bet · FU01KU69 · 1971-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1971 KU 1971:69 betänkande i anledning av motionerangående riksdagsstadgan m. m. I detta betänkande behandlas motionerna 1971:46 avherr i (m) i kvarvarande delar; 1971:50 avherr (); 1971:167av m. fl. (fp, c, m, vpk); 1971:530av herrar () och i (c); 1971:550av m. fl. (fp, c, m); samt 1971:558av i (fp). Samtliga motioner tar upp frågor med anknytning till denav antagna riksdagsstadgan (RFS 1971:1). Frågornaavser justering av utskottens protokoll (1971:50 och 1971:558), debattreglerna(1971:46, 1971:167 och 1971:550) och behandlingen av interpeUationer(1971:530). Motionernas hemställan återges nedan i det särskilda avsnitt sombehandlar den i motionen aktualiserade frågan. Motionen 1971:46 tar upp ävenfrågor om partistöd (första att-satsen i hemställan) och parlamentariskautredningar m. m. (tredje att-satsen i hemställan). Partistödsdelen harbehandlats i utskottets betänkande 1971:27. Frågor om det statligautredningsväsendet har behandlats i utskottets betänkande 1971:18. Enligt 78 § riksdagsordningenfastställer "de föreskrifter om riksdagsarbetets bedrivande,ordningen hos och utskotten samt inom , utskotten och andrariksdagens organ förekommande val ävensom de övriga bestämmelser som ansesnödiga till iakttagande jämte grundlagarna". Därvid får inte införas någotsom strider mot grundlag eller annan lag. Regler i de angivna hänseendena för enkammarriksdagenfastställdes av genom dess antagande avriksdagsstadgan (RFS 1971:1). Riksdagsstadgan innehåller under särskilda rubrikerföreskrifter om sammanträden (14 §§), plenisalen (5-6 §§),utskott (730 §§), anhängiggörande av ärenden (31-34 §§),Inti-rpolla-tioner och enkla frågor (3536 §§), föredragningslisl;i mlipuitokoll i kammaren (37-42 §§), debattregler (43-48 §S). ;iivink-n,isavgörande ;U 1971:69 2 (49-55 §§), val inom (56-66 §§),talmanskonferensen (67 §), förvaltningsstyrelsen (68 §), lönedelegationen (69§), krigsdelegationen (70 §), JO-delegationen (71 §), ledighet frånriksdagsarbetet (72 §) samt resor (7374 §§). Riksdagsstadgan trädde i kraftomedelbart vid antagandet. Den upphävde den för tvåkammarriksdagen senastgällande riksdagsstadgan 1 949. Om tillkomsten av den nyariksdagsstadgan skall här antecknas följande uppgifter. Med skrivelse till talmanskonferensen den 21 oktober 1970överlämnade utskottet kansUutkast tUl riksdagsstadga för enkammarriksdagen ochanhöU att skrivelsen och utkastet skulle behandlas på samma sätt sombetänkanden av interna riksdagsutredningar. Detta bifölls och åtskilligaföljdmotioner väcktes i ärendet. I sitt utlåtande 1970:48 behandlade utskottetskrivelsen till talmanskonferensen, kansliutkastet till riksdagsstadga ochföljdmotionerna. Som bilaga 2 till utlåtandet intog utskottet ett av utskottetutarbetat förslag till riksdagsstadga för enkammarriksdagen, tUl vilketutskottets skrivning anknöt. Tre reservationer avgavs. Dessa avsåg respektiveutskottsorganisationen på utbildningsområdet (4 fp + 3 m), jordbruksutskottetsbenämning (4 fp + 2 cp) och antalet inlägg i frågedebatter (4 fp). Efter voteringar i de med reservationerna avsedda frågornaoch med bifall tUl utskottets hemställan i alla delar godkände riksdagvad utskottet anfört om innehållet i en riksdagsstadga för enkammarriksdagenoch förklarade följdmotionerna besvarade därmed. I memorial 1971:2 framlade utskottet med begagnande av sininitiativrätt förslag till riksdagsstadga, varvid utskottet enhälligt anfördeföljande: Utskottet har vid sin prövning avärendet funnit att anledning nu inte finns till ändring av de av utskottet iutlåtandet 1970:48 intagna och av riksdag godkända ståndpunkterna. Detförslag till riksdagsstadga för enkammarriksdagen som utskottet framläggergenom detta memorial är sålunda bortsett från en redaktionell ändring i 12 §och införande av föreskrift i 53 § om fem i stället för fyra rösträknare vidsluten