bet · FU01LU7 · 1971-12-31 00:00:00 — På de anförda skälen avstyrkte utskottetmotionerna. Utskottet uppehöll sig emellertid ytterligare något vid frågan omtillämpningen av den särskilda regeln för hyresförhållanden som varat längre och anförde följande. Enligt departementschefens uttalanden skulle somredan nämnts ett läge, där hyresgäst kan skiljas frän lägenheten med stöd avdenna regel, normalt inte förekomma annat än på orter, där hyresmarknaden harsärskild struktur, varmed torde avses bl. a. bruksorter. Det förefaller dockutskottet tveksamt om ett så begränsat tillämpningsområde är motiverat.Arbetsgivaren synes sålunda även i vissa andra fall kunna ha ett berättigatintresse av att kunna skilja hyresgästen från lägenheten då anställningenupphör även om hyresförhållandet varat . Utskottet syftar här bl. a.på personalbostäder, ibland inom inhägnat område, i direkt- anslutning tillsjukhus, internatskolor, turistanläggningar, hotell och liknande institutioner.De särskUda bestämmelserna om lägenheter, vilka oundgängligen behövs förtjänstens rätta fullgörande, torde här i regel inte vara tillämpliga. Harhyresförhållandet varat än , torde vederbörande i allmänhetlikväl kunna skiljas från lägenheten då anställningen upphör, men problemetaccentueras då gått. För att upplösa hyresförhållandet fordras dåsynnerliga skäl. Enligt utskottets mening bör utrymme för tillämpning av regelnfinnas i fråga om sådana personalbostäder, även om de är belägna på orter meden differentierad hyresmarknad. I många fall skuUe det kun- LU 1971: 7 10 na vara direkt olämpligt att låta andra än anställda bebodylika bostäder. Liknande situationer kan tänkas förekomma i andra sammanhang. I sammanhanget bör anmärkas (3LU 1970; 80, rskr. 443) antagit förslag tillny jordabalk (SFS 1970: 994), som skall träda i kraft den 1 januari 1972.Bestämmelserna i 46 § hyreslagen har införts oförändrade i jordabalken i 12kap. Till stöd för motionsyrkandetanförs att kopplingen arbetebostad är särskilt besvärande i orter meddifferentierat näringsliv och då särskilt för dem som är anställda i privattjänst. Enligt motionärerna visar otaliga exempel att enskilda industrieruppträder långt mera hänsynslöst vid slutad anställning än vad t. ex.kommunerna gör i de fall man kopplat bostaden till viss anställning. Motionärerna framhåller att efter den nya hyreslagensikraftträdande skulle huvudprincipen vara att hyresgästen/arbetstagaren skulleha sin boenderätt säkrad. Enligt motionärerna har man från denna utgångspunktockså tolkat lagstiftningen på det sättet, att efter tre är i tjänstebostadskulle obetingad rätt tiU fullt besittningsskydd föreUgga. Vid tillämpningen av lagen haremellertid domstolarna i hög grad tolkat formuleringen »synnerliga skäl» iparagraf 46 hyreslagen så, att man främst tagit hänsyn till företagens behov avanställda. Företagens behov av arbetskraft torde alltid vara stort i godakonjunkturer. En sådan tolkning av lagen blir en särskild hjälp åt företagenoch ett hinder för den enskilde att fritt söka arbete. Bindningen tilltjänstebostad i orter med starkt differentierat näringsliv blir en särskildhjälp åt arbets-köparna detta i särdeles hög grad vid företag med storttjänstebostadsbestånd, då möjlighet ges att binda den anställde vidanstäUningen i stället för att föra en sådan personalpolitik, att man på ettframgångsrikt sätt kan konkurrera om arbetskraften. Även om tolkningen avnämnda formulering i paragraf 46 inte alltid utfaller till företagets förmån,kvarstår hos de anställda tvekan om man anställningvågar inlåta sig på byte av arbetsplats. På grund av en tolkning av omnämntslag av ifrågavarande lagbestämmelse kan något till-förlitiigt råd ickepåräknas från vare sig hyresgästorganisationen eller fackföreningen. Enligt vårmening bör en sådan ändring av ifrågavarande lagparagraf företas, att enuppluckring av besittningsskyddet icke medges. På