bet · FU01CU12 · 1971-12-31 00:00:00 — Imotionen nr 1162 föreslås att småhus skall få byggas utan kvotbegränsningarinom stödområdet och begärs utredning om ett helt fritt byggande inom dettaområde cch inom orter i övrigt som erhåller statligt stöd för näringslivetsutveckling. Vid1969 och riksdagar har statsutskottet ansett att syftet att främjavisst småhusbyggands och påverka den regionala fördelningen inte bör främjas påföreslaget sätt. Vad först angår frågan om frånbostadsbyggnadsplanen skall undan-tas vissa småhus torde enligt civUutskottetsmening i motioner framförda yrkanden därom närmast syfta till att påverkafördelningen mellan småhus och flerfamiljshus eller den regionala fördelningenav byggandet - syften som kan och bör främjas genom beslut i andra former pågmndval av särskilda överväganden. Avsevärd risk firms snarare för att vidbifall tUl motionerna i vart fall den regionala fördelningen påverkasogynnsamt och ett raticnellt byggande hämmas. För det fall att ett bifaU tillmotionerna i denna del inte ansetts medföra märkbara ändringar i byggandetstotalvolym har de anförda skälens tyngd i motsvarande mån minskat. Det kandock under nu föreliggande förhållanden och mot bakgrund bl. a. av uppgifteroch ansökningar om igångsättnings- tillståndför småhus antas att ett bifall till motionema skulle kunna medföra sådanapåfrestningar på samhällsekonomin och byggnadsiesur-serna som inte kantolereras. Ifråga om strävandena mot en högre långsiktig planeringsnivå kan civilutskotteti allt väsentligt ansluta sig till vad statsutskottet enligt ovan uttalat till1970 års riksdag. Positiva verkningar av en högre långsiktig planeringsnivåförutsätter att denna planering kan lokalt konkretiseras, något som i vart fallinte är möjligt innan den regionala och kommunalekonomiska planeringen funnitsina former. En högre långsiktig planeringsnivå innebär somantytts att den lokala fördelningen kunde nå ytterligare kommunblock. Enytterligare spridning av enligt Kungl. Maj:ts förslag beräknade garantiramarför planeringsperiodens tre sista år skulle - förutom att förutsättningar ännusaknas enligt det anförda - få uppenbart otillfredsställande konsekvenser förkommunblock med ett reellt långtidsplanerat byggande och kan därför inte tillstyrkas. Medde nämnda utgångspunkterna föreligger inte heller möjlighet att tillgodoseförslaget om att alla ramar skulle ytterst fördelas av länsmyndighet. Utskottethar ingen erinran mot den föreslagna medelsramen för . Vänsterpartietkommunisterna för i partimotionen nr 1159 fram förslag om en snabbutredning omkraftigt ökad bostadsvolym , en utredning vars resultat börföreläggas och i första hand syfta till att tillgodose en snabbförbättring av bl. a. de ensamståendes och invandrarnas bostadssituation.Enligt motionen kan dessa gruppers bostadsbehov inte tillgodoses genom enomfördelning av det föreslagna programmet. mening måste motionärernas syfte att tillgodose vissa gmppersbostadsbehov främjas inom ramen för det bostadsbyggande som enligt vad ovananförts kan bedömas som möjligt. Dessa bostadsbehov har likom andra lagts tillgrund för avvägningarna. En utredning av föreslagen typ torde inte kunnatillföra bedömningen några nya omständigheter som kan påverka de aktuellagaranterade programmen eller Kungl. föreslås i motionen nr 1157 begära enredogörelse över erfarenheterna av ytramar som försöksvis användfördelningsgmnd. I motionen åberopas effektema därav genom minskad ytstandardoch möjligheten att småhusbyggandet kan komma att reduceras. Dennämnda försöksvis använda fördelningsmetoden har tillämpats för hela landetförst för och har därmed ännu inte kunnat inverka på alla tidigareprojekterade byggnadsföretag. Utskottet har utgått från att Kungl. Maj:t närförutsättningar därför föreligger lämnar en redogörelseför försöksverksamheten utan något initiativ i detta sammanhang. Omfattningen av bostadslån för ombyggnad ochräntebärande förbättringslån anges endast i medelsramar, för vart och ett avåren 1971 och 1972 angivna till 