bet · FU01SoU30 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1971 SoU 1971:30 betänkande i anledning av motion om ettprogram för den fortsatta utbyggnaden av hälso- och sjuiwården m, m. 1 motionen 1971:355 av . (fp) yrkas, såvitt nu är i fråga, att i skrivelse till Kungl.Maj:t begär A. att en parlamentarisk utredning med representation förhuvudmän nen tillsätts med uppgift att framlägga ett program för den fortsatta utbyggnaden av hälso- och sjukvård samt närliggande uppgifter inom socialvården enligt principer som i motionen anges, B. att i avsikt att skapa underlag för nämnda programarbetesjukvårds kostnadsutredningens direktiv vidgas till att utöver erforderliga kostnads undersökningar omfatta utarbetandet av alternativa förslag till fördelning av kostnaderna mellan stat och kommun samt att utredningen därvid ges en parlamentarisk förankring, C. att åtgärder vidtas för genomförande av systematiseraduppföljning och kvalitetskontroU inom eftervården enligt vad i motionen anges, 1 motionen föreslås en rad åtgärderför utveckling av olika områden inom hälso- och sjukvärden. Motionärerna anföratt de är medvetna om att alla de åtgärder de föreslagit inte kan genomförassamtidigt eller ens . Av denna anledning krävs enligtmotionärerna en genomgripande diskussion om vårdens framtida utbyggnad. Svarmåste erhållas på frågan om hur stora resurser som kan anslåstUl vård och på vilka områden. Ett program för den fortsatta utbyggnaden avhälso- och sjukvård samt närliggande uppgifter inom socialvården bör därförenligt motionärerna utarbetas. Motionärerna anför härom bl, a, följande. För detta krävs undersökningar omnuvarande bristområden, undersökningar och uppskattningar av det framtidavårdbehovet, personalbudgeter och kostnadsberäkningar. Alternativaambitionsnivåer bör presenteras, remissbehandlas och därefter ligga till grundför demokratiska beslut. Endast härigenom kan vi klara de ytterligt svåraprioriteringsfrågor vi tidigare berört. En sådan generellt fastställdlångtidsplan för vårdområdet skuUe ligga tUl grund för huvudmännens egna planer.Dessa bör givetvis ges möjlighet till flexibilitet, särskUt som vårdsituationenvarierar mellan olika landsting. Med en central planering skulle dock en bättreoch mer demokratisk fördelning av vårdresurserna kunna komma tUl stånd.Flaskhalsar i utbildning skulle undvikas. En ökad kontroll kunde skapas överden fortsatta kostnadsutvecklingen. Programarbetet bör dä det gäller de övergripandeplanerings- och prioriteringsfrägorna ledas av en parlamentariskt sammansattkommitté med representation även för huvudmännen. Efter det motionärerna erinrat omatt värdansvaret är uppdelat pä flera huvudmän landstingen svarar förhuvuddelen av hälso- och sjukvård, kommunerna svarar för åldringsvärd ochsocialvård och staten svarar för läkarutbildning och forskning, driver delvisuniversitetssjukhusen samt bidrar tUl finansiering av psykiatrisk vård,hälsovård m, m, -anför motionärerna, att en koncentration av värdansvaret tilllandstingen är genereUt en utveckling som bör eftersträvas. Men det krävergivetvis framhåller motionärerna - att staten träder in och svarar förfinansieringen av en större del av samhällets vård, t, ex, vården avnarkotikaska-dade och alkoholskadade och ungdomsvården. Mot denna bakgrundframför motionärerna sedan förslag om en utvidgning av sjukvårdskostnadsutredningensdirektiv tUl att utöver erforderliga kostnadsundersökningar omfattautarbetandet av alternativa förslag tUl fördelning av kostnaderna för hälso-och sjukvård och närliggande uppgifter inom socialvården mellan stat och kommunoch om att utredningen därvid ges en parlamentarisk förankring, 1 motiveringen tUl yrkandet om åtgärder för genomförandeav systematiserad uppföljning och kvalitetskontroll inom eftervårdenframhåller motionärerna att eftervård och rehabUitering måste på ett naturligtsätt anknytas tUl akut- och långtidsvård. Den värdbehövande bör inte lämnasutan bistånd, förrän han om möjligt har återanpassats