bet · FU01KU54 · 1971-12-31 00:00:00 — *Ej närvarande vid justeringen. Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 1971 KU 1971:60 Konstitutionsutskottetsbetänkande i anledning av motion angående mandatberäkningen vid val tilllandsting och kommunfullmäktige. I detta betänkande behandlas motionen 1971: 166 avherrar och (). Hemställanavser: »att beslutar ändra kommunallagen § 9 och landstingslagen § 10så att beräkningen av antalet mandat per krets grundas på antaletröstberättigade och icke på den mantalsskrivna folkmängden i dess helhet». Gällandebestämmeker m. m. 9 § kommunallagen (1953: 753) tredje stycket förstapunkten har föl jande lydelse: I varje valkrets väljes, efter kretsens imantalslängden upptagna befolkning för året näst före den treårsperiod, somvalet gäller, en kommunfullmäktig för varje fullt tal, motsvarande det somerhålles, då kommunens i mantalslängden upptagna folkmängd delasmed antalet fullmäktige i hela kommunen. Samma bestämmelse upptas även i 9 § kommunallagenför (1957: 50). 10 § landstingslagen(1954: 319) lyder: För val av landstingsmän indelas landstingskommuneni valkretsar. För varje valkrets utses, oavsett dess folkmängd, enlandstingsman och därutöver efter folkmängden en landstingsman för varjepåbörjat tal av 5 000. Valbarhet är ej inskränkt inom valkrets. Kommunallagens nuvarande bestämmelse infördes 1959.Den motsvarades tidigare av stadgandet i 34 § andra stycket lag omkommunalstyrelse på landet (SFS 1930: 251) där beräkningsgrunden var att iallmänhet en kommunalfullmäktig skulle utses för varje befolkningstalmotsvarande det som erhölls då kommunens folkmängd delades med antaletfullmäktige för hela kommunen. Motsvarande regel fanns även i 15 § andrastycket lag om kommunalstyrelse i stad (SFS 1930: 252). 1959 årslagändring i kommunallagen gjordes med anledning av proposition 1959: 26,varigenom bl. a. föreslogs ändrade regler för fördelningen av mandat mellanvalkretsarna i syfte att åvägabringa en bättre proportionalitet mellanmandatantal och befolkningsunderlag. I propositionen anförde departementschefenatt det syntes böra tillses att KU1971: 60 25 denya reglerna i görligaste mån kom att ansluta sig till vad som enligtriksdagsordningen gällde för mandatfördelningen mellan valkretsarna vidandrakammarvalen. Den föreslagna lagändringen innebar vidare attmandatfördelningen mellan valkretsarna skulle ske genom ett särskilt beslutunder valåret samt att befolkningssiffrorna enligt valårets mantalslängdskulle läggas till grund för mandatfördelningen. Utskottet (KU 1959: 2) fann ejanledning till erinran mot de i denna del av propositionen framlagdaförslagen. Landstingslagensstadgande är direkt överfört från 8 § 1 mom. landstingslag (SFS 1924:349). Föreskrifter om vilken befolkningssiffra som skall läggas till grund förberäkningen av antalet mandat i valkretsen saknas. Regler om beräkning av antalet mandat per valkretsvid val till ges i lagen om val till . I 30 § 2 mom. dennalag stadgas följande: Antalet fasta valkretsmandat i valkretsarnafastställes av central myn dighet som Konungen bestämmer (centrala valmyndigheten) före ut gången av april då ordinarie val till skall hållas. Här vid tilldelas varje valkrets ett mandat för varje gång som antalet röst berättigade i valkretsen är jämnt delbart med en trehundrationdel av antalet röstberättigade i hela riket. Vidtillämpningen av första stycket beräknas antalet röstberättigade på grundval avuppgifterna i stommarna till mandatslängderna för året. När grundlagberedningen i förslaget till partiellförfattningsreform (SOU 1967: 26) diskuterade utformningen av ett nyttvalsystem konstruerades två modeller. Vid beskrivningen av det ena systemetanförde grundlagberedningen (s. 149) att en viktig skillnad mot då gällande bestämmelservar att man vid beräkningen av hur många mandat de olika valkretsarna borde haskulle utgå enbart från den röstberättigade delen av befolkningen och inte frånbefolkningen i dess helhet. Även enligt det andra diskuterade valsystemetskulle mandatberäkningen ske med utgångspunkt i respektive valkretsars andel iden totala röstberättigade befolkningen. Grundlagberedningens slutliga förslaginnebar att de nya reglerna om mandatfördelningen mellan partierna skulleskrivas in i riksdagsordningen så att de fick karaktär av grundlag. Ipropositionen med förslag till författningsreform (1968: 27) ansågs docktillräckligt om riksdagsordningen innehöll vissa grundläggande bestämmelserbeträffande fördelningen av fasta valkretsmandat på valkretsar ochkompletterades genom detaljföreskrifter i vallagen. I specialmotiveringen till30 § vallagen (s. 229) anförs, att fördelningen av de fasta valkretsmandatenbör ske enligt valkretsmetoden