bet · FU01SoU7 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 1971 SoU 1971:7 Socialutskottetsbetänkande i anledning av motioner angående arbetsmiljön. har i ett sammanhang behandlatföljande fem motioner, nämligen 1) motionen 1971: 63 av m. fl. (s), ivilken hemställts »att i skrivelse tiU Kungl. Maj:t begär en utredning om möjUg- hetema till en utökning av antalet distrikt för yrkesinspektionen frän nuvarande 11 till 24 så att det inom varje län skall finnas ett distrikts kontor för yrkesinspektionen». 2) motionen 1971: 247 av m.fl. (fp),i vilken hemstäUts »att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att arbets- mUjöutredningen på sättsom föreslås i motionen i tiUäggsdirektiv uppdras att utreda helaarbetsmiljöområdet som utredningen görs parlamentarisk, att en skyndsam utbyggnad och effektivisering av yrkesskadestatistikengenomföres, samt att förslag tiU åtgärder för att ekonomisktstimulera industrin att förbättra arbetsmiljön föreläggs ». 3) motionen 1971: 359 av i m.fl. (s), i viUcen hemställts »att som sin mening uttalar att fråganom samarbetet meUan yrkesinspektionen och lokala kommunala organ ägnas särskUduppmärksamhet i arbetet på att reformera arbetarskyddslagstiftningen». 4) motionen 1971: 750 av i Stockholmm.fl. (vpk), i vilken såvitt motionen behandlats av utskottet hemställts »att i skrivelsetill regeringen måtte hemställa 1. att regeringen tar initiativ till åstadkommandet av en löpande ochsnabb statistikföring över inträffade olycksfall och yrkes-skadefaU inomarbetslivet samt om skyldighet för företagen att budgeteraarbetsmiljökostnaderna, 2. att tiU pågående utredning om arbetsmiljö- ocharbetarskydds-lagsfrågor för ställningstagande hänskjuts frågan om att gripa utoch snabbutreda frågorna om lägsta hygieniska och tolerabla gränsvärdenför hälsorisker, fastställandet av rätt till 10 minuters paus varje hel timmevid kontinuerliga arbetsprocesser, högsta tiUätna hastighet vidlöpandebandarbeten och arbetshastighet vid repetitiva arbetsprocesser, stärktstäUning och ökade befogenheter för skyddsombuden och inrättande av fackligaskyddsinspektörer samt att förslag skyndsamt framläggs härom; deb för ett inordnande av arbetsmedicinskainstitutet under arbetarskyddsstyrelsens ledning och att denna erhåller enstark löntagarrepresentation i syfte att bli en samordnande instans för attstyra utformningen av en bättre arbetsmiljö; atten professur i arbetsmiljö inrättas». 5) motionen 1971: 767 av herrar i (s)och (), i vUken hemställts »att i skrivelse till Kungl.Maj:t hemstäUer om en prövning av möjligheterna tiU och formerna för en utvidgningav samhäUets stöd tUl industrier för vatten- och luftvärdande åtgär-. der attomfatta även industrins inre miljö». Skyddslagstiftning till förmån för enskildaarbetstagare har funnits . TUl en början tog den särskilt sikte på kvinnoroch barn. , då den första arbetarskyddslagen kom tiU, har den tagitsikte på aUa arbetstagare sysselsatta inom industri och annan rörelse. År 1938tillkallades särskilda sakkunniga för att verkstäUa en allmän översyn av arbetarskyddslagstiftningen.De sakkunniga, som antog benämningen arbetarskyddskommitté, lade framett preliminärt utkast till ny arbetarskyddslag 1944. Sedan kommittén låtitremissbehandla utkastet och överarbetat detsamma, avlämnade kommitténbetänkande med förslag tiU lag om skydd mot ohälsa och olycksfall i arbete, m.m., (SOU 1946: 60). Efter remissbehandling och