tUl arbetslivet,eventuellt någon form av skyddad sysselsättning. En kontroll måste göras av attdenna återanpassning sker. saknas i stor utsträckning denna efterkontroll fortsätter motionärerna såväl när det gäller kontakten mellan t, ex, sjukvårdoch socialvård som efter behandling inom sjukvård. Det är angeläget att manåtminstone för behandlingen av vissa sjukdomstyper - t, ex. endokrinasjukdomar, tumörsjukdomar, hjärt- och kärlsjukdomar, sockersjuka -systematiskt kan lägga upp system som styr patientens återbesök, utvärderingenav värden och som möjliggör en konkret redovisning av dennas resultat även iekonomiska termer. En sädan uppföljningsverksamhet anför motionärerna skulle kunna förläggas tUl centrallasaretten och staten bör ta initiativ, såatt denna form av systematiserad uppföljning av behandling inom sjukvård kankomma tiU stånd. I de likalydande motionerna 1:188och 11:210 framfördes vid riksdag yrkanden med anhållan om ett programför samhällets vårdsektor. Yrkandena avstyrktes av statsutskottet (SU1969:134) och avslogs av . erinrade om uppgifterna försocialutredningen, som tUlkallats efter bemyndigande av Kungl.Maj:t, om uppgifterna 1969 tUlsatta, tUl knutnaoch under socialministerns ordförandeskap ställda samarbetskommittén för socialforskning, om ett av framlagt principprogram förden öppna sjukvården, om en av styrelsen 1969 tUlsatt utredning om den icke institutionsbundnasocialvårdens målsättning och organisation samt om den av chefen försocialdepartementet tUlkallade sjukvårdskostnadsutredningen. Utskottetuttalade härefter att syftet med yrkandena finge anses tillgodosett sä tUl vidaatt åtgärder vidtagits för att skapa erforderligt underlag för att formuleratUl samhällsutvecklingen anpassade nya målsättningar. En föreslagen riksdagensåtgärd vore därför enligt utskottet obehövUg. Även vid riksdag behandlades motionsyrkanden (ide Ukaly-dande motionerna 1:350 och 11:390) med hemställan om ett program församhällets hälso- och sjukvård, vUka yrkanden efter avstyrkande avstatsutskottet (SU 1970:177) avslogs av . Utskottet anförde att detinte funnit anledning frångå sin utlåtande angivna uppfattning ifrågan. Nämnda motionsyrkanden är likartade med yrkandet iden föreliggande motionen 1971:355 om ett program för den fortsatta utbyggnadenav hälso- och sjukvård samt närliggande uppgifter inom socialvården dock att nutUlkommit krav pä att programarbetet skall uppdras ät en parlamentariskutredning med representation för huvudmännen, I ovannämnda motioner tUl rUcsdag framfördes ävenyrkande om utvidgning av sjukvårdskostnadsutredningens direktiv av sammainnebörd som det i motionen 1971:355 framförda yrkandet. (SU1970:177) föreslog avslag på yrkandet, vilket blev beslut. Utskottetuttalade att enligt utskottets mening borde formerna för den fortsattaberedningen av sjukvårdskostnadsfrägorna avgöras sedansjukvärdskostnadsutredningen slutfört sitt uppdrag att lämna grundmaterial förbedömningarna, 1 de i det föregående nämnda motionerna framfördesett särskUt yrkande även beträffande eftervården. 1 motionerna påpekades att enstörre satsning pä eftervården krävdes, inte minst ur samhällsekonomisksynpunkt. Det framhölls att vården i allmänhet slutar då patienten lämnarsjukhuset. Därmed är dock vårdbehovet inte tillfredsställt utan patienten kanbehöva uppföljande hjälp av olika slag framhölls det vidare i motionerna. Detyrkades att skulle ge Kungl. Maj:t tUl känna vad i motionerna anförtsom att eftervården bör stärkas t. ex, genom inrättande av fler behandlingshemför eftervård. (SU 1969:134) föreslog avslag på yrkandet, vilketblev beslut. Utskottet lämnade vissa uppgifter om planer förutbyggnad av eftervården. Utskottet anförde vidare att socialstyrelsensutredning om den icke institutionsbundna socialvärden hade arbetsgrupper förvärd, behandling och rehabUitering samt för efterkontroll och uppföljning ochatt utskottet förutsatte att som dittills uppmärksamt skullefölja utvecklingen. Mot denna bakgrund kunde enligt