bet · FU01SoU39 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1971 SOU1971: 39 Socialutskottetsbetänkande i anledning av motioner om åtgärder mot alkohol- ochnarkotikamissbruket. 1) I motionen 1971:132 av m.fl. (fp)har hemställts . att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om tillsättande av en parlamentariskutredning med uppgift attframlägga förslag till ändringar och förtydliganden av gällandestatsbidragsbestämmelser så att bidrag kan utgå för ytterligare former avnarkomanvård, attytterligare bedöma och konkretisera de åtgärder som narkomanvårdskommittén ochandra föreslagit samt framlägga en mer detaljerad plan för den svenskanarkomanvårdspolitiken, attfölja utvecklingen på narkotikaområdet och föreslå lämpliga åtgärder. 2) I motionen 1971:189 av herrRingaby (m) har hemställts att i skrivelse tiU Kungl. Maj:t måtteanhålla om snabba åtgärder i syfte att nedbringa alkohol- ochnarkotikamissbmket. 3) I motionen 1971:248 av herrWiklund i m. fl. (fp, c, m) har hemställts att hos Kungl.Maj:t hemställer att en perspektivanalys skyndsamtutföres rörande alkohol- och narkotikaproblemen i samhället, de motåtgärdersom bedömes nödvändiga och effektiva för att bekämpa alkohol- ochnarkotikaska-doma samt de kostnader som dessa åtgärder kanföranleda. 4) I motionen 1971:784 av herrStålhammar m.fl. (fp) har hemställts att beslutar uppdra åt Kungl.Maj:t att utarbeta förslag till en allmän alkoholskadeförsäkring vars premiebetalas vid inköp av alkoholvaror i proportion tUl deras alkoholstyrka, samtatt skador med påvisbart samband med alkohol betalas ur den aUmänna alkoholskadeförsäkringen. Vissatidigare utredningar på nykterhetsvårdsområdet På nykterhetsvårdsområdet har ett flertal statUgautredningar gjorts. Av tidigare utredningar kan nämnas alkoholistvårdsutredningen(SOU 1948:23), nykterhetsvårdsutredningen (SOU 1961:58) och 1964 årsnykterhetsvårdsundersökning (SOU 1967:36 och 37). avgav ijuni 1968 sitt betänkande Bot eller böter (SOU 1968:55). Utredningen föreslår att fylleristraffet slopas. Akutberusade personer bör efter omhändertagandet bli föremål för medicinsk och socialutredning och behandling. Med anledning härav föreslås inrättandet avmedicinska kliniker i anslutning till sjukhusen i de tre största städerna samtett 15-tal andra större städer. Därmed beräknar man täcka av allaomhändertaganden för fylleri. Till verksamheten skall knytas läkare och annansjukvårdspersonal samt social personal. På mindre orter föreslås att man iprincip ordnar pä motsvarande sätt, t. ex. med akutintag i anslutning tillalkoholpolikliniker eller, om ingenting annat kan åstadkommas, en upprustningav polisens för-varingslokaler. Även i dessa fall bör emellertid sävälmedicinsk som social personal knytas tUl verksamheten. Utredningens majoritet anser dock inte att fyllerietssärskilda rättsverkningar bör slopas. I avvaktan pä resultatet avsocialutredningens arbete med bl. a. nykterhetsvårdslagen anses sålundafylleriindikationen i 15 § denna lag böra kvarstå. Vidare skulleomhändertagande för fylleri såsom nu kunna leda till ingripande frånkörkortsmyndighetens sida. Maj:ts bemyndigandetillkallades socialutredningen . Utredningsdirektiveninnehåller enligt en av utredningen gjord redovisning i dess förstadelbetänkande (stencil S 1969: 11) bl. a. följande. skall göra enallmän översyn av de tre sociala vårdlagarna, socialhjälpslagen,barnavårdslagen och nykterhetsvårdslagen. De grundläggande principerna i dennuvarande lagstiftningen har sin förankring relativt långt tillbaka i tiden.Lagstiftningen måste anpassas efter utvecklingen i samhället och efter de nyametoder och ökade resurser man fått i fråga om vård och behandling.Socialvårdens olika grenar bör i lagstiftningshänseende såvitt möjligt intevara skilda frän varandra. Utredningsarbetet skall emeUertid inte enbart syfta tillatt anpassa lagstiftningen till dagens situation utan skall även omfatta enundersökning av möjligheterna till vidareutveckling. Arbetet