170 milj. kr. Maj:t föreslås som föratfå bemyndigande att öka denna ram för . Medelsramen har under de senareåren varit 170 mUj. Medelsåtgången har emellertid, liksom utbetalningarnaav lånen, legat på en lägre nivå. Imotionen nr 1149 föreslås begära att för / 73ombyggnadsramen ökas ochi nybyggnadsramarna något minskas. Avdet anförda framgår att motionäremas syfte torde tillgodoses enligt Kungl.Maj:ts förslag, vUket utskottet tillstyrker. Imoderata samlingspartiets partimotion nr 521 hemstäUs att boende-utredningen fåri uppdrag att utreda möjligheterna att successivt öka långivningen tUlförbättrings- och ombyggnadsverksamheten. mening kan även syftet med det sistnämnda motionsyrkandet i vad detavser att tilll:öra ytterligare bedömningsunderlag anses tillgodosett utanföreslaget ujjpdrag. väntadehuvudbetänkande torde lämna väsentliga bidrag därtill. Långsiktiga bedömningari frågan ligger redan i boendeutredningens uppdrag. Bostadsbyggandetsinriktning m. m. riksdagar (SU 1965: 38, s. 10, 1966: 38,s. 14) har uttalat att kraftigare produktionsinsatser hiehövdes i områden medbostadsbrist. Vid den regionala fördelningen av bostadslånemedlen bordemyndigheterna ta särskUd hänsyn till föreliggande bostadsbrist istorstadsområden och andra tätorter samt till det bostadsbehov som uppkommer isamband med näringslivets expansion. \'idare underströks angelägenheten av attvid den regionala fördelningen hänsyn tas till näringspolitiska betingelser ochsamhällets lokaliseringspolitiska mål. Vidare skall skälig hänsyn tas tUlbetydelsen av kontinuitet i planering och produktion. Kungl.Maj:t har (cirkulär 1969: 438) anbefallt samtliga statsmyndigheter att vidbeslut som rör lokalisering av offentliga investeringar eller som på annat sätthar betydelse för den regionala utvecklingen beakta det programmaterial m. m.som utarbetats inom länsplanering 1967 samt vad statsmaktema uttalat ianledning härav. har(SOU 1971: 16) i följande tabell redovisat bostadsbyggandetjämfört med befolkningen 1970, totala befolkningsförändringen 1960-1970,nettoinkomsten för fysiska personer 1969, bostadsstocken 1965 samt rivningar1965-1969. Redovisningen har skett efter fördeliaing på regiongmpper: H 1Stockholm, H 2 och , H 3 större städer utanför storstädema, H 4mindre kommunblock i , H 5 Norrlands kustiand och H 6 Norrlandsinland. avrikets befolkning 1970 17,7 195 868 35,0 17,8 22,4 0,52 18,2 av rikets totala bet. för fysiska pers.,miljarder kr. av rikets totala nettoink.1969 Bostadsstocken, milj. lägenheter1965 Procent av rikets bostadsstock1965 Rivning, antal lägenheter 19651969 av rikets rivning 19651969 -13,4 Utredningen redovisar vidare iföljande tabell nyproduktionen av lägenheter 1961-1969 fördelade på de ovanangivna regiongrappema. Index för har satts tiU 100. (98,3) (94,8) (98,0) (113,6) (111,0) (122,8) (158,9) (162,5) (110,2) (104,3) (118,6) (140,7) (139,9) (156,5) (175,2) (188,2) (100,0) (115,0) (126,8) (138,0) (126,9) (143,8) (143,3) (146,2) (103,4) (116,7) (128,1) (133,3) (114,1) (120,3) (111,5) (117,3) (107,8) (145,4) (130,2) (149,4) (133,5) (168,7) (168,7) (152,2) (87,4) (106,8) (96,0) (109,7) (85,8) (103,2) (97,7) (95,4) (101,8) (110,3) (118,1) (131,3) (121,1) (135,8) (144,0) (147,8) I flera motioner förs fram förslag om uttalanden m.m. i fråga om den regionala fördelningen av bostadsbyggandet. I centernspartimotion nr 522 föreslås uttala att vid fördelningen för planperiodenstvå första år hänsyn skall tas till det förhållandet att standardhöjning ochförnyelse av bostadsbeståndet är nödvändig även på orter som statistiskt settinte räknas som expansiva. partimotion nr 1157 innehåller förslagtill uttalande att bostadsproduktionen i takt med tillgängliga mark- ochplaneringsresurser bör inriktas på områden där bostadsbristen är störst ellereljest skulle bli besvärande. Detta uttalande föreslås kombinerat med ettuttalande att ansträngningar bör göras för att minska efterfrågetrycket istorstadsområdena genom en aktiv lokaliseringspolitik, som ger sysselsättningutanför