bet · FU01JoU37 · 1971-12-31 00:00:00 — rörelsenavsedda fastigheter eller sen avsedda fastigheter eller andra andra tillgångar angående för så- tillgångar angående för sådant dant bruk avsedda maskiner och bruk avsedda maskiner och andra andra inventarier så ock patenträtter inventarier så ock patenträtter och och liknande tidsbegränsade rättig- liknande tidsbegränsade rättigheter heter ävensom hyresrätter och rättig- ävensom hyresrätter och rättigheter heter av goodwills natur, se dock av goodwills natur, se dock andra andra och tredje styckena här ne- och tredje styckena här nedan. Den intäkt, som erhålles genom intäkt, som erhålles genom en dylik, en dylik, oberoende av rörelsen verk- oberoende av rörelsen verkställd av ställd avyttring, skall tagas i betrak- yttring, skall tagas i betraktande vid tände vid inkomstberäkningen för inkomstberäkningen för förvärvskäl- förvärvskällan tillfällig förvärvs- lan tillfällig förvärvsverksamhet och verksamhet och bedömas efter de bedömas efter de för denna förvärvs- för denna förvärvskälla stadgade källa stadgade grunder. Såsom skat- grunder. tepliktig intäkt räknas icke statligt avgångsvederlag i formav engångsbelopp till renskötselutövare i samband med att han upphör med sinrenskötsel. Till intäkt---------------------- goodwillsnatur. Skattskyldig, som------------------ realisationsvinstföreligga. Utskiftar svenskt---------------- -------- vid utskiftningen. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagenenligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling, och tillämpas första gången vid taxering. I samband med propositionen har utskottet behandlatföljande motioner, nämligen A. z anledning av propositionen väckta motioner 1. motionen 1971: 1279 av i m.fl. (fp, s, c, m), vari hemställs att71 § rennäringslagen får det tillägget att utöver lantbruksnämnd och markägareäven jakträttsinnehavare får rätt att påfordra prövning, att93 § rennäringslagen ändras så till vida att hund som låter sig uppkopplasiirte får dödas, attdödandet av hund som ofredat renar skall anmälas till polismyndighet,samt att utskottet utformarlagtexten så att dessa önskemål blir tillgodosedda. JoU 1971: 37 24 2. motionen 1971: 1367 av iVikmanshyttan m. fl. (c, fp, m), vari hemställs att beslutar a)att anta förslaget till rennäringslag men med ändrad lydelse av följandeparagraf er: Renskötselfår--------- (= prop.) -------- dessa fjäll. Tillsamernas uteslutande begagnande ligger kronomark under allmän disposition ovanodlingsgränsen och på renbetesfjällen. Betestid enligt 3 § första stycket 2 skallförlängas om otjänliga väderleks- och betesförhållanden tvingar till tidigareflyttning om hösten eller hindrar återflyttning om våren. Samebyhar--------- (= prop.) -------- byns betesområde. Detåligger--------- ( prop.) --------- för renskötseln. Samebyfår--------- (= prop.) -------- för renskötseln. Samebyeller medlem i byn får på utmark inom byns betesområde uppföra renvaktarstuga,kåta, förvaringsbod eller annan mindre byggnad som behövs för näringsutövning. Är anläggning--------- (=prop.) -------- till allmänningsskog. Vill sameby--------- (prop.) --------- lantbruksnämnden platsen. sträckning fastställes av domstol omsameby begär det eller fråga om sträckningen eljest uppkommer. Föreliggersärskilda skäl för ändring av fastställd eller eljest gällande flyttningsvägoch kan ändringen ske utan väsentlig olägenhet för renskötseln, kan domstolförordna om ändring av vägens sträckning. Konungen kan förordna om upphävande avrenskötselrätten för visst markområde, när området behövs för ändamål som avsesi 1 § lagen (1917: 189) om expropriation. För område som är utan betydelse förrenskötseln får sådant förordnande meddelas med samernas medgivande. Upphävande kan--------- (=prop.) -------- ingående befogenheter. JoU1971: 37 25 Medför upphävande av renskötselrätt skada ellerolägenhet för renskötseln eller för sådan rätt till jakt eller fiske som avsesi 25 § eller eljest för rättighet, som tillkommer sameby