bet · FU01SfU20 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU 1971: 20 betänkande i anledning avmotion om obligatorisk begravningsförsäkring. I motionen 1971:17 av herrarSjöholm och (båda fp) har hemställts "att måtte beslutaatt hos Kungl. Maj:t begära utredning och förslag avseende allmän försäkringför begravningskostnad". Gällande bestämmelser m. m. Av redogörelsen under detta avsnitthar uppgifterna nedan angående begravningskassor och socialhjälp tillbegravning hämtats ur pensionsförsäkringskommitténs avlämnadeslutbetänkande "Familjepensionsfrågor m. m," (SOU 1971: 19), Lagen om allmän försäkring omfattarinte rätt till ersättning för begravningskostnader. Bestämmelser omobUgatorisk begravningshjälp finns däremot i yrkesskadeförsäkringslagen medavseende å dödsfall vid yrkesskada. Den obligatoriska yrkesskadeförsäkringenomfattar i princip varje arbetstagare i allmän eller enskild tjänst här ilandet. Begravningshjälpen vid dödsfall på gmnd av yrkesskada utgöres av ettbelopp motsvarande av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkringvid ingången av det år då dödsfallet inträffade. uppgår såledesersättningen till . En ytterligare förmån inom den obligatoriskayrkesskadeförsäkringen är livränta till efterlevande. Livränta kan utgå inteendast till efterlevande make och barn utan även till den avlidnes fader, modereller adoptant som till följd av dödsfallet kommer att sakna erforderligtunderhåll. har på en mycketstor del av såväl den enskilda som den offentliga arbetsmarknaden i Sverigetecknats tjänstegrupplivförsäkring för arbetstagare. Försäkringsavgifternaerläggs av arbetsgivarna. I allmänhet berättigar försäkringen till följandeförmåner. SfU 1971: 20 2 enarbetstagare, som fyllt 21 men ej , avlider utgår i regel ett grundbeloppom . Om arbetstagaren är eller äldre reduceras beloppet.Tilläggsbelopp med högst . utgår för omyndigt barn, som den avlidneefterlämnar. utgår med vissa undantag samma förmån även för arbetstagaresom är . För arbetstagare som saknar närstående utgårbegravningshjälp med . För arbetstagare som är men somkvarstår i arbetet även efter denna tidpunkt kan begravningshjälp med sammabelopp utgå efter särskild prövning. Försäkringsbelopp utfaller med vissa\m-dantag även vid arbetstagarens makes frånfälle under förutsättning attmakarna har gemensamt, hemmaboende barn . Därvid gäller, attbegravningshjälp utgår med . samt halvt tilläggsbelopp med ,för varje bam. Även arbetsgivare och dennes make eller maka har i vissa fallmöjlighet att ansluta sig till den försäkring som gäller för de anställda iföretaget, Tjänstegrupplivförsäkringar omfattar ca 3 milj. anställdaoch 680 000 medförsäkrade makar. Vidsidan om tjänstegrupplivförsäkringar har utvecklats en vidsträckt verksamhetmed frivilliga grupplivförsäkringar omfattande olika kategorier människor.Försäkringarna byggs upp med de mest olikartade kollektiv som bas. De kanomfatta medlemmar i en facklig organisation eller annan förening, mödrar medbarn , fastighetsägare som belånar sina hus i ett visst kreditinstitutetc. Dessa former av grupplivförsäkringar lämnar regelmässigt utrymme förmedinträde för den försäkrades maka eller make. Till vissa försäkringar anslutsmakar automatiskt, i andra fall fordras särskild anmälan. I sistnämnda falluppställs krav på att en dominerande del av makarna skall vara anslutna för attförsäkringen i den delen skall träda i kraft. De frivUligagrupplivförsäkringarnas skydd vid makes frånfälle är i allmänhet fullständigareän tjänstegrupplivförsäkringarnas på det sättet att förekomsten av barn inteär villkor för ersättning. De frivilliga grupplivförsäkringarna omfattar ca3 milj. direkt försäkrade och ca 900 000 medförsäkrade makar. Det är av intresse i sammanhanget att med någrasiffror belysa omfattningen av den rörelse som bedrivs av begravningskassorsamt av sjuk- och begravningskassor. Båda slagen är föreningar som faller under1938 års lag om understödsföreningar. Med en understödsförening förstås ensådan förening för inbördes bistånd som avser att, utan affärsmässigt drivandeav försäkringsrörelse, idka verksamhet som faller inom personförsäkringensområde. Medlemsantaleti de båda typerna av kassor har gått ned betydligt. Ar1955 utgjorde medlemsantalet i begrav- SfU 1971: 20 3 ningskassornaca 828 000 och i sjuk- och begravningskassorna ca 153 000 medan motsvarandesiffror för uppgick tUl ca 575 000 resp. 96 000. Det långt övervägandeantalet personer är försäkrade i föreningar, som utger kapitalunderstöd