bet · FU01JoU47 · 1971-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1971 JoU 1971: 47 betänkande i anledning av motionerangående vissa fiskefrågor. Till jordbruksutskottet harhänvisats följande av utskottet till behandling i ett sammanhang upptagnamotioner dels 1971: 215 av m. fl. (s), vari yrkats attriksdagen måtte besluta att hos Kungl. Maj:t hemställa om åtgärder syftandetill att dels främja tillkomsten av större sammanhängande fritidsfiskeområden,dels undanröja sådana privilegiepräglade hinder som omöjliggör en sundutveckling av det allmänna fritidsfisket, dels 1971: 999 av i m. fl. (s.c, fp och m), vari yrkats att i skrivelse till Kungl. Maj:t måttehemställa att Kungl. Maj:t låter utreda möjligheten att på försöktillfälligt anställa fiskelag för sillrekognosering, redskapsutprovning,information till fiskare m. m. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motionen 1971: 215 från domänverket, lantbruksstyrelsen,, . och , samt över motionen 1971: 999 från ochSveriges fiskares riksförbund. Se bilagor 1 och 2 till detta betänkande. 1 motionen 1971: 215erinras om att riksdag fattade beslut om vissa åtgärder i syfte attfrämja fritidsfisket. Motionärerna anser emellertid att åtskilligt återstår attgöra för att utveckla sagda fiske på ett sunt och ändamålsenligt sätt. Enligtmotionärernas mening är det av särskild betydelse att de fiskevårdandeinsatserna samordnas inom t. ex. kommunblocken, helst med sikte på attåstadkomma för hela block eller ännu större områden enhetliga fiskekort.Nuvarande ordning med i många fall flera fiskevårdsföreningar inom sammakommun framstår enligt motionärerna som orationell och i många avseendengodtycklig och bör därför ändras genom samordning och sammanslagning avfiskevårdsföreningar och -områden. I motionen hemställs vidare att åtgärdervidtas i syfte att för allmänheten öppna fiskeområden, ägda av stat, bolag ochenskilda personer, som f. n. är utarrenderade till begränsade grupperfiskeintresserade. De åtgärder som genom riksdagsbeslut genomfördesför att främja fritidsfisket bestod bl. a. i tillskapandet av ett system medlånegarantier till anordnande eller förbättring av fiskevatten, ökade bidrag 1 1971.16 saml. till förrättningskostnaderna vid bildande avfiskevårdsområde samt en förstärkning av resurserna för rådgivning och annanserviceverksamhet. Vidare beslöts vissa ändringar i lagen om fiskevårdsområdenoch lagen om rätt till fiske i syfte att underlätta bildandet avfiskevårdsområden och skydda fiskbeståndet. a. tillerkändes staten ochkommunen initiativrätt vid ansökan om bildande av fiskevårdsområde. Utskottet anser i likhet med flertalet av deremissinstanser som yttrat sig över motionen, att resultatet av de nyligengenomförda lagstiftnings-och organisationsåtgärderna på fritidsfiskets områdebör avvaktas ännu någon tid innan ytterligare lagstiftningsåtgärder övervägs iämnet. Som framhåller innebär detta inte att man bör låta signöja med redan beslutade reformer på området. a. finns det anledning attnärmare granska statsbidragsreglernas utformning mot bakgrund av utvecklingeni fråga om förrättningskostnaderna för bildande av fiskevårdsområden.Utskottet förutsätter emellertid att Kungl, Maj:t och berörda myndigheter harsin uppmärksamhet riktad på hithörande frågor och vidtar de åtgärder som kanbefinnas påkallade utan någon särskild framställning från sida.Utskottet vill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på att statensnaturvårdsverk tillsammans med , lantbruksstyrelsen ochdomänverket samt bildat en arbetsgruppför att finna vägar att öka möjligheterna till fritidsfiske och tillgången tillfritidsfiskevatten. Utskottet anser givetvis det vara värdefullt att åtgärdervidtas för att tillskapa nya fiskeområden för det allmänna fritidsfisket.Frågan om åtgärder för att öppna fiskevatten som f. n. är förbehållna vissagrupper berör emellertid, som bl. framhåller,komplicerade äganderättsförhållanden och torde inte kunna bedömas uteslutandemed avseende på rätten till fiske. Vad gäller