bet · FU01KU75 · 1971-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1971 KU 1971:75 betänkande i anledning av förvaltningsstyrelsensförslag till ny ersättningsstadga för jämte motioner. I detta betänkande behandlasframställningen 1971:21 från förvaltningsstyrelse jämteföljdmotionerna 1971: 16381643 samt de under aUmänna motionstiden väcktamotionerna 1971: 529 och 1971:546. I en den 16 november 1971dagtecknad framstäUning lägger förvaltningsstyrelse fram ettförslag till ersättningsstadga för , som är avsett att fr, o, m, den 1januari 1972 ersätta nu gällande stadga (1941:98) om ersättning förriksdagsmannauppdragets fullgörande. Styrelsen hemställer vidare iframställningen om bemyndigande att i vissa övergångsfall medge särskildavgångsersättning. I framställningen tecknas inledningsvis en bakgrund tiUdet framlagda förslaget (s. 13). FramstäUningen i det följande indelas i tvåhuvudavsnitt. Det första, med rubriken (s. 314), behandlarföljande förmåner: (1) arvode, (2) traktamente, (3) kostnadsersättning, (4)reseförmåner och (5) grupplivförsäkring. Det andra, med rubriken (s, 1423), behandlar (6) pensionsförmånerna och (7) avgångsersättning. Ibåda avsnitten redovisas först gällande bestämmelser m, m. och därefteröverväganden och förslag. Förvaltningsstyrelsens hemställan återfinns på s. 24.Vid framstäUningen har fogats dels en reservation och ett särskilt yttrande avfröken (s. 25), dels som bilaga 1 en tabellarisk beräkning tillbelysande av vissa pensionsfrågor (s. 26), dels som bilaga 2förvaltningsstyrelsens förslag till ersättningsstadga för . Det nya förslaget till ersättningsstadga innehåller inganya typer av förmåner jämfört med nu gällande stadga. Vad gäller förmånerna (1) (5) och (7) innebär förslaget i första hand rent tekniska och redaktionellaförändringar. I fråga om (6) åsyftas en utbyggnad, av den nuvarande ordningentill ett fullt utvecklat pensionssystem, som nära ansluter till vad som gällerför tjänstemän. De viktigaste nyheterna är entioprocentig tilläggspension samt sjukpension ochfamiljepension, Iövrigt hänvisas till den i 2 saml. I motionen 1971:529 av (), somväcktes under allmänna motionstiden, begärs en översyn av reglerna förvisstidspension till avgången riksdagsledamot. Motionären vill ha till stånd enfull anpassning till motsvarande regler för den kommunalavisstidspensione-ringen (för full pension, för att pension skallkunna utgå ävensom gynnande av kortare uppdragstid genom en på visst sätt förhöjdtillgodoräkning av år som tjänstetid). Hemställanlyder: »att reglerna för visstidspensionering av avgångna riksdagsledamöteranpassas till motsvarande regler för den kommunala visstidspensioneringen ienlighet med vad i motionen anförts». I motionen 1971: 546 av m. fl. (fp, s,c, m), som likaledes väcktes under allmänna motionstiden, tas upp nu gällandebestämmelse i 7 a § 1 mom. femte stycket stadgan om ersättning förriksdagsmannauppdragets fullgörande att visstidspension skall minskas med vadsom utgår i lön eller egenpension på grund av anställning i allmän tjänst och iförekommande fall ej utgå. Hemställanlyder: »att måtte besluta att i det fall riksdagsledamot återgått ikommunal tjänst och betalas med lägre lön eller pension än vad han enligtreglementet om visstidspension skulle ha erhållit i pension, styrelsen förriksdagens förvaltningskontor bemyndigas tillerkänna tidigare riksdagsledamotmellanskillnaden, samt att denna bestämmelse får gälla retroaktivt även förriksdagsman som avgått med utgången av ». Motionen 1971:1638 av herrar i (m) ochWijkman (m) avser visstidspensionen. Motionärerna anser att den föreslagna50-års-gränsen bör ändras till en 40-årsgräns. Vidare bör enligt motionärernaförvaltningsstyrelsen ges rätt att bevilja dispens från föreskrivna villkor förutfående av visstidspension. Hemställanlyder: »att ersättningsstadgans 16 §, sista stycket, får följande lydelse:Visstidspension utgår till den som varit ledamot och vid mandatetsupphörande uppnått men ej pensionsåldern och som ej är