässigt visar lägre siffror än årsstatistiken. Det bör understrykasatt centralbyråns statistiksystem lagts om såatt uppgifterna numera utvinnes med hjälp av ett datasystem från denbrottsanmälan som polisdistrikten har att insända till . Detkan f. n. ej med säkerhet bedömas hur de prehminära värden som föreliggerför förhåller sig till de definitiva. Att den slutligastatistiken liksom före omläggningen till ADB kommer att visa högre siffror ärdock klart. Differensen mellan prehminära och slutliga värden förmodas enligtrikspolisstyrelsens petita för budgetåren 1971/72 bh mindre än det tidigarekonstaterade genomsnittet + . En jämförelse mellan de preliminärauppgifterna beträffande antalet brottsbalksbrott som kommit till polisenskännedom åren 1968 1970 utvisar följande. Antal brott 436 672 Förändring i antalet brott iprocent Beträffande den relativt settbegränsade ökningen har antagits att den i början av nämnda årinledda narkotikaaktionen i väsentlig mån inverkade hämmande påbrottslighetsutveckhngen. Ökningen är särskilt påtaglig beträffandetillgrepps-och bedrägeribrotten. Stölder, rån och andra tillgreppsbrott ökadesålunda och bedrägeribrott . Checkbedrägerierna ökade med51,. Antalet misshandelsbrott undergick ingen större förändring, medanantalet bank- och postrån ökade kraftigt. Utredningar m. m. har, såsom närmare framgår av förstalagutskottets utlåtanden 1966:41, 1967:22, 1968:36, 1969:47 och 1970:55,rättsvårdsfrågorna från olika utgångspunkter sysselsatt ett flertal statligautredningar, bl. klientelundersökning rörande ungdomsbrottslingar,utredningen angående försöksverksamhet mot ungdomsbrottsligheten, kommittén förbehandlingsforskning vid ungdomsvårdsskolorna, utredning omeffektivare åtgärder för vård utom skola av ungdonisvårds-skoleelever,socialutredningen, domstolskommittén, kommittén för anstaltsbehandling inomkriminalvården, polisverksamhetsutredningen, polisberedningen,polisutbildningskommittén, polisutredning, 1968 årsbrottmålsutredning, förvandlingsstraffsutredningen, kommittén för kriminologiskbehandlingsforskning och samarbetsorganet för åtgärder motungdomsbrottsligheten. Vidare kan nämnas fylleristraffutred-ningen, kommitténför lagstiftningen angående trafiknykterhetsbrott, utredningen rörandeersättning för oriktiga frihetsberövanden samt åtals-rättskommittén. I sammanhanget bör också nämnas att en särskilt tillkalladsakkunnig framlagt ett betänkande. Organisationsutredning omkriminalvård i frihet (stencil Ju 1970:12). Förslagen innebär betydandepersonal-och kostnadsökningar. har 1967 årspolisutredning avgivit betänkandet Polisen i samhället (SOU 1970:32), vari bl.a. föreslås en minskning av antalet polisdistrikt från 119 till 90 och enuppdelning av landet i åtta polisregioner. Om förslagen genomföres uppnåsenligt utredningen väsent- Den nyapolisdistriktsindelningen anses också ge utrymme för en organisation andra hjälpmedel kan tas i bruk i en omfattning som intevarit möjlig och där i övrigt bättre metoder i verksamheten kan användas.Proposition på grundval av utredningens förslag beräknas kunna lämnas till 1971års riksdag. behandlingsforskning m. m. tillsattes för en systematiskforskningsplanering på kriminalvårdens område, Planeringen skall enligtdirektiven inriktas på forskningsprojekt som syftar till att söka mätarehabiliteringseffekten av olika behandlingsåtgärder. Därvid skall i förstahand sådana undersökningar komma i fråga som kan ge underlag förställningstaganden i fråga om kriminalvårdens praktiska utformning under dennärmaste tiden. bör de sakkunniga eftersträva att sätta in sittplaneringsarbete i ett större kriminalpolitiskt perspektiv. De mer näraliggandeprojekten bör efter hand kunna infogas i en vidare planering av forskningeninom kriminologin