och att valkvoten fäs genom att dela antalet röstberättigade i hela landetmed antalet fasta valkretsmandat. Enligt grundlagberedningens förslag skulleman vid fördelningen utgå från antalet röstberättigade vid valårets ingång,men departementschefen ansåg i stället att man borde bygga på stommarna tillmantalslängderna för valåret. Vid propositionens behandling i hemställdes iföljdmotioner (s, c, fp, m) att folkmängden alltjämt skulle varamandatfördelnings-grund och inte antalet röstberättigade. Utskottet (KU 1968:20 s. 25) uttalade i denna del: Det teoretiskt ideala vore attfördela mandaten i efterhand på grundval av antalet röstande. Eftersom sammaantal röster skall ge samma antal mandat, skulle felkällorna då bli minst. Detsammanlagda röstantalet i varje valkrets skulle besätta precis så många mandatsom dessa röster skall ge vid riksproportionalitet. Får de besätta fler,uppkommer redan från början en överrepresentation inom valkretsen; får de besättafärre, uppkommer en underrepresentation. Den fördelningsgrund som liggernärmast detta teoretiskt bästa alternativ är antalet röstberättigade, eftersomdetta står i en direkt relation till antalet röstande. Det varierandevaldeltagandet tillkommer som felkälla, men om man bortser från detta nås sammaresultat som om man utgår från antalet röstande. Lägger man i ställetfolkmängden till grund fÖr mandatfördelningen, införs ännu en felkälla,nämligen de inte röstberättigade, barn och utlänningar m. fl. Redan på förhandtillskapar man då överrepresentation i valkretsar med många ej röstberättigadeoch underrepresentation i valkretsar med få ej röstberättigade. Behovet avtilläggsmandat måste i sådant fall beräknas högre än om man utgår från antaletröstberättigade. Skillnaden blir visserligen inte avsevärd och inryms enligtutskottets bedömning i och för sig väl inom ramen för de föreslagna 40utjämningsmandaten. Då det emellertid är mest logiskt med hänsyn till systemetsprinciper att bygga på antalet röstberättigade som mandatfördelningsgrundtillstyrker utskottet propositionen och avstyrker motionerna. Den tillkalladekommunalvalskommittén slutförde sitt uppdrag genom betänkandetKommunala val (SOU 1971: 4). Häri föreslås ändrade regler beträffande valsystemför kommunalvalen innebärande en omarbetning av bl. 1012 §§ landstingslagensamt 9 §§ kommunallagen och kommunallagen för . Kommitténuttalar beträffande landstingsmandaten (s. 36): I bilaga 2 redovisar kommittén hurlandstingsmandaten fördelar sig på valkretsar enligt olika beräkningsgrunder.Av materialet kan ses att en fördelningsprincip som bygger på antaletröstberättigade mandatmässigt gynnar valkretsar där befolkningen har en högregenomsnittsålder på bekostnad av t. ex. expanderande valkretsar med storabarnkullar och valkretsar med stort inslag av utländska medborgare. Kommitténsaknar anledning att ta ställning till vilken av fördelningsprinciperna som ioch för sig är den lämpligaste. Det förefaller emellertid naturligt att den fördelningsprincipsom statsmakterna accepterat för riksdagsvalen slår ige- KU1971: 60 27 nom för landstingsvalens del. Kommittén föreslår alltsåatt landstingsmandaten i princip skall fördelas mellan valkretsarna iproportion till antalet röstberättigade invånare. Beträffande kommunalval anförkommittén (s. 49) att redan av hänsyn till intresset av enhetliga regler börantalet röstberättigade vara bestämmande för hur många fullmäktige som minstskall utses i de olika kommunerna resp. för hur fullmäktigemandaten skallfördelas på valkretsarna. Utredningens förslag remissbehandlas icivildepartementet. Motionen tar upp principerna förmandatberäkningen vid val till landsting och kommunfullmäktige. Härvid yrkasatt beräkningen skall ske med utgångspunkt från antalet röstberättigade inomvalkretsen och inte från den mantalsskrivna folkmängden, dvs. med tillämpningav samma princip som gäller vid riksdagsval. Sedan motionen väcktes har kommunalvalskommittén avlämnatsitt förslag till ändrat valsystem vid landstingsval och primärkommunala val. Ifråga om mandatberäkningen innebär detta att den fördelningsprincip somstatsmakterna fastställt för riksdagsvalen skall tillämpas också vid val tilllandsting och kommunfullmäktige. Även vid dessa val skall mandaten sålundaenligt förslaget fördelas mellan valkretsarna i proportion till antaletröstberättigade invånare. förslag tillgodoser de i motionenframställda önskemålen. I dettaläge finner utskottet det inte vara erforderligt med ytterhgare initiativ frånriksdagens sida utan hemställer att avslår motionen 1971: 166. Närvarande: herrar i (s), iLuttra (c). (), (), (), herrar (),i (s), (). (), i (c), i (m), i (s), (), Gustavssoni * (s) och (). * Ej närvarande vid justeringen.