omröstning i kammaren - identiskt med det utlåtande framlagdautskottsförslaget. Utskottet vill emellertid understryka att det nu framlagda förslagetgivetvis inte kan betraktas som en definitiv lösning av i stadgan regleradefrågor. Utvecklingen får i stället visa i vad mån ändringar är påkallade ochinitiativrätten kan då begagnas i erforderlig utsträckning. Det av utskottet framlagda förslagettill riksdagsstadga antogs av utan debatt. Justering av utskottens protokoll Frågan om justeringen av utskottensprotokoll tas upp i motionerna 1971:50 och 1971:558. i motionen 1971:50: "att måtte besluta atti 29 § riksdagsstadgan för enkammarriksdagen införa en bestämmelse omutskottsprotokollens justering vid vederbörande utskotts plenum i anslutningtill vad i det föregående anförts; samt att måtteutarbeta härför erforderlig författningstext"; samt i motionen 1971:558: "att i 29 §riksdagsstadgan inför bestämmelser om justering av utskottens protokoll iöverensstämmelse med vad i det föregående angivits; samt att vederbörandeutskott utarbetar härför erforderlig författningstext". Gällande stadgande och dess tillkomst m. m. 29 § riksdagsstadgan har följande lydelse: "Översammanträde med utskott förs protokoll." Utöver detta stadgande finns ingabestämmelser om utskottens protokoll. Någon föreskrift om protokoUföring i riksdagsutskottenfanns inte riksdagsstadga eller i dess föregångare, 1868 årsreglementariska föreskrifter för . Den nu gällande bestämmelsen inågot annorlunda formulering fanns däremot med i utskottets kansUutkast tillstadga (KU 1970:48 bil. 1, 29 §). En av de motioner som väcktes med anledning avkansUutkastet tog upp bl. a. frågan om utskottens protokoll. Det var motionen1970:1:1309 av (). Motionären föreslog att i 29 § skulle inteblott föreskrivas att protokoll skall föras vid utskottens sammanträden, utanockså att dessa protokoll i princip alltid skall justeras i vederbörandeutskotts plenum ävensom att justeringen skall äga rum så snart ske kan, dvs. iregel vid utskottets nästa sammanträde. I det av utskottet utarbetade förslagettUl riksdagsstadga för enkammarriksdagen (KU 1970:48) gjordes endast enobetydlig formell jämkning i kansliutkastets bestämmelse om protokoUföring iutskotten. Utskottet uttalade i samband därmed att utskottet inte funnit sigkunna föreslå några närmare bestämmelser om innehåUet i sammanträdesprotokoU,på sätt yrkats i den ifrågavarande motionen. Sådana föreskrifter syntes överflödigaoch kunde lätt medföra onödig byråkrati, tillade utskottet. Frågan om debattreglerna tas upp imotionerna 1971:46 (hemställan andra art-satsen), 1971:167 och 1971:550..femfaV/a/i avser i motionen 1971:46 i aktueU del: "att ändring avriksdagsstadgan sker så att ordförande för partigrupp i äger erhållaordet på samma villkor som statsråd"; i motionen1971:167: "att begränsningen av antalet inlägg i frågede- batterna upphävs, samt att uppdrar åtkonstitutionsutskottet att framlägga förslag tiU ändring av riksdagsstadgan ienhghet med motionens förslag"; samt i motionen 1971:550: "att konstitutionsutskottetutarbetar förslag till förändringar av riksdagsstadgan i syfte att uppnå ökadrättvisa i debattreglerna för regering och opposition". Gällande bestämmelser och deras tillkomst m. m. I samband med beslutet om enkammarreformen infördes i 52 §riksdagsordningen vissa nya föreskrifter som möjliggjorde för att utöver tidigare bestämmelser som medgav kammare rätt att föreskriva delssärskilda regler om rätt till genmäle, dels inskränkningar i ledamots rätt atterhålla ordet i samband med framställande av interpeUationer eller besvarandeav enkla frågor dels begränsa den tid under vilken talare fick ha ordet isamband med besvarande av enkla frågor, dels ock i samband med överläggningen iviss fråga på förslag av talmannen genom särskilt beslut utan föregåendeöverläggning begränsa tiden för anförande i frågan. Riksdagsstadgan innehåller