dessa områden. Moderata samlingspartiets partimotion nr 521 utgår frånden tidigare i gemensamma borgerliga reservationer hävdade meningen att eninriktning mot bristorter och expansiva orter inte får tolkas så att denumerärt mindre bostadsbehoven och behovet av bostadsfömyelse i andra orter ände statistiskt expansiva inte tillräckligt beaktas. Motionen utmynnar i dennadel i förslag att den tillsatta bostadspolitiska utredningen får i uppdrag attutreda frågan om den regionala fördelningen med särskild hänsyn tagen till demindre kommunernas behov av bostadskvot. Utskottethar funnit att de uttalanden som statsmaktema enligt ovan tidigare gjort välkan förenas med de förslag till uttalanden som förts fram i motionerna nr 522och 1157. Utvecklingen visar också att syftet med dessa uttalandentillgodosetts vid kvotfördelningarna. Vid dessa fördelningar kommer alltidstridiga lokala intressen att konfronteras, och avvägningarna har hittiUsinneburit att samtliga intressen i möjlig och rimlig grad beaktats även behovetav standardhöjning och förnyelse på enligt motionen nr 522 statistiskt settinte expansiva orter. Inriktningen mot områden där bostadsbristen är störsteller eljest är besvärande framgår av redovisade uppgifter om fördelningen.Syftet att driva en aktiv lokaliseringspolitik - och därmed minskaefterfrågetrycket i storstadsområdena - har markerats i ett flertal uttalandeni sådant ämne. Mot denna bakgrund har utskottet funnit att syftet med nämndamotionsförslag redan får anses tillgodosett. Förslageti motionen nr 521 om tilläggsdirektiv tUl boendeutredningen utgår frånsynpunkter som enligt utskottets mening redan beaktats vid de konkretaavvägningarna. Något behov av en angiven utredning kan därför inte ansesföreligga. Det bör noteras att boendeutredningens redan givna uppdrag tordekomma att ge en ytterligare belysning av frågan om bostadsbyggandets regionalainriktning i ett vidare sammanhang. fömt i samband med bostadsbyggnadsplanen behandlade mo- tionen nr 1162 föreslås utifrån lokaliseringspolitiska ocharbetsmark-nadsmässiga bedömningar ett uttalande för en generösarekvottiUdel-ning i orter inom det allmänna stödområdet och inom orter somerhåller statligt stöd för näringslivets utveckling. Med i huvudsak samma utgångspunkteroch under åberopande av sambandet med den konkreta regionalautvecklingsplaneringen föreslås i motionen nr 1179 en översyn av principemaför fördelning av bostadsbyggandets låneramar i syfte att emå en effektiv,samordning mellan de lokaliseringspolitiska åtgärderna och bostadsbyggandet.Härtill anknyter vidare förslaget i motionen nr 1167 om att uttalarsig för en prioritering av vissa län som inte uppvisar lediga nybyggda bostäder.I den sistnämnda motionen hävdas mot bakgmnd av förhållandena i Kopparbergslän att storstadsregionemas bostadsbehov sedan i vart fall mitten av 1960-taletbetonats och förstärkts på ett sätt som inte står i samklang med den allmännasocialpolitiken och regionalpolitiken. Som tidigare anförts har anknytningen tilllokaliseringssyftena - som de träder fram i regionalpolitiken - markerats isamband med frågorna om regional utvecklingsplanering m. m. och konkretiseratsi ett Kungl. Maj:ts cirkulär till statsmyndigheterna. I av tidigaregodtagna riktiinjer har också stmkits under angelägenheten av att vidbostadskvotens fördelning ta hänsyn till de näringspolitiska betingelserna ochsamhällets lokaliseringspolitiska mål. Länsstyrelsereformen har öppnat ytterligaremöjligheter att regionalt göra samordnade avvägningar. Utskottet har i annatsammanhang (CU 1971: 7, s. 2) ansett sig ha skäl för antagande av bl. a. atten fortsatt integrering av de statliga samhällsplaneringsinsatserna på riks-respektive länsnivå blir nödvändig för ett effektivt och smidigt samspel medden kommunala planeringen. Underlaget för prioriteringsbesluten blir därmed ochgenom pågående utvecklingsarbete förbättrat. Nämnda principiellautgångspunkter, om vilka full enighet rått, torde enligt utskottets meninginnebära att