bet · FU01LU11 · 1971-12-31 00:00:00 — Denna fråga hör sammanmed den större frågan om vidgad samhällsinformation som informationsutredningenbehandlat i sitt betänkande Kungörelseannonsering (SOU 1969: 7). De förslagutredningen lagt fram på detta område bereds f. n. inom justitiedepartementet.I det sammanhanget kommer också att tas upp frågor om kungörelse om exekutivförsäljning. Med hänsyn härtill bör några mera genomgripande ändringar inte nugenomföras på detta område. I departementsförslaget har den nuvarandeordningen sålunda i huvudsak bibe-hålhts. Vadberedningen har anfört beträffande bevakningsförfarandet ger inte helleranledning till erinran från min sida. Jag delar sålunda inte den i ett parremissvar framförda uppfattningen att det bör föreskrivas att anspråk skallanmälas före auktionen eller bevakningssammanträdet. Jag villemellertid framhålla att det inte föreligger något hinder mot att man underhand infordrar anmälningar av fordringar från kända sakägare redan förebevakningssammanträdet. Härigenom kan förfarandet vid sammanträdet förenklas. Somförut har nämnts har beredningen föreslagit att sakägarna skall underrättassärskilt om en förestående fastighetsauktion. Enligt förslaget skall gälla attsakägarna dvs. fastighetsägaren, sökanden samt kända innehavare avfordringar och rättigheter som bör iakttas vid auktionen skallunderrättas. Vid försäljning under konkurs skall underrättelse inte sändas tillinnehavare av fordran med förmånsrätt enligt 12 och 13 §§ FRO, dvs. innehavareav lönefordran, men däremot till konkursförvaltaren. Har vid försäljning underkonkurs anslutningsrätt utövats, skall underrättelse härom sändas till desakägare som har nämnts. Deföreslagna bestämmelserna har godtagits eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. Också jag biträder beredningens förslag. Ianslutning till bestämmelsen att innehavare av lönefordran vid försäljningunder konkurs inte skall underrättas särskilt vill jag påpeka ätt jag i detföljande i enlighet med förslag av beredningen förordar att konkursförvaltareskall åläggas att vid exekutiv fastighetsförsäljning bevaka sådan fordran ochockså att vid behov föra borgenärens talan i ärendet. 2.14.9Tidsfrister i mål om utmätning m. m. För att åstadkomma en snabb handläggning avutmätningsmål finns i UL föreskrifter som ålägger de exekutiva myndigheternaatt skyndsamt vidta vad som på dem ankommer för att utmätning skall verkställasoch för att försäljning av utmätt egendom skall ske. har det angettsvissa tidsfrister inom vilka utmätning och försäljning normalt skall äga rum.Utmätningssökanden har emellertid möjlighet att ge anstånd både med utmät'ningsförrättning och försäljning. De exekutiva myndigheterna kan också undervissa förutsättningar meddela uppskov med försäljning av utmätt egendom. Liksomberedningen anser jag att den tidsmässiga regleringen av utmätningsmålen ochvad därmed sammanhänger bör göras till föremål för en allmän översyn i sambandmed förevarande reform av lagstiftningen om exku-tion i fast egendom. Ifråga om de tidsfrister inom vilka de olika åtgärderna som ingår i ett exekutivtförfarande normalt skall äga rum föreslår beredningen inte någon ändring.Sålunda föreslås att utmätningsförrättning liksom f. n. skall hållas inom fyraveckor från det att utmätningsmannen har tagit emot de handlingar som behövsför att förrättning skall kunna ske. Vidare föreslås att tidsfristen förförsäljning av lös egendom i allmänhet skall sättas frånutmätningen samt för fast egendom, fartyg, luftfartyg och intecknadereservdelar från utmätningen. Förslagetatt de nuvarande fristerna för utmätningsförrättning och försäljning inteskall ändras har godtagits under remissbehandlingen. Från något håll haremellertid gjorts gällande att försäljningsfristen såvitt avser fast egendom ärför kort. För min del finner jag liksom beredningen inte anledning frångå denan'ägning beträffande tidsfristerna som gjordes vid dessa bestämmelserstillkomst . Somframgår av det redan sagda skall försäljningsfrist