bet · FU01JuU19 · 1971-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetankande nr 1971 JuU 1971:19 betänkande i anlediung av motion om sänkningav åldersgränsen för straffbart homosexuellt umgänge. I motionen 1971:ö48 av herrWennerfors (m) hemstäUes att mätte besluta att hos Kungl Maj:t begärasådan ändring i att straffbarhetsgränsen för såväl heterosexuelltsom homosexuellt umgänge blir . Redogörelseför motionsskälen lämnas nedan. 1 6 kap. 3 § (BrB)stadgas straff för den som har könsligt umgänge med bam under (otukt medbam). Stadgandet riktar sig mot både heterosexuella och homosexuellahandlingar. För ungdom meUan 15 och ges i 6 kap. 4 § förstastycket BrB ett vUlkorligt straffskydd mot heterosexuell otukt, nämligen för defall att den underårige står under gärningsmannens tUlsyn vid skola, anstalteller annan inrättning eUer eljest står under gärningsmannens övervakning,vård eller lydnad eller gärningen sker under utnyttjande i annat fall av denunderåriges beroende ställning (otukt med ungdom). Andra stycket i samma lagrum gäUer homosexuell otukt motungdom över 1 . Dels ges ett absolut straffskydd för ungdom under 18 är,dels ges ett vUlkorligt straffskydd för ungdom under sammaförutsättningar som gäller enligt första stycket. För homosexueU otukt inträderdock aldrig ansvar enhgt lagrummet om gärningsmannen själv är . Enhgt 6 kap. 8 § BrB straffas den som genom att utlovaeUer ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tUlfällig könsförbindelse mednågon som är under 18 är eller, om han är av samma kön, under 20 är (förförelseav ungdom). Ansvar som stadgas i 6 kap. BrB för gärning som begås motnågon under viss ålder skall ådömas även den som inte insåg men hade skälig anledning anta att den andre ej uppnått sådan ålder (6kap. 9 §). Historik m. m. Enligt strafflag var allhomosexuell otukt straffbar. Straffstadgandet stod kvar oförändrat fram tiU1944, då väsentliga inskränkningar genomfördes. I likhet med vad som gälldevid heterosexueU otukt begränsades då det ovillkorliga förbudet mot homosexueUotukt till att avse barn som ej fyllt . Även ungdom i åldern 1518 årerhöU emeUertid ett ovUlkorligt straffskydd så snart gärningsmannen fyUt 18 årVid heterosexueU otukt däremot förelåg då liksom nu för åldersgmppen 1518 årendast ett begränsat straffskydd. Vid homosexueU otukt med ungdom mellan 18 och21 år kom den ändrade lagen att innehålla ett relativt skydd. Kriminaliseringenomfattade här faU där gärningsmannen fyllt 18 är och övade homosexueU otukt mednågon under utnyttjande av dennes oerfarenhet eller beroende ställning. Vissaandra faU av homosexuell otukt, t ex med sinnessjuk eUer smnesslö, kom även ifortsättningen att vara straffbelagda. TUl grund lagstiftning om straffskydd förungdom mellan mot övergrepp av homosexueU natur lag denuppfattningen att sådana övergrepp ofta innebar större risker för skador avpsykisk och social natur än vad som var fallet vid heterosexuella handlingarmot ungdom i samma ålder. anslöt sig i sitt betänkande FörslagtUl brottsbalk (SOU 1953:14) tUl den nämnda uppfattningen. Kommittén sade siginte kunna förorda att straffbarheten för homosexuella handlingar mot ungdombegränsades tUl sådana faU där handlingar av heterosexueUt slag varkriminaliserade. Det relativa straffskyddet vid heterosexuell otukt föreslogsav kommittén omfatta åldersgruppen 15 . Vid behandlingen av kommitténsförslag uttalade departementschefen bl a att skyddet för ungdom motheterosexueUa övergrepp måste anses vara tUlräckligt även om gränsen sattes vid18 år. I fråga om homosexuella handlingar förordade han att det absolutaskyddet för åldern 15 tUl bibehöUs (prop. B 178). Vissayrkanden som bl a under remissbehandlingen framförts om att straffbarheten förhomosexuell otukt med ungdom skulle begränsas tUl sådana fall där handlingar avheterosexuellt slag var kriminaliserade vann inte gehör. Genom lagändring 1969 har 21-ärsgränserna i samband medsänkningen av den allmänna myndighetsåldern sänkts tUl . 