bet · FU01CU27 · 1971-12-31 00:00:00 — Snarare börreglema bidra till att dämpa markvärdestegringen genom att inte medgeersättning för sådana värden som grundas på nämnd förväntad markanvändning. Idenna del bör ersättningsreglerna dels främja en framsynt och aktiv kommunalmarkpolitik genom frivUliga förvärv, dels i förening med en sådan markpolitikge kommunerna ett starkt inflytande på prisbildningen. CU 1971: 27 20 I statsrådsprotokollet konstateras att det tidigarefunnits en benägenhet att se mer till expropriatens än till denexproprierandes intressen, en benägenhet som grundat sig på att expropriationuppfattats som ett från rättvisesynpunkt tvivelaktigt ingrepp i den enskUdaäganderätten. Likartade tankegångar återkommer i motionen 1971: 1510 somiimehåller bedömningar om det enskUda fastighetsägandets värde och konstaterandetav att ingrepp i denna rätt medför påfrestningar som ofta inte kan mätas ipengar. Vidarekonstateras att i skadeståndsmål domstolarna tidigare visat stor återhållsamhetoch lagt starka beviskrav på den som yrkade ersättning. Detta har, i föreningmed den nämnda uppfattningen om att expropriation skulle vara ett extraordinärtingripande, lett till särskilda bevisbörderegler för expropriationsrättens del.Dessa regler innebär att rätten inom ovisshetsmarginalerna skall läggabevisbördan på den exproprierande och sålunda döma ut ersättningar i dessamarginalers övre gräns. Motbakgrund av dels uppfattningen att även expropriationer måste innebära enförutsättningslös bedömning av de allmänna intressena och markägarintressena dåde kommer i konflikt med varandra, dels den utveckling som skett i praxisbeträffande skadeståndsmålen, förordas att särskilda bevisbörderegler tillförmån för markägaren inte längre bör vara vägledande i expropriationsmål. Istället bör i sådana mål gäUa samma principer som i skadeståndsmål. Detförutsätts att principen följs utan särskild lagregel därom. Utskottetansluter sig tiU vad som sålunda har förordats och som står i fullöverensstämmelse med utredningens på denna punkt enhälliga förslag att partemaskall anses principiellt likställda i bevisningshänseende. Rättstillämpningenfår med angiven utgångspunkt och med hänsyn till parternas möjligheter attförebringa bevisning avgöra vad som kan fordras i olika situationer ibevisningshänseende. Inom ovisshetsmarginalerna får ersättningen uppskattastill skäligt belopp med beaktande av sannolikheten för olika påståenden och meddet kvarstående syftet att bestämma en ersättning som så nära som möjligtmotsvarar expropriatens verkliga ekonomiska förlust. I denna del har inteheller någon kritik riktats mot förslaget i de avlämnade motionerna. Expropriatensställning påverkas redan nu av att han i princip får ersättning förrättegångskostnaderna i vart fall i första instans. Ställningen förstärksytterligare genom föreslagen lydelse av 67 § ExL, enligt vilket lagrummöjlighet öppnas att få förskott på rättegångskostnad. Löseskilling(710, 33, 111 a och 115 §§ ExL) I enlighet med utredningens av remissinstanserna iallmänhet godtagna förslag förordas att reglerna inte angervärderingsmetoderna utan CU 1971: 27 21 Det som skall ersättas bör i princip vara fastighetensmarknadsvärde, dvs. det pris fastigheten sännoUkt skall, betinga vidförsäljning i den allmänna marknaden. Därvid skall hänsyn dock inte tas varesig till den exproprierandes särskilda intresse att förvärva fastigheten ellertill att fastigheten, kan vara svår att sälja på grund av att expropriation äraktuell. Utskottethar ingen erinran mot vad sålunda eller i övrigt föreslagits i propositionen idenna del. Deallmänna principerna innebär som nämnts även ätt den exproprierandes intresseav att inte behöva betala för värdeökningar som beror påexpropriationsföretaget skaU tillgodoT ses. Uppfattningen som sådan synes allmäntgodtagen och dét anförs även i motionen 1971: 1510 att principen är acceptabeli den mån det exakt kan anges hur stor denna samhällets andel i fastighetensökade värde egentligen