bet · FU01LU3 · 1971-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1971 LU 1971:3 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motion om översyn av bouppteckningsplikten. Imotionen 1971; 56 av i hemställs »att iskrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om översyn av bouppteckningsplikten isyfte att få till stånd en förenkling och uppmjukning av densamma i enlighetmed vad i motionen anförts». Enligt bestämmelser i 20 kap. skallbouppteckning upprättas efter varje avliden person. Hithörande bestämmelserinnebär i huvudsak att bouppteckning skall förrättas sist efter dödsfalletsamt att bouppteckningen inom efter upprättandet skall ingivas tillvederbörande domstol för inregistrering. Bouppteckningen skall förrättas av tvågode män. Det ankommer på dödsbodelägare, som har egendomen i sin vård, ellerock boutredningsman eller testamentsexekutör att bestämma tid och ort förbouppteckningen samt att utse de gode männen. Omhändertages ej egendomen avdelägare, boutredningsman eller testamentsexekutör, ankommer det på annan, somenligt 18 kap. 2§ har egendomen i sin värd, att föranstalta ombouppteckning (bl. a. husfolk, husvärd, polismyndighet, av rätten särskiltförordnad god man). Det åligger rätten att tillse, att bouppteckning inom lagatid förrättats och ingivits. För att framtvinga bouppteckningspliktensfullgörande äger rätten förelägga vite eller, där bouppteckning ej skett,förordna någon att föranstalta därom. Yppas efter bouppteckningens förrättandeny tillgång eller gäld eller annan felaktighet i bouppteckningen, skall inomen månad uppgöras s. k. tilläggsbouppteckning. Vidinregistrering av bouppteckning eller tilläggsbouppteckning skall domstolenfastställa den skatt, som skall erläggas jämlikt reglerna i kungl. förordningenden om arvsskatt och gåvoskatt. I motionen framhålls att det i många fall intesynes föreligga några bärande skäl för upprättande av bouppteckning.Motionärerna avser då närmastde fall där den avlidne är medellös eller i det närmaste medellös och utankända arvingar eller då den avlidne är ett barn som icke efterlämnar någratillgångar och vars föräldrar är i livet. I dessa fall borde bouppteckningenenligt motionärernas mening kunna ersättas av en skriftlig anmälan till rätten,som i sin tur får avgöra huruvida en fullständig bouppteckning är nödvändig.Anmälan kunde undertecknas under edlig förpliktelse, liksom vid bouppteckning iallmänhet, men utan anlitande av gode män för boets upptecknande ochvärderande, något som i regel medför besvär och extra kostnader för dödsbodelägarna.Förenklingen skulle också bespara domstolarna kostnader, t. ex. genom attantalet vitesförelägganden skulle minska. Enförenkling och uppmjukning av bouppteckningsplikten tarvar enligtmotionärernas mening ingen omfattande utredning. En översyn torde med fördelkunna företas inom . I samband med boutredningslagens tillkomstövervägdes frågan, huruvida bouppteckning är erforderlig när boets egendom ärringa. 1932 avgivna förslag till lag om boutredning och arvskifteanförde lagberedningen bland annat följande. Hos oss torde också vid åtskilliga underrätter denpraxis tillämpas, att fordran på bouppteckningen eftergives, när enligttillgängliga uppgifter tillgångarna äro så obetydliga, att de ej förslå tillannat än gäldande av begravningskostnaderna och andra utgifter i anledning avdödsfallet. Huruvida denna praxis kan anses överensstämma med lagens mening,får anses tvivelaktigt. I varje fall synes den ej böra medgivas för framtiden.Enligt lagberedningens åsikt hör det till god ordning att, också när varkengäld eller tillgångar finnas genom bouppteckning fastslås, vilka som ärodödsbodelägare, samt att övriga uppgifter Jämnas, vilka skola förekomma ibouppteckningen. Ny gäld liksom nya tillgångar kunna nämligen sedermera yppasig, och då är det till