vissa bestämmelser som anknytertiU berörda grundlagsstadgande. Möjligheten tiU genmäle behandlas i 44 §. Där sägs, atttalmannen oberoende av talarordningen meUan övriga ledamöter kan länma ordettiU ledamot för genmäle som innehåUer upplysning eller rättelse med anledningav föregående talares anförande eller bemötande av angrepp från dennes sida.Tiden för genmäle får inte överskrida , om talmannen inte avsärskilda skäl medgett rätt till genmäle . Dessa bestämmelseröverensstämmer med vad som tidigare gällt. Ny är däremot föreskriften att varjetalare får högst två genmälen på samma huvudanförande. Om enkel fråga lämnas regler i 47 §. Där stadgas i förstastycket att endast den ledamot som framställt frågan och det statsråd somlämnat svaret får ta del i överläggningen. gällde att kammaren kundemedge annan ledamot att få ordet. 1 andra stycket stadgas i anslutning tillförut gällande rekommendation att anförande i samband med att enkel frågabesvaras inte får överskrida . Ny är däremot regeln i samma styckeatt ledamot som framställt fråga får ordet högst två gånger vid besvarandet. Om statsråds yttranderätt finns särskilda regler i 46 §,som ansluter till tidigare gällande bestämmelser. Reglerna innebär att statsrådäger bryta den uppgjorda talarordningen med det undantaget att ledamot som fåttordet för genmäle äger yttra sig före statsrådet. Med hänsyn till dessa reglerbUr de för genmäle stadgade begränsningarna i praktiken inte tillämpUga påstatsråd. Inte heller är statsråd som besvarar enkel fråga underkastad föreskriften i 47 § andra stycket ombegränsning av antalet anföranden. DebattbegränsningsreglernaaktuaUserades i två av de motioner som väcktes med anledning av kansliutkastettill riksdagsstadga. Motionen 1970:1:1301 av () åsyftade bl, a.att tre genmälen skulle kunna medges och att tre anföranden skulle vara tiUåtnai frågedebatter. Med hänsyn främst till att plenitiden kunde komma att bU hårtansträngd i enkammarriksdagen fann sig utskottet inte kunna biträda motionärensyrkanden. Fyra ledamöter (fp) reserverade sig med uttalande att de anslöt sigtill motionärens förslag beträffande frågedebatter. De ansåg att eninskränkning av antalet anföranden till två skuUe medföra en försämring avmöjligheterna att nå syftet med en framställd fråga. Reservationen förloradevid omröstningar i båda kamrarna. Ett yrkande i motionen 1970:11:1530 av m. fl. (1fp, 1 m, 1 c) att frågedebatter borde begränsas tiU frågeställaren och detsvarande statsrådet biträddes enhälUgt av utskottet. Som framgått av detföregående inflöt också en sådan regel i riksdagsstadgan. Frågans tidigare behandling m. m. I skilda sammanhang har tidigare framförts förslag som bl,a. syftade tiU att i debatthänseende skapa mera Ukvärdiga arbetsvillkor meUanregering och opposition. Här skall endast nämnas några exempel. Ett betänkande1931 om arbetsformer av en kommitté under ordförandeskap av förre justitieministernGeorg Bissmark (SOU 1931:26) förordade att vederbörande utskott skuUe utse enreferent i vardera kammaren vid behandhngen av ett av utskottet berett ärende.Denne skulle enUgt förslaget få samma rätt som statsråd att bryta talarordningen.I en reservation tUl författningsutredningens förslag yrkade de borgerUgaledamöterna att gruppledare eUer annan talesman som gruppen utsett skulle harätt att bryta talarordningen. Motionsvis har också kritik framförts motstatsrådens förtursrätt (se t. ex. KU 1954:19 och KU 1966:40). Frågan om behandUng avinterpeUationer tas upp i motionen 1971:530. I motionen föreslås att formen förframställande av interpeUation bör ändras tiU att bU Uka den som gäller för enklafrågor. I andra hand bör enUgt motionärerna beslut om interpellationensframställande träffas redan vid det plenum då interpellationen uppläses.Hemställan avser: "att måtte beakta vad i motionen anföres omförenkling av behandUng av interpeUationer". EnUgt riksdagsordningen 