tUlhögre belopp än . Medelförsäkringssumman i detta slag av föreningaruppgick till . I de fall då medel saknas till begravningskostnaderkan ekonomisk hjälp tUl dessa utgå i form av socialhjälp. Enligt uppgift ipensionsförsäkringskommitténs ovannämnda betänkande har några siffror avseendeomfattningen av denna hjälp för hela landet inte stått att uppbringa. Avupplysningar som införskaffats beträffande förhållandena i stadframgår emellertid att begravningshjälpen utgör en relativt obetydlig andel avsocialhjälpsverksamheten, räknat såväl i antal hjälp-tillfällen som i belopp.Under år 1965 utgick sålunda hjälp till begravning genom rekvisition frånsocialbjrrå i 78 fall till en sammanlagd kostnad av . Härtill kommerav polisen rekvirerade begravningar, vars antal inte kan exakt anges men somenligt uppgift i betänkandet torde understiga den angivna siffran. Ifråga om kostnaderna för begravningshjälpen kan nämnas att i stadutgår socialhjälp för sådant ändamål med . jämte i vissa fall etttilläggsbelopp på . Kostnadsnivån i torde ligga på ca 300 kr.medan kostnaderna i , som har kontrakt med begravningsentreprenörer attutföra socialhjälpsbekostade begravningar, varierar . Vid riksdag väcktes motioner med förslagom utredning angående införande av en obligatorisk dödsfallsförsäkring. I anledningav motionerna anhöll på hemställan av andra lagutskottet iutlåtande nr 57 i skrivelse till Kungl. Maj:t att Kungl.Maj:t vUle föranstalta om en förutsättningslös utredning angående införandetav en allmän dödsfaUsförsäkring samt att Kungl. Maj:t ville för riksdagenframlägga de förslag, vartill denna utredning kunde föraiUeda. Riksdagenanförde därvid, att de förefintliga formerna av begravningshjälp varotUlräckliga och att det därför var en angelägen uppgift att nå fram till enbättre ordning på detta område. Sedermera överlämnades skrivelse tiUyrkesskadeutredningen att vara tillgänglig vid fullgörandet av dess uppdrag, Isitt avgivna huvudbetänkande (SOU 1966; 54) upptog utredningen inte frågantill när- SfU 1971: 20 4 I anledning av motioner vid riksdag hemställde omett fuUföljande av den begärda utredningen (2LU 1967: 44, rskr, 201),överlämnades skrivelsen till pensionsförsäkringskommittén, motion vid riksdag framställdes liknande yrkande som det nuförevarande. Motionen avslogs av med hänvisning till att frågan omallmän försäkring för begravningshjälp redan var föremål för utredning inompensionsförsäkringskommittén (2LU 1969; 16), Fören utförligare redogörelse för frågans tidigare behandling hänvisas tillnyssnämnda utlåtande. I sitt slutbetänkande (SOU 1971; 19) behandlarpensionsförsäkringskommittén bl, a, frågan om allmän försäkring förbegravningshjälp (s, 89 97). Kommittén lägger inte fram förslag om någon sådanförsäkring. Efteratt ha redogjort bl. a. för omfattningen av befintliga grupplivförsäkringaruttalar kommittén: Det är ingen överdrift att påstå att ett fullgottförsäkringsskydd såvitt gäller begravningskostnader finns i det övervägandeantalet fall då personer avlider i aktiv ålder. På goda grunder kan man antagaatt utvecklingen på grupplivförsäkringens område ännu inte är avslutad. Medhänsyn till det sagda är behovet av en särskild begravningsförsäkring fördessa grupper enligt kommitténs uppfattning litet. Kommittén anför viss statistik över antalet avlidnapersoner. Härav framgår bl. a. att omkring 80 000 personer avlider iSverige. Ar 1969 var siffran 83 352. Av dessa var drygt 65 000 folkpensionärer(59 000 ålderspensionärer samt 6 000 änke- och förtidspensionärer). Cirka 2000 av de avlidna var barn . I anslutning till dessa siffroruttalar kommittén med hänvisning till tjänstegrupplivförsäkringarnas nuvarandeutformning att frågan om behovet av en särskild försäkring för begravningshjälpkan i stort sett begränsas tUl gruppen ålderspensionärer samt till bam ochungdomar, som ännu inte inträtt i förvärvslivet och fått det skydd somgrupplivförsäkringarna erbjuder. Kommitténhänvisar härefter till de siffror som redovisats rörande omfattningen av densocialhjälp som utgår för begravningsändamål och framhåller att någon exaktkartläggning av denna verksamhet inte varit möjlig. Emellertid ger materialet vid handen att det är iförvånansvärt få fall som socialhjälp anlitas för begravningskostnader. Även omman inte får dra den slutsatsen att hjälpbehov inte förelegat när socialhjälpinte anlitas har de inhämtade upplysningarna gett kommittén den uppfattningen,att behovet av en särskild försäkring inte är alltför framträdande. Det finnsall