bet · FU01JoU36 · 1971-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1971 JoU 1971: 36 betänkande i anledning av motion om översynav bestämmelserna om användning av djur för vetenskapliga experiment. I motionen 1971: 78 av () har hemställts att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla omutredning och översyn beträffande gällande bestämmelser för användning av djurför vetenskaplig experimentverksamhet. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånveterinärstyrelsen, statens veterinärmedicinska anstalt, statensbakteriologiska laboratorium, , , mot plågsamma djurförsök. för vetenskaplig forskning utan djurförsök och . Se bilaga till detta utlåtande. Vidare torde få anmälas, att till utskottet i förevarandesammanhang inkommit en skrift från Hundfrämjandet (22.4.1971). I motionen anförs bl. a.att avsevärd tid förflutit sedan den senaste översynen gjordes av de regler somgäller användningen av djur för vetenskaplig forskning. Den vetenskapligaforskningen har gjort stora framsteg. Därvid har bl. a.uttryckts tvivel på att försök med experimentdjur kan förväntas ge samma ellerliknande utslag hos människor. Metoder har också utarbetats som enligt uppgifti vissa fall kan ersätta forskning med djurförsök. Motionären hemställer omöversyn av gällande bestämmelser för användning av djur för vetenskapligaexperiment. De bestämmelser som huvudsakligen reglerar rätten attanvända djur för vetenskapligt ändamål finns i djurskyddslagen och i en i anslutninghärtill utfärdad kungörelse. Bestämmelserna innebär att djur ej utanveterinärstyrelsens tillstånd får användas för vetenskaplig forskning ellerundervisning, sjukdomsdiagnos, framställning av läkemedel eller annat härmedjämförligt ändamål, därest användningen är förenad med operativt ingrepp,insprutning eller blodavtappning eller ock eljest medför ångest eller annatlidande för djuret. Maj:t äger medge undantag från kravet på tillstånd.Undantag har medgivits bl. a. universitet, högskolor och vissaforskningsinstitut, laboratorier och sjukhus. För alla institutioner och inrättningar som bedriverdjurförsök gäller att den som använder apor, hundar, katter, hästar ellerklövbärande djur 1 1971.16 saml. skall föra särskild journal dels över inköp av djuren,dels över åtgärderna. Vidare finns föreskrifter om att innan operativt ingreppav någon betydelse företas på varmblodigt djur, djuret såvitt möjligt skallbedövas. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med ingreppet, fårdetta dock göras med ofullständig bedövning eller utan bedövning. I sådant fallskall, om det kan ske, smärtstillande eller lugnande medel användas. Av de yttranden som utskottet inhämtat över motionenframgår bl. a. att praktiskt taget samtliga hörda myndigheter ochforskningsinstitutioner ställer sig tveksamma eller avvisande tillmotionskravet på en översyn av gällande bestämmelser medan yrkandet tillstyrksav de övriga. I de statliga remissinstansernas yttranden framförs emellertidsynpunkter på bl. a, behoven av ökad forskning på olika områden och av praktiskaåtgärder i syfte att göra användningen av försöksdjur human och effektiv ochatt skapa större klarhet beträffande förutsättningarna för att i ställetanvända cellkulturmetoden. Utskottet är medvetet om att användningen av försöksdjurär förknippad med svårlösta humana och etiska problem. Det synes också som omen viss tendens till ökad användning av försöksdjur nu kan iakttagas. Detfinns alltså enligt utskottets mening anledning att ägna hithörande frågorstor uppmärksamhet, och utskottet finner motionens allmänna syfte attåstadkomma ett bättre skydd för djuren beaktansvärt. Det torde emellertid varafullt klart att ett avbrytande av försöksdjursverksamheten med hänsyn främsttill den medicinska forskningen f. n. inte kan komma i fråga. Utskottet villvidare i likhet med statens medicinska forskningsråd och statensveterinärmedicinska anstalt hålla före att det f. n. knappast kan ansespåkallat med en översyn av gällande bestämmelser. De vägar som