1 dettalagstiftningsärende uttalade departementschefen att det enligt hans meningkunde ifrågasättas om det i fortsättningen fanns anledning att i BrB skUjameUan homosexueUa och heterosexueUa handlingar. det emellertid vara en fråga som inte kunde tas upp i dåförevarande sammanhang. Den skulle få utredas särskUt (prop. 1969:25 s. 79). Det kan här nämnas att statsrådet i ettinterpeUationssvar angående tUlsättandet av en kriminalpolitiskberedning bl a uttalat att bestämmelserna om sedlighetsbrotten förtjänar attses över och att han avsäg att ta initiativ tUl en sådan översyn (AKprot. Utskottet har inhämtat att man inom justitiedepartementetöverväger att se över sedlighetsbrotten när utredningsresurserna så tiUåter. har formellt en straffbestämmelse mot homosexueUtumgänge meUan män utan angivande av åldersgräns (213 § straffeloven). BestämmelsentUlämpas dock inte i praxis såvida det inte är fråga om utnyttjande av ungamänniskor. I en interpeUationsdebatt i angåendeupphävande av stadgandet yttrade justitieministern bl. a. att mycket enhgt hansmening talade för att straffbudet mot homosexueUa handhngar borde upphävasfullständigt, således utan att ersättas med särbestämmelser om homosexueUtumgänge med unga människor. I fanns tidigare inga ålderränser utan aUtotuktigt homosexuellt umgänge var straffbart. infördesemeUertid åldergränsen för vanliga faU och för de fall då gärningenägt rum under utnyttjande av överordnad ställning. I stadgas straff för homosexuell otukt med någon iåldern 15 . Straffrihet kan dock inträda om de ifrågavarande personernaär ungefärligen jämbördiga i ålder och utveckhng. Fråga om slopande avåldersgränsen för homosexuell otukt är föremål för övervägande. Genom en nyhgen genomförd lagstiftning i hardet tidigare straffstadgandet rörande homosexuellt umgänge med personer under21 år upphävts (lag den 8 aprU 1971). Alltjämt gäUer enhgt den nederländskastrafflagen förbud mot otuktiga handlingar mot personer vare siggärningen är av heterosexuell eller homosexueU art. I gäUer en åldersgräns av 21år för straffbart homosexueUt umgänge meUan män. Straffbar är endast den som äröver och har umgänge med person . F. n. överväges bl. a. ensänkning av 21-årsgränsen tUl . I är åldersgränsen för straffbart homosexuelltumgänge , för s. k. lesbiska förbindelser dock 16 är. Motionären vänder sig emot denskUlnad i straffbarhet som föreligger därigenom att åldersgränsen vidstraffbart heterosexuellt umgänge är satt tUl medan gränsen vid straffbart homosexuelltumgänge är satt till . Han anser det angeläget att samma åldersgränsinföres för både heterosexuella och homosexuella handlingar och att gränsenbestämmes tUl . Till stöd för sin åsikt anför motionären bl a att,eftersom det kan vara svårt att avgöra om en person fyllt , den som ljugerom sin ålder lätt kan bli trodd, vUket innebär möjlighet för ungdomar i åldern1518 är att ta en kontakt som de sedan utnyttjar i utpressningssyfte. Enligtmotionären förekommer sådant och i vissa fall har det varit fråga om fortsattutpressning, vUket kan betraktas som prostitution. Den nämnda möjligheten tUlutpressning är enligt motionärens mening ett tUlräckligt skäl för att skUlnadeni straffbarhet skaU avskaffas. Han anför bl a vidare. Det är uppenbart att dennabarnprostitution i en del faU har barn under 15 är övat detta slagsutpressning - är ett synnerligen komplicerat samhällsproblem. Prostitution ochdärmed sammanhängande utpressning är ett gammalt problem. Inget land harlyckats lösa det på ett tUlfredsställande sätt. har emellertidnågra länder gått in pä en mer liberaliserad väg. HoUand t ex blev för några årsedan det första land i som införde samma åldersgräns förheterosexueUt som för homosexuellt umgänge. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen från riksåklagaren, , , FöreningenSveriges tingsrättsdomare (domareföreningen), , och upplysning (). Därjämte haryttrande inkommit från . Det övervägande antalet remissinstanser intar en positivstäUning tUl motionsyrkandet. Sålunda tUlstyrker riksåklagaren och hovrättenatt en aUmän översyn av BrB;s kapitel om sedlighetsbrotten äger rum. SocialstyrelsentUlstyrker bifaU tUl motionen medan domareföreningen och läkaresäUskapet anseratt frågan om sänkt åldersgräns för straffbart homosexueUt umgänge bör upptagastUl behandling först i samband med en mer omfattande utrednuig. anser attskäl saknas för skUda åldersgränser för heterosexuell och homosexueU anser att bör gede homosexueUa hkhet inför lagen. avstyrker bifaU tillmotionen. Riksåklagaren anför att synen påhomosexualiteten väsentligt förändrats och att uppfattningen omoch förståelsen för olika sexuella minoriteter är en annan än tidigare.Riksåklagaren uttalar uppfattningen att det mte föreligger tUlräckliga skäl fören särreglering av homosexuella handlingar. Dessa straffbestämmelser tordeerUigt hans mening numera inte ha stöd av den aUmänna opinionen. Även de avmotionären anförda skälen talar enligt riksåklagaren emot den nuvarandesärregleringen. Det straffskydd som är nödvändigt på området anserriksåklagaren kunna tUlgodoses genom ansvarsbestämmelserna om otukt med barnoch otukt med ungdom. Riksåklagaren yttrar vidare att det av motionen synesframgå att motionären inte avser att den senare ansvarsbestämmelsen skaU utgå.En ändring i här angiven riktning kan enhgt riksåklagaren uppnås genom att 6kap. 4 § andra stycket BrB upphäves som första stycket ändras så, attdet bhr tillämphgt på såväl homosexueUt som heterosexueUt umgänge. anser det i och försig önskvärt med en översyn av de regler i 6 kap. 4 § BrB som avses medmotionen. Emellertid bör en översyn enligt hovrättens mening inte inskränka sigtUl det angivna lagrummet. Stadgandena om sedlighetsbrott har genomgåendesamband med varandra. Vissa stadganden, särskilt de i 6 kap. 8 §, har ett sånära samband med de i motionen avsedda att en samtidig översyn framstår somnödvändig. En aUmän översyn av hela kapitel om sedlighetsbrottenär aUtså enligt hovrättens mening påkallad. Med hänsyn bl a till vad justitieministern yttrat i sittovan omnämnda interpellationssvar angående en översyn av sedlighetsbrottenfinner emellertid hovrätten det inte finnas anledning tUl någon riksdagensåtgärd tiU följd av motionen. I sitt tillstyrkande yttrande anförsocialstyrelsen att de skilda åldersgränserna måste ses som en oberättigaddiskriminering av de homosexuella, och styrelsen anser att en sänkning avåldersgränserna kan bidraga till att de relativt vanligautpressningssituationerna efter homosexuella kontakter mellan vuxna ochungdomar i åldern 1517 eller i vissa faU nedbringas tUl antalet.Styrelsen upplyser även att den i remissyttrande över betänkandet Intersexuellaskönstillhörighet (SOU 1968:28) tUlstyrkt att åldersgränserna för straffbarahomosexueUa förhåUanden bringas i överensstämmelse med dem som gäUer förheterosexuella förhåUanden. finner att ensänkning av den nuvarande straffbarhetsgränsen för homosexuellt könsligtumgänge skuUe få svåröverskådliga konsekvenser för bl a skolväsendet ochungdomsvårdsverksamheten. Frågan måste därför enligt föreningen bedömas frånskilda synpunkter, inte bara med beaktande av de i och för sig viktiga utpressningsriskerna. Vad särskUt angår dessa sistnämnda vUl föreningen förövrigt framhålla att det inte är självklart att utpressningsfaUen skulle minskai antal, om åldersgränsen sänktes. I vida kretsar torde nämligen ettutnyttjande av exempelvis skolungdom i homosexuellt syfte betraktas med