anledning antaga att det behov av hjälp som SfU 1971: 20 5 nukan finnas blir mindre allteftersom fler och fler pensionärer får större beloppfrån den allmänna pensioneringen genom tUläggspensio-neringens ökade betydelse.Anmärkas må, att allmän pension utgår även för den månad då dödsfalletinträffat. I betänkandet framhålls vidare att det begränsadehjälpbehov, som finns på förevarande område, med all sannolikhet kommer attbli mindre . Det påpekas att en dödsfallsförsäkring i alla de falldå den avlidne efterlämnar någon behållning bidrar till att öka denna ochdärmed arvslotterna efter den avlidne. Vidare anges att av de cirka 80 000bouppteckningar, som inregistrerades , var det mindre än 10 000 sominte utvisade någon behållning medan omkring 50 000 upptog en behållning påmer än . Kommittén uttalar vidare: Även dessa siffror tyder på att behovet av en helafolket omfattande försäkring avsedd att täcka begravningskostnader inte ärframträdande. Vissa påpekanden bör emellertid göras när det gäller att draslutsatser av siffrorna. I de fall då ingen nära anhörig lever efter denavlidne kan det inte riktas någon bärande invändning mot att behållningeneller åtminstone en del därav i första hand tas i anspråk för att täckabegravningskostnaderna. I viss mån andra synpunkter träder i förgrunden närmake eller annan anhörig, som delat bostad med den avlidne och även i övrigtlevt i ekonomisk gemenskap med denne, lever efter. I sådana fall kanbegravningskostnaderna när behållningen i boet är liten framstå som en börda. Ävenmed beaktande av dessa synpunkter är det emellertid enligt kommitténsuppfattning med hänsyn till det tidigare anförda icke motiverat att införa enallmän hela folket omfattande dödsfallsförsäkring. Det bör tillfogas attkostnaden vid ett försäkringsbelopp om exempelvis . skulle utgöraomkring 80 milj. kr. Finansieringen skulle få ske över budgeten,genom en speciell avgift eller genom en höjning av befintligasocialförsäkringsavgifter. Vid den värdering av angelägenhetsgraden av olikaförslag till reformer inom den allmänna försäkringen som måste ske är frågan omen allmän dödsfallsförsäkring enligt kommitténs uppfattning åtminstone förnärvarande inte så angelägen att den motiverar en kostnad av denna storlek. I förevarande motion framförs krav om utredning ochförslag avseende allmän försäkring för begravningskostnad. Riksdagenhar tidigare och haft att ta ställning tUl liknandemotionsyrkanden. Sistnämnda år avslogs yrkandet med hänvisning till att fråganvar föremål för utredning inom pensionsförsäkringskommittén. Kommitténhar i sitt avlämnade slutbetänkande stannat för att inte lägga framförslag om någon allmän försäkring för begravningshjälp. Kommittén konstaterarinledningsvis med hänvisning till att SfU 1971: 20 6 detövervägande antalet personer i aktiv ålder har ett fullgott försäkringsskyddgenom nu befintliga former av grupplivförsäkringar att frågan om behovet aven sådan försäkring i stort sett kan begränsas till ålderspensionärer samt tillbarn och till ungdom, som ännu ej inträtt i förvärvslivet. I fråga ompensionärerna framhåller kommittén att det behov av hjälp som kan finnasblir allt mindre genom de efter hand ökande förmånerna fråntilläggspensioneringen. I det sammanhanget anmärker kommittén att allmänpension utgår även för den månad då dödsfallet inträffat. Av siffermaterialrörande omfattningen av den socialhjälp, som utgår för begravningsändamål,samt av statistik beträffande de efterlämnade förmögenheter, som redovisas iinregistrerade bouppteckningar, drar kommittén slutsatsen att behovet av enspeciell försäkring för begravningshjälp inte är särskilt framträdande.Kommittén anger att kostnaden vid ett försäkringsbelopp om exempelvis 1 000 kr.skulle utgöra omkring 80 milj. kr. Enligt kommitténs uppfattning ärfrågan om en allmän dödsfallsförsäkring inte f. n. så angelägen att den medtanke på den prioritering av olika reformer inom den allmänna försäkringen sommåste ske motiverar en kostnad av denna storlek. Utskottet kan för egen deli allt väsentligt ansluta sig till den bedömning av frågan, sompensionsförsäkringskommittén sålunda redovisat. Utskottet avstyrkerföljaktligen motionsyrkandet och hemställer att motionen 1971: 17 inteföranleder någon åtgärd. Närvarande:herrar (), Ringaby (m)*, fröken (), herrar iNennesholm (c), i (s), Mundebo (fp), fm (), herrarBjörck i (m), (), fröken (), herrar iMalmberget (vpk), (), i (c), fröken ()och ()*. *Ej närvarande vid betänkandets justering. NARCUS BOKTK, 710031