eller medlem därav,utgår ersättning därför. Ersättning för--------- (=prop.) ------ skäl förehgger. På sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som stårunder statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen får nyttjanderättupplåtas endast med samebyns medgivande. Avserupplåtelsen (== prop.) -------- god jaktvård eller fiske vård. Samebyskall anta stadgar för byn. ---------- (= prop.) 10. de ytterligareföreskrifter som behövs. Harfrämmande--------- (= prop.) ------- återföra renarna. Omej annat avtalats är den by till vilken renarna hör skyldig att utge ersättningför kostnaden för renarnas omhändertagande eller återförande. Uppehåller sig renar utanför renskötselområdeteller på mark inom detta område under tid då renskötsel inte får bedrivas där,kan på framställning av lantbruksnämnden eller markägare somdärigenom lider skada eller olägenhet av väsentlig betydelse förordna attrenarna skall slaktas och säljas. Är det ------ ( prop.) Kostnaden för ------ (=prop.) -------- ha hört. Ärrenskötseln ------ (== prop.) Kanöverenskommelse ej träffas eller vidtages inte rättelse kan domstol efteransökan av lantbruksnämnden förordna syssloman att omhändertaga renskötseln ibyn och förvalta byns övriga ekonomiska angelägenheter. Sysslomanhar rätt att av byn erhålla arvode som bestämmes av domstolen. 93 § När renar befinner sig inom betesområde, därrenskötsel då är tillåten, JoU 1971: 37 26 ellerpå flyttning, skall hund i trakten som ej används i renskötseln hållas i bandeller instängd om ej medger annat. Anträffas hund--------- (=prop.) -------- ofredat ren. Den som--------- (= prop.) Innan , lantbruksnämnden eller annanmyndighet meddelar beslut eller vidtager åtgärd enligt denna lag eller enligtbestämmelse, som utfärdas med stöd av denna lag, skall den eller de samebyar,för vilka beslutet eller åtgärden uppenbarligen kan få betydelse, lämnastillfälle att yttra sig i ärendet. Härvid skall fullständiga handlingaröverlämnas. b) atti skrivelse till Kungl. Maj :t som sin mening uttala: attbestämmelserna i 30 § rennäringslagen skall avse jämväl kalhuggning,hyggesbränning och växtbekämpning av större omfattning, attrennäringens samtliga representanter i lantbruksnämndens rennäringsdelegationskall utses av Kungl. Maj :t, attrennäringens representanter i lantbruksstyrelsens rennämnd skall äga påfordrasammanträde med nämnden, samt attrotvärdeersättning i samband med att samer inte utnyttjar sin rätt tillbyggnadsvirke in natura skall bestridas av domänverket. c) attunder huvudtitel till Samefonden för /72 bevilja ett reservationsanslag av . d) att i skrivelse tillKungl. Maj :t hemställa attbeloppet till allmänna sameändamål ur Samefonden uppräknas til! omutredning och förslag beträffande ansvar och skadestånd vid skada på ren isamband med skogsavverkning i enlighet med vad som anförs i motionen; 3. motionen 1971:1368 av m. fl. (s), varihemställs att måtte begära att Kungl. Maj :t vid utfärdandet avföljdförfattningar till rennäringslagen i syfte att främja renskötselnslönsamhet och en god samverkan mellan olika intressen inom renskötselområdet -särskilt beaktar a) att befolkningen ifjällkommunerna blir delaktiga av jakt och fiske genom generösa upplåtelser, b) att förvaltningen av områdenaovan odlingsgränsen och där ifrågakommande upplåtelser ordnas med iakttagandeav den ordning som inom länsstyrelserna kommer att tillämpas i frågor avregionalpolitisk innebörd för att bl. a. möjliggöra en aktivsysselsättningspolitik i inlandet, c) att rättegångsförfarandet i målsom avser ersättning på grund av beslut om undantagande av område frånrenskötseln inte skall ådraga sökanden oskäliga kostnader eller onödigtidsspillan, samt JoU 1971: 37 27 d) att inkomsterna från upplåtelser av jakt- ochfiskerätt skall kunna tas i anspråk för viltvård och fiskevårdande åtgärder. 