skall såledesomfatta frågor rörande vårdens innehåll och anordningar för att tillgodosevård- och hjälpbehov. Möjligheterna att göra den förebyggande vårdeneffektivare skall beaktas. Uppsökande verksamhet skapar ökade förutsättningarför den ekonomiska och personliga trygghet, som samhällets vittförgrenadeanordningar pä det sociala området syftar till. Lika viktig som den uppsökandeverksamheten är den uppföljande. Det är angeläget att följa resultatet avinsatta åtgärder och pröva nya, om så erfordras. Vård- och behandlingsmetoderskall granskas. Behov av vård och omvårdnad från samhäUets sida kan föreliggaoavsett om det finns ekonomiskt hjälpbehov eller inte. Samordning och samarbete skalluppmärksammas. Samordning av åtgärder och samarbete mellan olika samhällsorganoch institutioner skall granskas. Utredningsarbetet bör bedrivas medutgångspunkt från att ansvarsfördelningen mellan de olika huvudmännen förhälso- och sjukvård samt socialvård i princip skall vara oförändrad. De problemsom kan höra samman med det delade ansvaret för värden, däri inräknatarbetsvärden, skall uppmärksammas. Utöver den sålunda redovisadeallmänna målsättningen för utredningsarbete lämnas preciserade direktiv bl. a.beträffande nykterhetsvården och vården av läkemedelsmissbrukare. I dessa avseendenanförs följande. Samhällets nykterhetsvärdandeåtgärder inom ramen för socialvården regleras främst i nykterhetsvårdslagen.Även nykterhetsvårdslagstift-ningen måste anpassas efter samhällsutvecklingenoch efter den förändrade syn man nu har pä alkoholmissbmk ochalkoholmissbrukare. Den kardäggning avnykterhetsvården, nykterhetsnämndemas och värdanstalternas verksamhet samtvärdklientelet, som utförts av nykterhetsvårdsundersökning, har nuavslutats och resultatet redovisats (SOU 1967:36 och 37). Utredningsarbetethar bestått i dels en undersökning av klientelets sammansättning inom öppenoch sluten nykterhetsvård samt pä vissa medicinska kliniker m. m. och dels eninventering av arbetsvolym och resurser vid nykterhetsnämnderna. Utredningenbör ta del av och överväga de resultat som redovisats inykter-hetsvärdsundersökningen. I sammanhanget kan även erinras om det arbetesom pågår inom fylleristraffutredningen. Svenska landstingsförbundettillsatte en kommitté kallad landstingsförbundetsnykterhetsvårdskommitté. Kommittén har redovisat resultatet av sinutredning. Kommittén föreslär en särskild utredning om den framtidasjukvärdens insatser för de alkoholskadade, vilken skulle kunna skapanödvändigt underlag för sjukvårdsplaneringen och för en kommande diskussion ochöverväganden rörande organisationen av nykterhetsvården i övrigt samt frågorom huvudmannaskap och ekonomi. Vid den översyn av samhälletsnykterhetsvård som skall göras bör övervägas, i vad mån nykterhetsvården kanknytas närmare till sjukvården. I detta sammanhang bör nämnas attmedicinalstyrelsens narkoman-värdskommitté i sitt andra delbetänkande"Kontrollsystemet" (SOU 1967:41) framhåUit att en allmän värdlagskuUe kunna medföra en bättre samordning och enhetlighet beträffande vården avläkemedelsmissbrukare och dessutom lösa vissa viktiga frågor om ansvaret fördenna vård. Frägan om värden av läkemedelsmissbrukare har också berörts i denförut nämnda utredningen av landstingsförbundets nykterhetsvårdskommitté. Här må också nämnas att frägan omtvångsingripanden regler därom finns nu i bl. a. nykterhetsvårdslagen samtfrågan om huvudmannaskapet för vårdanstalterna för alkoholmissbrukare skalltas upp av socialutredningen. UtredningInom , m. m. avgav en arbetsgmpp inomsocialstyrelsen en rapport om åtgärder för anpassning av det allmännaanstaltssystemet inom nykterhetsvården tiU friare vårdformer. Arbetsgmppen harföreslagit, att i princip inte medverkar till att nyavårdanstalter för alkoholmissbmkare anordnas, att genom direktakontakter med kommunala förvaltningar söker stimulera en sådan utveckling avden öppna vården att behovet av anstaltsvård ytterligare kan reduceras samtatt ånyo gör