i stället börbeträdas är enligt utskottets mening intensifierad forskning och praktiskthandlande. Utskottet vill härom anföra följande. Inom statens medicinska forskningsråd finns sedan år 1965en permanent kommitté, försöksdjursnämnden, som bl. a, arbetar för att spridaökade kunskaper om försöksdjuren i syfte att deras vård och användning inommedicinsk forskning skall bli så human och så effektiv som möjligt.Nämnden har vidare till uppgift att verka för uppfödning av kvalitativt godaförsöksdjur. Planer föreligger att försöka få till stånd en statlig eller påannat sätt allmänt reglerad uppfödning av hundar och katter för experimentverksamhet.Det kan framhållas att ett förverkligande av dessa planer även skulle vara välägnat att råda bot på det ofta påtalade förhållandet att stulna hundar ochkatter säljs som försöksdjur. I detta sammanhang bör också nämnas att veterinärstyrelsenanfört, att styrelsen kommer att till Kungl. Maj:t inge en framställning omskärpta åtgärder i syfte att motverka oärlig åtkomst av försöksdjur. Vad gäller möjligheterna att iforskningen utnyttja cellkulturer har statens veterinärmedicinska anstalt bl.a. anfört att särskilt inom viro-login cellkulturen ärstandardmetod inom forskningen. Världen över görs dock kontinuerligaansträngningar att i än högre grad arbeta med nämnda metod. Det råderemellertid bristande tillgång på lämpliga cellkulturer i . Anstaltenunderstryker behovet av en cellbank och av att statsmakterna anvisartillräckliga medel för forsknings- och utvecklingsarbete. Enligt vad utskottet erfarit har under den senaste tidentanken väckts på en åtgärd som synes vara av intresse för de i motionenaktualiserade frågorna. Vissa initiativ har nämligen tagits bland forskare tillbildande av s. k. etiska kommittéer. Dessa kommittéer avses få till uppgift attfrån olika synpunkter pröva och ta ställning till planerade djurförsök. Utskottet vill även erinra om att enligt beslut av åretsriksdag en tjänst som försöksdjursveterinär vid statens veterinärmedicinskaanstalt, vilken tjänst tidigare varit provisoriskt anordnad, fr. o. m. den 1juli 1971 blir permanent. Härigenom torde en viss förstärkning kunna nås avkontrollen över försöksdjursverksamheten. Utskottetfår sammanfattningsvis anföra att, såvitt utskottet kunnat bedöma,försöksdjursverksamheten f. n. ägnas avsevärd uppmärksamhet. Diskussionen ihithörande frågor är livlig, och de vetenskapliga institutionerna och ansvarigamyndigheterna synes beredda till fortsatta och intensifieradeforskningsinsatser och till praktiska åtgärder, allt i syfte att förbättraförsöksdjursstandarden och bereda försöksdjuren en human vård, att i möjligastemån begränsa användningen av djur för experiment och att utveckla metoder,exempelvis cellkulturmetoden, som i vissa fall kan ersätta djurförsöken. Medhänvisning härtill och då utskottet, som i det föregående nämnts, inte ansersig böra biträda motionärens förslag om en utredning, får utskottet hemställaatt lämnar motionen 1971: 78 utan åtgärd. På jordbruksutskottets vägnarNILS G. Vid delta ärendes slutbehandling har närvarit: herrarHansson i Skegrie (c), Mossberger (s), i (s), Antby (fp),i (s), (), i (s), (), herrar i (c). (vpk), (), (), (), i Heden (c) och (). It 1971.16 saml. Yttranden över motionen 1971: 78 Veterinärstyrelsen (23.4.1971) Veterinärstyrelsen avstyrker bifall till motionen ochanför. Maj:ts kungörelse med vissabestämmelser om användning av djur för vetenskapligt ändamål m. m. utkom iändrad lydelse (nr 451). I kungörelsen gjordes då de ändringaroch tillägg, som Kungl. Maj:t och funnit värda att ta till vara urdjurskyddsutredningens betänkande. Utvecklingen av andra metoder, företrädesvisanvändandet av cellkulturer, i stället för djurförsök vid testning av nya läkemedeloch vid produktion av sera och vacciner m. m. ansågs då inte ha framskridit sålångt att användningen av försöksdjur kunde ifrågasättas. Under de få år somgått har inte heller så stora framsteg gjorts i detta hänseende attanledning torde finnas