ytterligareöverar-betning inom lade Kungl. Maj:t fram proposition medförslag tUl arbetarskyddslag (prop. 1948: 298). Förslaget antogs med vissaändringar, och ny arbetarskyddslag utfärdades den 3 januari 1949.Kompletterande bestämmelser utfärdades i arbetarskyddskungörelsen den 6 maj1949. Författningsbestämmelserna kompletterades med råd och anvisningar somkontinuerligt utfärdas av arbetarskyddsstyrelsen. Förarbetarskyddet viktiga bestämmelser finns i åtskilliga andra författningar.Här kan som exempel nämnas byggnadsstadgan, brandlagen och giftförordningen. Arbetarskyddsförfattningarna harändrats ett flertal gånger som gått sedan deras tillkomst, ide flesta fallen efter förslag av arbetarskyddsstyrelsen. En viktig ändringgjordes då lagstiftningens tillämpningsområde utvidgades från rörelsetUl i princip all verksamhet till vilken arbetstagare används för arbetsgivaresräkning. Huvuddragen i gällande lagstiftning Arbetarskyddslagen är tillämplig påvarje verksamhet, i vilken arbetstagare används till arbete för arbetsgivaresräkning (1 §). Lagen gäller också för elever vid vissa yrkesskolor, för demsom är intagna på vissa vårdanstalter samt för värnpliktiga då de utföryrkesarbete (2 §). Undantagna från bestämmelserna är s. k. okontrollerbartarbete, arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll, skeppstjänst samt arbetesom utförs av arbetsgivarens familjemedlemmar i dennes hem eller i familjensjordbmk (3 §). Lagens andra kapitel innehåller allmänna föreskrifter omåtgärder tUl förebyggande av ohälsa och olycksfall. Arbetsgivaren är skyldigatt iaktta allt som med hänsyn till arbetets natur och de förhållanden undervilka arbetet bedrivs samt arbetstagarens ålder, yrkesvana och övriga föratsättningarför arbetet skäligen kan erfordras för att förebygga att hos honom sysselsattarbetstagare ådrar sig ohälsa i följd av arbetet eller drabbas av olycksfaU iarbetet. Arbetstagaren å sin sida är pUktig att använda de skyddsanordningarsom finns och att noga följa i lagen eller med stöd av lagen meddeladeföreskrifter och även i övrigt iaktta tiUbörlig försiktighet och medverka tillatt ohälsa och olycksfall förekoms (7 §). Arbetslokal skall vara inrättad ienlighet med vad därom kan vara föreskrivet (8 §). Vidare skall i nödvändigutsträckning arbetstagarna pä eller invid arbetsstället ha tillgång tilldricks- och tvättvatten, toaletter, plats för ombyte, förvaring och torkningav kläder samt lämplig måltidsplats. Där så kan anses behövligt skall lämpligplats för vila eller utrymme, som erbjuder tillfredsställande skydd mot köldoch nederbörd, stå tUl arbetstagarnas förfogande (9 §). Det skall vara sörjtför tillräckligt luftutrymme, i regel per arbetstagare,tillfredsställande luftväxling, tillräcklig och tjänlig belysning samt lämpligvärme- och fuktighetsgrad inom arbetslokalerna. Vidare skall det finnas lämpUgaanordningar för att hindra att damm, rök, gas eller ånga sprids i skadlig ellerbesvärande mängd eller att arbetstagarna skadas genom att utsättas för buller,skakningar eller annan liknande olägenhet. På arbetsställe skall ordning ochrenlighet iakttas. Arbetet skall anordnas så att det kan utföras på sätt sominte är onödigt tröttande (10 §). Till förekommande av olycksfall i arbetetskall motorer och vissa angivna maskinella anordningar, ångpannor och andratryckkärl samt luft- och transportanordningar vara försedda med erforderliga I* 1971. SoU 1971: 7 4 skyddsanordningaroch även i övrigt