beräknas med utgångspunktfrån tidpunkten för utmätningen. Vid exekutiv försäljning av fastighet underkonkurs får utgångspunkten i stället vara tidpunkten då framställningen omförsäljning gjordes. Idet föregående har jag förordat att domstols beslut som innebär att fordranskall utgå med särskild förmånsrätt i fast egendom skall ha den verkan attegendomen skall anses utmätt. Liksom f. n. när fastighet anses utmätt tillföljd av att fordran har fastställts till betalning bör tidpunkten förframstäl-ningen om försäljning utgöra utgånigspunkt för beräkning avförsäljningsfristen. Självfallet.kan det.visasig föreligga hinder mot att genomföra utmätnings- förrättningeller försäljning inom de angivna tidsfristerna. Tidsfristerna bör därförliksom f. n. endast ange de tider inom vilka utmätningsförrättning ellerförsäljning normalt skall äga rum. Beredningen har i fråga om fast egendomgett flera exempel på situationer som kan medföra att försäljnings-fristenmåste överskridas. Liknande situationer kan givetvis uppstå också när detgäller utmätt egendom av annat slag. Denuvarande reglerna ger utmätningssökanden möjligheter att lämna anstånd medsåväl utmätningsförrättning som försäljning av utmätt egendom. Någon annanbegränsning har inte ställts upp än att en viss längsta tid för anstånd harfastställts. Sålunda gäller att ansökan om utmätning förfaller, om utmätningssökandenlämnar anstånd med utmätningsförrättning som varar utöver från dentidpunkt då utmätningsmannen har tagit emot de handlingar som erfordras.Fortfar anstånd med försäljning utöver från utmätningen eller fråntidpunkt för framställning om försäljning av fast egendom, förfallerutmätningen eller den utmätningsverkan som betalningsfastställelse i fastegendom har. Närdet gäller anstånd med utmätningsförrättning föreslår beredningen inte någonändring i vad som gäller. Beredningen föreslår däremot vissa ändringar ifråga om anstånd med försäljniiig av utmätt egendom. Enligt beredningensförslag skall det alltid ankomma på de exekutiva myndigheterna att fatta beslutom anstånd med försäljning. Den nuvarande bestämmelsen att utmätning förfallerom anstånd med försäljning fortfar utöver har sålunda inte någonmotsvarighet i beredningens förslag. Beredningensförslag att reglerna om anstånd med utmätningsförrättning inte skall ändras harföranlett kritiska uttalanden i några remissyttranden. Det har därvid påpekatsatt möjligheten att ge anstånd med utmätningsförrättning f. n. ofta utnyttjaspå så sätt att utmätningssökanden i syfte att utöva påtryckning på gäldenärenlämnar flera korta anstånd . Det har framhållits attett sådant förfarande medför praktiska olägenheter för utmätningsmännendärigenom att de tvingas bevaka anståndstider samt att i sammamål sätta ut och ställa in förrättningar, vilket är ett omfattande och tidskrävandearbete. För att detta skall undvikas föreslås bl. a. att en ordning sommotsvarar den som beredningen har tänkt sig beträffande anstånd med försäljningav utmätt egendom skall införas också beträffande anstånd medutmätningsförrättning. Enligtmin mening är det angeläget att utmätningssökande borgenärers möjligheter attge anstånd med utmätningsförrättning inte inskränks i förhållande till vad somnu gäller. Framför allt för gäldenärer mot vilka ansökan om utmätning riktasmen också för de exekutiva myndigheterna kan det vara en fördel omutmätningssökandena får ge anstånd med utmätningsförrättning utan att skälenför anstånd underkastas någon prövning. Liksom beredningen och det heltövervägande flertalet remissinstanser anser jag sålunda att det också ifortsättningen bör stå öppet för utmätnings- sökandenatt lämna anstånd med utmätningsförrättning med endast den begränsningen attansökningen om utmätning förfaller om anståndet fortfar än sexmånader. Avgörandeti frågan om försäljning av utmätt egendom skall uppskjutas kan inte på sammasätt som när det gäller utmätningsförrättningen överlämnas tillutmätningssökandens fria skön. Hänsyn måste också kunna tas till gäldenärens