bet · FU01UU2 · 1971-12-31 00:00:00 — Indirekt har den svenska biståndskrediten isamfinansiering med /till för iståndsättning av dens. k. givetvis även kommit till godo. är med avseende på bruttonationalprodukt,naturresurser, exportintäkter, skuldsättning och tillflöde av utiändsktoffentligt kapital bättre ställt än angränsande länder i exempelvis östraAfrika. Med hänsyn till vad utskottet tidigare framhållit beträffande Zambiasutsatta läge utgår utskottet ändå från att ev. ansökningar om svenskt kreditbiståndför infrastrukturella ändamål kommer att prövas i positiv anda. Av SlDA:s anslagsframställningframgår att en väsentlig ökning av biståndet till planeras. Enligt vadutskottet erfarit har SIDA byggt ut sitt biståndskontor i . Utskottetanser att planeringen för ökade insatser därigenom underlättas. Även förbiståndet till beräknas en betydande ökning. Med hänvisning till vadsom nu anförts och av de principiella skäl som tidigare nämnts avstyrker utskottetmotionen 472, såvitt nu är i fråga, och motionen 664. Utskottet återkommer i samband med medelsanvisningen underpunkten 13 (Bilateralt utvecklingssamarbete) till hemställan angående motionen175, såvitt den avser bistånd till , samt motionerna 672 och 675. 1. att riksdagenbeträffande planeringen av biståndsinsatser i nya mottagarländer som sin meningger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört, 2. att riksdagenavslår motionen 1971: 472 i vad avser principerna för biståndetsländerinriktning, 3. att riksdagenavslår motionen 1971: 175 i vad avser biståndet till , 4. att riksdagenavslår motionen 1971:472, i vad avser biståndet till och , samtmotionen 1971: 664, 5. att riksdagenavslår motionen 1971: 473, 6. att riksdagenavslår motionen 1971: 670. UU 1971: 2 20 4.U-landsinvesteringar, industrialisering, kapitalbildning iu-ländema m. m. har uttalat sig för ökat bistånd påindustrialiseringens område. En väsentlig ökning av åtagandena inom dettaområde äger också rum bl. a. genom nationella utvecklingsbanker.Återuppbyggnadsbiståndet till Demokratiska republiken efter krigetkommer att främst avse det industriella området. SIDAprövar även andra möjligheter att stödja industriutveckling, t.ex. genom att kombinera personella och finansiella resurser vid uppbyggande avsmåindustri. Härvid kan exempelvis s. k. industrial estates, dvs.industriområden som utnyttjas gemensamt av ett antal mindre företag, komma attägnas uppmärksamhet. Styrelsen planerar vidare att i samverkan med olikamyndigheter och organisationer närmare undersöka hur man skall kunna tillgodogörasig tillgänglig expertis i fråga om industriutveckling. Idetta sammanhang har utskottet behandlat delsmotionen 1971: 41 av i (s) vari hemställes att iskrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om översyn av systemet med statligainvesteringsgarantier för samt att måtte uttala attstatliga åtgärder syftande till att främja enskilda svenska företags intressenpå u-landsmarknader bör övervägas endast inom ramen för av staten finansieradeåtgärder för främjandet av svensk export, delsmotionen 1971: 175 av m. fl. (m) i vad avser hemställan attriksdagen måtte i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställa att riktlinjerutarbetas för hur samarbetet mellan näringslivet och de biståndsgivandemyndigheterna skall kunna utvecklas i enlighet med vad som anförts i motionen(punkt 8), att ett särskilt utvecklingsbolag för u-landsinvesteringar bildasenligt i motionen uppdragna riktlinjer (punkt 9), attinvesteringsgarantisystemet utsträckes och tillämpas på sätt som i motionenanföres (punkt 10), delsmotionen 1971: 472 av herrar () och () i vad avser hemställanatt i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att reglerna förinvesteringsgarantierna bör ändras så att dessa i princip skall kunna gälla förinvesteringar i alla länder som definitionsmässigt hänförs till (punkt4), att en offentlig parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att på sättsom i motionen anges utreda föratsättningarna för