bet · FU01TU9 · 1971-12-31 00:00:00 — Trafikutskottetsbetänkande nr 1971 TU 1971:9 betänkande i anledning av dels motion omåtgärder mot viss nöjesköming med motorfordon, dels motion om rätt förtrafiknämnd att förbjuda trafik av miljöskäl. 1 motionen 1971:959 av () har yrkats att hos Kungl. Maj:t måtte anhålla om införandet avsådana bestämmelser i allmänna ordningsstadgan att det i motionen angivnasyftet att komma till rätta med störande nöjesköming uppnås. I motionen 1971:499 av iHelsingborg m. fl. (c) har yrkats att måtte i skrivelse till Kungl.Maj:t hemställa om skyndsam utredning av bestämmelserna i 61 §vägtrafikförordningen om rätt för lokal trafiknämnd att förbjuda trafik avmiljöskäl. Över motionen 1971:959 har yttrandeinhämtats från . Se bilaga till detta betänkande. I motionen 1971:959 har framhållitsatt i många tätorter nöjesköming med motorfordon i bullrande ochluftförorenande former blivit mycket besvärande genom att den koncentreratstill centrala områden och bedrivs på tider då den för allmänheten är särskiltstörande. Möjligheter att komma till rätta med sådan störande körning bordedärför kunna ges genom att bestämmelser införs i allmänna ordningsstadgan somt. ex. ger vederbörande myndigheter rätt att för vissa områden och vissa tideravlysa annan trafik med motorfordon än nyttotrafik. 1 motionen 1971:499 har framhållits att den växandeopinionen för skapandet av en bättre miljö och de tungt vägande skälen för atttillgodose trivsel i fråga om både boendeförhållanden och livsbetingelser iövrigt visar att det finns ett allmänt intresse att åtgärder vidtas för att sålångt möjligt eliminera miljöfarliga trafikstörningar i form av buller ochföroreningar. Enligt motionärerna bör möjligheter därför ges åt trafiknämnd ikommunerna att i särskilt utsatta och från miljösynpunkt känsliga områdenförbjuda viss trafik under vissa tider . Utskottet kan för sin del i stort sett ansluta sig tillden uppfattning motionärerna därvid givit uttryck åt. Det framstår således somangeläget att åtgärder vidtas i syfte att i möjligaste mån elimineramiljöfarliga trafikstörningar i form av buller och föroreningar. Av yttrande över förstnämnda motionframgår emellertid att redan nu gällande bestämmelser i och för sig gördet möjligt att ingripa mot i vart fall de mest störandeformerna av nöjesköming. Vissa av föreslagna skärpningarav reglerna på detta område skulle formellt sett öka möjligheterna härför. Detpraktiska resultatet förmenas dock främst vara beroende av att polisen gessådana resurser att ytterligare effektivisering av trafikövervakningen kankomma till stånd. Utskottet vill i sammanhanget erinra om ett av Kungl.Maj:t innevarande år fattat beslut ()i anledning av besvär i fråga om lokal trafikföreskrift. 1 nämnda besluterinras om att föredragande departementschefen i prop. 1969:28 - med förslagtill miljöskyddslag m. m. i vad gäller frågan om bekämpningen avmotorfordonsbuller uttalade, att betydande förbättringar kan nås bl. a. genomtrafikreglerande åtgärder. Lokala trafikföreskrifter om exempelvishastighetsbegränsning eller förbud mot vissa fordonstyper inom särskiltbullerkänsliga områden borde vidare införas i större omfattning än hittills.Vad departementschefen härom anförde lämnades utan erinran av . Formellt hinder att med stöd av 61 § 1 mom.vägtrafikförordningen meddela det i besvärsmålet begärda förbudet vilkettorde'vara av samma art som motionärerna åsyftat föreligger således enligtKungl. Maj:ts beslut inte. Det föreskrivs vidare i nämnda utslag att statenstrafiksäkerhetsverk skall underrätta samtliga länsstyrelser och trafiknämnderom innehållet i beslutet. Under hänvisning till det anförda finner utskottetmotionärernas syften i allt väsentligt tillgodosedda. Några särskilda åtgärderi ämnet från sida synes med hänsyn härtill ej påkallade. 