bet · FU01LU19 · 1971-12-31 00:00:00 — De anförda omständigheterna medför enligtföreningen betydande svårigheter vid en eventuell samordning av besluten, menföreningen anser likväl att en översyn av gällande bestämmelser är önskvärd. Ensamordning - även om den inte skulle bli fullständig -- vore utan tvivel tillfördel inte bara för allmänheten utan även för myndigheterna, som därigenomskulle kunna undvika ett visst dubbelarbete, framhåller föreningen. i delar uppfattningen att detär mycket ovanligt att den anställde inte erhåller någon del av sin lön. Deltasäges kanske främst bero på atl arbetsgivare och arbetstagare gemensamt ellervar för sig i allmänhet brukar påtala förhållandet för kronofogdemyndigheten. framhålleratt den av motionärerna påpekade konsekvensen att en arbetstagare får ut enalltför liten del av sin lön eller kanske ingen del alls kan inträffa även ifall där kronofogdemyndigheten över huvud taget inte är inblandad, nämhgen omden skattskyldige i fall av stort avdrag för kvarstående skatt underlåter attsöka nedsatt skatteavdrag. Också de lokala skattemyndigheterna i och Södertäljefögderier anser alt det hör till undantagen att arbetstagaren genom obekantskapmed gällande förhållanden inte "får ut ett öre av sin lön utan hela summandras av arbetsgivaren för olika ändamål". Den lokala skattemyndigheten i fögderi anföratt även om en arbetstagare genom att införskaffa beslut från två oUkamyndigheter kan undvika att han står helt utan lön, kan dock det förhållandetatl de ohka myndigheternas beslut upptar olika stora existensminimibelopp vållairritation och tveksamhet vid tillämpning av besluten. anföratt det självfallet är önskvärt med en samordning så att denna situation ickeuppstår. Myndigheten pekar på att sådan samordning enligt nu gällandebestämmelser dock endast torde kunna avse förbehållsbelopp vid införsel förunderhållsbidrag och restförda skatter samt vid skatteavdrag för kvarståendeskatt. För kvarstående skatt gäller nämligen inte det "tak" somgäller vid fastställande av existensminimum och förebehållsbelopp vid skatteavdragför preliminär skatt. För att samordningen skall kunna gälla även denpreliminära skatten måste "taket" kunna genombrytas, och för attdetta skall kunna ske måste maximeringen av det extra avdraget slopas iexistensminimifallen. Den lokala skattemyndigheten i framhåller attmyndigheten tidigare i annat sammanhang förordat att så sker. Såsom framgår av vad ovan (s. 13) anförts tar de flestaremissinstanserna avstånd från förslaget att införa ett existensminimum engång för alla. I några remissvar ställer man sig dock positiv till tanken.Kronofogdemyndigheten i anför att del torde vara svårt om enspraktiskt möjligt att nä det ideala förhållandet därgäldenär, utan all självbehöva medverka, skall kunna förlila sig på alt ett av myndighet fastställtbelopp för existensminimum i varje läge skall gälla. Myndigheten framhåller bl.a. ett förslag till lösning som innebär att man på skattskyldigs debetsedelanger ett visst belopp för vederbörandes existensminimum. Detta belopp skullefastställas av lokala skattemyndigheten med ledning av grunduppgifter om denskattskyldige som nämnda myndighet alltid har. Skattskyldig/gäldenär, som ickeålnöjdes med beloppet, fick söka ändring hos lokala skattemyndigheten. Avlokala skattemyndigheten fastställt belopp skulle utan omprövning av kronofogdemyndighetengälla som förbehållsbelopp i införselmål. Det skulle åläggaskronofogdemyndigheten att i införselmäl alltid förhöra sig hos lokala skattemyndigheten eller arbetsgivaren om beloppetsstorlek. Den lokala skattemyndigheten i fögderi framförockså förslag om att ett schablonmässigt beräknat förbehållsbelopp anges pådebetsedlarna. Härigenom skulle enligt myndigheten ernås att den skattskyldigefår åtminstone något andrum för alt överväga sin ekonomiska ställning och förall