sjukvårdens organ uppmärksamma på skyldighetenatt ge även de alkoholskadade den sjukvård de är i behov av. Arbetsgruppenföreslår en rad åtgärder för en successiv anpassning av det allmännaanstaltssystemet till friare vårdformer. Ianslutning tUl det anförda kan nämnas, att chefen för idecember månad 1970 tiUsatt en utredning med uppdrag att undersöka platsbehovetvid de allmänna vårdanstalterna och avge förslag till lämpliga åtgärder.Tillsättandet av denna utredning medförde att den ovan nämnda arbetsgrappen iviss mån begränsade sitt arbete. Slutligenfinns har skäl nämna att i bil. 11 till arbetsgmppens rapport finns en sammanfattningav den i motionen 1971:132 nämnda rapporten med titeln "Hemlösa män iStockholm. Rapport från socialnämnds socialmedicinska utrednings-och behandlingshem vid ". Alkoholpolitiska utredningen (APU) tillkallades år1965 för översyn av alkohol- och nykterhetspolitiken. I utredningsdirektiven(riksdagsberättelse s. 225) anförs bl. a. följande. nykterhetsreform innebar genomgripandeändringar för den fortsatta alkohol- och nykterhetspolitiken. Tyngdpunkten i nykterhetspolitiken lades på positiva åtgärder.Forskning, undervisning och upplysning i nykterhetsfrågan avsågs bli intensifierade.Nykterhetsvården skulle upprustas. Särskild vikt skulle läggas vidnykterhetstillståndet bland ungdomen. Ungdomsvården skulle stimuleras i olikaavseenden. Reformen innebar ingen ändring i principerna för beskattning avsprit och vin. I syfte att främja övergäng frän starkare till svagare dryckerbibehölls vid reform principen om differentierad beskattning. Dettagällde särskilt i fråga om maltdryckerna. I samma syfte infördes åter rätttill försäljning av starköl. De principer, på vilka reform bygger, harnu verkat . Det torde stå klart att alkoholfrågan alltjämt utgör ettaUvarligt samhällsproblem i vårt land och att åtskilliga därmed sammanhängandespörsmål äimu står olösta. Anledning torde därför finnas att närmare granskaeffekten av reformåtgärder. Jag får därför föreslå att den avriksdagen begärda utredningen nu kommer till stånd. Ehuru utredningen börbedrivas allsidigt och fömtsättningslöst, bör dock ett fort- sattreformarbete vila på de principer som var vägledande . En återgång tilldet tidigare restriktionssystemet bör därför anses utesluten. Utredningen börgivetvis behandla alla de spörsmål som är av betydelse för alkohol- ochnykterhetspolitiken. PrispoUtikens samband med alkoholkonsumtionen bör belysas,och prissättningens relation till alkoholstyrkan bör övervägas. I direktiven pekas på några ay de viktigare frågorsom bör omfattas av utredningens uppdrag. Utredningen bör sålunda bl. a.kardägga olika samhällsgruppers alkoholvanor, pröva tänkbara vägar att begränsamöjligheterna till olaga överlåtelse av msdrycker, beakta den utvecklmg somskett genom den ökade trafiken med utlandet samt ägna uppmärksamhet åt frågorrörande undervisnings- och upplysningsverksamhet, försäljningsorganisation, brukav alkoholsvaga drycker m. m. Även frågan om en ytterligare aktivering av denmedicinska forskningsverksamheten på alkoholskadeområdet bör uppmärksammas avutredningen. Detstår utredningen fritt att under utredningsarbetets gäng föreslå delreformer. Utredningen skall intepröva frågor som rör vård av alkoholskadade. APU har avgivit ett delbetänkande imellanölsfrågan (SOU 1971:66). I detta delbetänkande framhåller APU på i betänkandetanförda skäl vikten av att de alkoholpolitiska övervägandena sker utifrån enhelhetsbedömning. Av detta skäl har APU så länge resultatet av undersökningarsom utförts på APU:s initiativ inte föreligger eller kritiskt granskats ansett sig i princip böra avstå från att framlägga förslag till dellösningar avalkoholpolitiska frågor. Enligtvad utskottet inhämtat har APU som målsättning att framlägga sitthuvudbetänkande . Riktlinjerför narkomanvården, statsbidragsregler, m. m. Med anledning av att missbruket av narkotika ochandra beroende-framkallande medel ökat, inrättades enligt Kungl.Maj:ts