bet · FU01JuU13 · 1971-12-31 00:00:00 — Defrågor som skall prövas av domstol är sådana som rör ogiltighet eller jämkningav köpevillkor (5 § andra och tredje styckena), undantagande av lös egendomfrån förköp (6 §), ersättning till köparen för fullgörelse enligt köpeavtaleteller för kostnader i samband med köpet (13 § första stycket) samt ersättningtill kommunen för värdeminskning på egendomen som har förorsakats av köparen(13 § andra stycket). Av dessa frågor synes endast de som rör värdeminskningvara av den beskaffenheten att det kan finnas anledning att hänföra dem tillfastighetsdomstol. Jag anser dock att dessa frågor, som f. ö. när- mastär av skadeständsrättslig natur, inte bör brytas ut för handläggning i annanordning än övriga frågor enligt samma lag. Ipromemorian föresläs vidare att tvister, som enligt 72 § första stycket, 96 §första och andra styckena samt 104 § andra stycket ExL skall prövas av allmänunderrätt, överförs till fastighetsdomstol. Förslaget, som inte har föranlettnågra invändningar vid remissbehandlingen, bör enligt min mening godtas. Ettpar remissinstanser förordar vissa ytterligare ändringar i ExL. Sålundaföresläs att frågor om ersättning för skada eller intrång som har uppståttefter expropriationsmålets slutiiga avgörande och inte har kunnat förutses imålet samt om ersättning till ex-propriat för kostnader som har uppkommit underbehandlingen hos Kungl. Maj:t av ansökan om expropriation skall prövas av fastighetsdomstol.På frågor av det förstnämnda slaget är enligt 34 § andra stycket ExL lagensbestämmelser inte tillämpliga. De torde vanligen fä bedömas enligtgrannelagsrättsliga regler. Som jag strax skall utveckla närmare anser jaginte att fastighetsdomstol bör göras till forum i tvister omgrannelagsrättsliga förhållanden. Den bör då inte heller pröva sädana frågorsom avses i 34 § andra stycket ExL. Inte heller frågor om ersättning förkostnader i samband med Kungl. Maj:ts prövning av ex-propriationsansökan synesmig vara av den beskaffenhet att det finns anledning att överföra dem tillfastighetsdomstol. Jagansluter mig till förslaget i promemorian att frågor som avses i 75 §byggnadslagen i likhet med övriga ersättningsfrågor enligt lagen skall prövasav fastighetsdomstol. Promemorieförslaget innebär att i sådana målfördelningen av rättegångskostnaderna skall ske enligt regeln i 65 §byggnadslagen i stället för som enligt regler. Dettaförslag har mött viss kritik vid remissbehandlingen. Med hänsyn härtill ochtill den översyn av byggnadslagstiftningen som f. n. pågår inombygglagutredningen anser jag lämpligast att inte nu göra någon ändring igällande rätt på denna punkt. Målenligt lagen om byggnadsminnen handläggs f. n. av expropriationsdomstol ochöverförs enligt vad jag har föreslagit till fastighetsdomstol. Somanförs i promemorian bör samma domstol handlägga också mål om ersättningenligt lagen om fornminnen, vilka mål f. n. prövas av allmän domstol. Jag instämmermed hovrätten över och i att detta bör gälla även mål enligt 9 a§ tredje stycket nämnda lag om ersättning för kostnad eller skada, som uppkommervid undersökning eller bärgning av skeppsvrak eller annan åtgärd för dess skyddoch värd. De nya bestämmelserna om forum i mål enligt lagen om fornminnen syneslämpligen kunna tas upp i en ny 17 §. Eftersomersättning för skada och intrång vid förundersökning enligt miljöskyddslagenoch ExL skall prövas av fastighetsdomstol, bör detta gälla också ersättning imotsvarande fall enligt 14 kap. 5 § 1 mom. VL. Promemorians förslag härom börsålunda genomföras. Som anförs i promemorian framstår det som den mestrationella ordningen att den domstol som har handlagt mål om ersättning förskada eller intrång enligt lagen om byggnadsminnen eller naturvårdslagen ocksåskall ha att pröva därav föranlett följdmäl om ersättning till innehavare avfordran, för vilken marken svarar, för förlust till följd av att den ihuvudmålet bestämda ersättningen inte har nedsatts hos . Lagen ombyggnadsminnen och naturvårdslägen bör alltså ändras i enlighet härmed. Någonanledning att som ifrågasätter hänföra mål om utdömande av vite enligtjordförvärvslagen och jordhävdslagen till fastighetsdomstol föreligger enligtmin mening inte. Att sådana frågor enligt lagen om arrendenämnder ochhyresnämnder skall prövas av fastighetsdomstol sammanhänger med attfastighetsdomstol har karaktären av överinstans i förhållande till dessanämnder. 