berättigad tillsjukpension. äger dock bevilja dispens frånovan nämnda bestämmelser». Motionen 1971:1639 av i m.fl. (s) tar upp reseförmånerna. Motionärerna anser att varje ledamot med helttraktamente bör få rätt att under tid då session inte pågår på be- kostnad använda flyg mellan hemorten och högsttio gånger . Av motiveringen framgår att dessa resor skall avse besökpä kansli inom eller gruppkansli. Hemställan lyder: »att måtte besluta om följandelydelse av § 12 i den föreslagna ersättningsstadgan för : Ledamot som erhåller helt traktamente äger påriksdagens bekostnad anlita flyg för resa mellan hemorten och riksdagsortenunder tid då session pågår samt till och från session, dessutom tio resor undericke sessionstid. Ledamot som är bosatt utanför den valkrets, för vilken hanblivit vald, äger under tid då session pågår anlita flyg på riksdagensbekostnad för tio resor mellan riksdagsorten och valkretsen.» Motionen 1971:1640 av . (m, c, fp) tar upp pensionsreglerna och anknyter till den ovan berördamotionen 1971:529 och uttalanden av utskottet och 1970 om anpassningmellan de regler som gäller för och inom kommunerna. Motionärernayrkar om omedelbar och fullständigare anpassning till de kommunala reglernaför närvarande inte anses möjlig att tiden för hel pension skall vara 15riksdagsår. Motionärerna tar också upp frågan om pensionsrätt för sådanaledamöter, vars riksdagsmandat upphört före . De anser att enändring av pensionsreglerna bör påverka även pensionen enligt tidigare fattadebeslut och att övergångsbestämmelserna bör utformas i enlighet därmed. Hemställan lyder: »att måtte besluta dels attantalet riksdagsår för erhållande av hel pension skall vara femton samt att,om antalet riksdagsår inte uppgår till femton, så stor del av hel egenpensionskall utgå som svarar mot antalet riksdagsår, dels att övergångsbestämmelsentill förslaget till ny ersättningsstadga för ändras iöverensstämmelse med riksdags beslut att ändrade villkor förvisstidspensioneringen skall påverka även pensionen enligt tidigare fattadebeslut, att måtte utarbeta erforderlig formulering förovannämnda övergångsbestämmelse.» Motionen 1971:1641 av frökenSandell m. fl. (s, m) avser efterlevande makes pensionsrätt och anknyter tillden av fröken till förvaltningsstyrelsens framställning fogadereservationen. Motionärerna yrkar upphävande av kravet i förslaget attförutsättning för familjepension till efterlevande make skall vara attäktenskapet ingåtts senast den dag ledamoten fyllt . Hemställan lyder: »att måtte besluta attbisatsen i andra meningen i 19 §, första stycket, utgår och att paragrafen idenna del får följande lydelse: 'Familjepension utgår efter den söm vid sin dödvar ledamot av eller berättigad till egenpension enligt 16 §. DentiUkommer efterlevande make samt efterlevande barn som ej uppnått \* 1971. , dock ej barn som vid ledamotens död varadopterat av annan än maken'». Motionen 1971:1642 av , fl, (s) avser reseförmånerna. Motionärerna önskar för att nedbringariksdagens kostnadsökningar restriktivare regler för rätt att på riksdagensbekostnad anlita flyg. Enligt motionärerna bör flyg inte få anUtas för resorvars restid per järnväg inte överstiger . Hemställan lyder: »att måtte besluta att 12 § iersättningsstadga för får följande utformning: 12 § Ledamot som erhåller helt traktamente och vars restid perjärnväg överstiger mellan hemorten och riksdagsorten äger på riksdagensbekostnad anlita flyg för resa mellan hemorten och riksdagsorten under tid dåsession pågår samt till och från session. Ledamot som är bosatt utanför den valkrets, för vilken hanblivit vald, äger under tid då session pågår anlita flyg på riksdagensbekostnad för tio resor mellan riksdagsorten och valkretsen under förutsättningatt restiden per järnväg överstiger .» Motionen 1971:1643 av herrarTorwald (c) och i (c) tar upp det föreslagna bemyndigandet förförvaltningsstyrelsen att medge särskild avgångsersättning i vissaövergångsfall i samband med enkammarreformen. Motionärerna anser