bemyndigande inom rnedicinalstyrelsen en expertgrupp för undersökningrörande detta missbruk. Expertgruppen, som påbörjade sitt arbete den 18 juni1965, ombildades och fick namnet medicinalstyrelsensnarkomanvårdskommitté. Medicinalstyrelsenöverlämnade till Kungl. Maj:t två delbe-tänkanden, nämligenKartläggning och vård (SOU 1967:25) och Kon-troUsystemet (SOU 1967:41). Efterremissbehandling av betänkandena beredde Kungl. Maj:t tillfäUe attavge yttrande beträffande riktlinjerna för organisationen av vården förnarkotikamissbrukare. godkände de föreslagna riktlinjema (SU1968:37). En i nämnda proposition föreslagen särskild narkotikastrafflagantogs av (2LU 1968:1). Beslut om statsbidrag till vårdkostnadema m.m. fattades i samband med behandlingen av statsverkspropositionen (prop. 7, SU 1968:5). Beträffande riksdagsbehandlingen av frågor om vårdenav narkotikamissbrukare må här vidare erinras om att lagen (1966:293) omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall ändrades (prop. 111,2LU 59), sedan på många håll uppstått tveksamhet om i vilken utsträcknmg lagengav möjlighet att ta hand om narkotikamissbmkare. Beträffandede av sålunda antagna rikdinjema för vården samt beträffande rättentill statsbidrag för narkomanvård må anföras följande, som grundar sig på en iprop. 1971:1 (bU. 7 s. 177) lämnad redovisning. Vården av narkotikamissbrukare skall ordnas inomramen för landstingens sjukvårdande och kommunernas socialvårdande verksamhet.De antagna riktlinjerna för vård och behandling av narkotikamissbrukaren innefattaruppsökande verksamhet, öppen vård, sluten vård och eftervård. Det ärnödvändigt att denna vårdkedja är organisatoriskt väl samordnad och germöjlighet till kontinuitet i behandlingen. Den måste också byggas upp i närasamverkan mellan sjukvård och socialvård. Den uppsökande verksamheten åvilarprimärkommunerna, vilkas ansvar i detta avseende uttrycks i socialhjälpslagen. För att förstärka de anordningar för öppen vård somfinns inom psykiatrin öppnades i proposkion 1969:111 vissa möjligheter atterhålla statsbidrag till värdcentraler för unga narkotikamissbrukare. Ansvaretför dessa vårdcentraler vilar i första hand på sjukvårdens huvudmän.Driftbidrag av statsmedel utgår till landstingskommun eller annan kommun försådan vårdcentral. För bidraget gäller i tillämpliga delar grunderna förbidrag till av alkoholpoliklinik. För många missbrukare krävs kvalificerad vård påpsykiatrisk klinik. Den bör fortsättas på behandlingshem, där terapin kan kombinerasmed arbetsträning eller utbildning. Det åvilar i första hand sjukvårdshuvudmännenatt svara för att behandlingshem anordnas i erforderlig utsträckning.Anordnare kan också vara primärkommun, förening eller stiftelse, varvidfömtsätts en uppgörelse mellan sjukvårdshuvudman och anordnare som garanteraratt kontinuiteten i behandlingen inte går förlorad. För att stimulera till denutökning av vårdresurserna som inrättandet av behandlingshem innebär utgårstatsbidrag till anordnande av behandlingshem enligt i huvudsak de principersom gäller för nykterhetsvärdens institutioner. Statsbidraget utgår från ochmed /72 med högst . per plats och år. Eftervården av narkotikamissbmkare bör varadifferentierad och kunna bedrivas i de olika former som socialvårdensmyndigheter har rik erfarenhet av från andra vårdområden, bl. a. genomplacering i inackorderingshem. Primärkommun, landstingskommun, förening ellerstiftelse kan få statsbidrag för anordnande och drift av inackorderingshem förnarkotikamissbrukare enligt samma bestämmelser som gäller för behandlingshem. TiU organisationer för stöd och hjälp åtläkemedelsmissbrukare samt för viss konvalescentvård för missbmkare utgårsärskUt statsbidrag underanslaget J 7 Bidrag till Länkrörelsen m. m. under femte huvudtiteln. Vidbehandlingen av detta anslag i årets statsverksproposition anfördesocialutskottet i anledning av en motion följande (SOU 1971:5 p. Enligt de riktlinjer som statsmaktema fastslagitför vården av