och angränsande fält. I anslutning till den sålunda pågåendeforskningsplaneringen på kriminalvårdens område må erinras om att Kungl. Maj:ti i ett regeringsförslag till begärt rådetsyttrande över frågan om utvidgat nordiskt kriminologiskt samarbete. Enligtförslaget bör samarbetet inriktas på en samnordisk planering avforskningsarbetet med en ändamålsenlig fördelning av arbetet mellan de olikaländerna och en styrning av arbetet enligt överenskomna riktlinjer. Planeringenbör bedrivas inom ramen för ett samnordiskt organ, lämphgen det redanexisterande samarbetsrådet för kriminologi. har i februari 1971antagit en rekommendation (nr 32/1971) om sådant kriminologiskt samarbete. Samarbetsorganet för åtgärder mot ungdomsbrottsligheten Samarbetsorganet för åtgärder motungdomsbrottsligheten tillkallades av chefen för enligtKungl. Det består av företrädare för decentrala myndigheter som berörs av frågor om förebyggande och bekämpande avungdomsbrottsligheten samt för , domstolsväsendet och denkommunala barna- och ungdomsvården. Enligt meddelade direktiv har samarbetsorganetsom en huvuduppgift att söka samordna de åtgärder mot ungdomsbrottsligheten somligger inom de berörda samhällsorganens verksamhetsområden. Samarbetsorganetkan vidare genom framställningar till Kungl. Maj:t eller eljest ta initiativtill åtgärder som icke kan genomföras av de samverkande myndigheternasjälvmant. En arbetsgrupp inom samarbetsorganet har övervägtförutsättningarna för ett bättre brottsförebyggande samarbete på det lokalaplanet. Resultaten har framlagts i promemorian "Samarbete ibrottsförebyggande syfte" (stencil Ju 1969:2). Efter remissbehandlinghar därefter Kungl. Maj:t på grundval av promemorian utfärdatcirkulär till , , , samtligalänsstyrelser, polismyndigheter, länsskolnämnder, barnavårdsnämnder och skolstyrelserom intensifierat samarbete mellan , skola och polis (se SFS1970:513). Samarbetsorganets verksamhet är f. n. inriktad på studiumav våldsbrottsligheten, i första hand bland ungdom. Maj:ts bemyndigande inovember 1970 har tillkallats sakkunniga med uppdrag att utreda frågan omunderlåtande av åtal m. m., åtalsrättskommittén. I de för utredningen meddeladedirektiven heter det bl. a. att principen att samhället genom utredning,lagföring och straff eller andra tvångsåtgärder skall ingripa mot varje kändlagöverträdelse har passerats av tiden. Samhällets strävanden bör i ökandeutsträckning inriktas pä att med andra medel än lagföring beivralagöverträdelser som rättsväsendets resurser koncentreras på dengrövre brottsligheten och andra särskilt angelägna uppgifter såsom övervakningav trafiken, allmän ordning och säkerhet. I kommitténs uppdrag ingår särskiltatt överväga åtalsreglerna beträffande unga lagöverträdare och vidgademöjligheter att underlåta åtal även när det gäller äldre lagöverträdare,exempelvis när brottet med fog kan antas vara en engångsföreteelse ochprognosen för lagöverträdaren är god. Vidgad användning av åtals-underlåtelsebör övervägas också vid brott begångna av psykiskt sjuka och därmed jämställdasamt när det gäller personer som begått brott under inflytande av alkohol-eller narkotikamissbruk. Beträffande sådana missbrukare bör utgångspunktenvara att de skall få vård för sitt alkohol- eller narkotikaberoende och att denstraffrättsliga reaktionen bör komma i andra hand. En omprövning av åtalsbestämmelserna kan, anförs det idirektiven, komma att leda till en avsevärt vidgad användning av möjligheternaatt underlåta åtal och kan få konsekvenser också för påföljdssystem.Härvid avses särskilt domstolarnas möjligheter att efterge påföljd och attöverlämna lagöverträdare för sociala åtgärder. Arbetet skall även avse polisensbrottsutredande verksamhet, och kommittén skall, med utgångspunkt från