ompröva bestämmelserna. På grund av de kostnader och svårigheter av olika slag somär förbundna med anskaffande, förvaring och vård av försöksdjur kan knappastnågot tvivel råda om att inte forskare, vilkas forskning medger användning avandra testmetoder än levande djur, också övergår till dessa. Det är emellertidsom tidigare antytts en svår missuppfattning när man tror att in vitro(ireagensglaset)-metoder helt kan användas som ersättning för levande djur. Isjälva verket kan en cell-kulturmetod ytterligt sällan utesluta användningen avlevande djur. Den kan däremot användas som ett komplement till sådana,varigenom användningen av försöksdjur kan nedbringas i viss utsträckning, någotsom forskarna som sagts ovan torde vara ytterst angelägna om. Beträffande sådana fall där cellkulturer skulle kunnaanvändas vid vaccin- och serumframställning bör framhållas den risk försmittspridning till människa, som kan föreligga genom att kulturerna tar upptumörvirus, som kan fortleva och förökas vid en kontinuerlig cellodling. Det torde vara felaktigt anta att inte en forskare vidplanläggningen av sin forskning skaffar sig ingående kännedom om den i hansfall lämpligaste metodiken. Enligt vad veterinärstyrelsen under hand inhämtatfrån forskarhåll anser man där inte att tillräckligt underlag finns föratt utreda frågan om slopande av försöksdjursanvändningen. Veterinärstyrelsen vill i detta sammanhang upplysa om attstyrelsen efter att ha arbetat på utformandet av bestämmelser rörande större enhetligheti journalföringen vid djurförsök och rörande skärpning av åtgärderna för attmotverka oärlig åtkomst av försöksdjur funnit det nödvändigt inge framställningi ämnet till Kungl. Maj:t, vilket väntas kunna ske . () () SVA uttalar en förhoppning om från statsmakternas sida skall ägna strävandena å ena sidan att utvecklaanvändandet av cellkulturer och å andra sidan att i praktiskt handlandeförbättra uppfödningen, skötseln, hälsotillståndet och anskaffningen avförsöksdjuren allt större intresse. Detta synes, enhgt SVA, i dagens läge långtviktigare än nya utredningar av problemets administrativa sida. De huvudsakliga användningsområdenaför försöksdjur är dels medicinsk (inkl. veterinärmedicinsk) ochnaturvetenskaplig forskning, dels som hjälpmedel i diagnostiken av sjukdomarhos människor och husdjur och i produktionen av bakteriologiska preparat. Förmycket stora delar av dessa områden är användningen av försöksdjur inomöverskådlig framtid nödvändig. För SVA står det klart att det bland företrädare föransvariga myndigheter, bland läkare och veterinärer på fältet och bland detstora flertalet av de forskare och övriga, som för sitt arbetes skull tvingasatt använda sig av försöksdjur, råder den uppfattningen att man i görligastemån bör medverka till att så litet antal försöksdjur som möjligt användes. Ivissa fall kan användandet av cellkulturer av vetenskapliga skäl vara attföredra framför användandet av försöksdjur, dock utan att för den skull heltersätta försöksdjursanvändandet. Inom särskilt virologin (såväl i forskning ochdiagnostik som i produktion av vacciner) är cellkulturen sedan flera decennierstandardmetod, även om exempel finns på virus, som ännu ej kunnat adapterastill cellkultur. Inom hela detta fält försiggår emellertid världen överkontinuerliga ansträngningar att i än högre grad arbeta med cellkultur. Iproduktionen av virusvacciner har sålunda trenden varit att frånsuspensioner av organ från experimentellt infekterade djur, ofta via vaccinerberedda av äggadapterade virusstammar, komma över på vacciner beredda av virusodlat på cellkultur. Det råder emellertid bristande tillgång på sådanacellkulturer vi skulle i sålunda gärna se att det funnes en cellbank.På den punkten synes det finnas anledning för statsmakterna att gripa in medmedelsanvisning för forsknings- och ut-veckhngsarbete. Här finns större vinsteratt göra i motionens anda än genom den föreslagna utredningen med dess syftningmot nya administrativa system som det gagnar forskningen. SVA skulle