underhänvisning tUl bl. a. de i 24 § i den nya stadgan föreslagna reglerna omavgångsersättning att regeln om sex månadsarvoden till den som fyllt 40 årbör gälla även i de berörda övergångsfallen. Hemställan lyder: »att riksdagenvid behandlingen av förvaltningsstyrelsens förslag till ersättningsstadga förriksdagen beslutar en jämkning i reglerna om särskild avgångsersättning ivissa övergångsfall i enlighet med vad som anförts i motionen». I övrigt hänvisas tUl texten i de tryckta motionerna. uttalade sig 1966 för enallmän översyn av gällande stadga om ersättning för riksdagsmannauppdragetsfuUgörande, den s. k, ersättningsstadgan, I sammanhanget anfördes atthuvuddelen av utredningsarbetet i ersättningsfrågorna därefter borde ankommapå , som också borde ta initiativ tUl önskvärdaändringar av teknisk natur. Med stöd av dessa uttalanden har styrelsen för riksdagensförvaltningskontor i framställningar 1967, 1968 och 1970 lagt fram olikaförslag till partiella ändringar i ersättningsstadgan. Det nu av förvaltningsstyrelse framlagda förslaget till ersättningsstadga för bör ses mot bakgrunden avde berörda riksdagsuttalandena . Förslaget syftar till att ersätta nuvarande stadga med enhelt ny författning. En genomgående strävan har varit att göra författningenlättöverskådlig och att utforma såvitt möjligt enkla bestämmelser. I sakanknytes i stora delar till gällande stadga. Förslaget innehåller sålunda inganya typer av förmåner i förhållande till gällande stadga. De nyheter somföreslås avser främst pensionsförmånerna, I denna del åsyftas en utbyggnad avden nuvarande ordningen till ett fullt utvecklat pensionssystem, som näraansluter till vad som gäller för tjänstemän. a. föreslås nu en tioprocentigtilläggspension samt sjukpension och familjepension. Avnyheterna beträffande övriga förmånstyper förtjänar att nämnas attförvaltningsstyrelsen föreslår ett system med sjuklön och s. k.arbetsgivarinträde. Därmed åsyftas att i denna del erhålla jämställdhet medstatstjänstemän. Den allmänna uppbyggnaden av det av förvaltningsstyrelsennu framlagda förslaget och flertalet av föreskrifterna däri har lämnats utanerinran i de i ärendet väckta följdmotionerna. Utskottet finner också för sindel förslaget i stort sett utgöra en god lösning på många av de problem avskilda slag som hithörande frågor innebär, Följdmotionerna avser främst förslagets detaljutformning iolika punkter. Utskottet kommer i det följande att särskilt behandla de delarav förslaget som berörs av yrkanden eller synpunkter i motionerna eller däreljest särskilda skäl funnits föreligga för uttalande. Förvaltningsstyrelsen föreslår attden nya stadgan skall kallas »Ersättningsstadga för ». Utskottetanser emellertid att det till undvikande av missförstånd redan iförfattningens rubrik bör anges att stadgan endast avser ledamot av riksdagen.Utskottet föreslär därför att stadgan i stället benämnes »Ersättningsstadga förriksdagens ledamöter». Bestämmelserna om arvode tillriksdagsledamöterna återfinns i stadgeförslagets 36 §§. Bestämmelserna byggeri huvudsak på nu gällande principer. Utskottet tillstyrker den föreslagna övergångentill ett system med sjuklön och arbetsgivarinträde. Det synes även lämpligt attdet i stadgan uttryckligen fastslås att arvode skall utgå med belopp för månadsom motsvarar två tredjedelar av lönen till statstjänstemani löneklass 1 på löneplan C. En sådan automatik i beräkningarna bör medförabetydande praktiska fördelar. Utskottet kan även på de av förvaltningsstyrelsenanförda skälen ansluta sig till förslagen att slopa nu gällande pensionsavdragfrån arvode och att införa förenklade regler om avdrag vid frånvaro. I tvåavseenden bör emellertid enligt utskottets mening ändring företas istadgeförslaget i nu aktuell del. Det gäller dels den föreslagna regleringen i 4 § av arvodetill ledamöter och suppleanter i besvärsnämnd, dels den i 5 § andrastycket föreslagna regeln om avdrag från riksdagsarvodet för sjukbidrag ellerförtidspension som utgår enligt lagen om allmän