till skattemyndigheterna inge eventuellt försummad ansökan omexistensminimum. i framhåller att det är ensvår uppgift att fastställa existensminimum för en gäldenär, varför behovföreligger av en schablon. Enligt myndigheten är det också behövligt medfastare regler för avvikelser från schablonen. Som läget är nu tillämpasschablonen strikt vid en del myndigheter imder det att andra tillåter avvikelseri större omfattning. Schablonreglerna bör vara gemensamma för lokalskattemyndighet respektive kronofogdemyndighet, som har att bestämmaexistensminimum i uiförselmål. Men, fortsätter myndigheten, samordningen bör gåett steg längre. har att besluta om utmätning i gäldenärsavlöning på grund av ansökan från borgenär. 1 sådana utsökningsmål skall ocksåen form av existensminimum fastställas, det utmätningsfria beloppet.Beträffande dessa förbehåll föreligger enligt myndigheten än större variationermellan de ohka myndigheterna i avsaknad av fasta regler. Vissa myndigheter sägsi princip tillämpa samma schablonregler som vid införsel, andra har en merafrikostig inställning till gäldenären. Resultatet av detta blir att i vissa distriktdrivs stora belopp in genom utmätning i lön, i andra är det en praktiskt tagetomöjlig exekutionsform. Enligt myndigheten är det alltså önskvärt att detbelopp som gäldenären under alla förhållanden skall erhålla av sin lönbestämmes med utgångspunkt från en och samma schablon oavsett vilken myndighetsom har att fastställa det och vilken typ av mål eller ärende det gäller.Därefter skall i förekommande fall tillägg göras för exempelvis preliminärskatt med hänsyn till prioriteringsordningen i uppbördsförfatlningama,införsellagen och utsökningslagen, anför myndigheten avslutningsvis. 1 fråga om önskemålet alt större hänsyn bör tas till desociala aspekterna vid bestämmande av normalbeloppen anför attcentrala folkbokförings- och uppbördsverket alltidinhämtat yttrande innan nytt existensminimum fastställts. 1avgivna yttrande har Styrelsen framfört olika synpunkter och förslag för att fånormalbeloppen för existensminimum anpassade till del faktiska prisläget ochden successivt förbättrade levnadsstandarden. Någon större reell förändring haremellertid inte skett. säger sig även i andra sammanhang hahaft anledning att beröra frågan om existensminimum. 1 yttrande över förslagettill nytt skattesystem (SOU 1964:25) framhöll styrelsen sålunda att normalbeloppen ligger så lågt att den socialahjälpverksamheten inte sällan måste träda emellan. Styrelsen hävdade då ochhar alltfort den uppfattningen atl socialvårdsmedel varken direkt ellerindirekt får användas för betalning av skatt. En dylik tillämpning utgör,enligt uppfattning, ett tecken på bristande samordning mellansamhällets olika organ. Styrelsen anseri hkhet med motionärerna, att löntagarenalltid skall garanteras ett bottenbelopp som möjliggör för honom att klara sinexistens. Enligt styrelsen bör beloppet för övrigt -liksom allmänna bidrag,socialhjälp etc. - anpassas inte bara efter penningvärdets förändringar utanäven till den allmänna standardhöi-ningen i det svenska samhället. framhåller att denperson, som erhåller beslut om existensminimum, tvingas all försitt och familjens uppehälle söka socialhjälp. Detta är enligt förbundet högstotillfredsställande med hänsyn till att vederbörande inför två skildamyndigheter skall behöva deklarera sina ekonomiska förhållanden. Förbundetpekar vidare på atl elt sådant förfarande även samhällsekonomiskt sett äroekonomiskt genom att skilda myndigheters utredningspersonal i princip görsamma ekonomiska utredningar. Del sagda talar enligt före existensminimum bör fastställas till samma belopp somsocialhjälpstaxan i den kommun där vederbörande är bosatt. Ett sådantförfarande säges ej behöva innebära oöverkomliga problem enär antalet kommunerreducerats genom genomförda kommunsammanslagningar. Här