grunderna för de nämnda motionerna nr 1162, 1179 och 1167 kananses tillgodosedda utan någon ytterligare åtgärd i enlighet med vadi motionerna hemstäUts. Statsmakterna har överlämnat detkonkreta valet mellan småhus och flerfamiljshus tiU kommunerna i den månanspråken inte kan tiUgodoses inom låneramarna. Som skäl härför har angetts atthänsyn alltid måste tas till varierande lokala behov och produktionsläget. Under större delen av efterkrigstiden har andelen småhus inyproduktionen uppgått till 25 å räknat i lägenheter. Fördelningen meUanlägenheter i småhus och flerfamiljshus färdigställda framgår avföljande tabeU. Andelen lägenheter i småhus,angiven i påbörjade lägenheter, ökade markant från 28 tiU 33 %och var för . Enligt de kommunala bostadsbyggnadsprogrammen ärandelen småhus för jämfört för programperioden1969-1973. En ökning av småhusandelen mot slutet av perioden är mer markerad iden senare än i den förra programomgången. Detta kan enligt bostadsstyrelsentyda på att andelen småhus sakta kommer att öka. Departementschefen anför till statsrådsprotokollet bl. a.att byggin-dustrialiseringsutredningens förslag Rationellt småhusbyggande (SOU1969: 63) har remissbehandlats och att förslag till de beslut vartiU betänkandetbör föranleda senare kommer att anmälas för Kungl. Maj;t. fann vid riksdag inte anledningtill något uttalande i detta sammanhang. Samma riksdag godkändeKungl. Maj:ts förslag att upphäva tidigare föreskrifter om minsta yta ochrumsantal, ett förslag som lagts fram i syfte att undanröja hinder för enutveckling mot ökad produktion av småhus för mindre hushåll. I partimotioner förordas pä skilda sätt ett ökatsmåhusbyggande. föreslår i partimotionen nr 1157 en ökning medefterfrågan som gmnd och med riktpunkt tills vidare att uppnå en småhusandelom . föreslår i motionen nr 522 att skaU anhållaom åtgärder för att stimulera till en sådan ökning av småhusbyggandet attsmåhusandelen blir i överensstämmelse med konsumentemas krav. I motionen nr 521föreslår slutiigen moderata samlingspartiet att boendeutredningen får i uppdragatt utreda möjligheterna att successivt öka andelen småhus i nyproduktionen såatt denna andel mer än nu anpassas till konsumentemas reella efterfrågan. har på de skäl godkäntinte funnit anledning till något uttalande i fråga om fördelningen på hustyper.Kommunerna har sålunda att i samklang med den fysiska detaljplaneringen taStäUning till angelägenheten av framstäUda låneanspråk i den mån de inte helt kan tillgodoses. Ett särskilt uppdrag till boendeutredningen i denna delkan inte anses påkallat. Denna utrednings uppgift att precisera debostadspolitiska målen med utgångspunkt i förändringar av konsumentemasanspråk och behov, i ändrade levnadsvanor och den tekniska utvecklingen tordeändock leda tUl konkretiseringar av intresse i detta sammanhang. Även fördelningen på lägenhetstyperankommer på den kommunala planeringen. Mot bakgmnd närmast avkostnadsutvecklingen och efter-frågesituationen har dock tidigareanslutit sig till aUmänna uttalanden i denna fråga. Vid 1966 och riksdagar uttalade sålundastatsutskottet att den fördelning mellan små och stora lägenheter som dåutvecklats i allt väsentligt borde bibehållas . Det ströksunder att en alltför ensidig inriktning på lägenheter med färre rum kundemedföra bristfenomen av annan art. Inom en given resursram var det enligt utskottetmer angeläget att öka antalet rum än golvytan per rum. riksdag anfördemed avsedd anslutning till vad tidigare uttalats att återhåUsamhet i fråga omrumsytorna är starkt befogad för att byggnadskostnaderna skall kunnabegränsas. Mot bakgmnd av en konstaterad minskning i efterfrågan på störrelägenheter fann statsutskottet vid riksdag att den lokala bedömningenav den faktiska efterfrågesituationen måste få påverka den aktuellaplaneringen men att skäl därför inte fanns att frångå tidigare uttalanden.Till denna mening anslöt sig statsutskottet även vid riksdag. Isammanhanget har erinrats om de åtgärder som statsmakterna vidtagit för attsänka