a) en särskild fond förför-investeringsstudier i , b) ett statligt svensktinvesteringsbolag för u-landsinvesteringar, och UU 1971: 2 21 c) en fond att användas för att mötakreditkonkurrens från företag, vars hemlands regeringar lämnarräntesubventioner (punkt 5), attvad som i övrigt anföres i motionen beträffande formerna för svenska privatau-landsinvesteringar m. m. måtte ges Kungl. Maj:t till känna (punkt 6), attSIDA får i uppdrag att på sätt som anges i motionen undersöka möjligheternatill svenska insatser för att främja sparandet i (punkt 8). Motionen41 behandlar investeringsgarantisystemet. I motionen hänvisas till detsocialdemokratiska partiets u-hjälpsprogram, vari ut-tryckes önskemål om visstsamarbete mellan staten och svensk företagsamhet privat, kooperativ elleroffentlig i syfte att främja utveckling. Ett sådant samarbete harockså kommit till stånd på en del områden. Det uppstår emellertid besvärandegränsdragningsproblem när det gäller att utveckla detta samarbete. Ett skäldärtill är den allt klarare markeringen att endast offentligt bistånd börbetecknas som u-landsbistånd som bl. a. sagts i uttalanden av riksdag.Motionären anser att orsaken till att det statliga garantisystemet för privatainvesteringar i inte haft någon stimulanseffekt torde varaatt systemet uppställer vissa villkor avseende företagens socialaförpliktelser i . bör i enlighet med tidigareuttalanden verka för tillkomsten av ett internationelltinvesteringsgarantisystem. Främjande av det privata näringslivets medverkantill utveckling torde kunna ske i samband med de övrigaexportfrämjande åtgärder som staten finansierar. Genom en sådan handläggningskapas möjligheter att diskutera en prioritering av åtgärder inriktade påu-landsmarknader i relation till andra marknader. Motionen utmynnar i förslagom översyn av det statiiga garantisystemet och om ett uttalande av riksdagenatt statliga åtgärder syftande till att främja enskilda svenska företagsintressen på u-landsmarknader bör övervägas endast inom ramen för av statenfinansierade åtgärder för främjande av svensk export. Imotionen 175 hävdas att det svenska investeringsgarantisystemet försetts medsådana begränsningar och villkor att det faktiskt ännu inte kommit tillanvändning. a. finns det inte sakligt skäl till att systemet endast skallgälla de s. k. huvudmottagarländerna för svenskt bistånd. Prövningen får intevara för restriktiv. Grundläggande för bedömningen bör vara u-landets egenmening, att investeringen är önskvärd och passar in i u-landetsutvecklingsplan. Motionen utmynnar i en hemställan attinvesteringsgarantisystemet utsträckes och tillämpas på sätt som i motionenanförs. Imotionen 472 framhålles beträffande investeringsgarantisystemet att orsakentill att systemet inte kommit till praktisk användning är att det begränsastill att enbart gälla de länder som den bilaterala svenska u-hjälpen hittillskoncentrerats till. Dessa är i regel små marknader för UU 1971: 2 22 Motionärerna hemställer att reglerna ändras så att garantier iprincip skall kunna gälla investeringar i alla länder som definitionsmässigthänföres till . Motionen175 innehåller förslag om bildandet av ett utvecklingsbolag för investeringari , ägt av staten och näringslivet gemensamt.Investeringsbenägenheten skulle kunna öka genom att kreditförsörjningen liksomkapitalanskaffningen blir enklare och att en jämnare riskfördelning skullekunna erhållas. Inom ramen för ett utvecklingsbolag borde också en samverkanmellan SIDA och de u-landsinvesterande företagen kunna förenklas ocheffektiviseras. Genom ett sådant utvecklingsbolag skulle vi i vårt land få ökadförståelse för och kunskap om den betydelse som näringslivets investeringar harför . Motionärerna hemställer att ett utvecklingsbolag bildas enligti motionen uppdragna riktlinjer. Imotionen 472 framhålles att ett svenskt statligt utvecklingsbolag föru-landsinvesteringar skulle kunna bli ett verksamt medel att styra industrialiseringsinsatsertill branscher och regioner, där de är särskilt