4. motionen 1971: 1369 av (), varihemställs att riksda gen måtte besluta Maj:ts proposition 1971: 51 med förslag till rennäringslag, m.m., att från 1 juli 1972upphäva nu gällande rennäringslag, m. m., attdet länsmässiga ansvaret för rennäring, fiske, jakt, kronans inark-ochvattenområden i renbetesland, deras nyttjande och användning, för-lägges tilllänsstyrelserna, vilka i samråd med regering och riksdag skall handhaarbetsuppgifterna och ansvaret, atthittillsvarande fonder och ekonomiska m. fl. förmåner upphör och att tillgångarnafår disponeras av länsstyrelserna till fritids- och andra gemensammauppgifter, att iiske och jakt från måtte iförsta hand upplåtas åt samtliga inom renbetesområdet boende och att det skallankomma på länsstyrelserna att utfärda de inskränkningar som från fiske- ochjaktvårdssynpunkt kan anses erforderliga, samt attsom riktlinjer för rennäringen skall från gälla vad somföreslås i rennäringslagens 3 § och att i övrigt vid renskötselns utövandehänsyn skall tagas till andra intressen; renarna skall såvitt möjligt hindrasfrån att komma utanför betesområdet eller att eljest vålla skada ellerolägenhet; flyttning av renarna skall ske i samlade flockar; väg skall tagasdär minsta skada vållas; vid flyttning skall tillses att renar icke lämnaskvar på område där renskötseln icke är tillåten; flyttning som äger rum utanförbetesområde skall ske utan tidsutdräkt. 5. motionen 1971: 1370 av m. fl. (vpk),vari hemställs alt måtte besluta a) att följandeändringar företas i förslaget till rennäringslag: de/sattföljande sats i föreslagen lydelse av 9 § utgår: "Sameby får ej drivaannan ekonomisk verksamhet än renskötsel", delsatt 38 § punkt 10 erhåller följande lydelse: "10. de ytterligare föreskriftersom behövs", dels att andra och tredjestyckena i 72 § utgår; b) att hos Kungl. Maj :t hemställaom den omredigering av 59 §, som för-anledes av ett bifall till i motionenföreslagen annan lydelse av 9 och 38 §§; c) att uttala sig för att berördsameby erhåller lägst av inkomsterna från fiskeupplåtelser; d) attrationaliseringsbidrag vid en samlad upprustning av rennäringen i enlighet med lantbruksstyrelsens förslag fastställes till en bidragsnivå på ; e) att i fråga omstadgandena rörande renskötselrättens upphörande (26 §) JoU 1971: 37 28 Maj :t till känna att vad i motionen anförs om att såsom skäl tillrenskötselrättens upphävande även skall kunna åberopas vad som kan anses varaändamål av väsentlig betydelse från allmän synpunkt måste ges en mycket snävtillämpning; f)att uttala sig för att samefonden ställs under förvaltning av en helt samiskstyrelse utsedd av landsmötet. B.vid början väckta motioner: 6. motionen 1971:507 av herrStridsman m. fl. (c), vari hemställs att i skrivelse till Kungl.Maj:t anhåller om översyn av jaktstadgan, syftande till att ge samernamöjlighet att, då fara för rovdjursangrepp föreligger, förfölja och dödarovdjur. 7. motionen 1971: 990 av herrCarlsson i m. fl. (c), vari hemställs att i skrivelsetill Kungl. Maj :t anhåller om utredning angående samernas rättsligaställning. 8. motionen 1971:1033 av herrNilsson i Agnas m. fl. (m), vari hemställs att i skrivelse tillKungl. Maj :t anhåller att AMS-medel får användas för bidrag till samer viduppbyggnad av anläggningar för fiske och turism i samebyarna. 9. motionen 1971: 1034 av herrNilsson i Agnas m. fl. (m), vari hemställs att i skrivelse tillKungl. Maj :t anhåller om en utredning med uppdrag att framlägga förslagangående samernas rättsliga ställning. 10. motionen1971: 1048 av m. fl. (vpk), vari hemställs att i skrivelse till regeringen begär att det regionala handlingspro grammet för det norrländska inlandet överarbetas med särskilt hänsynsta gande till samebefolkningens fortsatta existens som etnisk minoritet. Beträffande det fullständiga innehållet imotionerna hänvisar utskottet till de tryckta motionerna. Bakgrundtill propositionen m. m. Renskötseln är i förbehållen samerna. Denregleras främst i lagen (1928:309) om de svenska lapparnas rätt till renbete iSverige (renbeteslagen). Lagen innehåller, vid sidan av bestämmelser omsamernas rätt att under vissa förutsättningar begagna vissa områden tillunderhåll för sig och