statens fiskevatten innebärgällande bestämmelser att fisket i första hand skall upplåtas tillyrkesfiskare som avsätter fisk i orten och till personal bland ortsbefolkningenför fiske till husbehov. I den mån behov av upplåtelser till nämnda kategorierfiskande inte föreligger eller har blivit tillgodosedda skall fisket upplåtastill andra fiskande, såsom yrkesfiskare som säljer fisk på annan ort ellerfritidsfiskare. I sådana fall har inte yrkesfiskare företräde framförfritidsfiskare. Fritidsfiske bör inte utan särskilda skäl upplåtas tillenskild person med ensamrätt. I likhet med de remissinstanser som yttrat sig ifrågan finner utskottet förhållandena inte vara sådana att det finns tillräckligaskäl att påkalla någon särskild åtgärd från sida i anledning av nuförevarande motionsyrkande. Under hänvisning till vad i detföregående anförts hemställer utskottet att motionen 1971: 215 lämnas utanåtgärd. Vad härefter angår motionen 1971:999 med hemställan om utredning av möjligheten att på försök tillfälligtanställa fiskelag för sillrekognosering och redskapsutprovning m. m. villutskottet erinra om att en allmän avvägning mellan olika stödformer tillfisket ingår i fiskerinäringsutredningens återstående arbetsuppgifter.Utskottet finner därför lämpligt att föreliggande motion jämte över densammaavgivna remissyttranden överlämnas till nyssnämnda utredning. Utskottet hemställer således attriksdagen 1. lämnar motionen1971: 215 utan åtgärd, 2. anhåller attKungl. Maj:t överlämnar motionen 1971:999 jämte däröver avgivna remissyttrandentill fiskerinäringsutredningen. På jordbruksutskottets vägnar: . Vid detta ärendes slutbehandlinghar närvarit: herrar i Skegrie (c), Mossberger (s), iSkänninge (s), i (s), (), (), iGrebbestad (s). Krönmark (m), (), herrar i (c).Takman (vpk), i (fp), (). Bergvist (s) och fruTheorin (s). JoU1971: 47 4 Yttranden över motionen 1971: 215 () Beträffande lösandet av frågan omåtgärder för åstadkommande av större sammanhängande fritidsfiskeområdenhänvisar domänverket till möjligheten av en utbyggnad avfiskevattenägarorganisationerna. I frågan om undanröjande av sådana privilegieprägladehinder, som omöjliggör en sund utveckling av det allmänna fritidsfisketöverensstämmer motionärernas beskrivning beträffande de av domänverketförvaltade vattnen enligt verkets mening inte med nuvarande verkligaförhållanden. Föreskrifter utöver de som givits i Kungl. Maj:ts kungörelser 395och 1951 erfordras ej. anför vidare bl. Inledningsvis erinrar motionärernaom fritidsfiskeutrednings förslag till ändring av lagen omfiskevårdsområden för underlättande av sådana områdens bildande. Förslagetgodtogs också av med vissa ändringar. Effekten av den senaste lagändringen kan givetvis ej ännubedömas. Det finns dock knappast anledning förmoda att så stora resultat skalluppnås denna väg. Man måste sannolikt räkna med att stimulera även andra formerav samverkan om de eftersträvade fiskeområdena skall ernås i större antal. Huvudorsaken till att det varit så svårt attbilda fiskevårdsområden och att få dem att fungera i fortsättningen synesnämligen vara den, att fiskevattenägaren genom områdenas tillkomst får rättenatt disponera sitt fiskevatten inskränkt utan att erhålla någon som helst garantiför att han kommer att få avkastning från fiskevattnet. Under sådanaomständigheter är det stor risk, att han tröttnar på verksamheteninom fiskevårdsområdet och därvid har inte heller fritidsfiskarna fått någonnytta av det nya fiskevårdsområdet, ehuru det i regel kostat såväl vattenägarnasom det allmänna både tid och penningar. Motionärernas förslag om enhetliga fiskekort för storaområden är ingenting nytt för domänverkets del. Redan i mitten av 1950-taletframlade verket förslag därom till såväl kommuner i som till enskilda.I synnerhet med de sistnämnda har det dock varit svårt att få till ståndöverenskommelser. Verket har därför i regel varit hänvisat till att vidtillskapande av sådana "storområden", som efterlyses av motionärerna,begränsa sig till kronans fiskevatten. Enskildas