bet · FU01CU32 · 1971-12-31 00:00:00 — Civilutskottetsbetänkande nr 1971 CU 1971.32 betänkande i anledning av Kungl. Majts propositionangående grunder för taxesättningen i lantmäteriverksamheten, m. m., jämtemotioner. Maj :t har i propositionen1971:170 under åberopande av utdrag ur statsrådsprotokollet över civilärendenför föreslagit att godkänna de istatsrådsprotokollet förordade grunderna för taxesättningen ochstatsbidragsgivningen i lantmäteriverksamheten. I propositionen lämnas förslag till nya grunder förtaxesättningen i lantmäteriverksamheten. Enligt förslaget skall taxan liksomhittills baseras på att kostnaderna för förrättnings- och uppdragsverksamheteni dess helhet skall täckas av avgifter. Avgifterna förde enskildaförrättningarna skall anpassas till den nytta förrättningen medför förfastigheten. Detta skall ske genom att i större utsträckning än f. n. enhetligaavgifter -sakersättningar tas ut. Nuvarande statsbidragsgivning bibehålls t.v. men anpassas till den nya fastighetsbildningslagstiftningen. I detta sammanhang har utskottet behandlat motionerna1971: 1609 av i (fp), varihemställs att avslår propositionen 1971:170, 1610 av i ni. fl,(c), vari hemställs att vid behandlingen av propositionen 1971:170 1,1 skrivelse tUl Kungl. Maj:t uttalar sig för a) attstatsbidrag till kostnader för lantmäteriförrättningar skall utgå såväl pålandsbygden som i tätorter, b) att bidragsnormerna utformas i anslutning tillde normer som kommer att tillämpas vid prövning i rättshjälpsärenden, c) attprövning i bidragsärende skall ske hos fastighetsbildningsmyndigheten, 2, uttalar att bidragsmöjligheterna inte skall begränsasnär lagstiftningen på området förändras. 1611 avherr i m. fl. (c), vari hemställs 1. att uttalar att den del avförrättningskostnaden som svarar mot nyttan för det allmänna betalas av samhället, 2. att riksdagenavslår propositionen i vad avser kostnader för anlitande av gode män ochbeslutar att dessa kostnader skall belasta anslaget Lantmäteriet: Bidrag tillförrättnings- och uppdragsverksamhet, 3. att riksdagenuttalar att möjligheterna till dubbelersättning till förrättningsmän undanröjs, 1612 av i m. fl. (s, m), vari hemställs att vid behandling av propositionen 1971:170 villevidtaga de ändringar i den framlagda propositionen angående grunder förtaxesättningen i lantmäteriverksamheten m, m. som föranleds av de i motionenredovisade synpunkterna. Mot bakgrund av beslut(prop, 1970:188, SU 208) att begära en översyn av taxesystemet och efter avlantmäteristyrelsen verkställd utredning, vilken remissbehandlats, lämnas ipropositionen förslag till nya grunder för taxesättningen ilantmäteriverksamheten m. in. Föreslagna grunder för avgifterna förlantmäteriförrättningar m. in. innebär, enligt vad riksdag ävenförutsatte, att den redan gällande huvudprincipen om full kostnadstäckninggenom avgifter bibehålls. I motionerna 1971:1609 och 1611 görs uttalanden tillförmån för ökad subventionering från statens sida. Den förstnämnda motionenutmynnar i ett på denna och annan grund motiverat yrkande om avslag påpropositionen. Den sistnämnda motionen innehåller i denna del dels hemställanatt skall uttala att den del av förrättningskostnaden som svarar motnyttan för det allmänna bör betalas av samhället, dels yrkande av innebörd attkostnader för gode män skall betalas av statsmedel. Departementschefen har i propositionen anfört att skäl kananföras såväl mot subventioner i vissa fall som mot subventioner över huvudtaget. Det anförs vidare att skäl emellertid torde kvarstå för en subventioneringi vissa fall där det finns ett starkt allmänt intresse av att vissa typer avförrättningar kommer till stånd. Frågan därom anses böra prövas i samband medden årliga budgetbehandhngen. För innevarande budgetår har för ändamåletberäknats 4,3 milj, kr. Motionsförslagen innebär i vissa avseenden ett förordandeav hittillsvarande principiella ordning, där subventionsandelen beräknas medhänsyn bl, a. till vissa förrättningstypers inslag av nytta ur allmän synpunkt.Om i en ny taxa, som nedan berörs, även vissa typer av kostnadskrävande förrättningarbetalas med en enhetlig avgift bortfaUer ett subventionsbehov. 