1promemorian diskuteras en rad andra tvister som rör fast egendom och där detskulle kunna komma i fråga att göra fastighetsdomstol till exklusivt forum. Hithör exempelvis äganderättstvister av skilda slag samt tvister om servitut ochgrannelagsförhållanden. I mål av dessa typer uppstår otvivelaktigt ofta frågorav den beskaffenhet som fastighetsdomstolarna är särskilt skickade att pröva.Jag har emellertid mot bakgrund av vad jag har anfört om vikten avåterhållsamhet när det gäller att koncentrera mål till särskilda domstolar ochom intresset av att i möjligaste mån undvika gränsdragningsproblem stannat föratt den i promemorian föreslagna ordningen, som innebär att fastighetsdomstolinte görs till exklusivt fomm i dessa mål, är den lämpligaste. Att somlantmäteristyrelsen ifrågasätter öppna möjlighet att låta vissa mål handläggasbåde av fastighetsdomstol och av tingsrätt i vanlig sammansättning bör avsåväl praktiska som principiella skäl inte komma i fråga. Vadgäller äganderättstvister som rör fastighetsindelningens beskaffenhet tordeman, som påpekas i promemorian, kunna utgå från att de i regel kommer attprövas vid förrättning enligt FBL och i andra instans av fastighetsdomstol,vilket torde vara den också från partssynpunkt lämpligaste ordningen. Atttvist av detta slag inte tas upp i angiven ordning kan antas bli en renundantagsföreteelse som mestadels har sin orsak i att tvisten har ettomedelbart samband med sådana frågor som inte bör prövas av fastighetsdomstol.De av uttalade farhågorna för att möjligheten att vända sigdirekt till domstol i tvister som rör fastighetsindelningen skulle missbrukassynes mig överdrivna. Inte heller finns det enligt min åsikt anledning att nubereda tingsrätt möjlighet att mot parts vilja hänvisa fråga om fastighetsindelningensbeskaffenhet till handläggning av fastighetsbildningsmyndigheten. Omtingsrätten finner att frågan lämpligen bör prövas i denna ord- ningtorde det i regel vara möjligt att få en sådan prövning till stånd genomparternas frivilliga medverkan. 4.2.3 Fastighetsdomstols sammansättning och domförhet Som huvudregel gäller f. n. att fastighetsdomstolbestår av två lagfarna ledamöter, av vilka den ene är domstolens ordförande,samt en ledamot med teknisk sakkunskap och två nämndemän. Promemorieförslagetinnebär inte någon ändring av denna regel. Vid remissbehandlingen har särskiltfrågan om det tekniska inslaget i domstolen tilldragit sig intresse. Olikameningar har yppats och ett flertal förslag har förts fram, bl. a. av innebördatt två tekniska ledamöter skall kunna medverka i domstolen. Vidfastighetsdomstolarnas tillkomst underströk dåvarande departementschefen(prop. 1969:44 s. 211) att, den tekniskt sakkunnige ledamotens uppgift inteskulle vara att fungera som expert i vissa speciella frågor av betydelse förmålets utgång utan att han med sin sakkunskap skulle medverka till en riktigbedömning av utredningen i målet och till en lämplig utformning av domstolensutslag. Jag ansluter mig till detta synsätt. Genom den tekniskt sakkunnigeledamoten skall domstolen tillföras sådana allmänna insikter på det tekniskaområdet som behövs för att den skall kunna rätt bedöma argumentation ochutredning av teknisk art. Den speciella expertis som kan behövas i en vissteknisk fråga får däremot tillhandahållas domstolen genom sakkunnigbevisning imålet. Eftersomdet för expropriationsdomstolarna som huvudregel gäller att två tekniskaledamöter skall delta i handläggningen kan en övergäng tillfastighetsdomstolar med endast en sådan ledamot synas innebära att dettekniska inslaget i domstolen försvagas. Emellertid måste beaktas