marker och vatten har därvid ibetydande omfattning hamnat såsom undantag innanför "storområdenas"yttergränser, Ä andra sidan har denna begränsning gjort att tillskapandet avområdena och genomförandet av fiskevårdande åtgärder kunnat ske utanfördröjande diskussioner med många sakägare. I detta sammanhang vill domänverket gärna framhålla ettförsök, som fr. o. m. görs att ytterligare underlättaallmänhetens fiske. Då sammanförs nämligen kortfiskeområden med en utsträckningav tiotal mil och omfattande hundratals vatten längs och jämte skogslandet mellan älvarnas övre lopp enda enhet för turistfiske. Korten kommer att gälla undertidsperioden 1 juni31 augusti. Ett sätt att med tiden råda bot på den splittradefiskekortsförsäljning-en är att vattenägare sammansluter sig ifiskevattenägarsammanslut-ningar, som för stora områden sjösystem ellerkommunblock säljer gemensamma fiskekort, varav inkomsterna dels går till fiskevårdandeåtgärder inom området och dels tillfaller fiskevattenägarna som utdelning. Viden sådan organisering av vattnens disposition skulle fiskevårdsområden främstbehöva bildas i de fall, då investeringarna i fiskevård är så stora, att ävennya fastighetsägare rimligen bör bli bundna till åtgärderna. Beträffande frågan om eventuell konkurrens mellanyrkesfiskare och fritidsfiskare inom samma fiskevatten har domänverket ienlighet med Kungl, Maj:ts kungörelse om förvaltning av kronans fisken jämte till-lämpningsföreskrifterden (SFS 395 och 396/51) tillämpat den ordningen, att en eventuellyrkesfiskare städse har företräde till de för honom lämpligaste delarna av ettfiskevatten. Inom resterande del av vattenområdet får fritidsfiskarna hållatill enligt närmare angivna bestämmelser. Konkurrens kan sålunda förekommaendast mellan yrkesfiskare, som envar åslundar samma fiskevatten. Motionärernas påstående att "stora fiskeområden ägdaav staten" skulle vara stängda för allmänheten genom utarrendering för"ansenliga summor till en begränsad grupp välsitueradefiskeintresserade", kan mte avse de av domänverket förvaltade vattnen,dvs. den övervägande delen av kronans fiskevatten i hela landet utom områdetovan odlingsgränsen i Norr- och eller gränsen för renbetesfjälleni . Inom de senare områdena svarar vederbörande länsstyrelse för allaupplåtelser. De vatten domänverket utarrenderar tillfiskevårdsföreningar eller sportfiskeklubbar är till största delen sådana somallmänheten visat så ringa intresse för, att det ej lönat sig attfortsättningsvis upplåta dem som kortfiskevatten. policy är sålunda klart inriktad på atterbjuda fiskevatten till den breda allmänheten. Lantbruksstyrelsen (25.3.1971) Lantbruksstyrelsen är av sammauppfattning som motionärerna att det är av betydelse att samordna insatsernaför att främja fritidsfisket, men anser att några ytterligare åtgärder f. n. ejär erforderliga. Styrelsen hänvisar därvid till bl. a. följande. I anslutning tillfritidsfiskeutredningens betänkande och beslut med anledning däravsamarbetar tre berörda statliga myndigheter, ,lantbruksstyrelsen och , för att främja fritidsfisket. tillsatte en arbetsgruppmed representanter förutom från de nyssnämnda tre myndigheterna även frändomänverket och . Ett viktigt initiativ avarbetsgruppen är den fritidsfiskeinventering som planeras i flera län och somnu försöksvis pågår i . fisket måste utredas. Målsättningen är att dels ta reda påfritidsfisketrycket på upplåtet fiske, dels inventera vilka vatten somdärutöver kan finnas lämpliga för sådan aktivitet, dels ock föreslå vilkaåtgärder som behövs för att sedan åstadkomma ändamålsenligafritidsfiskemöjligheter. Lantbruksstyrelsen vill i sammanhanget även erinra omde ökade statliga resurser som åstadkommits genom förstärkningen av lantbruksnämndernamed fyra fritidsfiskekonsulenter. Dessa konsulenter åligger enligtlantbruksstyrelsens instruktion särskilt att a) utredafastighets-, skiftes- och fiskerättsliga frågor, som har samband medfritidsfisket; b) verkställaförrättningar enligt lagen om fiskevårdsområden och annan