försäkring. Den 1970 inrättade besvärsnämnd består förutom av riksdagsledamöter av en särskilt vald ordförande och en ersättareför honom, vilka inte får vara riksdagsledamöter. Med hänsyn till dettaförhållande bör frågan om arvode till nämndens ledamöter inte regleras i ersättningsstadganutan som är fallet i den särskilda stadga som reglerar nämndensverksamhet. Utskottet föreslår därför att arvodesreglerna i 4 §stadgeförslaget endast skall omfatta utrikesnämnden och riksdagenslönedelegation. Enligt utskottets mening finns inte heller tillräckliganledning att nu aktualisera en omprövning av de i 8 § besvärsstadgan förriksdagen och dess verk meddelade bestämmelserna om arvode till ledamöter ochsuppleanter i besvärsnämnden. I detta sammanhang vill utskottet erinra om attbestämmelserna i 4 § endast avser arvodesfrågor. Utöver arvode bör iförekommande fall utgå reseersättning och traktamente enligt allmänna regler.Utskottet förutsätter att förvaltningsstyrelsen meddelar detaljföreskrifter idetta hänseende enligt den ordning som stadgas i 26 §. I 5 § andra stycket stadgeförslaget föreskrivs som redannämnts att avdrag från riksdagsarvodet skall göras för sjukbidrag eller förtidspensionsom utgår enligt lagen om allmän försäkring. Detta är en nyhet i förhållandetill nu gällande ersättningsstadga. Med hänsyn till tillämpade principer föromprövning av förmåner som utgår enligt nämnda lag kan det emellertid knappastantas att sjukbidrag eller förtidspension enligt lagen kommer att utgå, om denberättigade blir riksdagsledamot. Utskottet föreslår därför att ifrågavarandeavdragsregel utgår. Utskottet vill i detta sammanhang också beröra en fråga,som diskuterats inom utskottet vid behandlingen av detta ärende, men där utskottetinte funnit sig böra framlägga något förslag. Förvaltningsstyrelsensstadgeförslag innebär ingen ändring i fråga om ersättning för sådana särskildauppgifter som talmanskap eUer uppdrag att vara ordförande eller vice ordförandei utskott. Liksom nu är fallet skall sålunda enligt förslaget endast talmannenerhålla särskild ersättning. Även andra uppdrag, t. ex. att vara vice talman,kan innebära vissa representationsförpliktelser och merarbete i förhållandetill vad som normalt ankommer på en ledamot. Det synes därför kunnaifrågasättas om inte också dylika uppdrag bör särskilt arvoderas. Frågan ärenligt utskottets mening värd att övervägas och utskottet förutsätter att förvaltningsstyrelsenvid sitt fortsatta arbete med ersättningsfrågorna ägnar den uppmärksamhet och om så finnes påkallat framlägger erforderliga förslag. KU 1971: 75 7 I1113 §§ regleras reseförmånerna. 12§ avser rätten att på bekostnad anlita flyg. En nyhet i förslaget äratt ledamöter som inte är bosatta i sin valkrets under sessionstid får rätttill tio flygresor mellan riksdagsorten och valkretsen. Flygresorna tasupp i motionerna 1971: 1639 och 1971: 1642. Den förstnämnda motionen syftar tiUatt utvidga rätten att anlita flyg även till icke sessionstid (tio resorårligen mellan hemorten och för besök på riksdagskansli ellergruppkansli). Den sistnämnda motionen har ett motsatt syfte. Motionärerna villha sådan ytterligare inskränkning i rätten att anlita flyg, att flyg endast fårbegagnas om restiden per järnväg överstiger . Isin motivering till det framlagda förslaget fäster styrelsen uppmärksamhetenpå att en högst väsentlig ökning av kostnader för flygresor inträttunder senare år. Styrelsen understryker därför som önskvärt att ledamöternasåvitt möjligt iakttar återhållsamhet med flygresor och beaktar föreliggandemöjligheter att använda tåg där det inte vållar särskild olägenhet. Samtidigtkonstaterar styrelsen att enkammarreformen medfört ett ökat behov av flygresorför sådana ledamöter som invalts för valkretsar där de inte är bosatta. Motdenna bakgrund föreslår styrelsen med avseende på dessa ledamöter den nyaregeln om tio flygresor under sessionstid mellan riksdagsorten ochvalkretsen. Utskottetanser att frågan om riksdagsledamöternas rätt att anlita