att detekniska ledamöterna i det nya systemet får en mycket fastare anknytning tilldomstolen, vilket medför dels att de förvärvar slor rutin som domare dels attde kan följa och medverka i den förberedande handläggningen av målen.Koncentrationen av mål till ett begränsat antal domstolar leder också till attjuristdomarna får större erfarenhet av tekniska bedömningar. Mot bakgmnd av detnu anförda anser jag att det inte finns anledning att nu gå ifrån principen atti fastighetsdomstol normalt skall tjänstgöra endast en ledamot med teknisksakkunskap. Det bör dock finnas möjhghet att i vissa fall utöka antalettekniska ledamöter tiU två, vilket innebär att domstolen kommer att bestå avsammanlagt sex ledamöter. Jag vill dock understryka att denna möjlighet inte äravsedd att utnyttjas annat än i undantagsfall, när målet är osedvanligtkomplicerat från teknisk synpunkt och det därför kan vara av särskild betydelseatt mer än en ledamot med teknisk sakkunskap medverkar vid bedömningen av detekniska frågorna. F. n. gäller att teknisk ledamot ifastighetsdomstol skall ha sakkunskap i fråga om fastighetsbildning ellerfastighetsvärdering. Mot bakgrund av vad jag här förut har anfört om att detekniska ledamöterna inte skall vara experter i vissa speciella frågor anserjag det inte motiverat att ytterligare precisera kraven på sakkunskap eller påannat sätt ändra reglerna härom. Jag vill emellertid i detta sammanhang påpekaatt tjänsterna för teknisk ledamot i fastighetsdomstol torde komma att förenasmed tjänstgöringsskyldighet vid flera sådana domstolar och att det dessutomtorde bli nödvändigt att vid ledigheter och stor arbets-anhopning tillfälligtförordna utomstående tekniker att tjänstgöra i fastighetsdomstolen. Dettainnebär att man kommer att ha vissa valmöjligheter när det gäller att utseteknisk ledamot för visst mål. Deflesta mål som skall tas upp av fastighetsdomstol är av sådan typ att denormalt kräver viss teknisk sakkunskap hos domstolen. Med hänsyn tillintresset av enkla och lättillämpade sammansättningsregler bör därför, somanförs i promemorian, den tekniske ledamotens medverkan i domstolen varaobligatorisk i dessa mål. I fråga om några speciella slag av mål gälleremellertid att de i allmänhet inte fordrar sådan sakkunskap, medan det däremotär angeläget med ett starkt lek-mannainslag. De mål jag bär syftar på är iförsta hand hyresmålen men också bostadsrättsmål och mål om tvångsförvaltningav bostads-fastighet. I sådana mål bör i stället för teknikern en tredjenämndeman ingå i domstolen. Som har påpekats både i promemorian och i vissaremissyttranden kan det dock också i mål av dessa typer, kanske särskilt i målom tvängsförvaltning av bostadsfastighet, tänkas komma upp frågor av svårbedömdteknisk natur. Det bör därför finnas möjlighet att undantagsvis även i sådanamål använda en sammansättning med teknisk ledamot och två nämndemän. Jagansluter mig alltså till promemorians förslag i denna del men vill betona attmöjligheten att låta teknikern delta i dessa mål bör utnyttjas restriktivt. Omdet sålunda införs möjlighet att anlita den tekniske ledamoten i hyresmål börde för dessa mål gällande sammansättningsreglerna lämpligen göras tillämpligaockså i arrendemål. Vadbeträffar nämndemännen kan jag instämma i den kritik som ochlagmannen i har riktat mot föreskriften i 17 § andrastycket andra punkten ExL om att en av nämndemännen bör vara fastighetsägareoch den andre inte. Denna regel bör därför inte överföras till FDL. Enligt16 kap. 8 § första stycket FBL kan fastighetsdomstol under vissaförutsättningar pröva fastighetsbildningsmål i materiellt hänseende utanhuvudförhandling. Som dåvarande departementschefen påpekade i samband med FDL:stillkomst är det här fråga om mål av sådan beskaffenhet att utrymmet förlekmannasynpunkter torde vara mycket begränsat och det synes därför olämpligt-från både principiella- och praktiskasynpunkter att ställa upp ett ovillkorligt krav pä att nämndemän skallmedverka vid prövningen. Jag instämmer i den av