gagn, att redan i samband med dödsfallet dessauppgifter blivit fastslagna. I många hithörande fall är enbouppteckningsförrättning av nöden till vinnande av klarhet angående denverkliga ställningen. En regel, som avsåge befrielse från bouppteckningsplikt,då boet kunde anses vara ringa, synes även ur den synpunkten betänklig, attovisshet om bouppteckningspUktens förhandenvaro stundom kunde uppkomma. Frågan togs upp på nytt till behandling avärvdabalkssakkunniga 1954 avgivna förslag till ärvdabalk. Från olikahåll hade nämligen framstäUts önskemål att befrielse från bouppteckningspliktskulle kunna medgivas under vissa omständigheter. Det hade visat sig svårt attfå till stånd bouppteckning när den avlidne vore en medellös, på ålderdomshemavliden person eller då eljest den avlidne varken efterlämnat nämnvärdatillgångar eller annan skuld än till hemkommunen för åtnjuten socialvård. Idylika fall hade bouppteckningen praktiskt sett icke LU 1971: 3 3 någonuppgift att fylla. Den för bouppteckningen erforderliga släktutredningenerbjöde ej säUan stora svårigheter. Ofta medförde det mycket besvär att fåkontakt med den avlidnes anhöriga. Dessa vore stundom spridda över hela landet;en och annan bodde utom riket, vanligen i . Ärvdabalkssakkunnigaerinrade om lagberedningens ställningstagande och anförde vidare: Enligt de sakkunnigas mening föreligger ej hellernu anledning till annat bedömande. På de av lagberedningen anförda skälen måstedet anses vara av värde att den obligatoriska bouppteckningsplikten upprätthålles.I själva verket torde denna plikts fullgörande endast i undantagsfallföranleda mera avsevärt besvär. Då den avlidnes egendom ej omhändertages avdödsbodelägare, skall enligt 2 § andra stycket i förevarande kapitel annan,som är närmast till att omhändertaga egendomen, föranstalta om bouppteckning. fall varom här är fråga torde det ofta vara naturligt att uppgiften ankommerpå en socialvårdstjänsteman. Hos vederbörande pastorsämbete kan denne, även omhan ej får upplysning om samtliga dödsbodelägare, åtminstone erhålla kännedomom någon som i sin tur kan lämna uppgift om de övrigas namn och adresser. Omdet visar sig omöjligt att utan omgång få reda på viss dödsbodelägares adress,torde beträffande denne kunna antecknas att han vistas på okänd ort. Då det äruppenbart att den avlidnes tillgångar äro obetydliga och att skulden föråtnjuten socialvård i varje fall uppgår till väsentligt högre belopp, kan detnämligen icke vara rimligt att alltför stor möda nedlägges på att efterforskadelägarnas adresser. Någon kallelse å den som vistas på okänd ort kan givetvisicke ske, och eftersom denne i realiteten icke erhåller något arv, torde ejheller kungörelse jämlikt 16 kap. i förslaget behöva utfärdas. Under remissbehandUngen av ärvdabalkssakkunnigasförslag berördes förevarande fråga endast av Föreningen , som ansåg att trots de goda skäl, som åberopats för desakkunnigas avvisande ståndpunkt, man beträffande avUdna, som icke efterlämnatnågra tillgångar eller allenast obetydliga tillgångar och skulder, ofta skullekunna utan att beaktansvärda olägenheter bleve följden ersätta det fullständigabouppteckningsförfarandet med åtgärder av enklare art. Vidlagrådsremissen av förslaget till ärvdabalk förklarade föredragandedepartementschefen, att de sakkunniga enligt hans mening anfört bärande skälför sin uppfattning, att den obligatoriska bouppteckningsplikten bordeupprätthållas och att han därför icke kunde tillmötesgå det avhäradshövdingeföreningen om vissa lättnader i dennaplikt. Vid riksdag väcktes motioner (I: 497 och II: 577) i, utom annat, samma ämne som det nu ifrågavarande. Motionerna,som behandlades av första lagutskottet, blev föremål för remissförfarande.Flertalet av remissinstanserna, rådhusrätt, advokatsamfundm. fl., fann den av motionärerna begärda utredningen påkallad. fi nSrvnrnnflAlictn .QtQr* fm 01«cnn i H*»lcin(yhnra (t!