flyg inte får sesfrämst ur kostnadssynpunkt. I stället bör fästas avgörande vikt vidangelägenheten att ledamöterna skall kunna fullgöra de med riksdagsuppdragetförenade förpliktelserna utan att behöva använda restid än som ärnödvändigt. Inte minst viktigt i detta sammanhang är önskvärdheten attledamoten kan hålla kontakt med väljarna och ha möjlighet att själv på ort ochställe sätta sig in i oUka frågor. Det bör också beaktas att utvecklingen medförtatt flyget kommit att inom övriga samhällsområden i allt större utsträckningbegagnas vid tjänsteresor. Mot denna bakgrund framstår nu gällanderestriktioner för flygresor som i viss mån föråldrade. Enligt utskottets meningbör därför övervägas att utsträcka möjligheterna för ledamöterna att användaflyg för resor i anledning av riksdagsuppdraget, bl. a. till tid då sessioninte pågår och inte enbart vid resor till och från egen vaUcrets. Medhänsyn till vad utskottet sålunda anfört kan utskottet inte tillstyrka det imotionen 1971: 1642 framstäUda kravet på vissa ytterligare restriktioner irätten att använda flyg. Förslaget i motionen 1971: 1639 att för besök påriksdagskansli öppna möjlighet för ledamot att begagna flyg även under ickesessionstid överensstämmer däremot till sitt syfte med vad utskottet i detföregående uttalat. Frågan bör emellertid enligt utskottets mening ges en meragenerell lösning, som måste föregås av ytterligare överväganden. Utskottet hardärför stannat vid att nu inte framlägganågot förslag, som går utöver bestämmelserna i 12 §. Det bör i stället ankommapå styrelsen att uppta frågan i dess helhet till förnyat övervägande medbeaktande av vad utskottet anfört. Motsvarandesynpunkter kan anföras för vidgade rättigheter för riksdagsledamot iförhållande tiU vad nu gäller att vid resa som föranledes avriksdagsuppdraget, begagna single sovkupé å järnväg och att anlita taxi ellerprivatbil m. m. Utskottet förutsätter att de tillämpningsföreskrifter i dettahänseende som styrelsen skall utfärda med stöd av 26 § kommer att beakta desärskilda förhållanden som gäller med avseende på riksdagsuppdraget och får ensådan utformning att onödig formalism undviks vid tillämpningen. Pensionsförmånernabehandlas i 1423 §§ i stadgeförslaget. Enallmän fråga i detta sammanhang är förhållandet mellan pensionsreglerna förriksdagens ledamöter och för de heltidsengagerade kommunala förtroendemännen.Redan 1968 uttalade utskottet som ett allmänt önskemål , att enanpassning sker mellan de regler som gäller för och inom kommunerna.1970 förklarade utskottet att detta uttalande alltjämt ägde giltighet. I denunder allmänna motionstiden väckta motionen 1971:529 begärs en full anpassningtill de regler som tillämpas för den kommunala visstidspensioneringen. Styrelsenförklarar i förslaget att vissa paralleller kan dras mellan riksdagsuppdragetoch uppdrag som heltidsengagerad förtroendeman. Styrelsen anseremellertid att det lika litet nu som tidigare föreligger skäl att draparallellen fuUt ut, när det gäller förutsättningar för rätt tUl pension ochsättet att bestämma pensionens storlek. Utskottetkan för sin del som ett allmänt önskemål vidhålla att man bör eftersträva ettpensionssystem för vidkommande som i vart fall inte uppvisar förstora olikheter i förhållande till vad som gäller i fråga om andraförtroendemannapensioner. I detta sammanhang är emellertid av betydelse attnotera att utvecklingen på det kommunala området inte är entydig. Det bördärför vara en viktig allmän uppgift för styrelsen att noggrant följa dennautveckling och att om omständigheterna påkallar det framlägga erforderligaändringsförslag. Deav styrelsen nu framlagda förslagen till nya pensionsregler för riksdagensledamöter innebär vissa anpassningar tUl de principer som tillämpas inom detkommunala området. Dit hör förslaget att nedsätta antalet för hel pensionerforderliga riksdagsår från 20 till 18. I motionen 1971: 1640 yrkas underhänvisning till utskottets ovan berörda uttalanden och 1970 samt tillmotionen 1971: 529 att tiden