hovrätten för Nedre Norrlanduttalade uppfattningen att det saknas skäl att nu frångå denna ståndpunkt. Iövrigt bör gälla att fastighetsdomstolen vid handläggning av mål kan bestå aven lagfaren domare i samma utsträckning som gäller för tingsrätt. En sådandomförhetsregel blir tilllämplig vid handläggning av frågor om avvisning avmål och om utdömande av vite samt vid måls avgörande i sådana fall som avses i42 kap. 18 § , dvs. vid meddelande av tredskodom, dom ianledning av medgivande eller eftergivande samt stadfästelse av förlikning.Vidare kommer regeln att gälla vid huvudförhandling som sker i förenklad formoch vid annan handläggning som inte sker vid huvudförhandling eller syn pästället. Att mål om lagsökning och betalningsföreläggande kan handläggas av enlagfaren domare följer av 30 § lagsökningslagen (1946: 808). Vad beträffarärenden blir domförhetsreglema i 6 § lagen om handläggning av domstolsärendentillämpliga. I fall då enligt nämnda paragraf domstolen skall ha densammansättning som gäller för mål i allmänhet torde utan särskild bestämmelsestå klart att de föreskrifter som i allmänhet gäller för domförhet enligt FDLär tillämpliga. Fastighetsdomstols domförhet bör som anförs i promemorian tillalla delar regleras i lag och inte som delvis i annan författning. Jagföreslår därför att uttömmande bestämmelser i ämnet tas upp i 4 § FDL. 4.2.4Övergångsfrågor i anledning av fastighetsdomstolsreformen Fastighetsdomstolarna bör överta sina nya uppgiftersamtidigt som JB och FBL samt därtill anknytande författningar träder i kraft,dvs. Härigenom torde övergången till den nya lagstiftningenunderlättas och enhetligheten i tillämpningen främjas. Enligt7 § FBLP skall mål eller ärende som är anhängigt hos ägodelningsrätt vidutgången av är 1971 prövas av fastighetsdomstol. 1 promemorian föreslåsmotsvarande regel beträffande mål och ärenden som äranhängiga hos expropriationsdomstol. Om expropriationsdomstolen då harpåbörjat huvudförhandling föreslås dock att domstolen skall fä fullfölja ochavsluta handläggningen. Manbör uppenbarligen i möjligaste mån undvika att särskilda domstolar, som ärunder avveckling, övergångsvis får bestå vid sidan av de domstolar som ifortsättningen skall handlägga samma slag av mål och ärenden. Jag anser därföratt den i promemorian föreslagna regleringen är ändamålsenlig och att det intebör komma i fråga att som och lagmannen i tingsrättförordar utsträcka ägodelningsrätternas och expropriationsdomstolarnasmöjlighet att fortsätta sin verksamhet efter utgången av längre än somföreslås där. Jag förutsätter att arbetet hos domstolarna bedrivs så att måloch ärendenpå vilka ett omfattande förberedelsearbete har lagts ned om möjligt kan avgörasslutiigt före utgången av . Jagföreslår alltså att mål eller ärende som är anhängigt hos expropriationsdomstolvid utgången av skall prövas av fastighetsdomstol om huvudförhandlingdå inte har påbörjats. Jag föreslär vidare att 7 § FBLP anpassas så attmotsvarande regel kommer att gälla beträffande ägodelningsrätt. Av deföreslagna reglerna följer bl. a. att nu gällande fullföljdsbestämmelser blirtillämpliga också på avgöranden som meddelas av expropriationsdomstol ochägodelningsrätt efter . Vadhärefter gäller mål och ärenden som är anhängiga hos tingsrätt vid utgången avär 1971 finns, eftersom dessa domstolar skall bestå oförändrade efter nämndatidpunkt, inte tillräcklig anledning att flytta över dem till fastighetsdomstol.Jag instämmer därför i promemorians förslag att sådana mål och ärenden skallbehandlas enligt äldre bestämmelser. Lagmanneni har ifrågasatt införande av en övergångsbestämmelseenligt vilken part, som av expropriationsdomstol med stöd av 34 § förstastycket ExL har hänvisats att föra särskild talan vid domstolen, i ställetskall väcka talan vid fastighetsdomstolen. Enligt min mening torde det utanvidare stå klart att en sådan hänvisning skall avse fastighetsdomstolen ochnågon övergångsbestämmelse härom synes mig inte behövlig. Enligt 1 § första stycket FDL skall det