renarna, ingående föreskrifter om formerna förrenskötselns bedrivande och om rennäringens organisation. Till följd avsamhällsutvecklingen har förutsättningarna för rennäringen liksom för andranäringar ändrats väsenthgt. Detta har bl. a. lett till ett behov att ändranäringens driftsformer och att vidta andra rationaliseringsåtgärder för atthöja näringens lönsamhet. Medanledning härav och sedan () i skrivelse den 4oktober 1963 bl. a. anhållit om översyn av bestämmelserna på renskötselnsområde, tillkallades sakkunniga för att se över renbetes- JoU 1971: 37 29 lagstiftningenoch därmed sammanhängande frågor. De sakkunniga antog namnet 1964 årsrennäringssakkunniga. Iskrivelse hemställde justitieombudsman omåtgärder bl. a. i syfte dels att ge de renskötande samerna bättre möjlighetatt själva tillvarata sina rättigheter enligt renbeteslagen, dels att hindraatt intrång görs i dessa rättigheter. Genom beslut förordnadeKungl. Maj :t att skrivelsen skulle överlämnas till rennäringssakkunniga föratt beaktas vid fullgörande av utredningsuppdraget. Rennäringssakkunnigaöverlämnade betänkandet Rennäringen i (SOU 1968: 16).Betänkandet innehåller förslag till lag om rennäringen, lag om ändring i lagen(1917: 189) om expropriation och lag om ändring i lagen (1960: 130) omfiskevårdsområden. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av ett stort antal myndigheteroch organisationer. Rennäringssakkunnigaöverlämnade vidare efter uppdrag av Kungl. Maj :t förslagangående renforskningens organisation m. m. (stencil Jo 1968: 7). överförslaget har yttranden avgetts av i huvudsak samma remissinstanser som avgettyttranden över förslaget till lag om rennäringen m. m. Den11 tillkallades härjämte sakkunniga med uppdrag att utreda fråganom åtgärder till stöd för samernas språk och kultur m. m. Avdepartementschefen angivna huvudgrunder för reformer i fråga om rennäringen I propositionen behandlar departementschefeninledningsvis huvudgrunderna för reformer i fråga om rennäringen.Departementschefen anför därvid följande. Rättentill renskötsel är förbehållen samerna. De har rätt att för sin försörjningbegagna mycket stora områden främst i norra och västra för renbete,jakt, fiske och andra ändamål som har samband med renskötsel. Den renskötandebefolkningen uppgår till omkring 2 500, fördelade på ca 700 familjer. Ungefärfyra femtedelar av de renskötande samerna finns i . Totalaantalet renar uppgår till ungefär 200 000 250 000. Sammanlagt producerasårligen drjgt renkött, vilket svarar mot av den totalaproduktionen av kött och fläsk inom landet. Rennäringenregleras genom renbeteslag. I lagen finns, utöver bestämmelser omvilka som omfattas av renskötselrätten och denna rätts innebörd, detaljeradeföreskrifter om formerna för renskötselns bedrivande. Sålunda innehåller lagenbestämmelser om rennäringens lokala organisation i lappbyar och om ordningenför renskötselns drivande. Länsstyrelserna och den särskilda administrationenför rennäringen, lappväsendet, som JoU1971: 37 30 ärknuten till länsstyrelserna har enligt renbeteslagen vdttgående befogenheter ifråga om renskötseln. Föreskrifterna för rennäringen tillkom vid närsamernas möjligheter att själva ta till vara sina intressen var väsentligtmindre än , och ett av huvudsyftena med föreskrifterna var att skyddasamernas intressen. Sedanlång tid tillbaka har särskilda åtgärder vidtagits i syfte att gagnarennäringen och, om än i mindre utsträckning, den samiska kulturen. Sålundaåtnjuter rennäringen ett betydande ekonomiskt stöd som uppgår tillomkring 7 milj. kr. Enligtde sakkunniga är rennäringens lönsamhet dålig inom stora delar avrenskötselområdet. Många av rennäringens utövare har påfallande låga inkomster.Rennäringen är, som den f. n. bedrivs, otillräcklig som försörjningsunderlagför åtskilliga av näringsutövarna. En av anledningarna härtill är att näringeninte kunnat tillgodogöra sig rationaliseringsvinster i samma utsträckning somexempelvis jordbruket. Detta har medfört att lönsamheten stadigt minskat. Inomnäringen