för hel pension skall vara . Samma mening harframförts av bl. a. den socialdemokratiska riksdagsgruppen i remissyttrandetill förvaltningsstyrelsen i den berörda frågan. Utskottet kan för sin del anslutasig till uppfattningen att 15 riksdagsår numera bör räcka för hel pension. Viddetta ställningstagande fäster utskottet vikt inte bara vid att därmed uppnåsen bättre anpassning till de kommunala reglerna utan även och framför allt att en sådan lösning bättre svarar mot förhållandena efter enkammarreformensgenomförande. Den nu gällande regeln att 20 riksdagsår berättigar till helpension innebar för den tidigare andra kammarens vidkommande att femmandatperioder räckte för hel pension. Det bör enligt utskottets mening intelämpligen ifrågakomma att fordra flera mandatperioder för enkammarensledamöter. Sedan mandatperioden förkortats från fyra till innebär femmandatperioder numera . En regel enUgt vilken 15 riksdagsår räcker för helpension bör också enligt utskottets mening utgöra en lämplig avvägning mellande intressen som bryts mot varandra på detta område. Inte minst betydelsefulltär därvid att nomineringarna inte bör i alltför hög grad bindas vidhänsynstaganden till en kandidats ekonomiska förhållanden. Sätter man nedtiden för full pension till erhålles även inte oväsentliga förbättringarav pensionsförmånerna för ledamöter som lämnar med pensionsrättinnan de uppnått 15 riksdagsår. Utskottets ställningstagande i denna del föranlederändring i 15 § första stycket och i 17 § andra stycket. En annan fråga i pensionssammanhanget gäller minimiåldernför rätt till pension. Den har betydelse främst vad gäller rätten till visstidspension.Styrelsen föreslår därvid i likhet med vad som gäller att det för rätt tillsådan pension skall fordras att ledamoten uppnått . EnUgt motionen1971: 1638 bör åldersgränsen i stället sättas vid uppnådda och styrelsendärjämte ges rätt att bevilja dispens från föreskrivna villkor för utfående avvisstidspension. Utskottet, som noterar att 50-årsgränsen fastställdes 1968i samband med visstidspensioneringens införande, anser att vägande skäl i ochför sig kan anföras mot varje åldersgräns i detta hänseende. Ur rent principiellsynpunkt bör sålunda för frågan om pensionsrätt på grund av ledamotskap avriksdagen vara avgörande, inte åldern utan antalet verksamhetsår. På detkommunala området är det också ovanUgt att åldersrekvisituppställes. Krav i sådan riktning har dock framställts. Inte minstbetydelsefullt för frågans lösning är vidare det förhållandet att det vidfastställd åldersgräns, i stort sett oberoende av var denna sättes, alltid kanuppkomma besvärliga tröskelproblem. Det bör även beaktas att en åldersgräns ipraktiken kan försvåra för partierna att nominera nya riksdagskandidater.Utskottet, som på anförda skäl visserligen anser det böra övervägas omnågon bestämd åldersgräns över huvud bör fastställas för rätt tillvisstidspension, finner emellertid tiden ännu inte vara mogen för att frångåden till-lämpade principen med sådan åldersgräns, I dagens läge viUutskottet KU 1971: 75 10 inteheller motsätta sig styrelsens förslag att bibehålla denna gräns vid fyllda 50år. Utskottet förutsätter emellertid därvid att styrelsen ägnar frågan i heladess vidd fortsatt uppmärksamhet. För att såvitt möjligt motverka uppkomsten avotUlfredsställande tröskeleffekter, bör styrelsen redan nu medges rätt att, omsärskilda omständigheter föreligger, bevilja visstidspension till ledamot sominte uppnått . Bestämmelse därom har intagits i 16 § som fjärdestycke. Slutligen vill utskottet här erinra om bestämmelserna omavgångsersättning i 24 §. Ettannat rekvisit för såväl visstidspensionen som för rätt till ålderspension förden som lämnat före pensionsåldern är enligt styrelsens förslag attha varit ledamot av . Yrkandet i motionen 1971: 529 omfull anpassning till de kommunala reglerna innebär för visstidspensionensvidkommande att kravet ledamotskap skall nedsättas till medrätt att med viss förhöjning tillgodoräkna år som tjänstetid.