intressen.Enligt gällande rätt kan detta sägas ske genom att det vid sidan omutmätningssökandens befogenhet att lämna anstånd finns regler som ger deexekutiva myndigheterna befogenhet att bevilja uppskov med försäljning. Uppskovkan sålunda medges dels när det finns särskild anledning antaga att utmättegendom kommer att säljas till underpris, dels när gäldenären av särskild orsakhuvudsakligen utan egen skuld råkat i tillfälliga betalningssvårigheter delsnär i övrigt synnerliga skäl talar för uppskov, allt under förutsättning attutmätningssökandens rätt till betalning inte äventyras eller hans rätt på annatsätt otillbörligt sätts åt sidan. Liksomberedningen anser jag att den nuvarande ordningen med både anstånd som lämnasav utmätningssökanden och uppskov som meddelas av exekutiv myndighet börersättas med bestämmelser som alltid ligger i de exekutiva myndigheternas handatt besluta i frågan om försäljning av utmätt egendom skall anstå. Denavvägning mellan olika partsintressen som kan sägas komma till uttryck inuvarande regler bör i huvudsak behållas. Befogenhetenatt meddela anstånd bör givetvis åvila den myndighet som det åligger attombesörja den exekutiva försäljningen. När det gäller utmätt lös egendom iallmänhet bör det således vara utmätningsmannen som meddelar anstånd, medanmotsvarande uppgift i fråga om fastighet samt fartyg, luftfartyg och intecknadereservdelar till luftfartyg bör ligga på ÖE. Anståndbör, som beredningen förutsätter, inte kunna konmia i fråga annat än efterbegäran av utmätningssökanden eller gäldenären. Förfarandet måste emellertidgestaltas på skilda sätt beroende på om det är sökanden eller gäldenären sombegär anstånd. Enbegäran om anstånd med försäljning från sökandens sida bör regelmässigtbeviljas. Endast om särskilda skäl talar mot anstånd bör begäran avslås. Omgäldenären begär anstånd bör sökanden, i enlighet med beredningens förslag,alltid få tillfälle yttra sig, innan beslut fattas. Ett medgivande frånsökandens sida bör däi-vid bedömas på samma sätt som om han själv begärtanstånd. Utan sådant medgivande bör gäldenärs begäran om anstånd bifallasendast om särskilda skäl föreligger. Beredningenhar som skäl för att vägra anstånd som har medgetts av utmätningssökandeanfört att auktion på den ifrågavarande egendomen redan har blivit utlyst. Jagdelar beredningens uppfattning att anstånd i ett sådant läge inte bör medgesannat än om mycket starka skäl föreligger. Att, som nå- gonremissinstans förordar, helt stänga möjligheten att på begäran eller eftermedgivande av sökanden inställa en utlyst auktion anser jag inte vara lämpligt.Liksom beredningen vill jag emellertid betona att det inte bör få förekommaatt auktion utsätts och inställs vid upprepade tillfällen. Det kan i detsammanhanget påpekas att sökanden alltid har möjlighet att genom återkal-lelseav utmätningen åstadkomma att förfarandet nedläggs och utlyst auktioninställs. Förprövningen av om anstånd bör lämnas utan att sökanden har medgett det börledning kunna hämtas i de nuvarande bestämmelserna om uppskov med försäljning.I en sådan situation bör anstånd sålunda kunna medges på de grunder som kanåberopas för uppskov. bör emellertid gälla att anstånd inte får ledatill att sökandens rätt till betalning äventyras eller att hans rätt i övrigtåsidosätts. Somberedningen har förordat bör det beträffande fastigheter och lös egendom iallmänhet fastställas vissa tidsgränser för anstånd med försäljning som inte utansynnerliga skäl får överskridas. En sådan tidsgräns för anstånd beträffandefastigheter bör, i enlighet med vad beredningen föreslagit, kunna sättas tillett år och i fråga om lös egendom från utmätningen. Jag delarockså beredningens uppfattning att någon motsvarande tidsgräns inte behövs ifråga om anstånd med försäljning av luftfartyg och intecknade reservdelar tillluftfartyg, eftersom några längre anståndstider knappast kan tänkas komma ifråga beträffande sådan egendom. Samma skäl kan, som har påpekats i ett parremissyttranden, också anföras för att