förekommer en betydande undersysselsättning som en följd av alltförsmå driftsenheter och dåliga möjligheter till kompletterande sysselsättning. Ifråga om rennäringens framtidsutsikter framhåller de sakkunniga att det finnsgoda möjligheter att genom olika rationaliseringsåtgärder nå entillfredsställande och i förhållande till andra jämförliga näringarkonkurrenskraftig lönsamhet. Detta bedöms av de sakkunniga kunna ske med stödav insatser från det allmännas sida som om hänsyn tas även till rennäringensbetydelse för samekulturen inte behöver överstiga vad som i andra jämförligafall anses godtagbart. De sakkunniga förordar därför att det allmänna genomadministrativa insatser och ekonomiskt stöd medverkar till den förbättring avnäringen som fordras för att renskötselföretagen skall kunna lämna etttillfredsställande utbyte. Huvudpunkterna i ett program härför bör vara enomorganisation av renskötseln med övergång till en ny driftsform inom ramenför särskilt organiserade lokala sammanslutningar, s. k. renbyar. För attreglera byarnas verksamhet fordras en speciell associationsrättsliglagstiftning, som tillsammans med huvuddelen av den nu gällande renbeteslagen med vissa ändringar och tillägg - föreslås ingå i en helt ny rennäringslag.Vidare måste det ekonomiska stödet åt näringen enligt de sakkunniga byggas utsamtidigt som den statliga administrationen bör omorganiseras för att möta denya krav som reformprogrammet medför. Remissinstansernaär över lag ense med de sakkunniga om att det är ett väsentligt intresse attgenom åtgärder av olika slag främja en rationalisering av renskötseln.Åtskilliga remissinstanser framhåller rennäringens betydelse för samerna somfolkgrupp. Ilikhet med de sakkunniga och en enhällig remissopinion anser jag det vara ettangeläget intresse från såväl rennäringens som samhällets synpunkt att genomrationahseringsåtgärder av olika slag skapa förutsättningar för en effektivareoch mera lönsam renskötsel. Det är ett samhälls- JoU 1971: 37 31 intresse,inte bara från näringspolitiska synpunkter, att rennäringens lönsamhetförbättras. Rennäringen är en förutsättning för bevarande av den samiskakulturen. Som de sakkunniga framhållit torde det endast i begränsad omfattningvara möjligt för samerna att, om renskötseln skulle upphöra, hålla sitt språk,sin slöjd och övriga kulturyttringar levande . Detallmänna bör därför genom olika åtgärder medverka till att förbättraförutsättningarna för renskötselns rationalisering. Därvid är det av störstavikt att rennäringsutövarna själva aktivt deltar irationaliseringssträvandena. Om ett effektivt samarbete mellan renägarna kankomma till stånd och staten på olika sätt främjar rationaliseringssträvandena,är enligt min mening framtidsutsikterna för rennäringen goda. Deriktlinjer för reformer inom rennäringen som de sakkunniga angett har ihuvudsak godtagits under remissbehandlingen. Det anses allmänt att ettgenomförande av de sakkunnigas förslag bör kunna avsevärt förbättramöjligheterna att driva renskötseln rationellt. Särskilt framhålls att denekonomiska och den tekniska utvecklingen lett till att renskötseln behöverbedrivas i allt större enheter för att rationaliseringsfrämjande åtgärder skallkunna planeras och genomföras på ett effektivt sätt. Både samerna och övrigaremissinstanser delar de sakkunnigas uppfattning att de renskötande samernasjälva bör svara för renskötselns rationalisering och att detta lämpligen börske inom ramen för särskilt organiserade lokala sammanslutningar, som bör fåstörre befogenheter i förhållande till både sina medlemmar och utomstående änvad de nuvarande lappbyarna har. Även de förslag som de sakkunniga lägger framom ett utvidgat stöd åt rennäringen och om en ändrad statlig administrationgodtas av de flesta remissinstanserna. Ävenjag kan i princip ansluta mig till de allmänna riktlinjer för rennäringensrationalisering som de sakkunniga dragit upp. Jag delar alltså de sakkunnigasuppfattning att det krävs åtgärder av administrativ, ekonomisk och