kan man ocksåförutsätta att kommuner regionsvis strävar efter hkartade normer och taxor.Detta sker i kommuner, framhåller förbundet. i distrikt anser att ensamordning av principerna för fastställande av, existensminimum med principernaför utbetalning av socialhjälp vore från kronofogdemyndighetens synpunktönskvärd. Enligt myndigheten förekommer socialbyråerna i övervägande antaletenskilda införselmål antingen som sökande eller ombud för sökanden. På grund avkronofogdemyndighetens och socialbyråernas olika uppfattning om vad som börförbehållas gäldenären för eget underhåll och familjens behov, föranleds enligtmyndigheten elt ganska stort antal ändringar i införselbeslut av sökandensbegäran om en sänkning av införselbeloppel. Den lokala skattemyndigheten i fögderi anföratl de av centralmyndigheten fastställda normalbcloppens otillräcklighet föratt utgöra ett drägligt existensminimum vid åtskilliga lillfällen påtalats avmyndigheten. Likaså sägs oklarheten om vad som skall anses ingå i normalbcloppenha påtalats. Enligt anvisningarna ingår förutom bostad (värdet häravfastställes ), kost. kläder, tvätt, hygien, gas, elektricitet, fackföreningsavgifter, andra nödvändiga medlemsavgiftersamt "smärre utgifter för tillfälliga behov". Emellertid räcker detförbehållna beloppet säkerligen inte till härför med hänsyn bl. a. till de högabostadskostnader som råder i , anför myndigheten. Myndigheten påverkari sammanhanget att en uppräkning av normalbeloppen inte torde kunna ske medmindre än att maximibeloppet för extra avdrag höjes eller helt slopas. Den lokala skaltemyndigheten i upplyser om attden har alt handlägga mycket få ansökningar om existensminimum vid skatteavdragför preliminär skatt. förekom endast 80 fall. De flesta fallentorde hänföra sig till "stor försörjningsbörda". Ansökningarna frånpersoner "med svår social anpassning" är inte så många men"taket" gör det svårt för skattemyndigheten att fastställa det beloppden skatlskyldige i ansökan om existensminimum anser sig behöva för atl finnadet meningsfullt att arbeta. Redan de höga bostadskostnaderna gör att detsällan blir något utrymme för andra tilläggsposter även om dessa är aldrig så"ofrånkomliga", framhåller myndigheten. Föreningen anför att normalbeloppenför existensminimum visseriigen i många fall är otillräckliga - i synnerhet istorstadsområdena. De största svårigheterna säges dock vara orsakade av atthögsta existensminimibelopp ofta är för lågt med hänsyn till framför aUtboendekostnaderna. Enligt föreningen måste emellertid denna fråga lösas i annatsammanhang, då det s.k. "taket" i delta fall regleras genomföreskrifterna i 50§ 2 mom. kommunalskattelagen om avdrag för nedsattskatteförmäga vid inkomsttaxeringen. Den lokala skattemyndigheten i framhåller attgenerella höjningar av existensminimum har vittgående konsekvenser bl. a. uruppbördssynpunkt, varför enbart sociala aspekter inte bör tillmätasutslagsgivande betydelse. Mera betydande höjningar av beloppen förexistensminimum aktuahserar uppenbariigen bl. a. problemet om var gränserna förskattefrihet i fråga om de direkta skatterna skall dragas och blir därigenom enbeskattningsfråga i det stora sammanhanget, anför myndigheten avslutningsvis. Bestämmelserna om existensminimumfinns dels i skattelagstiftningen, dels i utsökningslagstiftningen. Avdrag för väsentligen nedsatt skatteförmåga med högst . kan av taxeringsmyndigheterna enligt 50 § 2 mom. tredje stycketkommunalskattelagen medges sådan skattskyldig vars inkomst efter skatteavdragpä grund av nedsatt arbetsförmåga, långvarig oförvållad arbetslöshet, stor försörjningsbörda eller annan liknande omständighetunderstigit vad han kan anses ha behövt till underhåll för sig själv, make ochoförsörjda barn (existensminimum). För skattskyldig med oförsörida barn fåravdraget för varje sådant barn ökas med högst . Är den