narkotikamissbrukare skall vården ordnas inom ramen förlandstingens sjukvårdande och kommunernas socialvårdande verksamhet.Statsbidragsgivningen har utformats med utgångspunkt härifrån. MöjligheterföreUgger dock för enskilda organisationer föreningar eller stiftelser atterhålla statsbidrag enligt samma principer som gäller för huvudmännen. Som engaranti för kontinuitet i behandlingen förutsätts emellertid i sådana faU enuppgörelse med huvudmannen. Vid sidan härav kan även andra frivUliga initiativförtjäna uppmärksamhet frän samhäUets sida. En meningsfull vård avnarkotikamissbrukare, liksom av alkoholmissbrukare, är emellertid enkvalificerad uppgift som fordrar noggranna förberedelser och systematiskuppföljning och kontroll. I den mån dessa betingelser kan uppfyllas börfrivilliga insatser kunna komma i fråga för samhällets stöd inte minst då detar sig uttryck i experiment med nya behandlingsformer. Vad utskottet anförtbör ges Kungl. Maj:t tUl känna. Utskottetshemställan bifölls av . , m. m. avgav sitt slutbetänkande år1969 (SOU 1969:52 och 1969:53). Betänkandet innehåller en omfattande kartläggningav läget på narkotikaomrädet och en diskussion av samhällets insatser i kampenmot narkotikamissbmket. Kommitténs rekommendationer och förslag spänner övervitt skilda områden, t. ex. internationellt samarbete, kontroll avläkemedelskonsumtionen, rättsvårdande insatser, UtveckUng avteknisk-diagnostiska metoder samt fortsatt utbyggnad av forskningsarbete ochvårdresurser. Iårets statsverksproposition (bil. 7 s. 177) anför chefen för socialdepartementetatt de i betänkandet behandlade frågorna är under uppmärksamhet hos berördamyndigheter och inom det särskilt inrättade samarbetsorganet för bekämpande avnarkotikamissbmk. tillsatte enexpertgrupp på 9 personer såsom rådgivande organ åt inarkotikafrägor. Samarbetsorganetför bekämpande av narkotikamissbruk (SBN) antog regeringen etttiopunktsprogram för en offensiv på bred front mot narkotikamissbruket.Programmet innebär skärpt kamp mot narkotikabranschens profitörer, ökadeförebyggande insatser, förstärkta vårdinsatser och samordning av samhälletsinsatser. Regeringen tiUsatte ett samarbetsorgan för bekäm- pandeav narkotikamissbmket (SBN). SBN leds av statsrådet . : Ledamöter ärriksåklagaren,'cheferna för , kriminalvårds-, styrelsen,rikspoUsstyrelseh, generaltullstyrelsen och samt VD i och förbundsdirektören i . SBN utgivit en skrift Fakta om narkotika och narkomani, i vilkenbehandlats narkotikamissbrakets orsaker och utbredning. Syftet med skriften,som är ett komplement tiU en tidigare faktaskrift, är att ge en utförligarepresentation av den psykologiska och sociala bakgrunden tiU narkotikamissbmk. Den norska regeringen har i anslutning tilllångtidsprogrammet 1970 1973 lagt fram "perspektivanalyser" sominnebär utvecklingsskisser i fråga om ekonomi,utbildningssektom, arbetsmarknaden, hälsovården, samfärdseln inom landet ochenergiförsörjningen. Med utgångspunkt i analyser beträffande hälsovården harStatens edruskapsdirektorat utarbetat en skrift Perspektivanalyse föredruskapsarbeidet (nykterhetsvårdsarbetet). Skriften som upptar 6Ö sidor harfyra huvudavsnitt med följande kapitelrubriker, nämligen 1)Utvecklingstendenser i samhället och nykterhetsvärdssektom, 2) Utvecklingslinjer,principer och målsättningar i nykterhetsvårdsarbetet, 3) Åtgärder ochorganisation samt 4) Den fortsatta utbyggnaden av de olika organen. Beträffandedet norska systemet för långtidsplanering får utskottet i övrigt hänvisa till1970 års långtidsutredning, bil. 9, Plan och Prognos (SOU 1971:70 s. 64). I de fyra motioner som behandlas i detta betänkandetas upp frågor om olika åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbmket. Imotionen 1971:132 hemstäUs att skaU begära att en parlamentariskutredning tillsätts med vissa närmare angivna uppgifter på narkotikaområdet.Den begärda utredningen skulle enligt motionärerna framlägga förslag tilländringar och förtydliganden av gällande