angelägna urutvecklingssynpunkt. En del av aktiekapitalet borde tillskjutas överstatsbudgeten; i övrigt finge bolaget uppta lån för sin verksamhet. Bolagetborde arbeta i nära samverkan med SIDA och kunna stimulera privata svenskaföretag att delta med kapital och personal i projekt som helt eller delvisfinansieras genom kreditstöd för bolaget. Särskilt kunde detta intressera sigför att investera i små och medelstora företag som beräknas få en frånsysselsättningssynpunkt positiv effekt. I motionen hemställes att förslaget omett statligt utvecklingsbolag utreds av en parlamentarisk utredning. Liknandemotioner om ett utvecklingsbolag avslogs av riksdag. Statsutskottetframhöll i sitt utlåtande : 84 att det rådde viss oklarhet om den närmarekonstruktionen av och om uppgifterna för ett dylikt utvecklingsbolag. Motionen472 pläderar för inrättande av en särskild statlig förinvesteringsfond förförundersökningar av tänkbara industriprojekt i . En större satsningskulle därigenom kunna ske inom den svenska biståndsverksamheten påförinvesteringsstudier, vUka är av stor betydelse för när detgäller att kartlägga naturresurser och genomförbarheten av olikainvesteringsprojekt. Även om fondens inrättande och den större satsningen påförinvesteringsstudier kan väntas medföra att allt fler svenska företagerbjuder sina tjänster och därmed också får u-landserfarenhet, bör fondensmedel ej vara knutna till svenska konsulttjänster. Principen om frianbudsgivning bör sålunda kunna upprätthållas. Motionen utmynnar i enhemställan att förslaget om förutsättningarna för en särskild fond förförinvesteringsstudier i utreds av en parlamentarisk utredning.Motsvarande mo- UU 1971: 2 23 tionsyrkandehar avslagits av tre tidigare riksdagar. I statsutskottets utlåtande : 84erinrades om att behovet av stöd till förinvesteringsstudier redan delvissynes tillgodosett genom att en del av anslagsbeloppet för utvecklingskrediterregelmässigt beräknas för sådana ändamål, då uppdrag ges till främst svenskakonsultföretag i samband med projektförberedelser och projektkontroll i direktanslutning till svensk biståndskreditgivning. I årets statsverksproposition beräknas 10 milj. kr.för projektförberedelser och projektkontroll. Beträffandemotionsyrkandena om investeringsgarantisystemet samt om bildandet av ettutvecklingsbolag och en förinvesteringsfond vill utskottet anlägga följandeallmänna synpunkter. Gemensamt för dessa yrkanden är att de främst avserstatliga åtgärder för främjande av privata industriinvesteringar i . Detframhålls i propositionen att den utbyggnad av industri som ägtrum inte har spelat den avgörande roll för den ekonomiska utvecklingen och försysselsättningen som förutsetts. Industrialiseringen har främst kommitstäderna till del och varit en angelägenhet för utiändska företag, vilkasteknik varit anpassad i första hand till marknadsförhållandena i de rikaländerna. Häri, och i produktionens inriktning, ligger en väsentlig orsak tillatt industrisektorn endast i begränsad utsträckning bidragit till en lösningav sysselsättningsproblem. Många utgår nu i sin planeringfrån att utvecklingsansträngningarnas tyngdpunkt måste ligga på landsbygden,där majoriteten av befolkningen måste få sin försörjning.En ökrting av jordbruksproduktionen är delvis beroende av existensen av enviss kapitalvaruindustri. är utvecklingen av vissa industrigrenaravhängig av en efterfrågan som måste komma via höjda och jämnare fördeladeinkomster i jordbrukssektorn. Det bör då också vara möjligt för industrin attskapa fler arbetstillfällen genom arbetsintensiva produktionsmetoder. Utskottetvill för sin del instämma i dessa synpunkter i propositionen, vilka bör utgöraen av utgångspunkterna för det svenska industrialiseringsbiståndet. Imotionsyrkanden vid riksdag framhölls i detta sammanhang bl. a.