är. Enligtföreslagen lydelse av 8 § ExL skall vid bestämmandet av marknadsvärdet bortsesfrån värdehöjning av betydelse som utan att ha samband med förväntningar omändring i markens tillåtna användning kan återföras tUlexpropriationsföretaget. Mot denna redan gällande regel har ingen invändningrests. Vadangår inverkan av expropriationsändamålet som ett led i den allmännasamhällsutbyggnaden ligger sålunda svårighetema i att skilja den värdeökningsom beror på samhällets åtgärder från den värdeökning som beror på markägarensåtgärder eUer förhåUanden. Expropriationsutredningenföreslog, att uppdelningen i princip skulle lösas genom att marknadsvärdetbestämdes som det var när ansökan om expropriation gavs in. Därmed avsågutredningen att undgå att de förväntningsvärden som grundade sig på en genomexpropriationen möj-. liggjord ändrad markanvändning föranleddeersättningsskyldighet; Mera betydande förskjutningar i penningvärdet fram tilldagen för målets avgörande skulle kunna kompenseras med utgångspunkt ikonsumentprisindex. Vid värderingar skulle dock hänsyn aldrig tas tillförhållanden som ligger längre tillbaka i tiden än före talans väckandehos domstolen. Deti propositionen framlajgda förslaget innebär en annan metod för den nödvändigaanalysen av värdestegringarnas orsaker. Metoden in-" nebär att den nu ipraxis gällande regeln att värderingen hänförs till dagen för målets avgörande- värdetidpunkten fortfarande skall gälla. Analysen av värdestegringarnasorsaker regleras av särskilda föreskrifter, gällande vid expropriation förtätbebyggelseändamål. Dessa föreskrifter i 111 a § ExL innebär att analysenbegränsas till de värdeökningar som ägt rum föreansökningen om expropriation, dock högst före talans väckande, viddorn-, stol presumtionstidpunkten. Analysen sker i två led. I det första le- CU 1971: 27 22 detskall fastställas om en värdestegring ägt rum, dvs. skillnaden mellanmarknadsvärdet vid presumtionstidpunkten inklusive då uppkomna förväntningsvärden och marknadsvärdet vid värdetidpunkten inklusive då uppkomnaförväntningsvärden. Vid dessa värderingar skall gälla den allmänna regeln omparternas likställighet i bevishänseende. Föreskrifterna innebär att dennavärdeökning skall anses bero på förväntningar om ändring i markens tUlåtnaanvändningssätt. I ett andra led skall därför prövas i vad mån en eventuelltkonstaterad värdeökning beror på annat än sådana förväntningar. Endast i denmån detta kan anses utrett skall ersättning för den inträffade värdestegringenutgå. Denhuvudsakliga kritiken i motioner mot förslaget i propositionen hänför sig tiUden sålunda förordade presumtionsregeln. I motionen 1971: 1512 föreslås attregeln helt skall utgå och ersättas av en regel som ansluter sig tillutredningsförslaget i fråga om att värderingen skall ske föransökan om expropriation. Enligt motionsförslaget skall dock generellt därtillläggas kompensation för ändring i det allmänna prisläget förmålets slutliga avgörande. Vidare begränsas motionsförslaget inte somutredningens förslag av att värderingen skall ske högst före talansväckande utan av en föreslagen regel att markägaren får begära prövning aversättningsfrågan senast efter det att expropriationstiUstånd beviljats. mening har en presumtionsregel av den i propositionen föreslagnatypen avgjorda fördelar framför den princip om en i viss mån förskjutenvärdetidpunkt som föreslagits i motionen 1971: 1512. Motionsförslaget kan intege möjlighet att analysera någon värdestegring som kan ha uppstått redan föreexpropriationsansökan och som ofta orsakas redan genom översiktlig planering,investeringar för kommunikationer och andra aUmärma ändamål. Värdeökning kanockså komma att skapas redan genom redovisningar av grunder för en fysiskriksplanering. Problemsom hänger samman med långvariga expropriationstillstånd har uppmärksammats avutredningen. Frågor härom torde komma upp till särskilt bedömande i samband medden fullständiga revisionen av expropriationslagstiftningen. VadsärskUt angår den del av en värdeökning