1 remissyttrande över lantmäteristyrelsens förslag har bl. a,påpekats svårigheterna att för landet i dess helhet utvälja förrättningstypersom generellt kan vara i behov av nedsättningar. Statsmakternas bedömningar avvikten att främja vissa på annat sätt utvalda förrättningsgrupper av allmäntintresse bör - bl. a. med hänsyn därtill enUgt utskottets mening och ienlighet med förordade riktlinjer tUlgodoses i samband med budgetprövningen.Nyttan för det aUmänna kan då selektivt prövas och motionärernas önskemålbättre tiUgodoses än genom nuvarande generella subventioner. Huvudprincipen omfull kostnadstäckning behöver i en sådan ordning inte frångås och bör ocksåen- ligt utskottets mening fortfarande gäUa. Det finns inteheUer enUgt utskottets mening skäl att låta godemanskostnaderna stanna påstatsverket. Utskottet delar sålunda den i propositionen anförda meningen ochavstyrker de nämnda motionerna i denna del. De i propositionen förordade gruTtderna för fördelning avförrättningskostnaderna innebär att avgifterna bättre än f. n. anpassas tUlden nytta varje förrättning medför för vederbörande fastighet med den samtidigamålsättningen att undvika olämplig kostnadsöverföring mellan olika sektorer.Grunderna får närmare uttryck i förordanden av att avgiftssättningen förflerlottsförrättningar justeras, att avgifterna för förrättningar inom respektiveutanför planlagt område utjämnas och att ersättning inte beräknas förtillkommande arbete m. m. i vissa mer kompUcerade fastighetsbildningsfall. Enföljd av det sist anförda skulle bli att sakersättning för enklaavstyckningsfall kan tas ut även för vissa mer komplicerade förrättningar ochkostnaderna därmed i förväg överbUckas, Mot de sålunda angivna fördelningsgrunderna har inteställts annat motionsyrkande än hemställan om avslag på propositionen i desshelhet i motionen 1971:1609, Motionens utgångspunkt är att en fördelning medhänsyn tiU nyttan är principiellt felaktig. Enligt motionären bör avgiften fören förrättning inte täcka någon del av kostnaden för en annan. Önskemål omenhetliga taxor bör i stället tillgodoses genom subventioner från statens sida. De av departementschefen förordade grunderna förkostnadsfördelningen står enligt utskottets mening i överensstämmelse med vad1970 års riksdag uttalat i samband med dess begäran om en översyn. Enfördelning enligt de i motionen 1971:1609 framförda grunderna skulle strida motden princip om kostnadstäckning som utskottet ovan uttalat sig för. Vid beräkningen av det kostnadsunderlag som skaU liggatill grund för taxeavgifterna skall i enlighet med principen om fullkostnadstäckning enligt departementschefen kostnaderna för gode män liksomhittills betalas av sakägarna. Detta innebär, som även angetts i propositionen,en avvikelse från vad som uttalades i förarbetena till den nyafastighetsbildningslagen. I motionen 1971:1611 föreslås inte godkänna vadsålunda anförts och, som ovan behandlats, besluta att kostnaderna skall täckasgenom anslag på statsbudgeten. Ställningstagandet motiveras i huvudsak av attmedverkan av gode män i många fall är önskvärd och att tillkallandet av dessainte bör bli beroende av sakägarnas ekonomiska situation, I propositionen lämnas öppet huruvida kostnaderna för godemän endast skall gå in i det totala kostnadsunderlaget och slås ut på olikaförrättningar eller om kostnaderna som skall påföras sakägaren i ärendet.Enligt utskottets mening bör kostnaderna för gode män betalas av sakägarna påså sätt att dessa kostnader räknas in i det totala kostnadsunderlaget. Därmedtillgodoses