underlåta att sätta ut en tidsgräns föranstånd med försäljning av fartyg som avses i 94 § UL. I avbidan på att denpågående översynen av reglerna om exekutiv försäljning av fartyg slutförs böremellertid enhgt min mening samma tidsgräns som förordas beträffande anståndmed försäljning av fastighet, dvs. efter utmätningen, kunna fastställasockså beträffande sådana fartyg. Reglernaom tidsfrister för utmätning och försäljning av utmätt egendom samt om anståndmed sådana åtgärder är f. n. inte tillämpliga vid indrivning av skatter, böteroch andra offentligrättsliga fordringar. Fleraremissinstanser har tagit upp frågan i vad mån undantag från de nu föreslagnabestämmelserna bör göras beträffande indrivning av skatter, böter och liknande.Därvid har framhållits att det skulle innebära en skärpning avindrivningsförfarandet om undantag inte görs. Fråganom det tidsfristsystem och de begränsningar i anståndmöjligheterna som denföreslagna ordningen innefattar bör gälla i allmänna mål bör inte tas upp tillomprövning i detta sammanhang. I departementsförslaget har således de allmännamålen undantagits från tillämpningen av bestämmelserna om tidsfrister ochanstånd. 2.14.10Former för realisation av utmätt fast egendom Genom ändringar i UL, som trädde i kraft den 1 juli1967, infördes flera bestämmelser i syfte att öka möjligheterna att uppnåtillfredsställande ekonomiskt utbyte vid exekutiva försäljningar eller i varjefall motverka att utmätt egendom säljs till underpris. a. formen för försäljning av utmätt egendom. I fråga om lös egendomöppnades sålunda möjlighet att verkställa försäljning inte bara på auktion utanockså under hand (96 a § UL). Sådan underhandsförsäljning får ske om detframstår som sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås därigenom.När det gäller fast egendom infördes bestämmelser som gör det möjligt attsälja tillbehör till utmätt fastighet för sig och därefter fastigheten iövrigt, när detta från ekonomisk synpunkt och i övrigt framstår som lämpligareän en försäljning av fastigheten och alla dess tillbehör i ett sammanhang (100a § UL). Tillbehörsförsäljning skall ske i den ordning som gäller för utmättlösöre, vilket innebär att den kan ske på auktion eller under hand. Såväl ifråga om fast som lös egendom infördes bestämmelser som gör detmöjligt för den som förrättar exekutiv auktion att vägra godta inrop, om det ärsannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås (93 § 2 mom. och 126 § 3mom. Bestämmelserna om särskild försäljning av fastighetstillbehör och omrätt att vägra godta inrop när fastighet bjuds ut på auktion har, i sakhgthänseende oförändrade, tagits in i beredningens förslag till lag om exekutivförsäljning av fast egendom. Somframgår av vad jag nu har sagt berörde de ändringar i UL, som genomfördes år1967, inte sättet för exekutiv försäljning av fastighet i annat avseende än attsärskilda regler om fastighetstillbehör infördes. liksom tidigare gällersålunda att försäljning av själva fastigheten bara kan ske på offentlig auktionsom verkställs av ÖE (89 och 97 §§ UL). Beredningenhar i sitt nu aktuella betänkande tagit upp frågan om det, på samma sätt somredan har skett beträffande lös egendom bör öppnas möjlighet aft också säljautmätt fastighet under hand i stället för på auktion. Vidsina överväganden i denna fråga har beredningen funnit att det ibland bör varamöjligt att få ut mera för en fastighet om den får bjudas ut till försäljningunder hand. Beredningen anser emellertid att underhandsförsäljning inte lämparsig så bra som försäljningsform i mer komplicerade fall. I fall dåförsäljningen rättsligt sett är mycket enkel och då fastigheten inte är högtbelånad bör det emellertid enligt beredningen vara en fördel om underhandsförsäljningkan ske. Beredningen har därför föreslagit regler som innebär, att utmättfastighet får säljas under hand, om det är tillförlitligt utrett vilkafordringar och rättigheter som belastar fastigheten och underhandsförsäljningfinnes vara mera ändamålsenlig än försäljning på