som inte överstiger den aUmännaprisnivåns höjning anges i statsrådsprotokollet att det ibland kan finnasanledning att tiUgodoföra markägaren ersättning därför. Den grundläggandefrågan är om värdeökningen kan hänföras till någon annan omständighet än somberor på förväntningar om ändring i det tUl-låtna användningssättet. Engodtagen nettohyreshöjning är sålunda en faktor som kan visa att värdehöjningenhar annan grund än expropriationsändamålet som ett led i en allmänsamhällsutbyggnad. Det är vidare klart att den höjning av marknadsvärdet somuppstår genom ny-eller tillbyggnad får tillgodoräknas som skUlnaden mellanfastighetens CU 1971: 27 23 marknadsvärdevid färdigställandet med och utan byggnaderna. Det är dock uppenbart att dubbeltillgodoräkning inte kan få ske som t. ex. när vid en avkastningsvärderinghänsyn tagits till ökat värde på fastighetsprodukter, vilkas pris påverkats avden allmänna prisnivån. Det kan vidare ifrågasättas om ersättning bör utgå förprisförändrmgar i den mån de kan anses ha redan fått uttryck i ett etableratförväntningsvärde vid presumtionstidpunkten. Frågorna härom är dock i förstahand ett problem för rättstillämpningen. Imotionerna 1971: 1509 och 1510 har förts fram farhågor för pre-sumtionsregelnsinverkan på kreditgivningen. Det bör därför även i detta sammanhang noterasatt redan etablerade förväntningsvärden inte rubbas av de föreslagna reglernaoch att gällande kreditbedömningar sålunda inte rubbas. Farhågorna syns iväsentliga delar vidare gå tillbaka på uppfattningen att generellaindextillägg är en förutsättning för kreditgivningen för hyreshus. Med hänsyntill att en sådan garanti inte heller nu kan anses gälla måste sålunda grundadefarhågor bedömas som överdrivna. Resonemang av denna typ bör skiljas från despekulationer i ändrad markanvändning som kan vara knutna tiU äldre,riv-ningsmogna tätortsfastigheter. Imotionen 1971: 1513 godtas presumtionsregeln som sådan men föreslås attpresumtionstidpunkten inte skall ställas i relation tiU ansökan omexpropriation utan läggas fast enligt förslaget till . Utskottetkan, med hänsyn tUl motionsförslagets konfiskatoriska verkan och även däravföranledda återverkningar på fastighetskrediterna, inte godta ett förslag sominte lämnar ersättningsrätt för redan etablerade värden ävenförväntningsvärden. I och för sig skulle en fast tidpunkt som tog hänsyn tilldessa invändningar kunna vara godtagbar. Det är dock uppenbart att enanalysmetod som utgår från vissa ingångsvärden ställer krav på att bevisningom dessa ingångsvärden skall kunna föras med godtagbar säkerhet i avgörandena.En förlängning av analysperioden så att presumtionstidpunkten kan ligga längretiUbaka än före talans väckande är dock inte förenlig med i dessabedömningar aktuella metoder för att bestämma ingångsvärdet. Motionenav-styrkes därför i denna del. Enaktiv markpolitik stödd av expropriationsregler som motverkar attspekulationer i ändrad markanvändning driver upp fastighetspriserna bör ledatill en dämpad utveckling av dessa priser. I den mån spekulativaförväntningsvärden i fortsättningen gör sig gällande kan emeUertid, enligt vadi statsrådsprotokollet anförs, expropriationsersättningen enligt angivnaregler inte förslå för att förvärva en jämförbar ersättningsfastighet. Dettaskulle te sig stötande i fall då fastigheten huvudsakligen tjänar som bostadför ägaren. En särskild skyddsregel föreslås därför för i första handenfamiljshus som tjänar som CU 1971: 27 24 permanentbostad eller som fritidsbostad för ägaren eller honom när stående. . ', Utskottethar, under de antaganden som anges i statsrådsprotokollet, ingen erinran motden föreslagna garantiregeln, utformad som en jämk-ningsregel i anslutning tUlpresuihtionsregeln. Det bör dock strykas un- : der att jämförelseprisema föratt inte ge dubbel prishöjande effekt inte bör sökas där fastighetsvärdena ibetydande grad redan påverkats av förväntningar om ändradfastighetsanvändning. även anförts i propositionen blir den praktiskaeffekten dock ofta