52 § tredje stycket fårriksdagsman på sätt rUcsdagen föreskriver enUgt 78 § till ledamot av statsrådetframstäUa spörsmål i ämne utom föredragningsUstan. Sådana spörsmål är antingeninterpeUationer eUer enkla frågor för upplysningars inhämtande. EnUgt 36 § riksdagsstadgan inges enkel fråga tiUkammarkansliet. Talmannen låter utan dröjsmål vederbörande statsråd få del avfrågan och anmäler den för vid närmast följande sammanträde. I fråga om interpeUationer föreskrives i riksdagsstadganett mer omständligt förfarande. EnUgt 35 § skaU interpellationen läsas upp ikammaren, varvid dock motiveringen får uteslutas. Kammaren beslutar ominterpellationen får framställas. Sådant beslut fattas utan föregåendeöverläggning senast vid första plenum efter det då interpellationen lästs upp.Om kammaren medger att interpeUationen får framställas låter talmannen utandröjsmål vederbörande statsråd få del av den. i den svenska kanhärledas tiUbaka tiU . Det andra nuvarande spörsmålsinstitutet, enklafrågor för upplysningars inhämtande, infördes först . införde andra kammaren en bestämmelse iarbetsordningen om förfarandet vid framställandet av spörsmål tiU Konungensrådgivare utom dagordningen som i princip överensstämde med nuvarande ordningför väckande av interpeUation. För rätt att framstäUa ifrågavarande spörsmålfordrades aUtså enUgt bestämmelsen kammarens beslut. Motsvarande bestämmelserantogs av första kammaren 1912. Det kammarutskott som då beredde frågananmärkte som en brist i tidigare av kammaren tiUämpad praxis i denna del attden inte gett kammaren möjlighet att inverka på frågan om interpeUationensframställande. Utskottet framhöU att kammarens tiUstånd tiU framstäUande av eninterpeUation inte innebar att kammaren ställde sig soUdarisk med interpeUantenutan endast att kammaren ansåg frågan vara av den innebörd och beskaffenhet,att kammaren kunde och borde lämna sitt tillstånd tiU dess framställande. erhöU interpeUationen härigenom dock en ojämförligt större"kraft och betydelse" än om den utan vidare framstäUdes av en enskildledamot. Bakgrunden till införandet av institutet enkla frågor varönskemål om en utbyggnad och effektivisering av . Debåda enskilda kammarutskott som 1938 beredde motioner i frågan fann sig böraförorda två oUka förfaranden, det ena avsett för sådana spörsmål som var avhelt informatorisk karaktär (enkla frågor för upplysningars vinnande) och detandra för övriga spörsmål (interpeUationer i egentUg Utskotten uttalade samstämmigt, att de ansåg attskillnaden mellan dessa båda grupper borde komma till uttryck redan ispörsmålens yttre form. Under det att den enkla frågan borde vara utan särskildmotivering borde interpeUationen i anslutning till rådande praxis vara förseddmed sådan. Utskotten uttalade också att den enkla frågan tUl sin natur varsådan, att något medgivande från kammaren inte syntes erforderUgt för dessöverlämnande till vederbörande statsråd. Sådan fråga borde därför direkt avlämnastill talmannen för befordran till statsrådet genom kansUets försorg.InterpeUationer i egentUg mening borde däremot enUgt rådande praxis uppläsasoch avlämnas i kammaren, vilken utan föregående överläggning beslutade ominterpellationen fick framstäUas eller inte. Avgörande av frågan ominterpellationen fick framställas kunde ske direkt eller föregås av enbordläggning. föreslog (SOU 1963: 18 s, 80) attinterpeUation inte skuUe behöva uppläsas vid sammanträde. Den skulle i stäUetinges tiU kansU. EnUgt författningsutredningen borde det dockaUtjämt ankomma på att besluta om interpeUation skuUe få framstäUas.Därvid åberopade utredningen att som uttalats interpeUationer tillskillnad från enkla frågor inte var av helt informatorisk karaktär. antog riksdagenutan debatt ett av utskottet framlagt förslag tiU riksdagsstadga. 