också de syften som angetts i motionen, nämligen att tillkallandetav gode män inte blir beroende av De nämnda förordade grunderna för kostnadsfördelningenavses genomföras etappvis med början . Utskottethar med hänsyn till åberopade skäl ingen erinran i denna del, 1 fråga om samordningen med kommunalafastighetsbildningsmyndigheter förordas i propositionen attlantmäteristyrelsen skall svara för uppbörden av alla förrättningsavgifter föratt till kommunerna återbetala standardbelopp som svarar mot schablonmässigtberäknade kostnader, allt enligt föreskrifter som meddelas av Kungl, Maj:t, Enligt motiven för avslagsyrkandet i motionen 197 1:1609bör kommunerna i förekommande fall liksom tidigare svara för både debiteringoch uppbörd enligt ett system där kostnaderna beräknas med utgångspunkt ikommunens självkostnader med avdrag för av bärighetsskäl utgående statsbidragtill nedsättning av kostnaderna. 1 motionen 1971:1612 föreslås att kommunermed egen fastighetsbildningsmyndighet själva skall uppbära inflytande avgifter. Motionen 1971:1609 utgår i denna del från att denförordade fördelningen av förrättningskostnaderna inte skall ske med fullkostnadstäckning och att utjämningen skall åstadkommas med ökade statsbidrag.Utskottet har ovan tagit ställning för att principen om full kostnadstäckningskall bibehållas. Förslaget i motionen 1971:1612 innebär att de 42 kommunersom nu är huvudmän för egen fastighetsbildningsmyndighet skall "uppbärainflytande taxebelopp" och att frågorna om omfördelning eller subventioneringav kostnaderna skall lösas på annat, ej angivet, sätt. Motionärerna anslutersig till åsikten att lantmäteritaxan i princip skall vara självbärande menriktar kritik mot omfördelningstanken, vUken befaras kunna innebära attkommunala medel behålls av lantmäteristyrelsen för att täcka underskott i denstatliga verksamheten. Utskottet har ovan förordat att de föreslagnataxekonstruktionerna godkänns och att sålunda i större utsträckning än f. n.enhetliga avgifter sakersättningar tas ut. Av kostnadstäckningsprincipenföljer att de taxebelopp som inte fullt täcker självkostnaderna måste motsvarasav taxebelopp inom samma sektor som överstiger dessa självkostnader. Dennautjämning meUan ohka förrättningstyper har avsetts att gälla hela verksamhetenoch sålunda den statliga och kommunala verksamheten sammantaget. Förslaget imotionen 1971:1612, enligt vilken omfördelningen skall ske på annat sätt, synssålunda utgå från att utjämningen i vart fall inte skall omfatta de kommunalaenheterna. Om en enhetlig taxa skall gälla skulle därav följa att utjämningenskulle ske endast inom denna kommuns verksamhet och att i de fall där andelenenkla förrättningar är större än riksgenomsnittet den del av taxebeloppen somavsetts för utjämning skulle tillfalla kommunen. Detta leder till att i vartfall ett redovisningsförfarande skulle bli nödvändigt om den föreslagnataxeprincipen skall genomföras. Det är enligt utskottets mening uppenbart att den förordadereformen inte innebär en omfördelning av kostnader mellan stat och kommun. Utskottet har anledning förutsätta att de närmarebestämmelser som skall utfärdas inte heller får en sådan effekt. Om kommunernai sin egenskap av huvudmän påförs belopp enligt den utjämnade taxan kan derasintresse av att få ersättning för sina insatser tillgodoses genom att detillgodoförs schablonbelopp, bestämda i allt väsentligt enligt grunderna för nuvarandetaxor. Dessa taxor utgår från och har genom verksamhetens utfall visat sigsvara mot de självkostnader som fastighetsbUdnings-verksamheten visar upp förde statliga myndigheternas del. 1 den mån de kommunalafastighetsbildningsmyndigheternas arbete inom denna sektor sålunda bedrivs ivart fall med samma grad av rationalitet som de statliga myndigheternas arbete,tUlgodoförs kommunen sålunda ersättning för även sina faktiska kostnader idenna del. Rationaliseringsvinster tillfaller helt kommunen. 