önskvärdheten av en successiv tyngdpunktsförskjutning inom biståndspolitiken,varvid bistånd till industriell verksamhet skulle ges samma vikt som övrigaprioriterade ändamål. a. föreslog motionärerna att en lämpligsamarbetsform för statiiga, fackliga och kooperativa organisationer bordeundersökas för att på bästa sätt tillvarata relevanta erfarenheter. Man bordeenligt motionärerna överväga inrätta UU 1971: 2 24 enstatiig konsultorganisation för studier och rådgivning hksom förmedling avtjänster och projektupphandling. framhöll i sitt utlåtande 1970:84 beträffande nämnda motioner bl. a. följande: När det sedan gäller bilaterala verksamhetpå detta område och motionärernas förord för en successiv tyngdpunktsförskjutningså att bistånd till industriell verksamhet ges samma vikt som övriga prioriteradeändamål, så kan utskottet i huvudsak ansluta sig till yrkandets allmännainnebörd. Industrialiseringsbistånd bör enligt utskottets uppfattning få enväxande betydelse inom den bilaterala svenska biståndsverksamheten. Det böremellertid noteras att industriinriktat bistånd inte i obetydlig utsträckningredan förekommer. Man finner sålunda beträffande ämnesfördelningen av desvenska utvecklingskrediterna /631958/69 att ca 25 "/oav samtliga bruttoåtaganden avsett industriområdet (att jämföras med 24 o/o förvägar och transporter, 19 o/o för vattenförsörjning på landsbygden, 14 o/o förjordbrak osv.). En än mer prononcerad relativ betoning av industrisektornfinner man vid studium av de utvecklingskrediter som är under aktuell planeringt. o. m. /72. SIDA har i sin senaste anslagsframställning sagtsig avse att utvidga sitt stöd i olika former till industrialisering,under förutsättning att nödiga personalresurser görs tillgängliga. Utgångspunktenpå detta liksom på andra områden är dock och måste vara mottagarländernasegna behov och den prioritering de själva fastställt. Såsom redan framhållitsoch som erfarenheten bl. a. inom lärt, har det oftavisat sig svårt att utan omfattande förstudier och expertrådgivning utforma ochfå fram projekt som ägnar sig för direkt kapitalbistånd utifrån. De nationellautvecklingsbankerna eller -bolagen torde framgent komma att spela en alltmerbetydande roll både som förmedlare av biståndsmedel och för att mobiliserainhemskt och utländskt privatkapital. Behovet av expertbistånd påindustriområdet är emellertid mycket stort och kommer av allt att döma att görasig alltmer gällande framöver. Utskottetvill ansluta sig till motionärernas uttalande att svensk erfarenhet av statligoch kooperativ företagsamhet bör delges våra mottagarländer i den utsträckningdessa har intresse därav. Det är därvid även naturligt att man söker sig framtill en lämplig samarbetsform för statliga, fackliga och kooperativaorganisationer för att på bästa sätt tillvarata relevanta erfarenheter, såsommotionärerna även framhållit. Utskottet saknar emellertid möjlighet att angeden institutionella form en sådan samverkan mellan olika intressenterlämpligen bör ta. Den ledningsgrupp för biståndsverksamhetens organisation somnyligen tillsatts bör kunna ägna uppmärksamhet även åt denna fråga. De frågeställningar som sålunda berördes istatsutskottets utlåtande : 84 har behandlats och blivit föremål föråtgärder inom Kungl. SIDAfrämjar industrialisering och stöder deras export-ansträngningarbl. a. genom omfattande utvecklingskrediter för industriella ändamål. AvSIDA:s petita framgår dessutom att ökade insatser förbereds förindustrialiseringsbistånd. a. planerar SIDA att i samverkan med svenskamyndigheter och organisationer, som har speciellt UV 1971: 2 25 intresseför industriutveckling till sig knyta en grupp industriexperter.En sådan grupps första uppgift skulle bli att samla in material fråninternationella organisationer, svenska universitet och handelsföretag,industriföretag med omfattande internationella kontakter, konsulter m. fl. ochdärigenom klargöra vilken kapacitet och vilka erfarenheter som skulle kunnautnyttjas för ett utbyggt svenskt industribistånd. SIDAförmedlar vidare, i viss utsträckning, tekniskt kunnande och företagsledandetjänster på industriområdet. Det är emellertid uppenbart att SIDA som statligtverk endast indirekt kan tillhandahålla vissa typer