vara så utförda och anordnade, att de erbjuder betryggandesäkerhet. Åtgärder skall också vidtas till undvikande av skada genom fall,nedstörtande föremål, ras, splitter, giftiga eller eljest farliga ämnen medflera särskilt angivna omständigheter (11 §). Vidare finns bestämmelser ompersonlig skyddsutrustning (12 §) och om första hjälpen vid olycksfall (13 §). I3 kap. ges särskilda bestämmelser om arbetstiden och dess förläggning. Härregleras arbetstagarnas rätt till rast och arbetspaus i arbetet samt deras rätttUl erforderlig ledighet för nattvila och veckovila. I nattvilan skall iprincip ingå tiden mellan och 5. Veckovilan skall omfatta 24sammanhängande timmar. Särskildabestämmelser om minderårigas användande tUl arbete finns i 4 kap. Minderårig,dvs. den som inte fyllt , får inte användas till arbete före det år hanfyller 14 är och innan han fuUgjort sin skolplikt. Dispens kan meddelas förlättare arbete. Till industriellt eller därmed likställt arbete,transportarbete eller arbete i hotell, restaurang-eller kaférörelse fårminderårig inte användas före det är han fyller 15 är. Budskickning och lättaredistributionsarbete är undantagna frän detta förbud. Arbetsgivaren skallsärskilt se till att den minderårige inte utsätts för fara för olycksfall,överansträngning, moralisk skada e. d. För den minderåriges arbetstid uppställsett absolut maximum av 10 t/d och 54 t/v. Minderårig skall ha minst 11 timmarsoavbruten nattvila. Den som inte fyllt får inte arbeta kl.196. Den som är 16 eUer får inte arbeta kl. 225. Förkvinnors användande i arbete finns särskilda bestämmelser i 5 kap. Dessa tar numerasikte dels pä kvinnors användande tUl arbete under jord i gruva eUer stenbrott,dels på kvinnor som väntar eller just fött barn. Sjättekapitlet innehåller regler om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagareför att åstadkomma sunda och säkra arbetsförhållanden på arbetsstället. Härges också regler om utseende av skyddsombud eller tillsättande avskyddskommitté. Vid företag som regelbundet sysselsätter minst femarbetstagare skall skyddsombud utses bland de anställda. Skyddsombud får intehindras att fuUgöra sina arbetsuppgifter eller få sämre arbetsförhållanden medanledning av skyddsombudsverksamheten. Överträdelse av denna bestämmelse kanmedföra skadestånds-skyldighet. skall utses vid företag som harminst 50 arbetstagare. I sådan kommitté skall ingå företrädare förarbetsgivare och arbetstagare samt skyddsombud. Svenska arbetsgivareföreningenoch har antagit regler för den lokala skyddsverksamheten. Tillverkare,försäljare, upplåtare och installatörer av redskap, maskiner och annan tekniskutrustning är enligt 7 kap. skyldiga att vidta SoU 1971: 7 5 behövligaskyddsätgäder innan de överlämnar en sådan anordning att tas i bruk av andra.Den som har ett grustag är skyldig att vidta behövliga skyddsåtgärder vidgrustäkt, även om arbetarskyddslagen i övrigt inte är tillämplig. Tillsynenav efterlevnaden av arbetarskyddslagen åvilar enligt 8 kap.arbetarskyddsstyrelsen samt, under dess överinseende och ledning, yrkesinspektionensbefattningshavare och kommunala tillsynsmän. Yrkesinspektionenär indelad i elva distrikt. Inom vissa yrkesområden finns dessutomspecialinspektioner, t. ex. elektriska inspektionen ochsprängämnesinspektionen. De kommunala tillsynsmännen är tiU-satta avhälsovårdsnämnderna. Sådana tiUsynsmän är ofta även hälsovårdsinspektörer. Arbetarskyddslageninnehåller straffbestämmelser