auktion. Under remissbehandlingenhar flertalet remissinstanser anslutit sig till be- En allmän åsikt bland de positiva remissinstanserna är sålunda,att underhandsförsäljning bör kunna ske i sådana okomplicerade fall somberedningen åsyftar men att försäljning på auktion måste vara det normalaförsäljningssättet. Iflera remissvar framförs emellertid kritik mot förslaget att göra det möjligtatt sälja utmätt fastighet under hand. Det har därvid framhållits att det videxekutiv försäljning av fastighet är viktigt att försäljning sker medtill-lämpning av ett i lag noga reglerat förfarande. Vidare har framhållits attunderhandsförsäljning bara kommer att kunna utnyttjas i enstaka undantagsfalloch att det därför framstår som onödigt att öppna möjligheter att använda dennaförsäljningsform. Enligtmin mening är det när det gäller utmätt fast egendom, som ofta utgör ettviktigt förmögenhetsobjekt, särskilt angeläget att man utformar reglerna omhur försäljningen skall ske så att de ger möjligheter att i det enskildafallet uppnå ett så tillfredsställande ekonomiskt resultat som möjligt. Fråndenna synpunkt är det önskvärt att införa regler som medger att utmättfastighet bjuds ut till försäljning under hand. I vissa fall kan därigenom påett bättre sätt än vid försäljning på auktion skapas förutsättningar för ettmarknadsmässigt pris för fastigheten. Tydligtär emellertid att utrymmet för att använda underhandsförsäljning somförsäljningsform när det gäller utmätta fastigheter är begränsat. I fall dåförhållandena är komplicerade, som då förfarandet rör många rättsägare med motvarandra stridande intressen eller då det föreligger svårigheter att utredavilka fordringar och rättigheter som belastar fastigheten, är det inte lämpligteller önskvärt att man frångår det formbundna förfarande somauktionsförsäljning innebär. Jag delar sålunda beredningens uppfattning attförsäljning under hand inte är en försäljningsform som lämpar sig förkomplicerade fall. Detförhållandet att användningsområdet på detta sätt måste vara begränsat böremellertid enligt min mening inte leda till att man avstår från att införaförsäljningsformen. Liksom beredningen och flertalet remissinstanser anser jagatt de fördelar som denna försäljningsform kan erbjuda bör kunna tas till varai sådana fall då försäljningen rättsligt sett framstår som enkel och dåförhållandena också i övrigt är okomplicerade. Jag delar sålunda beredningensuppfattning att regler bör införas som medger att denna försäljningsform fåranvändas också beträffande utmätta fastigheter. Jag vill emellertid framhållaalt jag inte räknar med att underhandsförsäljning skall bli någon särskiltvanUg företeelse. Försäljning på auktion torde sålunda också i fortsättningenfå ses som det normala sättet för försäljning av utmätta fastigheter. Avvad jag redan anfört framgår att jag liksom beredningen anser att underhandsförsäljningav en utmätt fastighet bör föregås av en prövning, som visar att försäljning idenna ordning framstår som fördelaktig. prövningbör för- och nackdelarna med de olika försäljningssätten vägas mot varandra.Självfallet kommer härvid frågan vilket av dem som kan vara ägnat att ledatill det bästa utbytet i förgrunden. Enbart det förhållandet att det finnsanledning att anta att en högre köpeskilling kan uppnås genom underhandsförsäljningav fastigheten än om den säljs på auktion kan emellertid inte vara avgörandeför frågan om fastigheten bör bjudas ut under hand. Som jag nämnde ärunderhandsförsäljning inte en försäljningsform som lämpar sig för fall dåförhållandena från olika synpimkter sett är komplicerade. I sådana fall bördärför underhandsförsäljning inte komma i fråga, även om det finns skäl attanta att försäljning i den ordningen skulle kunna leda till bättre utbyte änauktionsförsäljning. A andra sidan kan det i något fall framstå somfördelaktigt att sälja fastighet under hand, trots att det är tveksamt omförsäljning i den ordningen kommer att medföra att högre pris uppnås än omförsäljningen sker på auktion. Det kan exempelvis visa sig att det är möjligtatt snabbt slutföra det exekutiva förfarandet om underhandsförsäljning får ske.