vidare vilja peka på de insatser, som sedanmitten av 60-talet gjorts av medicinska forskningsrådets försöksdjursnämnd (sammansattav ungefär hälften veterinärer och hälften läkare med prof. E. Båråny somordf.). Denna nämnd har haft till uppgift att verka för uppfödning avkvalitativt goda försöksdjur, god hälso- och sjukvård bland försöksdjuren,statUg eller på annat sätt reglerad uppfödning och försäljning av försöksdjur,utbildning av djurvårdare och inte minst av forskare, m. m. Allt detta i detyttersta syftet att hålla den i och för sig ofrånkomliga försöksdjursskötselnpå en kvalitativt sett hög nivå. Allt vad därigenom uträttats medverkar påmånga sätt till ett bättre djurskydd. Om statlig eller på annat sätt regleraduppfödning av hundar och katter genom nämndens insatser småningom kan bliverklighet (och detta är ingen omöjlighet), kommer det oftauppdykande problemet med stulna hundar och katter att försvinna. Vidveterinärmedicinska anstalten finns en försöksdjursveterinär med uppgift attbedriva forsknings- och utvecklingsarbete och att bistå uppfödare och förbrukareav försöksdjur med råd och upplysningar. Allt fler veterinärer engageras iförsöksdjursskötseln och utvecklingen går kontinuerligt mot allt störrehänsynstagande till djurskyddstanken på detta område. Veterinärerna och denveterinärmedicinska forskningen känner liksom försöksdjursnämnden ett stortansvar för denna utveckling. () () SBL tillstyrker en utredning meduppgift att överse de nu gällande bestämmelserna beträffande användning av djurför vetenskaplig försöksverksamhet och framhåller, att då utvecklingen gårmycket fort på försöksdjursområdet, liksom på många andra områden, det är nödvändigtatt bestämmelserna beträffande djur för vetenskaplig försöksverksamhetständigt överses och därmed hålles aktuella. Vid användandet av försöksdjur,påpekar SBL, är det ett absolut krav att minsta möjliga obehag åsamkas djuret.Det är därför av stor vikt att alla användare av dessa djur är väl förtrognamed de djur de använder och med den teknik varmed de behandlar djuret. Med hänvisning till nedanståendeanför medicinska fakulteten att ingenting i problemen rörande användning avdjur för vetenskaplig experimentverksamhet förändrats isådan utsträckning att en översyn av gällande bestämmelser synes motiverad. Vad beträffar uppfattningen attunder senare tid nya rön gjorts, som medfört en ändrad syn på djurförsökensvärde för medicinsk forskning får medicinska fakulteten framföra följandesynpunkter. Många intressanta resultat har utan tvekan framkommit iexperimentella studier på enkla celler eller cellkulturer. Dessa resultat haremellertid i första hand allmänbiologiskt intresse och har föga direkt anknytningtill problem inom medicinen eller läkemedelsforskningen. På sistnämnda områdethar kraven på experimentella studier på djur snarare ökatän minskat. har sålunda allt flera länder, i avsikt att försökanedbringa.riskerna för biverkningar på människor, genomgående ökat kraven påomfattande djurförsök innan ett nytt läkemedel godkänns för tillförsel tillmänniska. Detta gäller inte bara exempelvis i U. A. och , utanframgår även tydligt av de bestämmelser som här i landet utfärdats avsocialstyrelsen. Kraven på omfattande djurförsök har formulerats av den samladeexpertisen inom området farmakologi och inom klinisk-medicinsk forskning.Tankar att djurförsök skulle kunna ersättas med prov på enkla system, som t.ex. celler i vävnadskultur, framförs som regel endast av biologer, som saknarkännedom om och erfarenhet av medicinska problemställningar. Det är förmedicinska forskare välkänt, att djurförsökens relevans för människan ständigt måste ifrågasättas och bestämmas.Man äger nu en mycket omfattande kunskap om dessa problem. Det är också käntatt det föreligger avsevärda skillnader inte bara mellan djur (även apor) ochmänniskor utan också mellan olika mänskliga individer. Det är emellertid ävenkänt, att i vissa avseenden exempelvis ett marsvin är så likt en människa, attprov på dessa djur har