för den som bryter mot lagen eller föreskriftersom meddelats med stöd av denna. Straffbestämmelser avser såväl arbetsgivaresom arbetstagare. Även tillverkare av maskiner o. d. kan drabbas av straff. hemstäUde är 1969 om en aUmän översyn avarbetarskyddslagstiftningen (2LU 58). utfärdades direktivtill den begärda utredningen. Utredningen har antagit namnet arbetsmiljöutredningen. Idirektiven framhålls inledningsvis att arbetarskyddslagenvarit i kraft utvecklingen i socialt, tekniskt och ekonomiskt hänseende gåttmycket snabbt. Det har i många avseenden förändrat risksituationen förarbetstagarna. Större delen av dessa upplever oro för hälsorisker påarbetsplatserna. Det framhålls vidare att nya yrkesfaror tillkommit tiU följdav nya tiUverkningsmetoder. Uppgifterna för arbetarskyddet är inte längrebegränsade till övervägande tekniska frågeställningar, utan yrkeshygieniskaoch medicinska problem på arbetsplatserna kräver stor uppmärksamhet. Ierdighet härmed blir det i betydande utsträckning en angelägenhet förarbetarskyddet att beakta arbetstagarnas hela hälsosituation. Den nyaproduktionstekniken aktualiserar också i allt högre grad en skärpt övervakningfrån arbetarskyddets sida av att arbetslokaler, maskiner, arbetsmetoder ochandra arbetsmiljöfaktorer anpassas till den mänskliga arbetskraftens fysiskaoch psykiska förutsättningar. I direktiven anges vidare att utredningen ävenskall pröva frågor rörande arbetarskyddets organisation. Utredningens uppdragutvecklas mera i detalj på följande sätt: Den översyn som utredningen skall verkställa skallsyfta till en lagstiftning som svarar mot en breddad målsättning förarbetarskyddet. Allmänt sett bör lagstiftningen ge ett tillfredsställandeunderlag för vidgade insatser mot hälsofarliga arbetsmiljöer. En grundtankemåste vara att arbetstagarnas fysiska och psykiska hälsa skall kuima skyddaseffek- SoU 1971: 7 6 tivti varje led av produktionen. Arbetarskyddets krav måste bättre än f. n. kunnagöra sig gällande redan i samband med planeringen av arbetslokaler, maskineroch arbetsmetoder. Det är också nödvändigt med ökade möjligheter till enfortlöpande kontroll av den arbetshygieniska situationen på arbetsplatserna.Goda möjligheter måste dessutom finnas tiU ingripande i sådana fall då missförhållandeni skyddshänseende kunnat konstateras. De bestämmelser som inryms i nuvarandearbetarskyddslagstiftning är ganska allmänt hållna. Detta har sin förklaringdels i att bestämmelserna skaU gälla för så gott som hela arbetslivet med alladess skilda verksamhetsgrenar och skiftande arbetsförhållanden, dels i att manvelat underlätta en anpassning till teknikens utveckling m. m. I den män behovav mer preciserade anvisningar föreligger ankommer det pä tillsyns-organen attmeddela dessa. För egen del anser jag att mycket talar för att den centralaarbetarskyddsförfattningen inte bör vara starkt detalj-betonad. Jag avser dockinte att här göra några bestämda uttalanden i frågan hur reglerna förarbetarskyddet bör vara uppbyggda i systematiskt hänseende. Detta spörsmål böri sin helhet prövas av utredningen. Det primära är att den nya lagstiftningenger ett fast underlag för åtgärder och ingripanden från arbetarskyddet pä ettbetydligt vidare område än den nuvarande lagen. Den nya lagstiftningen böråterspegla vår kunskap om och erfarenhet av att hälsorisker av fysisk ochpsykisk art ofta har sin grund i missförhållanden inom arbetslivet som kan motverkasgenom