finnas enfastighetsdomstol i varje län. Maj:t kan dock föreskriva att annatområde än län skall vara fastighetsdomstols domkrets. Bestämmelsen innebär attalla fastighetsdomstolsmål från ett visst område skall tas upp av sammadomstol. Forumbestämmelserna för arrende- och hyrestvister öppnar emellertidmöjlighet till avvikelse från denna ordning. Maj:t kan nämligen bestämmaatt sådan tvist skall tas upp vid annat forum än den fastighetsdomstol inomvars område fastigheten är belägen (8 kap. 32 § första stycket och 12 kap. 71 §första stycket JB samt 17 § första stycket lagen om fiskearrenden). Detsammaskall enligt 77 § första stycket förslaget till bostadsrättslag gällabeträffande bostadsrättstvister. F.n. finns i hela landet sammanlagt sex fastighetsdomstolar, vilka alla hardomkretsar omfattande mer än ett län. Enligt promemorian skall fr. o. m. den 1januari 1972 i princip finnas en fastighetsdomstol i varje län, som regelförlagd till den ort där har sitt säte. Det torde även ifortsättningen få ankomma på Kungl. Maj:t att bestämma både om antaletfastighetsdomstolar och om deras lokalisering. Dessa frågor torde få tas uppvid ett senare tillfälle. Jag vill emellertid redan i detta sammanhangdeklarera hur jag ser på dem. ligtbiträder jag vad som anförs i promemorian härom. Även om antaletfastighetsdomstolsmål kan väntas bli ganska ringa i vissa län synes mig sålundafastighetsdomstolarnas domkretsar i princip inte böra omfatta mer än ett län.Möjligen kan det, som påpekas i promemorian, vara motiverat att för vissaspeciella slag av mål exempelvis mål enligt miljöskyddslagen ha störredomkretsar. När det gäller lokaliseringen av fastighetsdomstolarna talarövervägande skäl, främst behovet av nära kontakt med olika länsmyndigheter, föratt de bör förläggas till den ort där har sitt säte. Tillskillnad från vad som föreslås i promemorian anser jag att detta bör gälla äveni fråga om och att fastighetsdomstolen där alltså börförläggas till . Enförläggning av fastighetsdomstolen till den ort där har sitt säteär emellertid beträffande vissa län förenad med bestämda nackdelar såvittgäller hyresmålen. Dessa mål är som regel koncentrerade till de störretätorterna. I fråga om dem talar därför starka skäl för att fastighetsdomstolenbör vara förlagd till den största tätorten i länet, vilket inte alltid är denort där finns. Motbakgrund av det nu anförda anser jag att det bör införas regler som ger Kungl.Maj:t större möjligheter än nu att åstadkomma en lämplig fördelning avfastighetsdomstolsmålen. Sålunda bör mål av viss typ från flerafastighetsdomstolars domkretsar kunna sammanföras till en sådan domstol. Vidarebör för samma område kunna finnas två eller flera fastighetsdomstolar, var ochen med behörighet att handlägga vissa typer av mål. Det ligger i sakens naturatt regler av nu åsyftad innebörd bör utnyttjas restriktivt. Härför talar bådeönskemålet om klara och lättillämpade forumregler och intresset av att inteonödigtvis splittra fastighetsdomstolsmålen pä ett stort antal tingsrätter.Det bör aldrig finnas mer än en domstol som är rätt fomm för ett visst mål. Omflera fastighetsdomstolar inrättas med helt eller delvis sammanfallande domkretsarmåste alltså klart preciseras hur måltyperna skall fördelas mellan domstolarna. Jagförordar att i 1 § FDL införs ett tillägg som ger Kungl. Maj:i befogenhet attbestämma att flera fastighetsdomstolar skall finnas för samma område, varvidKungl. Maj:t också skall bestämma hur skilda slag av mål och ärenden skallfördelas mellan domstolarna. Det föreslagna tillägget kan ersätta denyssnämnda regler i bl. a. JB, enligt vilka Kungl. Maj:t i fråga om vissa slagav mål kan förordna att de skall tas upp av annan domstol än denfastighetsdomstol inom vars område fastigheten ligger. Dessa regler bör därförupphävas. Minavsikt är att senare föreslå Kungl. Maj:t att i , ochVästernorrlands län särskilda fastighetsdomstolar inrättas för upptagande avmål och ärenden angående arrende, hyra. ochtvångsförvaltning av bostadsfastighet i