rättsligart för att komma till rätta med rennäringens bekymmersamma ekonomiska läge. F.n. pågår en omfattande rationaliseringsverksamhet inom vårt näringsliv.Samtidigt som nya tekniska hjälpmedel gjort det möjligt för varje yrkesverksamatt producera mycket mer än har de ökade kostnaderna för arbetskraftoch maskiner framtvingat nya företagsformer och som regel en koncentration tillstörre enheter. Inom renskötseln har mekaniseringen påbörjats först undersenare år. Slakten har kunnat rationaliseras. Skotern och kommunikationsradionhar slagit igenom som normala hjälpmedel. Liksom inom andra områden ger detekniska hjälpmedlen möjlighet att öka arbetsproduktiviteten, och färre samerkan nu sköta ett större antal renar. Det vitsordas allmänt att den främstaorsaken till rennäringens ekonomiska svårigheter är att driftsenheterna iallmänhet är för små. För att råda bot härpå synes det vara lämpligt att som desakkunniga föreslagit JoU1971: 37 32 gåöver till en ny organisationsform för renskötseln som gör det möjligt attindela renhjordarna i större, rationella driftsenheter. bör samernasjälva så långt det är möjligt få bestämma i fråga om renskötselns rationellaorganisation. Det innebär att de renskötande samernas egna lokala organ börförstärkas så att de från lappväsendet och andra myndigheter kan övertahuvudansvaret för rennäringens utveckling. Därav följer att lappväsendet börkunna upplösas. De administrativa uppgifter som även i fortsättningen kommeratt finnas på detta område kan ombesörjas av de vanliga länsmyndigheterna såsomlänsstyrelse, lantbruksnämnd och länsarbetsnämnd. Ävengenom ett ökat ekonomiskt stöd bör rennäringens rationalisering främjas. Förstödet bör som de sakkunniga föreslagit i huvudsak gälla samma principer ochvillkor som gäller för jordbrukets rationalisering. Härigenom tillgodosesönskemålet att under så långt möjligt samma betingelser som gäller förjordbruket åstadkomma en rationellare produktion. 1928års renbeteslag präglas av de förhållanden och synsätt som rådde vid desstillkomst och är i behov av en översyn. Vidare behövs associationsrättsligabestämmelser för de föreslagna nya lokala organen för renskötseln. I likhetmed de sakkunniga vill jag därför förorda att renbeteslag ersätts meden ny lag i ämnet. SSRhar i sitt remissyttrande kritiserat de sakkunnigas förslag och hävdat attdessa saknar samepolitisk målsättning. Det bör framhållas att de sakkunniga intehar haft i uppgift att utarbeta ett samepolitiskt program. Deras uppgifter hari princip varit begränsade till renskötselns rationalisering. Jag vill i dettasammanhang erinra om att Kungl. Maj :t tidigare på anmälan av statsrådet chefen för att tillkalla sakkunniga förutredning rörande samernas kulturfrågor m. m. Beträffande departementschefens allmänna motiveringi övrigt, de sakkunnigas förslag, remissyttrandena samt specialmotiveringentill lagförslagen hänvisar utskottet till propositionen. Frågan om varifrån samerna härstammaroch när de kommit till har varit mycket omdiskuterad. ärman emellertid tämligen ense om att samerna invandrat österifrån. Underforntiden utbredde de sig över stora områden i och norraSkandinavien. Som renskötare omnämns de i litteraturen först vid slutet av700-talet. synes emellertid renskötseln ha nått enrelativt hög utveckling. I uppehöll sig samerna under århundradenframför allt JoU 1971: 37 33 iNorrbottens och lappmarker, där de anses utgöra den ursprungligabefolkningen. Först synes de ha nått och ochpå hade de sin största utbredning i . Vid slutet av1600-talet började kronan vidta åtgärder för att stimulera nybyggare attbosätta sig i lappmarkerna. På grund av de konflikter som uppstod mellan sameroch nybyggare gjordes tidigt försök att dra upp en gräns mellan de egentligalappmarkerna och kustlandet. Först blev dock gränsen uppgången isin helhet. Denna gräns, lappmarksgränsen, som fortfarande gäller, grundadespå utredningar och vittnesmål samt förlades till utkanterna av de områden, tillvilka samerna hade obestridd nyttjanderätt.