vidgade insatser från arbetarskyddet. Arbetarskyddslagenstillämpningsområde fastlades, som redan nämnts, så sent som . Detprincipiella ställningstagande som då skedde torde inte böra frångås.Arbetarskyddslagstiftningen bör således i princip vara allmängiltig. Dettahindrar inte att frågor som gäller tiUämp-ningsområdet för lagstiftningen kanbehöva prövas av utredningen. En betydelsefull fråga gäller skyddet förarbetstagare som helt eller delvis sysselsätts på arbetsplatser över vilkaderas arbetsgivare inte råder. Enligt vad jag erfarit har också ett flertalandra spörsmål som gäller nuvarande lagstiftnings tiUämpningsområdeaktualiserats hos arbetarskyddsstyrelsen. Arbetarskyddsstyrelsen har ien framställning tiU Kungl. Maj:t föreslagit att huvuddelen av nuvarandeinskränkningar i arbetarskyddslagstiftningens tillämplighet pä arbete inomjordbruket skall slopas. Ståndpunkt till denna framställning kommer att tassedan framställningen remissbehandlats. Arbetarskyddslagstiftningen tar i sin nuvarandeutformning sikte framför allt på åtgärder mot olycksfall i arbete och vissaformer av ohälsa som hänföres till yrkessjukdomarna. Även om väsentligaframsteg kunnat göras på detta fält med stöd av gällande bestämmelser, geryrkesskadestatistiken besked om att insatserna mot olycksfallen och yrkessjukdomarnabehöver intensifieras ytterligare. Detta gäller speciellt inom vissa branscheroch beträffande vissa arbetsformer. Utredningen bör pröva möjligheterna attgenom skärpt eller annars ändrad lagstiftning bidra tiU att undanröja eUerminska yrkesriskerna. Enväsentlig uppgift för utredningen blir att uppmärksamma yrkesfaror ofta avhelt ny typ som hänger samman med den tekniska och struktureUa utvecklingenpå senare tid. Som exempel pä sådana faror kan nämnas förgiftningsrisker pågrund av olika slag av luftföroreningar, risker för hörselskador till följd avökande bullernivå hos ma- SoU 1971: 7 7 skineroch anläggningar samt risker för den psykiska hälsan på grund av alltmerspecialiserade och mekaniserade arbetsprocesser. Förutsättningar måste skapasför att komma till rätta med de problem som här möter. Detta kan naturligtvisinte ske enbart genom lagstiftningsåtgärder. I lagstiftningen skall emellertidgrunden för de vidgade skyddsinsatserna läggas. Utredningenbör undersöka hur lagstiftningens materieUa regler lämpligen bör omgestaltasför att uppfylla de nyssnämnda önskemålen. Utan anspråk på att därigenom lämnanågra närmare anvisningar om vUka vägar som bör beträdas vill jag här beröravissa frågor som kan förtjäna att övervägas i detta sammanhang. Kravetpä att skyddsåtgärder sätts in pä ett sä tidigt stadium som möjligt gör detnödvändigt att ägna stort intresse ät frågor som angår granskning ochbesiktning av arbetslokaler, maskiner och anläggningar m. m. KontroUen överarbetsmetodiken är naturligtvis inte mindre viktig. Föreskrifter omobligatorisk förhandsgranskning i viss omfattning av förslag,konstruktionsritningar o. d. torde få övervägas. yrkesrisker, inte minst sädana som har sitt upphov i luftföroreningar, kaninte definitivt konstateras utan att särskilda, kanske kostnadskrävandeundersökningar utförs på arbetsplatsen. Utredningen bör pröva hurföreskrifterna rörande sådana undersökningar skall vara utformade. I dettasammanhang bör utredningen ta upp frågan om de s. k. hygieniska gränsvärdena.Detta står i överensstämmelse med vad fjolårets riksdag uttalat i anledning avmotioner om lagstiftning