statsbidragsbestämmelser så att bidragkan utgå för även andra former av narkomanvård än dem som erhåller stöd.Utredningen skulle vidare ytterligare bedöma och konkretisera de åtgärder somföreslagits av bl. a. narkomanvårdskommittén samt framlägga en mer detaljeradplan för den svenska narkomanvårdspolitiken. Den parlamentariska utredningenskulle slutligen.följa utvecklingen på narkotikaområdet och föreslå lämpUgaåtgärder. Imotionen 1971:189 hemställs att skaU anhåUa om snabba åtgärder isyfte att nedbringa alkohol- och narkotikamissbmket. Yrkandet framställs underhänvisning tiU att det i alkoholpolitiska ut- SoU 1971: 39 9 redningensdirektiv uttalas att utredningen inte får blockera separata åtgärder påområdet. Imotionen 1971:248 yrkas att skaU begära att en perspektivanalys förde närmaste 20 åren skyndsamt utförs rörande alkohol-och narkotikaproblemen isamhäUet, de motåtgärder som bedöms nödvändiga och effektiva för att bekämpaalkohol- och narkotikaskadoma samt de kostnader som dessaåtgärder kan föranleda. Motionärema hänvisar till att en sådanperspektivanalys långtidsutredning som begärs i motionen finns i . Imotionen 1971:784 vill motionärema att förslag tUl en aUmän alkoholskadeförsäkringskall utarbetas. Premiema skuUe betalas vid in-, köp av alkoholvaror iproportion till varomas alkoholstyrka. Skador med påvisbart samband med alkoholskulle betalas av försäkringen. Problemet att komma till rätta med alkoholmissbmketi vårt sam-häUe har varit aktuellt . ÅtskUliga utredningar hargjorts på området, och genom lagstiftning och andra åtgärder har statsmakternasökt bringa ner missbruket. Även friviUiga insatser av betydande mått harskett. Trots de insatser som sålunda har gjorts utgör alkoholfråganfortfarande ett aUvariigt samhäUsproblem i vårt land. harframför allt den ökade mellanölskonsumtionen bland ungdom alltmer kommit attdominera diskussionen på området. tiUkallades alkoholpolitiskautredningen för att granska effekten av nykterhetsreform. Utrednmgenskall behandla aUa de spörsmål som är av betydelse för alkohol- ochnykterhetspolitiken. Alkoholpolitiska utredningen har tagit uiitiativet tiUgenomförandet av ett antal vetenskapliga undersökningar och vissförsöksverksamhet. Utredningen har avgivit ett delbetänkande imellanölsfrågan. kommer att få ta ställning tillförslag frän Kungl. Maj:t i anledning av detta betänkande. Andra utredningar bl. a. socialutredningen sysslar med frågor som är av betydelse för denframtida nykterhetsvärden. Alkoholfråganär både svår och komplicerad, och det är lika Utet nu som tidigare möjligt attange några lätt framkomliga vägar för att åstadkomma väsentliga förbättringarpå området. Mera betydande ändringar i alkoholpolitiken måste enligt utskottetsmening grunda sig pä ingående överväganden som i sin tur baserar sig pågrundUgare undersökningar och om möjligt försök på alkoholområdet. Mot dennabakgmnd är det värdefullt att sådant gmndmaterial kommeratt läggas fram av alkoholpolitiska utredningen. Enligt vad utskottet m-hämtatär målsättningen att utredningens huvudbetänkande därefter skall framläggas underhösten 1972. Utredningens förslag bör avvaktas innan statsmakterna tarställning tiU den framtida alkohol- och nykterhetspolitiken. Utskottet kan medhänsyn härtUI inte biträda förslaget i motionen 1971:189. Motionen avstryks idenna del. I motionen 1971:248 om en perspektivanalys avalkohol- och nar kotikaproblemen anförs bl. a. att vidtagna åtgärdermot missbmket av alkohol och narkotika har varit föga framgångsrika, sannoliktberoende på att de inte varit tillräckligt genomtänkta och underbyggda avfakta av olika slag. Motionärema menar att den av dem begärda utredningenmåste innefatta de samhällsekonomiska effektema av missbruket. Därvid måstegöras en analys som visar vilka vinster som med viss insats mot missbmket kanuppnäs i form av bl. a. minskade vårdkostnader och kostnader förproduktionsbortfall samt minskade skadekostnader i trafiken, genom brott ochvid olycksfall i arbete.