1 detta sammanhangskall särskUt strykas under att vad som anförts om kostnaderna endast avserkostnaderna i fastighetsbildningsverksamheten. I den mån de kommunalafastighetsbildningsmyndigheterna utför även andra tjänster åt kommunala organm. är kostnaderna för detta självfallet helt en angelägenhet. Vid en sålunda gjord bedömning att utjämningsprincipen börgälla hela riket och att kommuner med egen fastighetsbildningsverksamhettUlgodoförs kostnadstäckning i princip som hittUls måste bortses från attkommun i egenskap av sakägare, lika väl som andra sakägare, har att iblandbidra till utjämningen i de fall där kommunen påkallar förrättningar av visstyp. Vad särskUt angår mellanhavandena mellan stat och kommunför avräkningens fullföljande får förslaget anses innebära ett avräkningsförfarandedär kontot kan utjämnas med även korta intervaller. Det blir sålunda inte frågaom att införa ett system där ersättningarna betalas ärendevis. Med hänsyn till anförda överväganden har utskottet inteanledning till annat än att tillstyrka förslaget i propositionen och avstyrkamotionerna. En särskild taxa för förrättningsmän utanförfastighetsbildningsorganisationen . I dessa fall fårkostnaden för varje förrättning i princip täckas av avgiften för förrättningen. Utskottethar ingen erinran mot vad sålunda förordats. Som redovisats i propositionen finns möjlighet för deförrättningsmän som skall tillämpa vägförrättningsmannataxan att av allmännamedel erhålla rese- och traktamentsersättning. föreslås i motionen 1971:1611 uttala attmöjligheterna till dubbelersättning undanröjs, ett förslag som grundas på attenskUd vägförrättningsman enligt den nämnda taxan också får uppbära förrättningskostnadmotsvarande lantmäteritaxan med belopp som inkluderar schablonkostnader förreseersättningar och traktamenten. Utskottet förutsätter att vad i motionen i denna delanförts tas i beaktande vid det fortsatta taxearbetet. Avgifter för uppdragsverksamhet föreslås som hittillsbaseras direkt på självkostnaderna i varje särskUt fall. Avgifterna skallenligt förslaget fastställas av lantmäteristyrelsen respektive kommunerna. Utskottet tillstyrker förslaget. Bidrag av statsmedel utgår dels somnedsättningar av de i taxor angivna ersättningsbeloppen, dels som statsbidragtill sakägare på i huvudsak sociala skäl och i huvudsak endast förlandsbygdsförrättningar. Den förra typen av bidrag har med hänsyn till dess syftebehandlats ovan i samband med principen om full kostnadstäckning. I propositionen förordas att sakägares möjlighet att fåstatsbidrag efter särskild ansökan till kostnaden för lantmäteriförrättningbibehålls ännu någon tid i avvaktan på ytterligare överväganden. En teknisköversyn skall ske i huvudsak enligt av lantmäteristyrelsen framlagda riktlinjer dock att en utvidgning av bidragsgivningen inte skall ske till förrättningarenligt annan lagstiftning än FBL, Kostnaderna för dessa bidrag uppgår f. n. tiUca . 1 motionen 1971:1610 föreslås uttala sig för attstatsbidrag skall kunna utgå även i tätorter och att bidragsnormerna utformas ianslutning till vad som kommer att gälla i rättshjälpsärenden. Vidare föreslåsriksdagen uttala att bidragsmöjligheterna inte skall begränsas närlagstiftningen på området förändras. Utskottet har ingen erinran mot vad i propositionenanförts. De riktlinjer som i motionen 1971:1610 föreslagits för de aviseradeövervägandena får, liksom anförda synpunkter i övrigt, prövas av Kungl. Maj:tutan någon vidare åtgärd i detta sammanhang. Föreslaget uttalande iövrigt torde hänföra sig till arbetet pä en anläggningslag och bör inte hellernu föranleda något ställningstagande. I den sistnämnda motionen förordas vidare att prövningenav bidragsansökningarna skall ske hos fastighetsbildningsmyndigheten och intehos