för kontroll av hälsofarliga ämnen och produkter(2LU 1969: 67, rskr 324). Arbetstidsfrågornaär av stor betydelse för arbetstagarna. Proposition med förslag om en ny aUmänarbetstidslag i vilken principen om 40 timmars arbetsvecka skrivs in harnyligen förelagts (prop. 1970: 5). I den föreslagna arbetstidslagenregleras frågor om arbetstidens längd. Spörsmål som gäUer arbetstidensförläggning fordrar nu en grundlig genomgång. Skyddssynpunkter bör ägnas storuppmärksamhet vid översynen av gällande regler om dygnsvila, veckovila, rasteroch arbets-pauser. SärskUdaskyddsbestämmelser rörande minderårigas användande tiU arbete torde ocksåframdeles behövas. Utformningen får övervägas mot bakgrunden av nyaförhållanden. a. motiverar förekomsten av organiserad företagshälsovård enöversyn av reglerna om läkarkontroU av minderåriga. I fråga om minderårigasarbetstid bör bestämmelserna omprövas bl. a. mot bakgrunden av den föreslagnanya arbetstidslagstiftningen. Den fortgående utvecklingen mot jämstäUdhet mellanmän och kvinnor på arbetsmarknaden gör det naturligt att söka undvikasärbestämmelser för den kvinnliga arbetskraften i arbetsrättslig lagstiftning.Utredningen bör pröva i vilken utsträckning sådana bestämmelser aUtjämt behövsför att tillgodose arbetarskyddets intressen. Eneffektiv tiUämpning av arbetarskyddslagstiftningen är självfallet av storbetydelse. Reglerna om tillsyn genom offentliga organ bör därför ses över medsikte på största möjliga effektivitet i tillsynsverksamheten.Arbetarskyddsstyrelsens och yrkesinspektionens organisation och arbetsformerbör tas upp tiU behandling av utredningen i anslutning tiU översynen avlagstiftningen. Den nuvarade uppdelningen av arbetarskydds-tiUsynen på allmännayrkesinspektionen och olika specialinspektioner Även formerna för arbetsmedicinska institutetsdeltagande i arbetarskyddsverksamheten bör uppmärksammas av utredningen. Frågan om anmälningsplikt beträffande nytillkomnaarbetsställen vilken var aktuell i samband med arbetarskyddslagens tillkomst torde åter få övervägas. Resultatet av det utredningsarbete som pågår inomarbetarskyddsstyrelsen när det gäller tillsynen över de mindre arbetsställenabör också beaktas. Ett bemästrande av arbetsplatsens skydds- och hälsofrågorförutsätter inte bara en omfattande tillsyn genom myndighets försorg. Därutöverkrävs en väl utbyggd lokal skyddsverksamhet, som måste svara för en ansenligdel av den fortlöpande bevakningen av den skyddstekniska och arbetshygieniska situationen.De anställdas möjligheter att öva inflytande på utformningen av arbetsmiljönbör ägnas stor uppmärksamhet. Skyddsombudens ställning bör särskilt beaktas och derashandlingsmöjligheter förstärkas. En ökad insats i arbetarskyddet av dem somdeltar i det praktiska arbetet bör medverka till önskade resultat av arbetarskyddsverksamheten.Möjligheterna till en utbyggd organisation med regionala skyddsombud börundersökas. Uppmärksamhet bör också ägnas åt de uppgifter som vilar påyrkesinspektionens förtroenderåd. För en stor del av arbetsmarknaden finns enöverenskommelse som i större utsträckning än tidigare innefattarpreciserade regler för det lokala arbetarskyddet. Man har också kommit framtill riktlinjer för en utbyggnad av företagshälsovården. Nuvarandebestämmelser i arbetarskyddslagstiftningen om organiserad samverkan mellanarbetsgivare och arbetstagare i arbetarskyddshänseende bör omprövas med beaktandeav den utveckling som återspeglas i