byggnadskostnaderna och lämna ett delvis bostadsanknutetkonsumtionsstöd. En förskjutning mot mindre lägenhetstyper i flerfamiljshusmed preliminärt beslut om bostadslån började och fortsatte underår 1968 enligt i statsrådsprotokollet (s. 138) redovisadeuppgifter. Den genomsnittliga lägenhetsytan i flerfamiljshus med statliga lånfortsatte att minska (s. 139). Utvecklingen i stort får ses mot bakgmnd bl. a. av enjämförelse med använda trångboddhetsnormer. Uppgifter från bostadsräkningarnaåren 1945, 1960 och 1965 har sammanställts i följande tabeU. Norm 1 avserdärvid att ett hushåll räknas som trångbott om antalet boende i lägenhetenöverstiger två per bostadsrum, köket oräknat. Enligt denna norm kan enpersons-och tvåpersonshushåll således aldrig räknas som trångbodda. Enligt norm 2 räknasett hushåll som trångbott om antalet boende i lägenheten överstiger två perbostadsrum, kök och ett rum oräknade. Andel,% trångbodda hushåll med olika antal barn I moderata samlingspartiets piartimotion nr 521föreslås att boendeutredningen får i uppdrag att utreda orsakerna till ochföreslå åtgärder mot en minskning av lägenhetsstorlekarna. Härtill anknyter iviss mån motiven för det ovan behandlade yrkandet i motionen nr 1157 om enredovisning av erfarenheter av systemet med ramar uttryckta i våningsyta. mening är de: ovan refererade uttalandena från bl. 1968, 1969 och1970 års riksdagar fortfarande aktuella. I stort bör alltså denlägenhetsfördelning som uppnätts fortfarandeeftersträvas. Det är mer angeläget att öka antalet rum än golvytan per rum.Därmed skulle även ett ökat antal lägenheter med få rum kunna frigöras försmåhushållen. Arbetet med ändringsbara lägenhetsindelningar bör fortsätta. Ettföreslaget särskilt uppdrag till boendeutredningen kan inte anses erforderligtbl. a. med hänsyn dels till redan lämnade direktiv, dels tUl insatserna mot enoförmånlig kostnadsutveckling, dels till det fömt konstaterade sambandet meddet delvis bostadsanknutna konsumtionsstödet. harefter riksdags beslut (SU 1970; 5) fått i uppdrag att även prövamöjligheterna att utvidga bidragssystemet till låginkomstgrupper utan barnunder och därvid aktualisera frågor om bidragets effekter i olikafamiljekombinationer, vid olika civilstånd och vid olika hyreskostnader. anförde till riksdag attmiljöfrågorna bör tas upp som en betydelsefull del i den bostadspolitiskamålsättningen och erinrade om att frågoma ägnas uppmärksamhet i olika berördaorgan. Direktivenför boendeutredningen utgår bl. a. från en erinran om att av grundläggandebetydelse för förverkligandet av de bostadspolitiska målen är samhälletsmöjhgheter att styra bostadsproduktionens och bostadsförvaltningens socialainriktning. Därvid har erinrats om de bostadspolitiska program som har lagtsfram av HSB, , och , i vilka a. dessa frågor berörs. I partimotion nr 522 föresläs en parlamentariskutredning angående bostadsmiljön i enlighet med de riktlinjer som presenteratsi motionen. Dessa riktlinjer betonar den sociala miljön, faran av kategoriindelningi boendet och kontaktmöjligheterna. Utredningen föreslås utgå från pågåendeutredningar och studier av bostadsmiljöns betydelse för den socialaanpassningen. Arbetet bör inte begränsas till den yttre miljön utan syfta totalbedömning. föreslår i partimotionen nr 1157 att servicekommitténeller eventuellt en särskild utredning får i uppdrag att gmndligt penetrerabostadsmiljöns sociala effekter och därvid anlita för ändamålet erforderligforskningsexpertis. I motionen betonas i anslutning till dessa frågor viktenav en ökad boendeservice. I motionen nr 1169 föreslås begära en brettupplagd undersökning och utredning kring konsumentemas attityder till olika bostadsformeroch bostadsmiljöer, efterfrågan på lägenheter av olika typer, effektema avomstruktureringen av boendet m. m. Utskottet delar den gmndsyn som främst präglar motionen nr522 i denna del och som ansluter till statsmaktemas tidigare uttryckta uppfattning.Enligt utskottets mening torde dock föreslagna utredningar inte nu vara