av tjänster, såsom ansvarför företagsledning (s. k. managementkontrakt), anskaffning av delägarkapitalm. Enfortsatt och utvidgad verksamhet av detta slag aktualiserar frågan om vilkahandlingsmöjligheter som finns inom SIDA:s nuvarande organisatoriska form. Viden utveckling av sådan verksamhet bör vidare beaktas den principiella frågan omi vilken utsträckning verksamheten har en biståndspolitisk snarare änkommersiell - syftning och effekt. Som tidigare uttalat bör en klardistinktion göras mellan offentiigt bistånd och andra transaktioner medu-länderna. Detta gränsdragningsproblem bör enligt utskottets meninguppmärksammas. En översyn av svenska bilaterala åtgärder för att främjau-länders industrialisering ter sig från dessa utgångspunkter önskvärd. Därvidkan även behandlas åtgärder av det slag som avses i motionsyrkandena om ettsvenskt utvecklingsbolag. Viden översyn av dessa problem bör man även beakta frågan huruvida effekterna avsvenska insatser för industrialisering i vissa avseenden blir större om desker i form av ökat stöd till egna nationella utvecklingsbolagsnarare än genom förmedling av kapital från via ett svensktutvecklingsbolag. Fråganom stöd åt industrialisering har även tagits upp i FN-strategin.Den bärande idén i strategin är att relationerna mellan de rika och de fattigaländerna skall utformas på ett sätt som gynnar det gemensamma målet att"nå fram till ett bättre och effektivare system för internationelltsamarbete, varigenom rådande skillnader i världen kan avskaffas och välståndetkan tillförsäkras alla". Särskilda verkställighetsåtgärder i detta syftehar angivits, bl. a. att främja investeringar i enlighet med de utvecklingsmåloch den prioritering som fastställts i nationellautvecklingsplaner. I- och uppmanas överväga ytterligare åtgärder idetta syfte. Det kan således även i ljuset av FN-strategins mål finnasanledning att göra en översyn av möjligheter att vidtaga ytterligareåtgärder för att främja industrialisering. Beträffandemotionsyrkanden om tillsättande av en utredning av åt- UU 1971: 2 26 gärder för att stimulera svenska u-landsinvesteringarframhölls i statsutskottets utlåtande : 84 bl. Den biståndspolitiska målsättningensynes principiellt böra hållas åtskild från frågan om stöd till olika grenar avsvenskt näringsliv, vare sig det rör industri, jordbruk eller fiske. Utskottetansluter sig i detta sammanhang till departementschefens uttalande ipropositionen att många skäl talar för att en klar distinktion görs mellanoffentiigt bistånd och andra transaktioner med . Kommersiella transaktionerkan inte betraktas som bistånd endast för att den ena parten är ett u-land. Denav motionärerna aktualiserade frågeställningen torde därför snarare höra hemmai den näringspolitiska debatten. Utskottet delar uppfattningen attdet biståndspolitiska målet principiellt bör hållas åtskilt från frågan omstöd till olika grenar av svenskt näringsliv. I detta sammanhang har utskottethaft att behandla motion 41, där det hemställes att investeringsgarantisystemetmåtte bli föremål för översyn. I anslutning därtill yrkas att statliga åtgärdersyftande till att främja enskilda svenska företags intressen påu-landsmarknader bör övervägas endast inom ramen för av staten finansieradeåtgärder för främjande av svensk export. I motionerna 175 och 472 yrkas att investeringsgarantisystemetskall liberaliseras på olika sätt. Utskottet har erfarit att det statiiga garantisystemet förinvesteringar i som infördes inte tillämpats, eftersominga ansökningar har inkommit. Utskottet anser det inte möjligt att medledning av föreliggande information ge svar på frågan vilken av flera tänkbarafaktorer som är huvudorsak till att systemet inte kommit till praktiskanvändning. Den översyn som ovan nämnts bör även omfattainvesteringsgarantisystemet och de uppslag som framförts i motionen 41.Riktmärket är även på detta område ett system som ökar näringslivetsmöjligheter att göra insatser i enlighet med nationella mål ochprioritering och med beaktande av de sociala