1 sittmemorial i ärendet underströk utskottet att det framlagda förslaget givetvisinte kunde betraktas som en definitiv lösning av i stadgan reglerade frågor.UtveckUngen fick i stället visa i vad mån ändringar var påkallade ochinitiativrätten kunde då begagnas i erforderUg utsträckning. Under allmänna motionstiden väcktes flera motionermed begäran om vissa ändringar i riksdagsstadgan. Motionerna tar upp frågor omprotokollföringen i utskotten, debattreglerna i kammaren och formerna förframställande av interpellation. Vad gäller utskottens protokoUföring framhåUs i motionerna1971:50 och 1971:55 8 som en brist att bestämmelser saknas i riksdagsstadgan omjustering av utskottens protokoll. Utskottet har inhämtat uppgifter om den praxis somtiUämpas i utskotten i fråga om protokoUsjustering. Av dessa framgår attsamtliga utskott regelmässigt justerar sina protokoU vid närmast följandeutskottssammanträde. Denna ordning, som överensstämmer med motionärernasönskemål, är enUgt utskottets mening tiUfredsstäUande. Med hänsyn härtiU finnerutskottet inte erforderligt att föreslå införande i riksdags- stadgan av föreskrifter i detta hänseende. I samband med beslutet om enkammarreformen infördesbestämmelser i riksdagsordningen som medgav större frihet än tidigaregällt att införa föreskrifter av debattbegränsande natur. Riksdagsstadganinnehåller också regler i detta hänseende som går utöver tidigare stadganden.Dit hör föreskriften i 44 § att varje talare får högst två genmälen på sammahuvudanförande ävensom vissa regler i 47 § om enkel fråga. I överläggning ianledning av enkel fråga får sålunda endast delta den ledamot som framställtfrågan och det statsråd som lämnar svaret. Ledamot som framställt fråga fårvidare ordet högst två gånger vid besvarandet. Debattreglerna i riksdagsstadgan tas upp i motionerna1971:46, 1971:167 och 1971:550. Motionen 1971:167 syftar till eU upphävande avbegränsningen av antalet inlägg i frågedebatterna. I de båda andra motionernabegärs ändringar i syfte att uppnå ökad rättvisa i debatthänseende meUanregering och opposition. Erfarenheterna hittiUs av enkammarriksdagen har ådagalagtnödvändigheten av debattbegränsande regler. Vid tiUämpningen av nu gällandeföreskrifter har emellertid också framgått att en översyn av dem är påkallad.Inte minst gäUer detta den enskilde riksdagsledamotens replikmöjUgheter vidbesvarande av enkel fråga. Enligt utskottets mening bör därvid bl. a. övervägasfrågan om statsrådens ställning i debatterna. Utskottet har inhämtat attgrundlagberedningen ägnat dessa frågor ingående uppmärksamhet.Grundlagberedningens överväganden i denna del kommer att redovisas redan ibörjan av . I detta läge bör enUgt utskottets mening frågan om ändringav riksdagsstadgans debattregler lämpligen anstå tiU dess grundlagberedningenlagt fram sitt förslag. Så snart detta skett avser utskottet att med stöd avsin initiativrätt ta upp frågan till behandUng och därvid överväga också desynpunkter som framförts i förevarande motioner. Frågan om formerna för framställande av interpellation tasupp i motionen 1971:530. Syftet är att få tUl stånd ett förenklat förfarande.Även denna fråga övervägs av grundlagberedningen. I avvaktan påresultatet av grundlagberedningens arbete finner utskottet det inte påkallatatt nu föreslå någon ändring i gäUande föreskrifter. Frågan bör emellertidövervägas vid den översyn av riksdagsstadgan som enligt vad utskottet redananfört bör äga rum under instundande vårsession. Vid denna översyn får ocksåtas upp till övervägande erfarenheterna av riksdagsstadgans tiUämpning iövrigt. På grund av det anförda finner utskottet inte skäl att nuföreslå någon ändring i riksdagsstadgan. 1. avslår motionerna 1971:50 och1971:558, 2. förklarar motionen 1971:46, såvittden inte tidigare behandlats av , samt motionerna 1971:167, 1971:530och 1971:550 besvarade med vad utskottet anfört. Närvarande: herrar i (s). (),i TroUhättan (s), (), (), i (c), i (s), i (m), i (s),(). Fiskesjö (c), Schött (m), i (s), MoUn (fp)och i SundsvaU (c).