\ Pättnt till* LU 1971: 3 4 medanFöreningen avstyrkte motionärernas hemställan. I frågaom det närmare innehållet i angivna remissyttranden får utskottet hänvisa tillförsta lagutskottets utiåtande ILU 1961: 21. Utskottethemställde i sitt av godkända utlåtande, att motionerna icke måtteföranleda någon åtgärd. I utlåtandet anförde utskottet, blandannat, följande. Vad beträffar motionäremas yrkande om enuppmjukning av bouppteckningsplikten, framgår av den ovan lämnaderedogörelsen, att hithörande problem övervägts redan av lagberedningen 1932och på nytt tagits upp till granskning vid utarbetandet av samt attde skäl, som motionärerna nu andragit till stöd för sin uppfattning, i huvudsakhar åberopats redan i den tidigare debatten, dock utan att vinna beaktande. Desvårigheter som enligt motionärerna är förenade med gällandebouppteckningsplikt, synes ej heller kunna påkalla ett ändratståndpunktstagande. framhåller i sitt yttrande, kan detsägas, att en bouppteckning i de av motionärerna angivna fallen icke har någonnämnvärd praktisk funktion att fylla, men å andra sidan måste beaktas, attbouppteckningen är av grundläggande betydelse för alla, som har intressen attbevaka i dödsboet. Det kan därför icke förväntas, att en ändring av hithöranderegler enligt de av motionärerna angivna riktlinjerna skulle medföra någotpåtagligt minskat arbete med boutredningarna. Härtill kommer, att de bouppteckningar,varom här är fråga, redan nu i de flesta fall är föga arbets-krävande. Såsomframgår av ärvdabalkssakkunnigas ovan återgivna uttalande, kan det icke vararimligt att kräva, att då tillgångarna är obetydliga alltför mycket arbetenedlägges för att efterforska dödsbodelägares adresser. Härtill kommer;.attavfattandet av den skriftliga boupp- teckningen underlättas genom olikablankettformulär. Även vid riksdag väcktes motioner i ämnet(I: 31 och II: 37). Första lagutskottet hemställde i sitt avriksdagen godkända utlåtande, ILU 1963; 6, att motionema icke måtte föranledanågon åtgärd. I utlåtandet erinrade utskottet om de överväganden somtidigare gjorts i frågan samt tillade, att det kunde antagas att det avmotionärerna ifrågasatta förfarandet i många fall ej skulle medföra någonegentiig förenkling. Den utredning som i allt fall måste göras för attdomstolen skall kunna bedöma, humvida bouppteckning skall upprättas eller ej,kunde nämligen enligt utskottet förutsättas få sådan omfattning, att den ejskulle väsentligen skilja sig från den utredning som för närvarandeverkställes, då fråga är om avliden som saknar tillgångar. Med anledning av motioner vid riksdag (I:140 och II: 187) samt vid riksdag (II: 30) uttalade första lagutskottet i sina utlåtanden ILU 1966: 5 ochILU 1967: 17 att utskottet ej funnit anledning att frångå sin tidigareuppfattning i frågan samt hemställde att motionema ej måtte föranleda någonriksdagens åtgärd. Utiåtandena godkändes av . LU 1971: 3 5 Enligt ärvdabaUcens bestämmelser skallbouppteckning efter avliden alltid upprättas och inges tUl rätten. Iförevarande motion framställs önskemål om utredning i syfte att ge domstol rättatt i vissa fall medge befrielse från skyldigheten att förrätta bouppteckning.Motionären åsyftar bl. a. sådana fall då den avlidne är medellös och saknarkända arvingar eller då ett litet bara dött utan att efterlämna tillgångar. Idessa och liknande situationer bör enligt motionären för undvikande av onödigabesvär och kostnader bouppteckning efter rättens prövning kunna ersättas av enskriftiig anmälan. Enuppmjukning av bouppteckningsskyldigheten har, såsom framgår av vad ovanupptagits, övervägts. De skäl, som motionären nu anförttill stöd för sin uppfattning, har åberopats redan under den tidigare debatten;i samband med motioner vid 1961, 1963, 1966 och . Vid förstnämnda tillfälle