utskottets mening behov avföreslaget allmänt uttalande inte anses föreligga, Hälso- och sjukvårdsplaneringen m. m. Sjukvårdslagstiftningen innehållerinte någon skyldighet för sjukvårdshuvudmännen att upprätta sjukvårdsplaneroch understäUa dem socialsty- Enligt 4 § andra stycketsjukvårdskungörelsen (1970: 703) bör emeUertid sjukvårdsstyrelse "eftersamråd med berörda myndigheter göra upp översiktsplaner för olika grenar avsjukvården". Motsvarande föreskrift fanns sjukvårdsstadga, somföregick sjukvårdskungörelsen. Bland "berörda myndigheter" åsyftassocialstyrelsen, som enligt 3 § första stycket i sin instruktion (1967:606) bl.a, har att följa och stödja den regionala och lokala planeringen inom sittverksamhetsområde, 1 prop, 1967:68 angående central administration för hälso-och sjukvården samt socialvården, m, m,, vUken låg tUl grund för nyorganise-randetav per , erinrade föredragandedepartementschefen vid behandlingen av planeringsfrågorna om att han tidigareuttalat att den kraftiga expansion som kännetecknade sjukvården och sominneburit att en allt större andel av landets totala personella och ekonomiskaresurser tagits i anspråk för denna samhällssektor, gjorde behovet av enfortlöpande sjukvårdsplanering såväl pä läns- och regionplanet som påriksplanet allt viktigare. Målet för planeringen på riksplanet borde vara attvid utbyggnaden av vårdresurserna söka åstadkomma en fördelning som totalt settoch på bäst tillgodosåg värdbehoven. Denna planering borde ges ensådan inriktning att den på bästa sätt kunde tjäna huvudmännen som vägledning. Riksplaneringen innebar anförde departementschefendärefter i fråga om såväl hälso- och sjukvården som socialvärden ytterst enavvägning av resurserna meUan dessa vårdområden och övriga samhällssektorer.Det var därmed klart att riksplaneringen måste vara en statlig uppgift. Riksplaneringen borde anförde departementschefen vidare under omhänderhas av sjukvårdsdelegationsamt av den nya på verksplanet. Sjukvårdsdelegationen bordedärvid behålla sin uppgift att följa utbyggnaden av sjukvårdsresurserna ilandet och verka för samordning av sjukvårdsplaneringen. På den nya borde anfördedepartementschefen ankomma att handlägga frågor rörande riksplanering avverksamhetsgrenarnas omfattning, inriktning och allmänna uppbyggnad medbeaktande särskUt av såväl de enskildas behov av vård som behovet av samordningav landets vårdresurser och tillgången på utbUdad arbetskraft samt att följaoch stödja den regionala och lokala planeringen. Departementschefen underströk,att vad som anförts om riksplaneringen inte innebar någon ändring ellerinskränkning i de kommunala huvudmännens befogenheter i fråga om sjukvårdensoch socialvårdens planering, Säväl hälso- och sjukvården som socialvärden är iförsta hand kommunala uppgifter, framhöll departementschefen, och somkonsekvens härav ankommer det på de kommunala huvudmännen att upprätta ochfastställa planer för vårdområdena, 1 prop, 1967:68 framlades även förslag om inrättande avsjukvårdens och socialvärdens planerings- och rationaliseringsinstitut(sedermera förkortat Spri) med staten och en särskild stiftelse, vilken skulleföreträda kommunintressena, som huvudmän. Det angavs att institutetskulle fä tiU syfte att främja, samordna och medverka i huvudmännensplanerings- och rationaUseringsverksamhet inom hälso- och sjukvärden samtsocialvärden. Institutet skulle kunna äta sig särskilda konsultuppdrag elleruppdra ät annan att utföra av institutet beslutade projekt. ekonomiskt eller genom att tillhandahåUa personal kunna stödja andraprojekt inom verksamhetsområdet. En viktig uppgift för institutet skulle bliatt insamla och sprida information i frågor som hör till institutetsverksamhetsområde. Institutet skulle verka för en samordning mellan medicin ochsocialvård. Departementschefen anförde att han funnit att ett dyliktinstitut måste bli av utomordentligt värde och att det lät sig väl inpassas iden fördelning av planeringsuppgifterna meUan staten och kommunerna