överenskommelserna. Hänsyn bör också tastill vad företagshälsovårdsutredningen redovisat 1968 framlagtbetänkande (SOU 1968: 44) och till de fortsatta överväganden i hithörandefrågor som äger rum i anledning av det uppdrag som lämnatssocialstyrelsen angående disponering av läkarresurser för företagshälsovården. Utöver vad jag här nämnt bör det stå utredningen fritt attta upp sädana spörsmål som aktualiseras under arbetets gång och som fallerinom ramen för en allmän översyn av arbetarskyddslagstiftningen. I sitt arbete bör utredningen beakta de internationellasträvandena på arbetarskyddets område. Det bör stå utredningen fritt att lägga fram delförslaginnan arbetet slutförts. Maj:t har iår uppdragit åt arbetsmiljöutredningen att i anslutning till sitt övrigautredningsarbete verkställa utredning och lägga fram förslag om delsarbetsmedicinska institutets integrering i arbetarskyddsstyrelsen, delsorganisationen av en arbetsmedicinsk fUial placerad i . I motioner till riksdagväcktes ett antal motioner angående lagstiftningen om arbetarskydd m. m. behandlade motionerna i sitt av godkända utlåtande1970: 63. SoU 1971: 7 9 gorsom behandlades i utlåtandet kan nämnas frågor om skyddsombudens ställning, omyrkessjukdomen silikos, om koloxidförgiftning i bilverkstäder och om kontrollav arbetslokaler frän arbetarskyddssynpunkt. I sistnämnda avseende uttaladesatt den av motionärerna aktualiserade frågan är betydelsefull, varjämte enredogörelse lämnades för arbetsmiljöutredningens uppdrag i hithörande delar.Utskottet ansåg det lämpligt att motionerna i denna fråga överlämnades tillutredningen för beaktande. Även flertalet av de övriga motionerna ansågslämpligen böra överlämnas till utredningen. Maj:t har överlämnatriksdagens skrivelse i ämnet (1970: 351) jämte utskottsutlåtandet ochmotionerna till arbetsmiljöutredningen för beaktande. 1971: 22 med förslag till lag om ändring ilagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkring m. m. föresläs att arbetarskyddettillförs ökade resurser genom en särskild arbetarskyddsavgift, som tas ut avarbetsgivarna i anslutning till yrkesskadeförsäkringsavgiften. Den särskUda arbetarskyddsavgiftenskall bidra till vidgade insatser för en förbättrad arbetsmUjö. Enarbetarskyddsfond tillskapas för nya insatser i fråga om forskning, utbUdningoch upplysning på arbetsmiljöområdet. Fonden kommer att tillföras drygt 20milj. Arbetarskyddsavgiften innefattar dessutom ett visst bidragtill kostnaderna för den verksamhet som bedrivs av arbetarskyddsverket ocharbetsmedicinska institutet. Propositionenkommer att behandlas av socialförsäkringsutskottet (SfU 1971: 17). 1971:23 angående vissa frågor omföretagshälsovård m. m. läggs som ett led i åtgärderna för att förstärkaarbetarskyddets resurser fram förslag beträffande utbyggnad avföretagshälsovården. Ett utbyggnadsprogram för företagshälsovårdensläkarresurser redovisas. Det innebär att antalet läkare inomföretagshälsovården, uttryckt i heltidsverksamma läkare, kommer att öka frånca 200 till omkring 650 . Viktiga samråds- ochinformationsuppgifter pä detta område anförtros åt en nyinrättadföretagshälsovärdsdele-gation med företrädare för arbetsmarknaden, sjukvårdenoch arbetarskyddet. Ettprogram för ökad utbUdning i företagshälsovård vid arbetsmedicinska institutetläggs fram. Avsikten är att vid institutet skaU utbildas bl, a, 45läkare, 50 skyddsingenjörer och 60 sjuksköterskor i företagshälsovård. SoU 1971: 7 10