skatlskyldigesamtidigt berättigad till skaltereduktion enhgt 2 § 4 mom. uppbördsförordningenskall det extra avdraget beräknas med beaktande härav. Enligt 41 § 2 mom. uppbördsförordningen (1953:272) krävsför befrielse från eller nedsättning av skatteavdrag för prehminär skatt atlden skattskyldiges inkomst understiger existensminimum. Befrielse från ellernedsättning av skatteavdrag för kvarstående skatt kan dock medges även ominkomsten överstiger existensminimum. Beslut om vad som skall förbehållas denskatlskyldige enligt bestämmelserna i uppbördsförordningen meddelas av denlokala skaltemyndigheten. Enligt 10 § införsellagen (1968:621) åligger delutmätningsmannen att vid beslut om införsel bestämma ett belopp, som vid varjeavlöningstillfälle skall förbehållas gäldenären för eget underhåll ochfamiljens behov samt till fullgörande av betalningsskyldighet till annan, somvid införsel njuter lika rätt som sökanden eller bättre rätt än denna(förbehållsbelopp). Vid utmätning i innestående avlöning får enligt 67 b §utsökningslagen utmätas endast belopp som uppenbart överstiger vad som åtgårför gäldenärens och hans familjs försörjning samt till fullgörande avunderhållsskyldighet som i övrigt åvilar honom. Vid kvittning av arbetsgivares fordran på arbetstagare motarbetstagares lönefordran får enligt 4§ lagen (1970:215) om arbetsgivareskvittningsrätt kvittning ske endast mot den del av lönefordringen som uppenbartöverstiger vad som åtgår för arbetstagarens och hans familjs försörjning samltill fullgörande av underhållsskyldighet som i övrigt åvilar honom. Innankvittning får ske, skall arbetsgivaren enligt 6 § från utmätningsmannen inhämtabesked om hur stor del av lönefordringen som skall vara skyddad mot kvittning. Av förarbetena till sistnämnda bestämmelser framgår atlutmätningsmannen har atl fastställa ett högre förbehållsbelopp vidlöneutmätning än vid införsel samt all det vid kvittningsavdrag kan varabefogat att fastställa ett något större förbehållsbelopp än vid löneutmälning. (tidigare Centrala folkbokförings- ochuppbördsnämnden) fastställer normalbelopp att tjäna till ledning förtaxeringsmyndigheterna och de lokala skattemyndigheterna vid bestämmande avexistensminimum i det särskilda fallet. Summan av kommunall grundavdrag ochgällande maximibelopp för avdrag för nedsatt skatleför-måga utgör den ram, inomvilken har att fastställa de skattefria normalbeloppen förexistensminimum. De lokala skattemyndigheterna ärinte bundna av normalbeloppen utan dessa kan överskridas efler utredning i detenskilda fallet. Existensminimibeloppet får dock inte överstiga summan avgrundavdraget och maximibeloppet för väsentligen nedsatt skatteförmåga. Förutmätningsmannen gäller inte någon begränsning uppåt då han fastställerförbehållsbelopp enligt ovan nämnda lagar. 1 motionen framhålls att det förhållandet att olikamyndigheter fastställer förbehållsbelopp vid t. ex. införsel och vid avdrag förskatt ibland får den konsekvensen att den enskilde inte erhåller någotbotlenbelopp för sin existens. Att detta kan inträffa beror enligt motionärernapå att åtskilliga löntagare felaktigt föreställer sig att elt av utmätningsmannenvid införsel fastställt förbehållsbelopp också gäller för skatteavdrag, varförde underlåter alt ansöka om existensminimum hos den lokala skattemyndigheten.Motionärerna pekar bl. a. på att man genom alt införa ett enhetligtexistensminimum skulle säkerställa att arbetslagaren alltid erhåller ettbottenbelopp för sin existens. Det väsentliga är dock enligt motionärerna attreglerna i uppbörds- och utsökningsförfatlningarna samordnas så atl enarbetstagare, när existensminimum fastställts t. ex. vid införsel förunderhållsbidrag, inte behöver riskera att på grund av exempelvis kvarskatt fåavdrag på sin lön utan att hänsyn tas till det belopp han behöver för sinexistens. Motionärerna hemställer därför