lagstiftning omsamfällda fisken; c) biträda vidplanering av anläggningar för fritidsfiske genom rådgivning iföretagsekonomiska, anläggnings- och byggnadstekniska frågor samt i biologiskafrågor avseende vatten- och annan miljövård, fiskpatologi, val av lämpligafiskarter, introduktion av främmande fiskarter m. m.; samt d) biträda turistorganisationer och enskilda med planeringoch råd givning avseende turistinriktat fritidsfiske. Samtliga fiskerikonsulenter som sysslar medfritidsfiskefrågor har vidare anmodats bedriva verksamheten i nära kontakt medberörda kommuner. Det samarbete med statliga och kommunala myndigheter,organisationer och enskilda som åvilar konsulenterna torde kunna medverkatill en utveckling mot mera attraktiva fritidsfiskemöjligheter. föreslår attriksdagen i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om en översyn av 1960 årslag om fiskevårdsområden med därtill knutna tillämpnings- ochkostnadsföreskrifter samt att den remitterade motionen i övrigt inteföranleder någon åtgärd. I anslutning härtill anför styrelsen. Vad först angår frågan om attfrämja tillkomsten av större sammanhängande fritidsfiskeområden utgårfiskeristyrelsen från att motionärerna syftar på enskilda fiskevatten, dessamå sedan tillkomma kronan eller enskilda rättssubjekt. Styrelsen anser dennabestämning påkallad, eftersom i skrivelseden hemställde om utredning i syfte att öka allmänhetensmöjligheter till fritidsfiske på s. k. fria vatten genom information omfiskevattnens belägenhet och utsträckning och om gällande rättsregler påområdet samt genom inrättande av friluftsanläggningar för ändamålet. Häran-märkes att, sedan i ärendet yttranden avgetts av fiskeristyrelsenoch av , Kungl. Maj:t den 26 februari1971 (18) förordnade att avskrift av riksförbundets skrivelse jämteremissyttrandena skulle överlämnas till , lantbruksstyrelsenoch för att av ämbetsverken i samråd tas i beaktandevid fullgörandet av deras uppgifter på ifrågavarande område. Statsmakterna har uppmärksammat behovet avsammanhängande fritidsfiskeområden på enskilt vatten. önskvärdheten av att utvecklingen styres i denna riktningfinns i förarbetena till lagen (nr 130) om fiskevårdsområden(prop. 1960: 50, 3LU 8, rskr 167). Ställningstagandet i 3LU 8 sådant detsammarefereras i Bäärnhielm: Fiskevårdsområde s. 3738 under rubriken är belysande för lagstiftarens positiva inställning till bildandetav "större sammanhängande fritidsfiskeområden". De av fritidsfiskeutredningen initierade ändringarna i1960 års lag om fiskevårdsområden (se prop. 1969: 42, 3LU 32, rskr 196, lag den23 /nr 337/) har i mångt och mycket samma syfte som det första ledet iden remitterade motionens kläm. Här bör särskilt uppmärksammas ändringen av 15§ första stycket lag, varigenom initiativrätt tillerkänts"kommunen" att ansöka om bildande av fiskevårdsområde. Härmed blirsåvitt kan förstå den av motionärerna önskade samordningen av"de fiskevårdande insatserna inom t. ex. kommunblocken, helst med sikte påatt åstadkomma ett för hela blocket eller ännu större område enhetligtfiskekort" väsentligen en interkommunal planeringsfråga, för vars lösandedet erforderliga rättsliga instrumentet redan föreligger. Det bör i dettasammanhang nämnas att enligt uppgift i dagspressen har domänverket somförvaltare av huvuddelen av kronans enskilda fisken genomfört en reform med"enhetsfiskekort". Reformens innebörd torde komma att belysas avdomänverket i dess remissyttrande. Med det anförda har ingalunda velatpåstå, att statsmakterna bör låta sig nöja med lagstiftnings- och organisationsåtgärdertill fritidsfiskets främjande. Ett synnerligen angeläget önskemål är attförbättra och fullfölja reform inom lagstiftningen omfiskevårdsområden, varom följande här må anföras. Vid införandet av kommunaloch viss statlig initiativrätt att påkalla bildande av fiskevårdsområdeändrades inte statsbidragsreglerna utom i vad avser procentsatsen, som höjdesfrån ca 50 "/o (enligt praxis) till högst 80 "/o under vissasärskilda förutsättningar. I förevarande avseende