attpolisens och åklagarens utredningsarbete skall stå i rimlig proportion tillbrottsligheten, pröva i vilken mån man bör kunna underlåta förundersökningeller lägga ned en påbörjad förundersökning. har 1968 årsbrottmålsutredning avlämnat ett delbetänkande rörande bl. a. snatterietsstraffrättsliga ställning och åtgärder mot s. k. butikssnatteri (SOU 1971:10). Utredningenkonstaterar att det krävs nya grepp och en delvis ny syn på samhällets kriminalpolitik för att hindra en fortsattogynnsam kriminalitetsutveckling. Det anses vara av primär betydelse att man ien helt annan utsträckning än satsar på den allmänt brottsförebyggandeverksamheten. För att denna skall få genomslagskraft krävs planering ochsamordning på central nivå. Utredningen föreslår att ett centralt råd inrättas underjustitiedepartementet, vilket råd bör bestå av företrädare för samhälletshögsta beslutande politiska organ och centrala myndigheter, rättsväsendet,näringslivet, folkrörelserna och kriminalvetenskaphg forskning. Det föreslåsvidare att till detta råd knyts ett , utredning ochverkställande av brottsförebyggande åtgärder. Inom rådet skall ledamöterna gemensamt och i samråd kunnata upp och överväga frågor exempelvis beträffande företagens och medborgarnasmedverkan i den brottsförebyggande verksamheten, myndigheternas möj-Mgheter attbekämpa brottsligheten och förutsättningarna för deras ingripande.Överenskommelser kan träffas med företrädare för vissa områden inomnäringslivet om speciella åtgärder, t. ex. sådana som tar sikte på attförebygga affärs- och kontorsstölder, fordonstillgrepp, lägenhetsinbrott,checkbedrägerier osv. Verksamheten bör särskilt inriktas på detkriminalpolitiska utveck-hngsarbetet. Det är nödvändigt att fortlöpande följalagstiftningen och verka för att de straffrättshga bestämmelserna håller taktmed samhällsutvecklingen samt att de brottsförebyggande synpunkterna beaktasvid utformningen av regelsystemet. Arbetet bör leda fram till konstruktivaförslag om lagändring på områden där detta påkallas och ny lagstiftning påområden som inte reglerats. Till särskild behandling upptar utredningen de ringagraderna av stöld, bedrägeri och förskingring, dvs. snatteri, bedrägligtbeteende och undan-dräkt. Utredningen föreslår att fängelsestraffet utmönstrasur straffskalan för dessa brott. Vidare föreslås att institutetrapporteftergift skall kunna användas vid de mindre förmögenhetsbrotten och attäven tillämpningsområdet för åtalsunderlåtelse vidgas. Särskilda reglerföreslås för butikssnatteri, bl. a. ett stadgande enligt vilket åklagare istor utsträckning skall kunna avstå från åtal vid butikssnatteri avförstagångsnatur. Redogörelse för svar på interpellationerav i angående tillsättande av en kriminalpolitiskberedning, lämnade av statsråden och vid riksdag, ärintagna i första lagutskottets utlåtande 1970:55. Statsrådet anförde i sitt svar (dec. 1969) bl. a.att han i likhet med interpellanten ansåg att en fortlöpande översyn avstrafflagstiftningen är nödvändig. Han var dock inte helt övertygad om attdetta borde ske genom att man då tillsatte en lagberedning för denna översyn. I första lagutskottets nämndautlåtande redovisades också statsminister svar på en interpellation avherr vid vårriksdagen 1970 angående plan för åtgärder mot den ökadebrottsligheten. Statsminister förklarade sig i likhet medinterpellanten se med allvar på brottslighetens utveckling, framför allt istorstäderna. 