alt hos Kungl. Maj:lanhåller om översyn av ifrågavarande bestämmelser i syfte att få till stånd ensådan samordning. Vidare hemställer motionärerna att de bestämmelser, enligtvilka fastställer normalbelopp att tjäna till ledning vidbestämmande av existensminimum, överses i syfte alt möjliggöra att störrehänsyn än kan tas till de sociala aspekterna vid fastställande avbeloppen. Såsom framhåller i sitt remissvar tordedel vara svårt att genomföra ändringar i gällande bestämmelser om existensminimumutan att rubba principerna och reglerna för beskattningen. Vidare har det påutsökningsrätlens område varit lagstiftarens mening atl olika förbehållsbeloppskall fastställas exempelvis vid införsel och löneutmälning. Av remissvarenframgår emellertid alt tillämpningen av nuvarande bestämmelser I uppbörds- ochutsökningsförfattningarna kan medföra myckel allvarliga ölägenheter för denenskilde. Sålunda har framhållit att hela systemet enligtstyrelsens mening är alltför komplicerat för att de enskilda som berörs skallkunna bevaka sin rätt eller ens i efterhand förslå hur bestämmelsernatillämpats för dem själva. Med hänsyn till det anförda vill utskottet i likhetmed en praktiskt tagel enhällig remissopinion ansluta sig till motionärernasuppfattning alt bestämmelserna om existensminimum pä ifrågavarande rättsområdenbör överses i syfte atl åstadkomma en samordning. Förslag att införa ett enhetligt existensminimum, innebärande atl LU 1971: 19 25 arbetstagaren alltid erhåller ett bottenbelopp för sinexistens, har behandlats under vårsessionen av årets riksdag. Med hänsyn tillatt arbetsgivare i allmänhet inte känner till arbetstagarens sidoinkomst,förmögenhet, försörjningsbörda, makes inkomst m, m. ansågs det (SkU 1971:36)nödvändigt med ett ansökningsförfarande i existensminimifallen. Också i flertalet av remissyttrandena över förevarande motiontar man avstånd från tanken på ett enhetligt existensminimum. Inte hellerutskottet är berett att förorda en dylik lösning. Vid den översyn avbestämmelserna om existensminimum i uppbörds- och utsökningsförfattningarna somenligt det ovan sagda bör komma till stånd, synes dock förslaget värt attuppmärksammas. Utskottet vill i sammanhanget påpeka atl det förhållandet att enarbetstagare kan komma all få ut en alltför liten del av sin lön eller kanskeingen del alls också kan inträffa i fall där beslut enligt ifrågavarandeutsökningsförfatlningarinte meddelats, nämligen om den skattskyldige i fall avstort avdrag för kvarstående skatt underlåter att söka nedsatt skatteavdrag. Flera remissinstanser, bl. a. , tillstyrkermotionsförslaget att större hänsyn än bör tas till de sociala aspekternavid bestämmande av normalbeloppen. Såsom påpekats av några remissorganförutsätter emellertid en större höjning av normalbeloppen för existensminimumvid avdrag för preliminär skatt all bestämmelsen i 50 § 2 mom. tredje stycketkommunalskaltelagen om maximibeloppet för extra avdrag ändras. Trots desvårigheter som således är förenade med ett större hänsynstagande än hittillstill de sociala aspekterna vid bestämmande av normalbeloppen anser dockutskottet att motionärernas förslag i detta hänseende också bör undersökas vidden översyn av gällande bestämmelser som utskottet uttalat sig för. Pä grundav vad sålunda anförts hemställer utskottet att med bifall tillmotionen 1971:655 hos Kungl. Maj:t anhåller att bestämmelserna om existensminimumi uppbörds- och utsökningsförfatlningarna överses i syfte all få till stånd ensamordning mellan skattemyndigheternas och utmätningsmannens beslut omexistensminimum samt att möjligheterna att ta större hänsyn än till desociala aspekterna vid fastställande av normalbeloppen för existensminimumundersöks i samband därmed. Närvarande: herrar i (fp), (),fröken i (s), herrar (). (), (),(), herrar (), i (s), (), herrar (vpk), i (s), i (s) och herrOlsson i (c).