att ersättningen i dessa fall kan bestämihas efter endirekt jämförelse med kostnaden för en likvärdig ersättningsfastighet. Detblir också naturligt att en jämkningsregel med sådant syfte konstrueras så attgarantin avser löseskiUingen. Vidförtida tillträde skall värderingen enligt såväl propositionen som motionen1971:1512 knytas tUl tUlträdesdagen. Även enligt propositionen skallersättningen jämkas med hänsyn till höjning av den allmänna prisnivån utankrav på att det är fråga om någon mer.betydande jämkning. Utskottet har ingenerinran mot dessa principer, bl. a. avsedda att underlätta förtida tUlträde. Ersättningför fastighetsintrång (710 §§, 12 § andra stycket, 31, 32 och 111 a §§ ExL) Lagförslaget, vilket motsvarar utredningensförslag, innebär att vid delexpropriation endast en ersättnihgspost beräknas.Ersättningen skall då i princip motsvara skillnaden mellan å ena sidanmarknadsvärdet före expropriationen med bortseende frånexpropriationsändamålets inverkan, och å andra sidan restfastighetens värdeefter expropriationen, varvid hänsyn tas även tUl denna inverkan. Utskottethar ingen erinran mot de principer som kommit tUl uttryck i lagförslaget idenna del eller mot vad i övrigt anförts i statsrådsprotokollet omrättighetsexpropriation. Annanersättning (7 § ExL) Lagförslaget innebär, liksom utredningens förslag,att,gäUande regler bibehålls. Ersättning för ekonomisk skada skall sålundaktlnna utgå även i annan form än som ersättning för värdet av vad som exproprierats,t. ex. för flyttningskostnad. De närmare: avgörandena får enligt förslaget somhittUls överlämnas, åt rättstUlämpningen att grundas på allmännaskadeståndsrättsliga principer, bl. a. kravet på ett adekvat orsakssammanhangmellan expropriationen och skadan. I motionen 1971: 1508föreslås , uttala sig för vissa värde- CU 1971: 27 25 ringsprinciperi samband med avstående av bostadsrätt eller hyresrätt, t. ex. som följd avfastighetens expropriation. Utskottetansluter sig till de i propositionen gjorda allmänna bedömningarna och finnerinte skäl att genom särskUda motivuttalanden söka binda rättstillämpningen idenna del. Ett avsteg från denna ordning skuUe medföra principiellaöverväganden av såväl systematiskt som sakligt komplicerad natur, övervägandensom knappast i lagregelns form kan täcka alla de situationer ochhänsynstaganden som kan bli aktuella. I sammanhanget bör dock erinras om vad istatsrådsprotokollet anförts om rättighetsexpropriation (s. 191-192) och vaddärav följer i fråga om ersättning för den avstådda rättigheten som sådan. Ersättningi form av annan ersättning avser sålunda inte de ersättningsfaktorer sombeaktas t. ex. vid värdering av rättighetens marknadsvärde. Det allmänna måletför värderingen gäller även här. Syftet är sålunda att ge expropriatenmöjlighet att bibehålla det ekonomiska läge som skulle ha förelegat om någonexpropriation inte ägt rum. I propositionen föreslås inte några ändringar iBL:s kompensationsregler och anförs att utredningens förslag om kompensationoch värdeutjämning måste ytterligare ses över. Defall av inlösen som skall finnas kvar i BL avser inlösen i sambandmed plangenomförande. På grund av den allmänna hänvisningen i 137 § BL skall iprincip de allmänna expropriationsreg-lerna tillämpas vid ersättningensbestämmande. Enligt föreslagen lydelse av 142 § BL skall ävenpresumtionsregeln ha motsvarande till-lämpning när kommun löser mark enligt BL.Eftersom Kungl. Maj:ts tillstånd inte behövs skall tioårstiden räknas fräntalans väckande. Vidarehar utskottet funnit anledning framhålla att förslaget innebär att ävenreglerna i ExL om värdering vid expropriation av del av fastighet blirtillämpliga vid inlösen enligt BL. Ersättningen skall även i dessa fall iprincip utgå som för fastighetsintrång motsvarande skillnaden i marknadsvärdetföre och efter expropriation. Kompensationsreglerna innebär emellertid bl. a.att man skall se bort ifrån de värdeförändringar som orsakas av planändringar.Om t. ex., en del av en planlagd fastighet i ny stadsplan