lantmäteristyrelsen. Enligt vad utskottet erfarit omfattar prövningen nu ca 650ansökningar för år. Enhetligheten främjas genom en central prövning som,enligt hittillsvarande erfarenheter, kan ske på ett enkelt och bUligt sätt.Utskottet avstyrker motionen i denna del. 1. beträffandeprincipen om full kostnadstäckning, m.m., att med avslag å motionerna1971:1609 och 1611, båda såvitt nu är i fråga, godkänner vad istatsrådsprotokoUet förordats, 2. beträffandefördelningen av förrättningskostnaderna att med avslag å motionen1971:1609 såvitt nu är i fråga godkänner vad i statsrådsprotokollet förordats, 3. beträffandekostnader för gode män att i anledning av Kungl. Maj:ts förslag ochmed avslag å motionen 1971:1611 såvitt nu är i fråga som sin mening ger Kungl,Maj:t till känna vad utskottet anfört, 4. beträffandesamordningen med kommunala fastighetsbildnings- myndigheter att med avslag å motionerna1971:1609 och 1612, den förstnämnda såvitt nu är i fråga, godkänner vad istatsrådsprotokollet förordats, 5. beträffandevägförrättningsmannataxan att med bifall till motionen 1971:1611såvitt nu är i fråga som sin mening ger Kungl, Maj:t till känna vad utskottetanfört, 6. beträffandegrunderna för statsbidrag efter särskild ansökan att med avslag åmotionen 1971:1610 såvitt nu är i fråga godkänner vad i statsrådsprotokolletförordats, 7. beträffandeprövningen av ansökningar om statsbidrag att med avslag å motionen197 1:1610 såvitt nu är i fråga godkänner vad i statsrådsprotokollet förordats, 8. beträffandeförordade grunder för taxesättningen och statsbidragsgivningen ilantmäteriverksamheten i vad de inte behandlats under 17 ovan att ,med avslag tillika å motionen 1971:1609 i vad den inte behandlats under 1, 2och 4, godkänner vad i statsrådsprotokoUet förordats. Närvarande: herrar Grebäck (c), (). (),i (s), fröken (), herrar i (s), i (c), (). (), (vpk),Jadestig (s), i (c), Ängström (fp), () ochPersson i (s). beträffande kommunala fastighetsbildningsmyndigheterav fröken (), herrar i (s). (), Ängström(fp) och () som anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjar med"Förslaget i" och pä s. 5 slutar med "avstyrka motionerna"bort ha följande lydelse: "Förslaget i motionen 1971:1612 syftar till attbibehålla den kommunala självständighet i fråga omfastighetsbildningsuppgifter som kan anses garanterad genom riksdagsbeslut (prop, 1971:188, SU 208), Enligt utskottets mening måste de synpunktersom gjorde sig gällande vid detta beslut bU ledande även för de närmarebedömningarna av den förordade taxereformen. 1 annat fall urholkas beslutetsinnebörd på ett inte godtagbart sätt. Som framgår av vad utskottet förut anfört kan principernaom full kostnadstäckning och om utjämning av taxans ersättningsbelopp godtas.Detta innebär med hänsyn till beslut dock inte att utjämningsprincipenbör gälla för det statliga och kommunala fältet sammantaget. Utjämnings- och självkostnadsprinciperna får vidkonstruktionen av taxorna i stället beaktas genom att taxor fastställs för delsden statliga sektorn, dels för kommun eller grupp av kommuner på grundval av deförordade principerna. Med ensålunda förordad ordning uppkommer inte något behov av redovisning elleravräkning mellan kommunala och statliga myndigheter. Kommunen får självtillgodogöra sig ersättningar från enskilda sakägare och låta uppdrag för egenräkning regleras på sätt kommunen finner lämpligt. De kommunalafastighetsbildningsmyndigheternas befattning med andra typer av ärenden börsjälvfallet inte regleras av taxorna." dels utskottets hemställan under 4bort ha följande lydelse: "4. beträffande samordningen medkommunala fastighetsbildningsmyndigheter att i anledning av Kungl,Maj:ts förslag, med avslag å motionen 1971:1609 såvitt nu är i fråga, och medbifall till motionen 1971:1612 som sin mening ger Kungl, Maj;t till känna vadutskottet anfört,". , SthIm 71.596 S