påkallas kompletterandebestämmelser. Likaså bör uppmärksammas att förrättningskostnaderna för bildandeav fiskevårdsomräde skjutit i höjden på ett åtminstone ur det enskildafiskerättsägarintressets synpunkt oroande sätt. Vid tillkomsten av lagen omfiskevårdsområden utgjorde timersättningen till förrättningsman , men ärnumera . för högre och . för lägre lönegradsplacerade tjänstemän.Förrättningskostnader på 25 000 å . hör numera inte tillovanligheterna. Redan nu kan förutses att nuvarande statsbidragsfinansiering avförrättningskostnader blir svår att rymma inom tillgängliga vattenavgiftsmedelsåvitt gäller bildandet av stora, sammanhängande fiskevårdsområden. Nämnas måslutligen att fiskeriadministrationen uttalat önskemål om ett förenklatförfarande vid anslutning av nya vattenområden till ett redan bildatfiskevårdsområde. Vad beträffar det andra ledet i den remitterade motionensklämåtgärder för att undanröja "sådana privilegiepräglade hinder somomöjliggör en sund utveckling av det allmänna fritidsfisket" åsyftarmotionärerna enligt vad som framgår av motiveringen åtgärder "för attöppna sådana fiskeområden som till ansenliga summor arrenderats ut till enbegränsad gmpp välsituerade fiskeintresserade". Motiveringenför den önskade åtgärden är ganska oklar, och upp- JoU 1971: 47 8 komstenav påtalade missförhållanden är helt beroende av medlemsantalet i ochstrukturen i övrigt av fiskeklubbarna. Givetvis förekommer, om än numera rättsällsynt, klubbar som består av en liten sluten krets välsituerade medlemmar.Men det vanliga är klubbar med stort antal medlemmar som ägnar sig både åtfiskeutövning och fiskevård på sina arrenderade fiskevatten. Mot dessa klubbarsverksamhet och inriktning förefaller inga befogade anmärkningar kunna riktas.Statsmakterna torde därför sakna skälig anledning att låta utreda de frågorsom sammanhänger med det andra ledet i den remitterade motionens kläm. har inhämtat yttrande övermotionen från (Fritidsfiskarna) som försin del anför. Motionen berör inledningsvis den viktiga frågan omen samordning av fiskevårdsinsatserna i första hand inom kommuner och kommunblock.I samband härmed påpekas även behovet av att samla närbelägna, upplåtnafiskevatten till större enheter. vill understryka vikten av att en sådan samordningkommer till stånd. Den nu gällande fiskevårdsområ-deslagstiftningen synes ocksåge vissa möjligheter att åstadkomma denna förbundet vill där särskilt peka påbetydelsen av den kommunala initiativrätten. För att denna skall få avseddeffekt torde dock kostnadssidan av det ofta mycket omfattandeutredningsarbetet i samband med större fiskevårdsområdesbildningar behöva sesöver och åtgärder vidtagas för att skapa ökade resurser för detta ändamål. Detsynes också angeläget att i lagen klart utsågs att denna är avsedd attstimulera till fiskevattensupplåtelser och att sådan upplåtelse är ett krav förmaximalt statsbidrag. Medhänsyn till äganderättsförhållandena på fiskets område torde dock huvuddelen avde efterlysta och önskvärda samordningsåtgärderna även i fortsättningen få skepå frivillighetens väg t.ex. genom att två eller flera föreningar inom enkommun tillhandahåller ett gemensamt fiskekort. Även här torde kommunalainitiativ och kommunalt engagemang vara av största betydelse. vill därför utan att framlägga ett helt utarbetatförslag peka på vilken angelägen uppgift ett kommunalt organ på fisketsområde skulle fylla. Man kan här tänka sig en kommitté eller nämnd med kommunalanknytning (t. ex. via fritidsnämnden) och med representation för sådanaföreningar och sammanslutningar inom kommunen, som upplåter fiskerätt motlösandet av fiskekort. I ett sådant organ skulle kommunens fiskefrågorfortlöpande diskuteras och samordnande åtgärder förberedas. Sådana kommunalafiskeorgan skulle vidare utgöra den grund för arbetet med fiskefrågorna pålänsplanet, som i regel saknas. Motionenbehandlar vidare problemet att vissa fiskevatten istället för att upplåtas tillallmänheten utarrenderas till enskilda personer eller till starkt