ett stort värde, om man bl. a. vill bestämma, vilken av10 syntetiserade kemiska föreningar som i första hand bör prövas på människa.Det kan förslagsvis gälla att bestämma, vilken substans som på människa medastma kan förväntas ge den bästa lindringen med minsta biverkningar i form avhjärtklappning. Det är självklart att problem av denna art knappast kanstuderas på isolerade celler. Det bör också framhållas, att det ur etisksynpunkt knappast kan anses vara försvarbart att pröva alla 10 substanserna idetta exempel direkt på människa. Utnyttjandet av djur för vetenskaplig experimentverksamhetär icke begränsat till läkemedelsforskning eller utredning av orsakerna till biverkningarav läkemedel hos människa. Bland exempel på andra områden, där användningen avförsöksdjur knappast kan förväntas minska, kan experimentell kirurgi nämnas.Olika former av inplanterbara anordningar (konstgjorda leder, hjärtklaffar,impulsgivare för hjärtat etc.) måste ofta utprovas på försöksdjur, innan deinopereras på människa. Att inplantera nya anordningar på sjuka människor innanen noggrann ut-prövning skett på djur, kan knappast anses vara etisktförsvarbart. Det är fakultetens uppfattning, att i själva grundfråganrörande nödvändigheten att kunna bedriva djurexperimenten forskning ingentingväsentligt förändrats, som motiverar ändrade bestämmelser. I motion framskymtar genom hänvisning tilltidigare motioner och interpellationer att problemen i samband med anskaffningav försöksdjur möjligen också är faktorer, som kan motivera en översyn avbestämmelserna. Det är fakultetens uppfattning, att gällande bestämmelser germöjlighet till god insyn för berörda myndigheter och rimligt hänsynstagandetill allmänhetens intresse att kunna eftersöka ev. försvunna husdjur. finner, med hänsyntill det livliga arbete som pågår inom området, det inte vara motiverat att nuföretaga någon översyn beträffande gällande bestämmelser för användningen avdjur för vetenskaplig experimentverksamhet. Inledningsvis vill statensmedicinska forskningsråd fastslå, att under överskådlig framtid försöksdjurkommer att vara av ytterst stor betydelse för utveckling och prövning av nyaläkemedel, för toxicitetspröv-ning, cancerforskning, studium av miljögifter,utarbetande av nya kirurgiska metoder, experimentell psykologi,vaccinproduktion och många fler ändamål. Det finns ingen grund för antagandetatt försöksdjur kommer att kunna ersättas av vävnadsodlingar, encelligaorganismer, växter eller allra minst, vilket faktiskt nämnts, datorer. Detskulle i så fall bli omöjligt att kunna studera blodtryckets reglering utantillgång till en hel organism, för att bara ta ett av medicinens många viktigaarbetsområden. Den av motionären citeradeuppfattningen att djurförsök inte skulle vara av värde "som vägledning förmänniskokroppens fysiologiska och psykologiska reaktioner" är felaktig. Idet alldeles övervägande antalet fall överensstämmer djurkroppens ochmänniskokroppens reaktioner och antalet potentiala läkemedel som på grund avgiftighet hos försöksdjuren aldrig har släppts fram till prov på människatorde kunna räknas i 10 000-tal. Inom detta fält krävs dock ytterligare forskningrörande likheter och olikheter mellan människans och försöksdjurens reaktioner.Likaledes behövs en allmänt ökad kunskap om försöksdjuren för att deras vårdoch användning inom medicinsk forskning skall bli så human och samtidigteffektiv som möjligt. har därför haft enpermanent kommitté, försöksdjursnämnden, som arbetar med dessa frågor bl. a.genom utbildning av såväl teknisk personal som forskare. Genom sådanutbildning främjas inte bara den medicinska forskningen utan ävendjurskyddssynpunkterna och många försöksdjurs liv sparas genom att onödiga ochdåligt planerade försök förebyggs. Minst lika viktigt som ovanstående är det arbete, somnedläggs på förbättring av försöksdjurens kvalitet och levnadsförhållanden avförsöksdjurskonsulenten på universitetskanslersämbetet, försöksdjursveterinärenpå statens veterinärmedicinska anstalt och