sådantogiUande att förutsättningar för utpressning föreligger, oavsett om förfarandetär straffbart eUer ej. Antalet utpressningssituationer skuUe därför rent avkunna stiga, om en sänkning av straffbarhetsgränsen fick tUl följd att ungdomarunder i väsentligt ökad omfattning utsattes för homosexueUa närmandenfrån vuxnas sida. Med hänsyn tUl det sagda bör enligt domareföreningen dennuvarande åldersgränsen för straffbart homosexueUt umgänge bibehåUas i avbidanpå en fullständig utredning av hela frågekomplexet. Föreningen avstyrker därförmotionen. avstyrker motioneneftersom det enligt samfundets mening varit i kraftinte vunnits några nya erfarenheter av beskaffenhet att böra föranleda ensänkning av åldersgränsen för straffbart homosexuellt umgänge. Vad som anfördessom grund lagstiftning gäUer enligt styrelsens uppfattning även . yttrar att vissaskäl talar för uppfattningen av lämpligheten att sänka åldersgiänsen förstraffbart homosexuellt umgänge. Som motivering för en lagändring har enligtsällskapet inte blott anförts den av motionären berörda möjligheten tUlutpressning utan också t ex önskvärdheten av att minska de homosexuellasupplevelse av att vara avvikande och därmed icke accepterade av samhäUet. Aandra sidan utgör enligt sällskapets mening den nu aktuella frågan endast endel att det stora problem som lagstiftningen om sexualbrotten utgör. Sällskapetförordar därför att frågan om sänkt åldersgräns för straffbart homosexuelltumgänge upptages tUl behandling i samband med den mer omfattande utredning, somjustitieministern förutskickat skall komma till stånd. redovisar bl a sitt yttrandeöver straffrättskommitténs betänkande Förslag tUl brottsbalk (SOU 1953:14)såvitt avsåg särskUda åldersgränser för skydd av ungdom mot homosexueUagärningar. I nämnda yttrande uttalade bl a. De personer, som bliva homosexuellagenom förförelse, äro i själva verket det redan, ehuru de icke äro fulltmedvetna därom. Deras neurotiska läggning beror sannohkt på en ännu ickemedveten konflikt. Efter förbundets mening är den teori på vUken kommitténbyggt sitt lagförslag näppeligen så starkt underbyggd, att den kanläggas tUl gmnd för en omfattande och sträng kriminaUsering av homosexuellasexual-handlingar mot ungdom i åldern . anför vidare att deerfarenheter, som förbundet samlat endast kunnat bestyrka förbundet i den redanår 1953 intagna ståndpunkten, att det varken från medicinsk, psykiatrisk eUersocial synpunkt finns skäl att upprätthåUa skilda åldersgränser för heterosexuelloch homosexueU otukt. Däremot har förekomsten av de särskilda åldersgränsernaenhgt förbundet bevarat ogmndade farhågor för homosexueU förförelse och enonödig särbehandling av de homosexueUa. säger sig därför ha all anledning att fasthåUa sinsedan länge intagna ståndpunkt. Sammanfattningsvis uttalar bl a att skUlnaderna ikriminaliseringen av sexualhandlingar meUan heterosexuella och homosexueUagärningar bör upphävas, att frågan om bibehåUandet av åldersgränser inomsedlighetsbrotten bör övervägas och stadgandena bli föremål för översyn samtatt stadgandet om förförelse av ungdom bör upphävas. a. att den nuvarande lagstiftningen innebär enomotiverad diskriminering av homosexueUa som strider mot FN:sförklaring om de mänskhga rättigheterna. Förbundet anser att riksdagenomedelbart bör ge de homosexueUa likhet inför lagen men vUl dock inte motsättasig att frågan om hka åldersgränser vid heterosexueUa och homosexuellaförbindelser utredes med en översyn av övriga sedlighetsbrott. I detta utlåtande behandlas regler omåldersgränser i straffstadgandena mot homosexueU otukt. Enhgt straffbestämmelsen om otukt med barn äråldersgränsen för den skyddade personkretsen satt tUl . Stadgandet riktarsig mot både heterosexueUa och homosexueUa handlingar, företagna mot barn underdenna ålder. Vid homosexuella förbindelser