begränsadegrupper. Förbundetanser det mycket angeläget att där behov av fritidsfiskemöjligheter finns de därför lämpade fiskevattnen upplåts i ändamålsenliga former. Nuvarandelagstiftning torde dock inte göra det möjligt att i detta avseende styradisponerandet av sådana vatten, som i sin helhet ägs av enskilda eller bolag.Då det däremot gäller de statligt ägda vattnen synes bl. a. förordningen omförvaltningen av kro- JoU1971: 47 9 nansfiskevatten ge möjlighet att anpassa upplåtelseformerna i önskvärd riktning.Det är också förbundets uppfattning att domänverket och länsstyrelserna iJämtland, och energiskt arbetat med målsättningen atttill allmänheten upplåta lämpliga fiskevatten. Det undandrar sig förbundetsbedömning i vilken omfattning fortfarande upplåtelser för fritidsfiske skertill enskilda personer eller till starkt begränsade grupper beträffandestatligt eller kommunalt ägda vatten. Förbundet finner det angeläget att ennärmare kartläggning av dessa förhållanden föregår eventuella åtgärder. erinrar om att de frågor motionentar upp tidigare behandlats av bl. a. den statliga fritidsfiskeutredningen. Fritidsfisket (SOU 1968: 13), lade utredningen fram förslagsom följande år resulterade i en proposition (1969: 42) med förslag om ökadestatliga åtgärder för att främja fritidsfisket. Däribland återfinns ändringari lagen om fiskevårdsområden och lagen om rätt till fiske i syfte att bl. a.underlätta bildandet av fiskevårdsområden. Resultatet härav bör enligt verketsmening avvaktas innan ytterligare lagstiftningsåtgärder övervägs. Det är emellertid angeläget att inom ramen förbefintlig lagstiftning stimulera upplåtelse av goda fiskevattenområden. Det ärockså önskvärt att kommunerna i större utsträckning än engageras ifritidsfiskefrågor, bl. a. vad gäller samordning och sammanslagning av fiskevårdsföreningaroch fiskevårdsområden. Naturvårdsverkethar tillsammans med andra statliga myndigheter som berörs avfritidsfiskefrågorna samt med bildat enarbetsgrupp för att finna vägar att öka möjligheterna till fritidsfiske ochtillgången till fritidsfiskevatten. I sin petita för /72 harverket också lagt fram förslag till olika åtgärder med detta syfte. (petita del I sid. 8: 9 8: 12). Bland förslagen skall härendast nämnas möjligheter att ur anslaget för bidrag till friluftsanläggningarlämna bidrag till enskild huvudman för kortfiskeområde. Det bedöms attintresset att upplåta större enskilda vattenområden därigenom snabbt skulleöka. Bidragsmöjligheterna skulle också stimulera till uppförande av allmännaserviceanordningar. Dessa förslag har tagits upp i årets statsverksproposition. Slutligenvill framhålla att verket genom anslaget för ersättning vidbildande av naturreservat m. m. givit betydande bidragtill primärkommuner och landsting för inköp av för fritidsfiskeändamål ochannat friluftsliv lämpliga områden. Detta kommer att ske även . (26.3.1971) Förbundetsstyrelse anför följande. Fiskerätten är inom mångavattenområden fördelad på många rättsinnehavare, vilket vållar problem förfritidsfiskarna. Splittringen på många små områden fördyrar dessutomförsäljningen av Många ägare av fiskeområden får därför inte ettekonomiskt utbyte av försäljningen som ger resurser för en effektiv fiskevård.Genom att bilda större sammanhängande fiskeområden skulle det vara möjligt attfå enheter som ger ägarna en rimlig avkastning och fritidsfiskarnas rationelltutformade fiskeområden. Med hänsyn till att lagen om fiskevårdsområden ändrades såsent som synes resultatet av denna ändring böra avvaktas innannågon ny översyn av lagen sker. Styrelsen förutsätter också, att Kungl. Maj:t meduppmärksamhet följer frågan. Styrelsen vill därutöver understryka vadmotionärerna anfört angående vikten av att samordna de fiskevårdande insatsernainom större områden, t. ex. inom kommunblocken, med sikte på att åstadkomma förhela block eller ännu större områden enhetliga fiskekort. För att stimuleratill bildande av fiskevårdsområden bör statsbidrag tillförrättningskostnaderna utgå i större omfattning än .