hyresmarknaden förekommer ibetydande utsträckning att bostäder upplåts åt anställda på villkor atthyresförhållandet skall upphöra om anställningen upphör. I vilken mån en sådans. sulbryter det besittningsskydd som tillförsäkrats hyresgäst genom den nyahyreslagen, vilken trätt i kraft , regleras i 46 § punkterna7 och 8. Enligt punkt 7 görs avsteg från besittningsskyddet omhyresförhållandet beror av statlig, eller enskild anställningbeträffande vilken lagstiftaren ansett nödvändigt att lägenheten bebos av denanställde för att arbetsuppgiften skall kunna fullgöras på rätt sätt.Beträffande sådana typiska tjänstebostäder äger arbetstagaren inte rätt tillförlängning av hyresavtalet om anställningen upphör. När det gäller andrapersonalbostäder, t. ex. bostäder som industrin tUlhan-dahåller sina anställda,skall enligt punkt 8, om anställningen upphör, avvägning ske mellan å ena sidanarbetstagarens intresse att vara tiU-försäkrad ett lika starkt skydd som andrahyresgäster och å andra sidan arbetsgivarens intresse att kunna disponeralägenheten för annan arbetstagare. Vid denna avvägning skall större hänsyn tastill hyresgästens intresse när hyresförhållandet varat längre än . Bestämmelsernai punkt 8 innebär att, om anställningen upphör innan tidsgränsen passerats,arbetsgivaren skall äga upplösa hyresförhållandet under åberopande avavflyttningsklausul. Vissa förutsättningar måste dock vara uppfyllda. För detförsta måste hyresvärden ha sakliga skäl för sitt anspråk. Enligt motiven bördock inte ställas för starka krav på bevisningen i detta avseende. För detandra får avtalet inte hävas om det är obilligt mot hyresgästen atthyresförhållandet upphör. Om hyresförhållandet varat så atttidsgränsen överskridits, när hyresvärden vill skilja hyresgästen :frånlägenheten under åberopande av avflyttningsklausulen, är presumtionen för atthyresförhållandet skall förlängas. Presumtionen får brytas endast omhyresvärden kan visa att han har synnerliga skäl för att upplösahyresförhållandet. Även här krävs dessutom, att hyresförhållandets upphörandeinte är obilligt mot arbetstagaren. Imotionen hävdas att domstolarna i hög grad tolkat fomiuleringen »synnerligaskäl» i 46 § punkt 8 hyreslagen så att man främst tagit hänsyn till företagensbehov av anställda. Enligt motionärerna torde emellertid företagens behov avarbetskraft alltid vara stort i goda konjunkturer. Den angivna tolkningen avlagen blir därför, anser motionärerna, en hjälp åt företagen och ett hinder förden enskilde att fritt söka arbete. Motionärerna menar vidare att, även omdomstolarnas lagtillämpning inte alltid utfallit till företagets förmån, detlikväl hos de anställda kvarstår tvekan om de anställning vågarinlåta sig på att byta arbetsplats. Enligt motionärerna kan den uppluckring avlagen som skett inte godtas och de yrkar därför att skall hos Kungl.Maj:t hemställa om lagändring så att besittningsskyddet efter tre årsanställning blir ovillkorligt. Avde ovan redovisade motivuttalandena framgår att avsikten med lagstiftningenvarit att en anställd, som bott i en av arbetsgivaren upp- låten bostad , i huvudsak skall varatillförsäkrad samma besittningsskydd som andra hyresgäster och att avstegdärifrån endast får ske om särskilda omständigheter föreligger. Den utformninglagtexten fått, nämligen att hyresgästen ej har rätt till förlängning av avtaletom »hyresvärden har synnerliga skäl för att upplösa hyresförhållandet» och»det ej är obilligt mot hyresgästen att hyresförhållandet upphör» lämnar ocksåen endast begränsad möjlighet för de rättstiU-lämpande myndigheterna att vägrahyresgästen förlängt hyresavtal. Den nya hyreslagen har varit i kraft i något mer än tvåår. I vilken mån de rättstillämpande myndigheterna kommit att,såsom motionärerna hävdat, tillmäta företagens intresse att disponera över avdem upplåtna personalbostäder en betydelse som inte varit avsedd med lagen,finner