som hanförordat. Departementschefen anförde vidare att, medan riksplaneringen skulleåvila de statliga organen och huvudmännens uppgifter i fråga om vårdplaneringinom sina områden och i fråga om samplanering mellan flera sädana områdenskulle kvarstå, sä hade som ett nytt moment tillkommit att institutet kommeratt bearbeta såväl enskilda huvudmäns vårdplaneringsproblem i form avkonsultuppdrag som mera allmänna spörsmål, vilka hänger samman med dennaplanering. Departementschefens uttalanden föranledde inte någonerinran vid utskottsbehandlingen av propositionen (SU 1967:105). har inhämtat, att en sjukvårdsplan enligtsocialstyrelsens mening bör behandla alla de problemområden som är förknippademed hälso- och sjukvårdens organisation i ett sjukvårdsområde och därförbehandla den slutna vården, den öppna vården såväl vid som utanför sjukhus,samt den förebyggande vården. Syftet skall därvid vara att möjligheterna tillsamordning av resurserna mellan dessa tre verksamhetsområden tillvaratas.Vidare bör möjligheterna till samordning med den primärkommunala socialvärden iall tänkbar utsträckning beaktas. Förutom att tiU huvudmännen avge yttranden över förslagtill sjuk-värdsplaner har värdplanerande verksamhet bl. a.bestått i att styrelsen både på uppdrag av Kungl. Maj:t och genom egnainitiativ genomfört utredningar som gett statistiskt underlag för planeringenav hälso-, sjuk- och socialvärden. För att få ett underlag i fråga omvårdplatser och öppen vård, tUlgång och behov på personalsidan, investeringar,kostnadsutveckling osv, har genomfört undersökningarnaRUPRO 67 och RUPRO 69. Den senare undersökningen avser . Föratt få ett motsvarande statistikunderlag även på socialvårdens område harsocialstyrelsen i anslutning till långtidsutredning också genomfört eninventering av kommunernas planer för socialvården . sjukvärdsdelegation (1971 årsriksdagsberättelse S 14) inrättades enligt ett Kungl, Maj:ts beslut ochhar - som i det föregående angivits - till uppgift att följa uppbyggnaden avsjukvårdsresurserna i landet och verka för en samordning av sjukvårdsplaneringen,I delegationen finns företrädare både för sjukvårdshuvudmännen och för statliga myndigheter som har ansvar för sjukvård,arbetsmarknad, UtbUdning och samhäUsekonomi. I prop, 1971:1, bU. 7, s. 52uttalade föredragande departementschefen, efter att ha omnämnt RUPRO 69 ochandra av verkställda undersökningar m, m,, att det med hänsyntUl kostnadsutvecklingen framstod som angeläget att söka vidareutveckla deolika planeringsinstrumenten inom sjukvården tUl ett organiserat system medsjukvärdsplaner och att avsikten var att denna fråga skuUe tas upptUl behandling i sjukvårdsdelegation. Vid sammanträde imars 1971 beslöt delegationen tillsätta en arbetsgrupp med direktiv att pågrundval av en analys rörande de faktorer som är av betydelse försjukvårdsplaneringen utarbeta och till delegationen redovisa förslag tUl ettriksomfattande system med enhetligt uppbyggda sjukvärdsplaner, TiU ledamöter iarbetsgruppen har sedan utsetts företrädare för Spri, ochberörda departement. Arbetsgruppen har antagit namnet Ag S-plan, Vissa förslag och utredningar berörande planeringen avhälso-, sjuk- och socialvård framlade socialstyrelsenett av en utredningsgrupp inom styrelsen utarbetat betänkande"Principprogram om öppen vård" ("Socialstyrelsenredovisar" nr 3) innefattande förslag om bl, a, överförande av diagnostikoch terapi från sjukhus tUl öppenvårdsenheter och om en ökad samverkan mellanoch samordning av hälso-, sjuk- och socialvård. Sedan principprogrammet remissbehandlats redovisadesocialstyrelsen är 1969 i ett betänkande "Principprogram för öppensjukvård 11" ("redovisar" nr 8) ett uttalandemed vissa kommentarer till programmet och den därav föranledda debatten. I anslutning till principprogrammet föreslogsocialstyrelsen att en genomarbetning av den öppna sjukvårdens utbyggnad ochutformning skuUe ske genom Spri i samarbete med styrelsen, Spri har i anledninghärav tillsatt en arbetsgrupp