läggs ut till gatatorde man i allmänhet kunna göra det antagandet att fastighetens byggnadsrättföre den plan, varigenom del av fastigheten läggs ut till gata, kan inpassas pååterstoden av fastigheten. Ersättningen för fastighetsintrång skulle då bliskillnaden i marknadsvärde mellan en större och en mindre tomt med sammabyggnadsrätt. Skulle vissa delar av byggnadsrätten inte kunna inpassas pårestfasfigheten utgår även ersättning för den förlorade byggnadsrätten, dvs.. skillnaden i marknadsvärdet mellan CU 1971: 27 26 denstörre tomten med den ursprungliga byggnadsrätten och den mindre tomten med dentekniskt möjliga återstoden av denna byggnadsrätt. Avde föreslagna övergångsreglerna följer att de nya reglerna för delexpropriationskall tillämpas i alla fall då talan väcks efter lagens ikraftträdande, dvs.även då planen fastställts dessföruinan. Följdändringari annan lagstiftning, m. m. Vad i propositionen anförts ger inte anledning tUlannat utskottets uttalande än att förslaget till lag om ändring ifastighetsbildningslagen bör kompletteras med föreskrift om ikraftträdande den1 . Utskottet har ingen erinran mot lagförslagen i vadde inte här förut särskUt berörts. Redaktionell rättelse förordas beträffande12 § ExL. Förslag har väckts i motionen 1971: 1513 om att ibyggnadslagen ta in bestämmelsen om att endast samhällsägd mark får stadsplaneläggas. Utskottethänvisar nu som vid tidigare behandling av ett liknande yrkande (CU 1971: 11 s.7) till bygglagutredningens pågående arbete med nya planformer och avstyrkerbifall till motionen i denna del. sistnämnda motionen föreslås vidare under hänvisning till arbetarrörelsensefterkrigsprogram om bl. a. ett principbeslut att all mark för tätbebyggelseoch alla privata flerfamiljshus successivt skall överföras i kommunernas ägo. Enligtde kommunala bostadsbyggnadsprogrammen för programperioderna 19691973,19701974 och 19711975 var andelen lägenheter på kommunägd mark 69 "/o,71 "/o respektive 70 »/o. Andelen lägenheter belägna pä kommunägd markinom exploateringsområden uppgick för de två senaste planeringsperioderna till83 »/o respektive 81 "/o medan motsvarande andelstal för saneringsområdenvar 40 o/o respektive 41 "/o. förslag kommer senareupp till prövning. mening torde det inte finnas anledning att på föreslaget sättföregripa vissa för frågan betydelsefulla prövningar. Utskottet avstyrkerdärför förslaget. Slutligenföreslås i den nämnda motionen 1971: uttala sig för att ökadelånemedel ställs till kommunernas förfogande. Kommunerna förvärvadeunder åren 19651969 fastigheter för 709, CU 1971: 27 27 1072, 1 245, 1 105 respektive 962 mUj. Preliminära uppgifter för år 1970antyder förvärv för ca 810 mUj. Andelen därav för reglerings- ochsaneringsfastigheter har åren 19681970 varit ca 300/0. Deallmännyttiga bostadsföretagens kostnader för markförvärv uppgick åren 1969 och1970 tiU 201 milj. kr. respektive ca 220 milj. kr. TiUlånefonden för kommunala markförvärv i första hand använd förexploateringsmark har för budgetåren 1968/691970/71 anvisats 30milj. För nuvarande budgetår har anvisats 50 milj. kr. Bostadsstyrelsenföreslår för nästa budgetår att 100 milj. kr. Bedömningarav erforderliga markkrediter och stadiga åtgärder för att tUlgodose sådanabehov bör enligt utskottets mening göras i samband med den allmännabudgetprövningen och mot bakgrund även av de bedömningar till vilkasaneringsutredningens förslag kan föranleda. 