resp. , och . Som jag har anfört ansluter jag mig tillvattenlagsutredningens förslag att vattendomstolarna integreras i vissatingsrätter, som vid handläggningen av vattenmål skall ha särskild, för dennamåltyp avpassad sammansättning i likhet med vad som gäller när tingsrätthandlägger mål i egenskap av fastighetsdomstol. Av praktiska skäl börbenämningen vattendomstol behållas som beteckning för tingsrätten i dennaspeciella sammansättning. De särskilda processuella reglerna för vattenmål böralltjämt gälla och fullföljd av talan bör ske hos vattenöverdomstolen. Förslagetinnebär alltså att vattendomstolarna avskaffas som organisatoriska enheter,vilket även betyder att vattenöverdomstolens ställning av administrativchefsmyndighet för vattendomstolarna upphör. Några särskilda tjänster förvattenrättsdomare, vattenrättsingenjörer och vattenrättssekreterare bör intelängre finnas utan de bör ersättas av motsvarande tjänster vid de tingsrättersom utses att vara vattendomstol. Ienlighet med vad jag nu har anfört bör i 11 kap, 1 § VL föreskrivas atttingsrätt som Kungl. Maj:t bestämmer skall vara vattendomstol. Med tanke på enframtida överföring av vattenrättsskipningen till fastighetsdomstol är detlämpligt att till vattendomstol utses tingsrätter som också ärfastighetsdomstol. Antalet vattendomstolar och deras förläggning bör emellertidinte ändras, och jag ämnar därför föreslå Kungl. Maj:t att till vattendomstolutse tingsrätter som har sitt kansli på ort där det nu finns vattendomstol ochsom också utses att vara fastighetsdomstol. Någon ändring av vattendomstolarnasdomsområden avser jag inte att föreslå. EnligtVL har vattenrättsdomaren, dvs. ordföranden i , en radsjälvständiga uppgifter i målen. Benämningen vattenrättsdomare bör därförfinnas kvar som beteckning på ordföranden i tingsrätten i dess egenskap avvattendomstol. Benämningen vattenrättsingenjör bör däremot i VL ersättas medteknisk ledamot. Även benämningarna vattenrättsnämndeman ochvattenrättssekreterare bör mönstras ut ur VL. Som utredningen har anfört bör desom har valts till nämndemän i fastighetsdomstol vara behöriga att tjänstgöraäven i vattendomstol. Sammansättningsreglernaär olika för vattendomstol och fastighetsdomstol. I fastighetsdomstol skallenligt huvudregeln ingå två lagfarna ledamöter, en tekniker och två nämndemän.Vattendomstol består av en vattenrättsdomare, två vattenrättsingenjörer och tvåvattenrättsnämndemän. I undantagsfall kan antalet ingenjörer minskas till en,men regeln härom är utformad på sådant sätt att den i praktiken har kommit tillmycket ringa användning. Jag instämmer med utredningen i att det inte ärlämpligt att nu helt anpassa reglerna om vattendomstols sammansättning tillvad som gäller för fastighetsdomstol. I likhet med utredningen anser jagemellertid att möjligheterna att handlägga mål med endast en teknisk ledamotbör vidgas. Mycket ofta är behovet av teknisk sakkunskap tillgodosett med ensådan ledamot, och jag anser därför att reglerna bör utformas så att dennaordning framstår som huvudalternativet. Det bör överlämnas åt domstolensordförande att i det särskilda fallet avgöra om målets beskaffenhet är sådanatt ytterligare en teknisk ledamot bör delta. Beträffande kompetenskraven förde tekniska ledamöterna bör i lagen endast anges att de skall ha tekniskutbildning och erfarenhet av vattenfrågors behandling. Jag kommer att senare taupp frågan om mera specificerade kompetenskrav skall föreskrivas ikungörelseform. Jag vill dock redan nu framhålla att den gällande uppdelningeni vattenbyggnadstekniska och agrikulturtekniska ingenjörer har förlorat mycketav sin betydelse och inte synes böra bibehållas i sin nuvarande utformning. Lagrådetsutlåtande innehåller följande. Enligt vad som föreslås i remissen skalltillåtlighetsprövningen i viktigare vattenmål överflyttas till Kungl. Maj:t,som skall få möjlighet att vid sin bedömning anlägga allmännaplaneringssynpunkter, samt vattendomstolarna administrativt knytas till denallmänna underrättsorganisationen.