syftena. Det är viktigt att vidöversynen ta del av de utredningar och den debatt som pågår inom internationellaorgan om möjligheten att inrätta ett multilateralt system för dylika garantier.En redovisning av resultatet av översynen beträffande frågan ominvesteringsgarantier bör lämnas . Översynen av industrialiseringsbiståndet ochinvesteringsgarantisystemet synes kunna utföras av Kungl. Maj:t med begagnandeav den utredningskapacitet som finns inom Kungl. Maj;ts kansli och SIDA samtannan expertis. Vad utskottet sålunda anfört beträffande åtgärder för attfrämja industrialisering torde ges Kungl. Maj;t till känna.Motionen 41 samt motionerna 175 och 472, båda såvitt nu är i fråga, avstyrkes. I motion 472 föreslås inrättandet av en särskild statligförinvesteringsfond för förundersökningar av tänkbara industriprojekt i u-län- UU 1971: 2 27 derna.Utskottet har erfarit att det inom SIDA:s projektförberedelse-anslag redanfinns tillräckligt utrymme för marknadsundersökningar ochförinvesteringsstudier. Inga projekt som önskats av ett mottagarland harbehövt avslås till följd av medelsbrist för dylika studier. Motionen 472avstyrks i denna del. Imotionen 175 förordas vissa former för samarbete mellan staten och näringslivetmed sikte på industriella investeringar i . Möjligheten av gemensammas. k. paketprojekt, syftande till en allsidig utveckling av samhällsfunktioneroch näringsliv i en hel region, bör prövas. Särskilt bör denarbetskraftsintensiva mindre och medelstora industrins betydelse föru-ländernas sysselsättning uppmärksammas. Motionen hemställer att riktlinjerutarbetas för samarbetet mellan näringslivet och de biståndsgivandemyndigheterna i enlighet med vad som anförts i motionen. Motion 472 harmotsvarande yrkande. Utskotteterinrar om att liknande förslag om samarbete mellan stat och näringslivbehandlats vid tidigare riksdagar. ansåg i sitt utiåtande 1970:84 att det i praktiken sällan är vare sig möjligt eller önskvärt att ha en sånära koppling som s. k. paketprojekt skulle kunna innebära. Det framhölls attmellan de biståndsgivande myndigheterna och näringslivet redan upprätthållesett nära samråd och erfarenhetsutbyte på många områden. Vägledande fördispositionen av de statliga biståndsmedlen är den prioritering som görs avrespektive mottagarland. En mera vidsträckt tillämpning av paketprojektidénkan från biståndssynpunkt även innebära en viss risk för en sådan bindningtill leverantörer och investerare att mottagarlandets rörelsefrihet och valmöjligheterblir beskurna. Sommotionärerna påpekat planerar SIDA ökad verksamhet på industrialiseringensområde. Utskottetfinner, med hänsyn till den verksamhet som sålunda redan pågår och planeras,att något behov av specifika riktiinjer i enlighet med yrkandena i motionerna175 och 472 icke synes föreligga. Ifrågavarande motioner avstyrkes därför,såvitt nu är i fråga. Motionen472 tar upp frågan om inrättandet av en särskild fond för att möta snedvridandekreditkonkurrens. Vid internationell anbudsgivning avseende projekt tillu-länder händer det ofta att svenska företag lämnar den fördelaktigasteofferten i fråga om pris, kvalitet etc. men att beställningen går till en annanleverantör som får stöd från sin regering i form av förmånliga kreditvillkor.I sådana situationer skulle speciella kreditförmåner kunna utgå till detsvenska företaget. Därigenom skulle man slå vakt om den obundna hjälpensprincip och om u-landets rätt att köpa utan snedvridande kreditkonkurrens. Imotionen föreslås att frågan utreds av en parlamentarisk utredning. Utskotteterinrar om att motionsyrkanden om en dylik fond har av-slagits av . I statsutskottets utiåtande : 84 fram- UU 1971: 2 28 höllsatt motionärerna syntes vara inne på tanken på någon form av speciell statligräntesubventionering i samband med exportkrediter till . Ett dyliktstöd till exportindustrin syntes lämpligen böra diskuteras i annat sammanhangän i samband med den biståndspolitiska inriktningen och utnyttjandet av destatliga anslagen till utvecklingsbistånd.