Är försäljning under hand inte utesluten av annan orsak, bör då det förhållandetatt osäkerhet råder i frågan om man kan få ut mera vid auktion inte utgöranågot absolut hinder mot att underhandsförsäljning sker. Att försäljning underhand av utmätt fastighet på detta sätt får föregås av en allmänlämplighetsprövning bör komma till uttryck genom att det, i enlighet med vadberedningen har föreslagit, som förutsättning för att denna försäljningsformskall få användas föreskrivs att den framstår som mer ändamålsenlig änförsäljning på auktion. Jag biträder sålunda inte den av några remissinstanserframförda uppfattningen att det, liksom i fråga om underhandsförsäljning av lösegendom, också beträffande utmätt fastighet bör föreskrivas att försäljningunder hand får ske bara om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kanuppnås därigenom. Detkan sättas i fråga om man som förutsättning för att fastighet skall få säljasunder hand bör föreskriva att försök först skall ha gjorts att sälja fastighetenpå auktion. Om ett sådant krav ställdes, skulle man kunna skapa ett gottunderlag för bedömningen om underhandsförsäljning är en ändamålsenligförsäljningsform. Mot detta kan emellertid hävdas att ett sådant förfarandeskulle bli omständligt, tidskrävande och dyrbart. Beredningen har inte hellerförutsatt att försök att sälja fastighet på auktion skall föregå ett utbud avfastigheten till försäljning under hand. Liksom remissinstanserna har jag intenågot att erinra mot detta ställningstagande. Å andra sidan kan ett utrop avfastighet på auktion, som inte har lett till försäljning till följd av att ettgodtagbart bud inte har uppnåtts, utgöra ett skäl att pröva om underhandsförsäljningkan ge ett bättre resultat. Något hinder mot att efter ett misslyckat försöksälja fastighet på auktion gå över till att bjuda ut fastigheten under handbör alltså inte finnas. Jagär ense med beredningen om att försäljning under hand av utmätt fastighet börske i former som så nära som möjligt ansluter till dem som i all- mänhettillämpas vid frivillig försäljning av fastighet. Försäljning under hand bördärför i princip inte ha till följd att några inteckningar blir utan verkaneller att upplåtna rättigheter upphör. Vidare bör köparen åläggas att svara föralla fordringar som belastar fastigheten och som inte betalas på annat sättunder exekutionen. Detta leder till att man som en ytterligare allmänförutsättning för att underhandsförsäljning skall få ske bör ställa upp att detskall vara utrett vilka fordringar och rättigheter som belastar fastigheten. Omnågon säker utredning i det avseendet inte har kunnat åstadkommas, börfastigheten inte bjudas ut till försäljning under hand. Också i det avseendetansluter jag mig sålunda till beredningens förslag. Enligtberedningens förslag ankommer det på ÖE att pröva om förutsättningarna förunderhandsförsäljning är uppfyllda och att besluta om försäljning i sådanordning. Under remissbehandlingen har från några remissinstansers sida hävdatsatt ÖE borde pröva frågan om försäljningsformen bara efter framställning frånrättsägare. Det har också påpekats att det skulle medföra en ökning avarbetsbördan, om det åläggs ÖE att i varje ärende om exekutiv försäljning avfastighet verkställa en sådan prövning. I anslutning till detta vill jag erinraom den karaktär av undantagsföreteelse som försäljning imder hand av utmättfastighet skall ha. I det helt övervägande flertalet exekutionsfall som avserfastighet borde det utan någon närmare prövning från ÖE:s sida stå klart attförsäljning under hand inte bör kunna komma i fråga. Att ÖE självmant har attta upp frågan om försäljningsformen kan därför inte antas komma att föra medsig att hans arbetsbörda ökas nämnvärt. Jag vill också framhålla att frågan omfastigheten skall bjudas ut under hand bör tas upp till prövning på ett såtidigt stadium som möjligt under det exekutiva förfarandet.