1 likhet med ansåg statsministern att ökningen avantalet våldsbrott är ett särskilt bekymmersamt inslag i utveckhngen. Han deladeuppfattningen att samhällets brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhetmåste förstärkas, vilket också sker. Med brottsförebyggande verksamhet avsågstatsministern då inte bara intensifierad övervakning genom polis och socialaorgan utan också åtgärder som är ägnade att skapa gynnsammare betingelser förgrupper som är särskilt utsatta för risk att glida in i kriminalitet och annanasocialitet. Statsministern anförde bl. a. vidare: Samhället måste genom åtgärder inuet ta ansvaret för det skydd av person och egendom som människorna rimligenkan ställa anspråk på i ett rättssamhälle. Men vi kan inte stanna vid detta. Vimåste också finna vägar att förändra samhället på ett sätt som kan skapavaraktiga garantier mot en utbredd kriminalitet . Den enda hållbaralösningen hgger enligt min mening i en politik som botar brister och orättvisoroch utjämnar ekonomiska, sociala och kulturella skillnader i samhället. Ensådan politik bör kunna ge förutsättningar för en lugn och fredlig samhällsutvecklingoch för ökad förståelse mellan människorna. Motioner med i stort samma yrkandensom i nu förevarande motioner har på hemställan av första lagutskottet eller avreservanter inom utskottet avslagits av åren 1966 - 1970 (se ILU 1966:41,1967:22, 1968:36, 1969:47 och 1970:55). I sitt av godkända utlåtande uttaladeutskottet att brottsutveckhngen är oroande. Framför allt gällde detta dentilltagande våldsbrottsligheten, särskilt i storstäderna. Utskottet framhöllatt ökande brottslighet är ett minst lika allvarligt samhällsproblem i mångaandra industriländer. Efter redogörelse för olika åtgärder på rättsvårdsområdetunder senare tid anförde utskottet sammanfattningsvis bl. a. följande. Här anförda exempel på åtgärder avskilda slag som vidtagits eller övervägs i syfte att åstadkomma en förbättringpå rättsvårdens område ger enligt utskottets mening vid handen att enfortlöpande uppmärksamhet ägnas åt de angelägna frågor det här gäller.Självfallet är det viktigt att reformarbetet fortsattes. I nuvarande läge anserdock utskottet att skäl saknas för att ta initiativ till en utredningeller en kriminalpolitisk beredning med de vittomfattande uppgifter som angesi motionerna. 1 enlighet härmed hemställde utskottetatt motionerna inte skulle föranleda någon åtgärd. 1 en reservation av åtta ledamöter hemställdes på anfördaskäl att skulle i skrivelse till Kungl. Maj:t begära tillsättandet aven kriminalpolitisk kommitté för att effektivisera rättsvården. 1 detta utlåtande behandlasmotioner angående ohka frågor på rättsvårdens område. I motionerna 1971:641 och 1971:647 framhålles under hänvisningtill bl. a. statistiska uppgifter om brottsutveckhngen att brottsligheten ökatväsentligt och att det är nödvändigt med ett genomtänkt kriminalpolitisktprogram och en samlad aktion för att tvinga tillbaka brottskurvan ocheffektivisera rättsvården. I detta syfte hemställer motionärerna omtillsättandet av en kriminalpolitisk kommitté eller beredning med uppgift attgöra en sammanfattande systematisk översyn av gällande straffsatser ochstrafflagstiftningen överhuvud taget samt att följa den kriminalpolitiskautveckhngen och efter hand framlägga förslag, ägnade att förbättra rättsvården. I motionen 1971:330 uttalas i den del som behandlas attstraffskalorna i vår strafflagstiftning delvis grundas på föråldradevärderingar. En översyn bör därför göras av dels straffsatserna i brottsbalkenoch centrala specialstraffrättsliga författningar, dels de särskilda brotten ibrottsbalken i syfte att ersätta den straffrättsliga påföljden för vissa smärreförseelser av engångskaraktär med reaktioner av annan art. Enhgt brottsstatistiken har brottsligheten ökat under hela1960-talet. Antalet brottsbalksbrott som har kommit till polisens kännedomuppgick till i runt tal 276 000 och till ca 494 000. Denpreliminära statistik som föreligger visar en fortsattökning. Ökningen är särskilt markant . Antalet brottsbalksbrottsom kommit till pohsens