för utredning av hithörande frågor, projekt 3002"Utarbetande av riktlinjer för värdorganisationen inom skildaspecialiteter". Rapport från arbetsgruppen beräknas komma att framläggasunder , uppdrog Kungl, Maj:t ät den då redan verksammautredningen angående sjukhusorganisationen m, m. (riksdagsberättelseS 19) att lägga fram förslag beträffande de författningsändringar ocheventuella övriga åtgärder som erfordrades frän statsmakternas sida för attmöjliggöra ett genomförande av en organisation av den öppna vården utanförsjukhusen som i huvudsak grundades pä det av framlagdaprincipprogrammet om öppen vård, har utredningen angående sjukhusorganisationenm. m, tUl chefen för avgivit ett stencilerat betänkande"Förslag till ändringar i sjukvårdslagstiftningen 111, Den öppnaläkarvården utanför sjukhus" (stencU S 1971:3), Betänkandet är f, n,föremål för remissbehandling. År 1970framlades ett av en expertgrupp inom utarbe tat betänkande "Plan för utbyggnaden av denpsykiatriska vårdorganisationen med tUlämpning i första hand på Västmanlandslän" ("redovisar" nr 16), Utöver en förVästmanlands län avpassad vårdplan innehåller betänkandet även mera genereUttillämpbara principer för den psykiatriska sjukvårdens organisation.Remissbehandling av betänkandet pågår f, n, inom . tUlsatte en utredning om den ickeinstitutionsbundna socialvärdens målsättning och organisation. Utredningen hari uppdrag att - inom ramen för nuvarande lagstiftning - inom socialstyrelsenaktualisera problem och framlägga förslag tUl problemlösningar inom denicke-institutionsbundna socialvärden. Utredningen bör därvid beakta behovet avsamverkan meUan den traditionella socialvärden och andra vårdområden bl, a,hälso- och sjukvården. Förslag som kräver ändrad lagstiftning förutsätts blibehandlade av socialutredningen med vUken utredning skaUsamverka. Utredningen består av en huvudgrupp samt sex arbetsgrupper.Huvudgruppen har avgivit ett betänkande "Integreratsamhälle" ("redovisar" nr 21), Fortsattberedning av betänkandet efter remissbehandling pågår f, n, inomsocialstyrelsen, Spri har framlagt en utredning(Spri rapport 14/71)utarbetad av en arbetsgrupp knuten till institutet. Denna utredning är avseddatt tjäna som underlag för arbetet inom socialdepartementetssjukvårdsdelegations förutnämnda arbetsgrupp för sjukvårdsplanering (AgS-plan), Överväganden vid utredningen har beaktats av Spri:s arbetsgrupp fördet i det föregående nämnda projektet 3002 "Utarbetande av riktlinjer förvårdorganisationen inom skilda specialiteter", 1 direktiven för den efter ett bemyndigande år 1967tUlkallade socialutredningen (riksdagsberättelse S 20) sägs bl, a, attutredningsarbetet skaU förutom en lagteknisk samordning av de tre socialavårdlagarna omfatta frågor rörande värdens innehäU och anordningar för atttUlgodose värd och hjälpbehov. Det är angeläget att möjligheterna att göra denförebyggande vården effektivare beaktas. Vård- och behandlingsmetoder,samordning av åtgärder och samarbete mellan olika samhällsorgan ochinstitutioner bör granskas. Den i det föregående nämnda sjukvårdskostnadsutredningen(riksdagsberättelse S 26) tUlkallades efter ett Kungl. Maj:tsbemyndigande för att utreda vissa frågor rörande sjukvårdskostnaderna,innefattande dels en samhäUsekonomisk analys rörande sjukvårdskostnadernasutveckling och dels en teknisk undersökning rörande verkningarna indivi-dueUtoch kollektivt av nuvarande metoder för sjukvårdskostnadernas finansiering.Utredningen är en enmansutredning. Till utredningen har knutits experter. Behandlingen vid riksdags vårsession av frågan omkostnadsfördelningen meUan stat och kommun års riksdags vårsessionaktualiserades frågan om kostnadsfördelningen över huvud taget mellan stat ochkommun dels genom interpellation nr 59 angående tidpunkten för behandling avfrågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun, besvarad den 9 mars1971, deb genom motionerna 1971:52, 1971:294 och 1971:295, vUka syftade till enändrad fördelning. erinrade i sitt