fann första lagutskottet i sitt avriksdagen godkända utiåtande ej sådana omständigheter ha förebringats, att enändring kunde anses påkallad i lagberedningens och ärvdabalkssakkunnigasståndpunkt, att den obligatoriska bouppteckningsplikten borde bibehållas.Utskottet erinrade jämväl om att ifrågavarande bouppteckningar i allmänhetfordrade föga omfattande utredningar och ofta kunde avfattas jämliktförefintliga blankettformulär. I sitt utlåtande , vilket godkänts avriksdagen, framhöll första lagutskottet till stöd för bibehållande av denobligatoriska bouppteckningsplikten bl. a. att det kunde antagas att detifrågasatta förfarandet i många fall ej skulle medföra någon egentlig förenkling.Enligt utskottet kunde nämligen den utredning, som måste göras för domstolensbedömning av frågan om eftergift av bouppteckningsskyldigheten, förutsättas fåsådan omfattning, att den ej skulle väsentligen skilja sig från den utredningsom verkställdes, då fråga var om bouppteckning efter avliden, som saknadetillgångar. 1966 och 1967 avgivna av godkända utlåtandenförklarade första lagutskottet att utskottet vidhöll sin tidigare redovisadeinställning till spörsmålet. Någonomständighet, som kan ge anledning att frångå den av tidigare intagnaståndpunkten, har enligt utskottets mening inte inträffat sedan frågan senastprövades. att motionen 1971: 56 inteföranleder någon åtgärd. LU 1971: 3 6 Vid detta ärendes behandling har närvarit: herrar i (fp),(), (), (), fröken i Leram (s), herrLidgard (m)*, fra Asbrink (s), herrar ()*, , (m), iSödertälje (s), (), herrar (vpk), i (s),fra i (c) och fra i (s)*. * Ej närvarande vid betänkandets justering. av herrar (), (), () och (), vilka ansett dels attutskottet bort anföra följande. Enligt-------- (lika med utskottet)------ anmälan. En uppmjukning av bouppteckningsplikten har, såsom framgårav vad ovan anförts, varit under övervägande, dock utanatt några åtgärder kommit till stånd. Utskottet delar den i förevarande motionuttalade uppfattningen, att det i vissa fall såsom de i föregående styckeangivna kan sakna praktisk betydelse att fullständig bouppteckning upprättas. Motionärens yrkande går ut på en rätt för domstol attunder vissa omständigheter medge befrielse från skyldighet att upprätta ochinge bouppteckning. Måhända skulle det för att undanröja de olägenhetermotionären påtalat vara lämpligt att i de ifrågavarande fallen förenklabouppteckningsförfarandet genom att domstolen fick rätt att efterge kravet pågode män. Det skulle då vara tillräckligt att de anhöriga eller den som eljesthar hand om dödsboet lämnar uppgifter till domstolen om de förhållanden, varomen bouppteckning skall upplysa. Uppgifterna kunde lämpligen lämnas på enblankett, eventuellt tillhandahållen av domstolen, och undertecknas under edligförpliktelse liksom vid bouppteckningar i allmänhet. Förenklingen skullesåledes bestå i att besväret och kostnaden med särskilda gode män skullebortfalla. En blankett av ovannämnt slag torde i de enkla fall varomhär är fråga kunna ifyllas utan hjälp av någon utomstående eller enligt anvisningav någon befattningshavare vid domstolen. För domstolen skulle en vissarbetslättnad kunna förväntas genom att antalet vitesförelägganden ochförordnanden av god man att föranstalta om bouppteckning skulle nedgå. Utskottet finner det önskvärt, att de praktiskaförutsättningarna för den antydda uppmjukningen av bouppteckningsskyldighetenundersökes. Då frågan till sin omfattning är begränsad och knappast kan tarvanågon större utredning, förutsätter utskottet att erforderlig utredning kan skeinom utan att någon särskild kommitté tillsättes; delsock att utskottet bort hemställa att i anledning av motionen 1971: 56måtte i skrivelse tUl Kungl. Maj:t anhålla om utredning rörande vissuppmjukning av bouppteckningsplikten i enlighet med vad ovan anförts.