1. beträffande yrkanden om uppskovoch avslag m. m. att avslår motionerna 1971: 1509, 1510, 1511 och1512, den sistnämnda såvitt rör förstahandsyrkandet, 2. beträffande markägares erbjudnamedverkan att avslår motionen 1971: 1512 såvitt nu är i fråga, 3. beträffande förutsättningarnaför expropriation av småhus att avslår motionen 1971: 1512 såvitt nuär i fråga, 4. beträffandetomträttsexpropriation att med avslag å motionen 1971: 1512 såvitt nuär i fråga godkänner vad utskottet anfört, 5. beträffande expropriation förvissa tätbebyggelseändamål att med avslag å motionen 1971: 1512såvitt nu är i fråga antar framlagt förslag tUl lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation såvitt avser 1 § första stycket 16, 6. beträffande expropriationsrättför landsting och kommunalförbund i vissa fall att i anledning avmotionerna 1971: 1502 och 1513, den sistnämnda såvitt nu är i fråga, som sinmening ger Kungl. Maj:t tUl känna vad utskottet anfört, 7. beträffande expropriation förkulturella ändamål att med avslag å motionen 1971: 1514 antarframlagt förslag tiU lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385) i vad avser att44 a § nämnda lag skall upphöra att gälla, 8. beträffande grunderna för beräkningen av expropriations- CU 1971: 27 28 företagetsinverkan på fastighetsvärdena.att. avslår motionen 1971: 1512 såvittnu är i fråga, . 9. beträffande föreskrifter om expropriationsföretagetsinverkan på ersättningamä att med! avslag å motionerna 1971: 1512och 1513, båda såvitt nu är i fråga, antar a. förslaget tUllag om ändring i expropriationslagen såvitt avser 111 a och 115 §§, b. förslaget tiUlag om ändring i byggnadslagen såvitt gäller 142 §, 10. beträffande uttalanden omberäkning av annan ersättning i vissa faU att avslår motionen 1971:1508, 11. beträffande kompensationsréglernai byggnadslagen att godkänner vad utskottet anfört, 12. beträffande förslaget tUl lagom ändring i fastighetsbildningslagen (1970: 988) att för sin delantar förslaget med tillägg av ikraftträdandebestämmelse enligt i bilaga härtillsom utskottets förslag betecknad lydelse, 13. beträffande ingressen tUlförslaget till lag om ändring i expropriationslagen att med avslag åmotionen 1971:1512 såvitt nu är i fråga antar Kungl. 14. beträffande ingressen tiUförslaget till lag om ändring i byggnadslagen att med avslag åmotionerna 1971: 1512 och 1514, den förstnämnda såvitt nu är i fråga, antarKungl. 15. beträffande lagförslagen iövrigt att med avslag å motionen 1971: 1512 i vad den inte behandlatsovan för sin del antar dessa, i vad avser 12 § andra stycket förslaget till lagom ändring i lagen om expropriation efter redaktionell ändring enligt i bilagahärtUl som utskottets förslag betecknad lydelse, 16. beträffande ytterligareåtgärder för att överföra viss mark i ägo, m.m., att avslårmotionen 1971: 1513 såvitt nu är i fråga. Stockholmden På civilutskottets vägnar härvarande:herrar Grebäck (c), (), Tobé (fp), i (s),i (s), (), (), Wennerfors (m), (vpk), Jadestig (s), i (c). Ängström (fp), (),i (s) och (). CU 1971: 27 29 1.beträffande yrkanden om uppskov och avslag m. m. a. av herrar Grebäck (c), Tobé (fp), iMariefred (c). () och () som anser att dels utskottets yttrandebort ha följande lydelse: "Deti propositionen framlagda förslaget innehåller som påvisats i bl. a.motionerna 1971: 1511 och 1512 främst i fråga om ersättningsreglernakonstruktioner av.en tidigare inte diskuterad typ. Mot dessa har invänts att deinte bara är ofullständigt utformade och avviker från i övrigt godtagnaprinciper utan även ger en betydande rättsosäkerhet. De närmare konsekvensernaav den föreslagna presumtionsregeln har inte utretts. Även om ingen invändningkan göras mot syftena som sådana att främja en aktiv markpolitik ochmotverka oförtjänt markvärdestegring kan inte enbart en allmän anslutning tillsådana syften grunda en tillfredställande prövning av förslagets enskildheter.För en sådan prövning förutsätts att sakkuimiga myndigheter och organisationerbereds tillfälle att bedöma förslagen och tUlförä ytterligare utredning. Enprövning på en mer fullständig grund av förslagets nyheter kan ävenaktualisera andra lösningar av frågor mot vilka nu ingen principiell invändningrests.. Detär vidare en uppenbar brist om riksdagsprövningen av ändamåls-ochersättningsreglerna inte kan ske i samband med ändring av vissa delar avförfarandereglerna. Detta starka samband har exemplifierats genommotionsyrkanden som rör t. ex. utredningsfrågor och den sammanlagdaprövningstidens längd. När vidare förslag i denna del aviserats ter sig en sammanförd behandling än naturligare.