utskottet svårt att bedöma. Den rättspraxis som varit tillgänglig förutskottet visar inte någon enhetlig bUd. I några fall, där hyresförhållandetinte förlängts, har omständigheterna varit just sådana som departementschefenframhållit i förarbetena, nämligen att bostadsbeståndet på orten varit tillväsentlig del företagsägt. I andra fall har det varit fråga om istorstadsregionerna befintiiga lägenheter, som upplåtits av industrier medstort behov av specialutbildad arbetskraft. Det må vidare påpekas att i någrafall, där domstolarna funnit att synnerliga skäl för hyresvärden att upplösahyresförhållandet förelegat, hyresförhållandet likväl ej hävts eftersom detskulle ha varit obilligt mot hyresgästen att låta detta upphöra. Utskottet finner det angeläget att understryka att ävenom det kan anföras vägande skäl för att företagens möjligheter att skaffaerforderlig arbetskraft underlättas hyresgästens intresse att få bo kvar ilägenheten likväl måste komma i första hand, när hyresgästen bott i lägenheteni . Med hänsyn till att praxis på området är svår att överblickaanser utskottet det värdefullt att denna blir föremål för en undersökning ochatt bestämmelserna överses. Enligt vad utskottet erfarit har frågan emellertidredan aktualiserats genom att i en skrivelse tillKungl. Maj:t begärt en översyn av vissa av hyreslagens bestämmelser, däriblandde nu ifrågavarande. På grund härav och då chefen för justitiedepartementettidigare uttalat att hyreslagen borde bli föremål för en översyn när praktiskaerfarenheter vunnits av lagen förutsätter utskottet att en översyn kommer tillstånd utan att behöver vidta någon åtgärd. attmotionen 1971: 653 inte föranleder någon åtgärd. På lagutskottets vägnar DANIELWIKLUND Viddetta ärendes behandling har närvarit: herrar i (fp), (),(), fröken i (s), (), (), herrar (), i (s), (), herrarIsraelsson (vpk), i (s), Aimerås (fp), () och fruNUsson i (s). avherr (vpk), som ansett delsatt det avsnitt av utlåtandet som på s. 12 börjar med orden »Den nyahyreslagen» och slutar med orden »någon åtgärd» bort haft följande lydelse: Dennya hyreslagen har varit i kraft något . Vid utslag ilänshyresnämnderna har tolkningen av punkt 8 i § 46 utfallit tiU hyresgästernasförmån. Ävenom lagtexten och motivuttalandena för densamma endast lämnar en begränsadmöjUghet för de rättstillämpande myndigheterna att vägra förlängt hyresavtalhar ändå hovrätterna i några uppmärksammade faU tolkat bestämmelserna i § 46punkt 8 så, att arbetsgivarens behov av bostäder för sina anställda skall gåföre hyresgästens rätt tiU fuUt besittningsskydd . De prejudicerandedomarna i hovrätterna verkar som en effektiv spärr mot ett entydigtbesittningsskydd efter 3-års-periodens utgång. Utskottetfinner det angeläget understryka att hyresgästens intresse att få bo kvar ilägenheten måste komma i första hand, när hyresgästen bott i lägenheten mer än3 år. EnUgt vad utskottet erfarit har rest ettmycket bestämt krav på denna punkt och framfört stark kritik mot hovrättemastolkning av ifrågavarande lagbestämmelse. () har i ett remissyttrande i anledning av frågan om hyresregleringens ev.avskaffande framfört erfarenheter av den nya hyreslagen och rest ett hka bestämtkrav på ovUUcorligt besittningsskydd för boende i tjänstebostad;ett besittningsskydd som TCO kräver oinskränkt eftei anställning. Utskottetfinner det angeläget med en översyn av flera paragrafer i den nya hyreslagen.När det gäUer frågan om fuUt besittningsskydd för boende i tjänstebostad vUlutskottet särskUt framhåUa att många hyresgäster i tjänstebostäder väntat iårtionden på att lagen skaU få en entydig utformning på denna punkt. Deprejudicerande domama i hov-rättema förhindrar detta. dels att utskottet borthemställa att med bifall till motionen 1971: 653 iskrivelse till regeringen begär förslag till sådan ändring av § 46 hyreslagenatt besittningsskyddet anställning blir ovillkorligt.