betänkande (FiU 1971:11) ianledning av bl. a. dessa motioner om att chefen för iolika sammanhang uttalat, att frågan om kostnadsfördelningen intimt hängersamman med uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan stat och kommun och attfrågan därför inte bör tas upp förrän den tUlsatta länsberedningen(riksdagsberättelse C19) funnit en lösning på dessafördelningsproblem. Utskottet, som anslöt sig tiU denna uppfattning, föreslogavslag på motionerna. beslöt emellertid bifaUa en vidutskottsbehandlingen framförd reservation med yrkande om anhållan hos Kungl,Maj:t om en skyndsam parlamentarisk utredning rörande kommunernas ekonomiskasituation, varvid frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun skullebeaktas. Utredningsarbete m, m. avseende organisationen föruppföljning av vård 1 Spri:s rapport föreslås att sjukvärden struktureras ifyra vårdnivåer. På nivå 1 skall ges enbart öppen vård, primärvård, somomfattar både hälsovård och sjukvård. På nivå 2 skall ges sluten vårdmotsvarande den som ges vid ett normallasarett. På nivå 3 skall ges bådesluten och öppen vård med tillgång till de resurser som motsvarar de som finnsvid ett centrallasarett. På nivå 4 skall finnas den högspecialiserade vård sommotsvarar den som ges vid dagens regionsjukhus. För den psykiatriska vården har också en strukturering medolUca vårdnivåer föreslagits i betänkande om plan för utbyggnadenav den psykiatriska vårdorganisationen etc. För patienten skall de olika nivåerna tillsammans utgöraen helhet i behandlingsavseende. Kravet på kommunikation mellan de olika vårdnivåerna,som ett sådant system kräver, har behandlats i det förenämnda, av utredningenangående sjukhusorganisationen m, m. avgivna betänkandet om öppen läkarvårdutanför sjukhus. 1 betänkandet anföres härom följande, I en effektivt fungerandesjukvårdsorganisation måste kommunikationerna mellan de olika vårdformernavara goda. Läkare som remitterar vidare en patient bör aUtid fä svar från den sommottagit patienten och detta oavsett om remissen ställts tUl läkare i denslutna värden eller tUl annan läkare i den öppna vården. Om patienten behöversjukhusvård men inte kan tas in bör detta meddelas deninremitterande läkaren. Denne får dä möjlighet att följa patienten i den öppnavården. vid behov påminna sjukhuset, meddela inträdda förändringaretc. Vid utskrivning från sluten värd bör också den inremitterande läkarenunderrättas och fä del av de eventuella förhällningsregler och rekommendationersom sjukhusläkaren funnit påkallade (kontroller, medicinering, fortsattbehandling, rehabUiterande åtgärder etc). Inte sällan torde det bli fråga omuppgifter som lämpligen kan uppdras ät distriktssköterskan i orten, I sådantfall bör kopia av meddelandet till läkaren tillställas distrUctssköterskan. Om det åläggs sjukhusens läkarsekreterare ellermotsvarande befattningshavare att svara för att erforderliga meddelandenalltid utgår, bör ett underrättelseförfarande sådant som här skisserats intevara alltför betungande för sjukhusläkarna. På de flesta håll torde det ocksåfinnas ett i huvudsak tUlfredsställande kommunikationssystem för de skildavärdformerna, I det praktiska arbetet kan det dock vara bra att kunna fallatUlbaka på någon föreskrift som i stora drag reglerar kraven på underrättelsermellan öppen och sluten vård. För detta ändamål föreslär utredningen, attsocialstyrelsen i egenskap av tiUsynsmyndighet för sjukvärden utfärdarskriftliga anvisningar i ämnet för den berörda personalen. Med anknytning till arbetet inomsocialdepartementets sjukvärdsdele-gations i det föregående nämnda arbetsgruppför sjukvårdsplaner sker inom visst utvecklingsarbete soniavses resultera i program för diagnostik och terapi beträffande olikasjukdomar. Programmen skall även omfatta uppföljande åtgärder. Inom Spri pågår visst utvecklingsarbete för ettdatajournalsystem, som förutses förenkla och underlätta informationen ochkommunikationen mellan de olika vårdnivåer som kan vara aktuella i ett enskiltfall.