kännedom steg då med nära 81 000 i förhållande till år1969, eller . Även om uppgifterna måste bedömas med viss försiktighet ärutvecklingen enhgt utskottets mening oroande. Framför allt gäller detta dentilltagande våldsbrottsligheten, särskilt i storstäderna. I anslutning till uppgifter om brottsutveckhngen i vårtland bör dock framhållas att ökande brottslighet är ett minst lika allvarligtsamhällsproblem i många andra industriländer. I räknar man medatt brottsligheten stigit enbart . För USAlyder motsvarande uppskattning på och i FörbundsrepublikenTyskland har uppgången varit . IFrankrike beräknar man att brottsligheten ökat med 10procent . I vårt land har bedrivits ettomfattande arbete på rättsvårdsområdet. Pohsens och andra myndighetersbrottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet har successivt förstärkts,och inte minst inom polisväsendet pågår ett intensivt arbete för att genomrationaliseringsåtgärder och nya arbetsmetoder effektivisera verksamheten.Härvidlag kan hänvisas till utskottets utlåtande 1971:5, vari utskottettillstyrker Kungl. Maj:ts förslag om en ytterligare förstärkning av polisenspersonella och materiella resurser. Lagstiftningsarbetet på straffrättens områdehar också varit mer , som träddei kraft , var resultatet av ett mångårigt reformarbete somavsåg såväl bestämmelserna om de särskilda brotten som utformningen av påföljdssystemet.Reformarbetet på det krimmalpohtiska fäUet har emellertid inte avstannatdärmed. Redan har gjorts vissa betydelsefulla ändringar i , bl. a.av reglerna om villkorUg frigivning, och pågår arbete päpartiella reformer beträffande ohka delar av kriminalpohtiken. Förslag harframlagts om en betydande upprustning av kriminalvården i frihet, och ettbetänkande om en ny polisdistriktsindelning, avsedd att effektiviserapolisverksamheten, beräknas föranleda en proposition till innevarandeår. väntas förslag även från kommittén för anstaltsbehandling inomkriminalvården, som verkställer översyn av lagstiftningen om behandlingen avpersoner som intagits i fångvårdsanstalter och häkten. Åtgärder har ocksåvidtagits för att intensifiera den kriminologiska forskningen genomtillkallandet av sakkunniga för en systematisk forskningsplanering påkriminalvårdens område. Regeringen har även tagit initiativ till ett utvidgatnordiskt kriminologiskt samarbete. Initiativet har sedan lett rekommendation av i förslagets syfte. På vårdområdet görsocialutredningen en allmän översyn av den sociala vårdlagstiftningen, varvidäven det materiella innehållet i barnavårdslagen ses över. Av intresse iförevarande sammanhang är också verksamheten inom samarbetsorganet föråtgärder mot ungdomsbrottsligheten, vars huvuduppgift är att söka samordnaolika åtgärder på detta område. Efter förslag av samarbetsorganet har Kungl.Maj:t utfärdat cirkulär om ett intensifierat samarbete på detlokala planet mellan , skola och polis för att förebygga ochmotverka brottshghet och annan missanpassning bland barn och ungdom. Förnärvarande är samarbetsorganets verksamhet inriktad på våldsbrottsligheten,särskilt bland ungdom. Lagstiftningsåtgärder är också aktuella beträffandesärskilda brottskategorier. har bifaUit en propositionrörande skattebrotten, och förslag angående avkriminalisering avfylleribrotten och ny trafiknykterhetslagstiftning övervägs i Kungl. HeU har också framlagts ett betänkande av 1968 årsbrottmålsutredning. Betänkandet innehåller förslag till särskilda åtgärder isyfte att avkriminalisera bl. a. butikssnatterier och vissa andra brott av merbagatellartad karaktär. Av särskilt intresse i förevarande sammanhang är attutredningen konstaterar att det krävs nya grepp och en delvis ny syn påsamhällets kriminalpolitik för att hindra en fortsatt ogynnsamkriminalitetsutveckhng.