1. avslår motionen1971:959, 2. avslår motionen1971:499. Stockholmden På trafikutskottets vägnar Närvarande: herrar i (fp), (),(), i Heden (c). (), (), Rosqvist (s),(), (), i (vpk), ().Clarkson (m), (), Komstedt (m) och (). Bilaga yttrande() över motionen 1971:959 Är 1962 företogs ändring av 58 §vägtrafikförordningen och 10 § mopedförordningen innebärande bl. a. skyldighetför förare av motordrivet fordon att behandla fordonet så att icke onödigtbuller åstadkommes samt att vid färd särskilt inom område medbostadsbebyggelse anpassa färdväg, hastighet och färdsätt så att de som boeller vistas inom området icke onödigtvis störas. Av förarbetena framgår att nämnda regler får ansesinnefatta förbud mot onödig upprepad körning, t. ex. fram och tillbaka på engata eller runt kvarter med bostadsbebyggelse. 1964 aktualiserades ånyo frågan om okynneskörning i motion11:71 där motionären hemställde om sådan ändring av vägtrafikförordningensbestämmelser att ordningsmakten bereddes möjlighet att ingripa mot ihållandenöjesköming, som onödigtvis hindrar eller stör annan trafik eller eljest ärotillbörligt störande. Tredje lagutskottet anförde i utlåtande 1964:5 övermotionen bl. a. att möjlighet ansågs föreligga till sådant ingripande somavsågs i motionen redan med gällande bestämmelser samt att frågor omytterligare skärpning av ifrågavarande stadganden borde bedömas mot bakgrundav de förslag till gemensamma nordiska trafikregler som skulle framläggas inomkort. Utskottet hemställde att motionen inte måtte föranleda någon riksdagensåtgärd. vidtog ej heller någon åtgärd. har behandlat ifrågavarandeproblem i sitt betänkande Vägtrafikregler Del 1 (1966:2). Kommittén anfördebeträffande lydelsen i 58 § vägtrafikförordningen att de olägenheter avframför allt sanitär natur som är förknippade med okynneskörning motiverade atti författningstexten intaga ett klart förbud mot all körning med motordrivetfordon där bostadsbebyggelse finns om körningen är onödig och störande, och attförbudet skulle omfatta . 1 kommitténs förslag till enhetliganordiska trafikregler infördes i 4 kap. 24 § 2 mom. bestämmelser innebärandeförbud mot både vad som kallas nöjesköming och annan körning som är onödigtstörande. Andra bestämmelser av intresse i detta sammanhang är 39 §vägtrafikförordningen vari föreskrivs att vägtrafikant skall visa hänsyn tillandra vägtrafikanter och mot dem som bo eller uppehålla sig vid vägen samt 16kap. 16 § om den som för oljud på allmän plats. Av rättspraxis framgår att vägtrafikanter fällts tillansvar för att de fört fordon, huvudsakligen under dygnets s. k. tysta timmar,på sådant sätt att de som bott eller vistats inom område med bostadsbebyggelseonödigtvis störts. (Se domar nr 1V:B 62, nr IV:63, NJA 1965not C 508 och 1965 s. Styrelsen anser att problem av den art som behandlas imotionen bör lösas genom föreskrifter i trafiklagstiftningen och avstyrkerdärför att bestämmelser härom införs i allmänna ordningsstadgan. Vidarefinner styrelsen att redan nu gällande bestämmelser gör det i och för sig möjligt att ingripa mot i vart fall de meststörande formerna av nöjesköming. De av föreslagnaskärpningarna av reglerna skulle givetvis öka möjligheterna formellt sett. Detpraktiska resultatet är emellertid främst beroende av att polisen ges sådanaresurser att ytterligare effektivisering av trafikövervakningen kan komma tillstånd.