försöksdjursassistenterna vidlärosätena. mot plågsamma djurförsök () Samfundet lämnar uppgifter om vissafall av experiment med djur och anför härutinnan i huvudsak följande. Bränning av rakade kaniner medbrännjärn, upphettat till , har utförts på Allm. För den svårast brända gruppen varade bränningen . Under självabränningen var djuren bedövade med eter. Efter uppvaknandet levde somliga fleradygn och fick således uthärda alla smärtorna, tills döden befriade dem. Intetnämns om att smärtstillande medel gavs djuren levde efteruppvaknandet. Verkningarna av bränningen var så intensiva att flera djur kom ichocktillstånd, trots bedövningen. (Ur , årg.1962. Försök att dränka hundar. Docent (numera professor) ÅkeSenning redogör i nedanstående citat för sina försök att dränka hundar. Jag har gjort försök att dränka hundar genomatt hälla vatten i halsen på dem, men det har inte alls lyckats. Så snart detkom något vatten i halsen på dem, slöt de glottis (springan mell. stämbanden)och höll den sluten ända tills de, starkt cyanotiska (blå, syns på blodet) tognågra ordentliga andetag och aspirerade vattnet (drog ner det i lungorna).Därefter syntes vattnet gå över i blodbanan och de fick mycket snabbt hämolys(blodkropparna löses upp) och sedan fanns där ingenting mer att göra åtdem." Krossning av försöksdjurens ben. Docent . Hultframkallar bindvävssjukdomar hos kaniner och råttor genom att använda giftet ilukt-ärtsfrön, omtalas i 13/7 -64. "Dessa sjukdomarmedför bl. a. nybildning av ben liknande den, som sker vid vanlig läkning avbenbrott. Försöken med giftet bedrivs parallellt med den proportionelltstörsta metoden, nämligen att framkalla frakturer (ben- brott) på försöksdjuren." Fraktur framkallas genomkrossandet av ben. Även om detta sker under bedövning, inser man plågornasintensitet efter uppvaknandet. Krockexperiment på kaniner i . En typ avexperiment innebar, att djuret lades på rygg efter att ha bedövats. Enmässingscyhn-der fick sedan falla mot djurets bröst för att åstadkomma skador(bl. a. krossning). Sammanlagt användes 157 kaniner. Skadorna var så svåra,att av 100 djur överlevde endast 49. 11 dog , 9 inom en timma.Andra levde . Obduktionen visade bl. a. attlungorna skadats och innehöll blod. I ett fall hade innerväggen brustit i storakroppspulsådern. Vid ett annat experiment fastsattes djuret i en låda, somfick falla ned mot ett järnrör. Den första kaninen skadades 7 gånger innan dendog. Intet sägs om smärtstillande medel ett antal djuröverlevde efter att bedövningen upphört. Samma slags experiment utförs imängd i . (Ur , suppl. Testning av de oerhörda mängder läkemedel som producerasvarje år kräver ett mycket stort antal djur. Dessa kan ej bedövas, tybedövningsmedel tillsammans med läkemedel skulle ge upphov till felaktiga slutsatser.Vilka lidanden som blir följden framgår av följande uttalande av en forskaretill 12/3 -67: "Det finns kolleger, som måste gå utoch kräkas, när de ser hur djuren lider." Sex-experimentpå djur utförs bl. a. av docent , . Avsikten är att finna luktens betydelse för könsdriften.Sedan vivi-sektorn förstört mössens luktorgan blir djuren nästan heltimpotenta. Så var emellertid ej fallet sedan han gjort dem blinda. Docentenhoppas att tillsammans med . få fortsätta dessa experiment iAmerika, men då på apor. (22/10 -67) Avgörande för vad man kan tillåtasig ifråga om plågsam behandling av försöksdjur är först och sist gällandelagstiftning. I princip tillåter denna, att djur får utsättas för hur svårt ochhur långvarigt lidande som helst, blott det kan anses gagna vetenskapen.Försöksdjuren är fullkomligt rättslösa. För dem finns ingen barmhärtighet närvetenskapen så kräver. Samfundet anför vidare kritik emotbl. a. djurhållningen, burarnas beskaffenhet och tillsynen över djuren. Dethävdas vidare att djurförsök ofta är vilseledande. Betydelsen avlekmannainflytande i hithörande frågor understryks. Samfundet vänder sig vidareemot användningen av levande djur i skolundervisningen. attplågsamma djurförsök förbjuds i lag;