enlämplig väg att främja avsedda syften. Ett växande aktivt intresse för dessafrågor - manifesterat i kontinueriigt ökande insatser inom den statligt stöddabyggnadsforskningen, pågående arbete inom och skildaorganisationers och folkrörelsers aktiva medverkan - torde i förening leda i den riktning som motionerna syftar till. Ettsärskilt initiativ i dessa frågor är därför obehövligt. I den nämnda motionen nr 1157 föreslås vidare riksdagendels uttala att önskemål om trafikseparering, goda koUektiva kommunikationersamt anpassning till barn och handikappade i större utsträckning bör beaktasvid planeringen av nya bostadsområden, dels uttala sin anslutning tiU imotionen frarriförda uppfattningar beträffande närhetsservice ibostadsområden. Föreslaget uttalande om beaktande av vissa allmäntomfattade planeringsönskemål synes utskottet obehövligt. Ett uttalande omservice-frågoma torde i den mån de inte anses tillgodosedda genom vad utskottetovan anfört i miljöfrågorna få behandlas i samband med konkretiseradeöverväganden i ämnet. Inga meningsmotsättningar torde råda om vikten av attboendeservicen är väl utbyggd och så utformad att den är tUlgänglig för aUa ibostadsområdet. En redogörelse förkostnadsutvecklingen inom bostadsbyggandet m. m. har lämnats istatsverkspropositionen (s. 140-141, 189-190.) I direktiven uttalades att riktlinjerna förbostadspolitiken inrymmer också kravet på effektiv konkurrens inombostadsbyggandet men att man i detta avseende kan sätta i fråga omutvecklingen helt har svarat mot målsättningen. Utredningen har att kartläggaoch analysera utvecklingen hittiUs och utvecklingstendenserna för framtiden.Med utgångspunkt däri skaU bl. a. bedömas viUcen invei"kan producerandeföretags markinnehav har på kommunernas reella möjligheter att avgöra frågorom bostadsbyggande på denna mark o<:h vilka åtgärder som kan behöva vidtas.Vidare bör förutsättningslöst övervägas vUka krav eller viUkor som bör ställasupp för att konkurrensen mellan byggföretagen skall främjas och i vad månsådana krav eller villkor kan knytas tiU olika samhäUs-insatser inombostadsbyggandet, t. ex. bostadslångivningen. I moderata samlingspartiets partimotion nr 521 föresläs nuatt boendeutredningen skall få tilläggsdirektiv att analysera och pröva olikakonkurrensbetingelsers inverkan på markpris, byggproduktion och hyressättningoch förutsättningar för införande av starkare inslag av konkurrens i helabyggproduktionsledet. Mot bakgmnd av de allmännyttiga bostadsföretagensdominans anförs att verklig garanti för anpassning till konsumentönskemålen kanges endast vid fri konkurrens mellan byggherrar på lika viUkor. Därvid skapasockså större möjlighet att hålla tiUbaka kostnadsstegringarna. för i partimotionen nr 1157 fram förslag delsom en bostadskostnadsnämnd, dels att anbudskonkurrens i regel skall sättas somvillkor för vissa bostadslån och därvid även medföra höjning av låneunderlagoch pantvärde. I motionen anförs vidare att det är angeläget attkonkurrensutredningen slutför sitt arbete. Som ovan angetts inrymmer antagna riktlinjer förbostadspolitiken också kravet på en effektiv konkurrens inom bostadsbyggandet.De motiv som anförts för de nyssnämnda förslagen i motionen nr 1157 får iväsentliga delar anses tUlgodosedda genom till konkurrensutredningen lämnatuppdrag. Motiven i övrigt liksom grunden för hemställan i motionen nr 521 fårnärmast anses spegla skilda samhällsekonomiska värderingar m. m. avövergripande natur som inte torde kunna förenas genom ett föreslagetutredningsuppdrag. Departementschefen anförde till1970 års riksdag att det från bostadskonsumenternas synpunkt behövs upplysningoch information som kan ge bättre underlag för bedömning av kostnader ochkvaliteter hos bostäder och olika bostadsalternativ, en information som kanöka konsumentemas inflytande och rikta in sig på värdet av god bostad och godboendemiljö. Sådana initiativ har också tagits. Frågan om konsumentupplysningbehandlas av en 1970 tillsatt utredningsgrupp.Inom denna grupp pågår nu bl.