gäller dock en högre åldersgräns,och även otukt begången mot ungdom mellan bestraffas. För de fallatt otuktig gärning begås under utnyttjande av den underåriges beroendestäUning stadgas straff dels för heterosexuell otukt mot ungdom meUan 15 och 18år, dels för homosexueU otukt mot ungdom . Vid homosexuell otukt motungdom mellan fömtsättes för straffbarhet att gärningsmannen självuppnått 1 ålder. Vidare straffas den som genom att utlova eller geersättning skaffar eUer försöker skaffa sig tillfällig könsförbindelse mednågon som är under eUer, om han är av samma kön, under . TUl grundför de högre åldersgränserna i straffstadgandena mot homosexuella förbindelserlåg, som framgått av det föregående, den uppfattningen att övergrepp avhomosexueU natur ofta innebär större risker för skador av psykisk och socialnatur än vad som är fallet vid heterosexueUa handlingar mot ungdom av sammaålder. Motionären vänder sig emot den skUlnad i straffbarhet somförehgger därigenom att åldersgränsen vid straffbart heterosexueUt umgänge ärsatt tUl medan gränsen vid straffbart homosexueUt umgänge är satt till 18år. Han anser det angeläget att samma åldersgräns införes för bådeheterosexueUa och homosexueUa handlingar och att gi-änsen bestämmes tUl 15 år.Motionären åberopar särskilt att den nuvarande lagstiftningen innebär enmöjlighet för ungdomar i åldern 15 att utnyttja homosexuella kontakteri utpressningssyfte. 1 motionen yrkas att hos Kungl. Maj;t begärsådan ändring i att straffbarhetsgränsen för såväl heterosexuelltsom homosexuellt umgänge bhr . Utskottet delar motionärens uppfattning att den nuvarandelagstiftningen innebär vissa risker för att homosexueUa kontakter utnyttjas iutpressningssyfte. Även andra skäl kan enhgt utskottets mening åberopas mot enstraffrättshg särreglering av homosexueUa handlingar. Så t. ex. har underremissbehandlingen riksåklagaren uttalat att denna särreglering numera intetorde ha stöd av den allmänna opinionen, och har anfört att deskilda åldersgränserna kan ses som en oberättigad diskriminering av dehomosexuella. har också framhåUit önskvärdheten av att rrunskade homosexueUas upplevelse av att vara avvikande och därmed inte accepterade avsamhället. och har vänt sig motden tiU grund för lagstiftningen Uggande uppfattningen att homosexuella förbindelserinnebär större risker för den utsatte än heterosexueUa förbindelser. hartiUagt att förekomsten av skilda åldersgränser bevarat ogrundade farhågor förhomosexueU förförelse. Även om utskottet inte är berett att på det föreUggandematerialet i aUa delar stäUa sig bakom vad sMunda uttalats underremissbehandhngen framstår det dock enhgt utskottets mening som tydhgt attvissa av de värderingar som legat bakom straffbestämmelserna om homosexuellotukt nu torde få bedömas annorlunda än vid lagstiftningens tiUkomst. Det kanaUtså ifrågasättas om det numera finns anledning att i den straffrättsligaregleringen skilja meUan homosexueUa och heterosexuella handhngar. Frågan börenligt utskottets mening bh föremål för närmare övervägande. Härvidlag är attbeakta att, som framgått av den ovan lämnade redogörelsen, justitieministern förutskickat enallmän översyn av bestämmelser om sedhghetsbrotten över huvudtaget. Utskottet finner det naturUgt att den i motionen påtalade, relativtbegränsade problematiken upptages tUl behandling i detta större sammanhang ochförutsätter att översynen kommer till stånd . Vad utskottet anfört börges Kungl. Maj :t tUl känna. att i anledning avmotionen 1971:648 ger Kungl. Maj :t tiU känna vad utskottet anfört angående enöversyn av bestämmelser om homosexueU otukt, m. m. Stockhohn På justitieutskottets vägnarASTRID Närvarande: (), fröken (),fröken (), herrar (), (), Larfors (s), iVäxjö (c), i Mahnö (s). i (fp), (), fruNordlander (vpk), (), herrar i (fp) ochWijkman (m).