bet · FU01LU21 · 1971-12-31 00:00:00 — a. social natur, vartill avstängning avelabonnenter kan leda, redan är i hög grad uppmärksammade av föreningen ochdess medlemmar. Det i motionen begärda ut-. LU 1971: 21 10 Maj:t överensstämmer enligt föreningen till sitt sakinnehåll med derekommendationer föreningen redan tidigare utfärdat och ytterligareförbereder. Härtill kommer, anför föreningen, att motionen icke visar attberörda myndigheter kan handlägga en tillkommande ärendebalans avifrågakommande storlek och är beredda övertaga motsvarande betalningsansvar.Föreningen säger sig således inte finna någon godtagbar anledning att görafrågan om avstängning av elabonnenter till föremål för ett uttalande avriksdagen och vill därför avstyrka motionärernas förslag. anför att erfarenheten visar, att ett betydande antalel-abonnenter inte fullgör sina betalningsskyldigheter förrän de hotas medavstängning av elströmmen. För eldistributörernas verksamhet är det därförnödvändigt att dessa har en avtalsrättslig möjlighet att sätta ett dylikt hoti verkställighet, framhåller förbundet. Vidare förtjänar enligt förbundet attframhållas att eldistributörerna, såväl kommunala som icke-kommunala, driver enaffärsmässig verksamhet, som måste bygga på principen att betalning erhållesför den elström och de tjänster som lämnas. En helt annan fråga sägs vara, atteldistributörerna med största varsamhet bör utnyttja sina rättsligamöjligheter i förhållande till abonnent, som ej fullgör sinbetalningsskyldighet. har sig bekant sker detta också. Innanelström avstänges blir abonnenten förvarnad härom . Abonnent somsaknar ekonomiska möjligheter att erlägga betalning för utställda räkningarfår därigenom rimlig tid att vända sig till vederbörande sociala myndighet förerhållande av socialhjälp, anför förbundet, och tillägger att hjälpen normaltlämnas på det sättet, att ifrågavarande elräkning betalas av socialnämnden. pekar på att kostnaderna för elström till hushållen endast utgör enringa del av de totala boendekostnaderna. Hyrorna eller, där det är fråga omegenägda hus, räntorna utgör däremot en mycket stor belastning förbetalningssvaga hushåll. Vid sviktande ekonomi riskeras därför i första handförfoganderätten över bostaden, vilket måste te sig vida allvarligare än entemporär avstängning av el-leveransen. fall, där betalningssvårigheter uppstått av sociala skäl, är det de socialamyndigheternas skyldighet att lämna hjälp, framhåller förbundet. Förslagetom obligatorisk prövning av myndighet innan avstängning får företas anserförbundet vara svårförståeligt, då prövningen uppenbarligen inte skall avsetvist om exempelvis det debiterade beloppets storlek eller taxas skälighet utanendast ge sociala myndigheter en chans att överta betalningsansvaret. Förbundetpekar på att andra former för socialvårdens medverkan i de av motionärernabeskrivna situationerna står till buds. Det kan inte vara rimligt att införaytterligare rutiner i den kommunalabyråkratin, anför förbundet avslutningsvis. Socialstyrelsendelar uppfattningen att elström i allt störreutsträckning blivit något som den enskilde individen blivit allt mer beroendeav i sin dagliga livsföring. En avstängning från denna konsumtionsvara kan fåkatastrofala följder och då främst för barnfamiljer och gamla människor. Enligtvad har erfarit sker dess bättre avstängning av elström pågrund av bristande betalning ytterst sällan för ovannämnda kategorier. Dettahar, anför , sin förklaring i att leverans av elström sker genomkommunala stiftelser eller bolag samt privata andelsföreningar. I ledningenför de kommunala bolagen och ofta också för de privata andelsföreningarna finnskommunala förtroendemän, som även är engagerade i andra nämnder och styrelser,bl. a. sociala nämnder. På grund härav har det i många kommuner blivit enpraxis, att i de fall enskilda hushållsabonnenter inte betalt sin elavgiftkontakt tas med socialnämnden eller dess tjänstemän på . Styrelsensäger sig emellertid också vara medveten om att det finns kommuner där ettsådant samarbete inte tillämpats. anser emellertidatt antalet avstängningar av elström för enskilda hushållsförbrukare är av såringa omfattning att något behov av lagstiftning för att skydda dessamänniskor inte synes föreligga. Som inledningsvis anförts anser därförstyrelsen att det är tilhäckligt att Kungl. Maj:t uppdrar åt socialstyrelsenatt på lämpligt sätt göra kommunerna upmärksamma på problemen. KOanför inledningsvis att en jämförelse med utsökningslagens (1877: 31) regler omutmätningsfrihet för viss egendom (65 §) i viss mån talar till förmån förbestämmelser av sådant innehåll som skisseras i motionen. Reglerna omutmätningsfrihet är avsedda att tillförsäkra gäldenären och hans familj vad manbrukar kalla livets nödtorft. De problem, som uppstår för en familj som ställesutan elektrisk ström, är enligt KO mycket snarlika dem som man velat förhindragenom de berörda reglerna. I det fall, som avses med motionen, är detemellertid fråga om rättsförhållandet mellan leverantören och köparen av enviss nyttighet. Att helt avstänga leverantören från möjlighet att avbrytaleverans vid bristande betalning anser KO i likhet med motionärerna vara att gåför långt. Däremot måste det anses befogat att skydda elkraftsabonnenten motatt få leveransen avstängd därför att han dröjt med betalning ellerunderlåtit att betala elt mindre belopp. KO pekar på att bestämmelser medlikartat syfte finns exempelvis vid dröjsmål med hyresbetalning i 3 kap. lagen(1907: 36) om nyttjanderätt till fast egendom (43 och 44 §§) och vidunderlåtenhet alt betala förfallna avbetalningsposter i lagen (1915: 219) omavbetalningsköp (2 §). KO nämner också möjligheterna till anstånd med avhysningenligt utsökningslagen (193 § andra stycket). KO framhåller att de av motionärerna berördaproblemen synes kunna lösas inom ramen för den lag om otillbörligaavtalsvillkor som antagits av . Lagen kommer, anför KO, attgöra det möjligt för KO att uppta förhandlingar med elkraftleverantörer ommodifiering av sådana bestämmelser om avbrott i elleveranser som bedöms varaotillbörliga mot konsumenter. Om tillfredsställande lösningar inte kan uppnåsgenom förhandlingar kan KO hos marknadsrådet ansöka om förbud förelkraftleverantören att i fortsättningen använda visst avtalsvillkor. KOanför vidare att han vid bedömningen av vad som skall anses som otillbörligtsynes böra särskilt beakta de sociala aspekterna på frågan. Som minimikravtorde enligt KO böra sättas att tillfälliga betalningssvårigheter och dröjsmålmed betalning av smärre belopp inte leder till avstängning av elleverans.Enligt KO synes det också vara möjligt att söka genom förhandlingar nå framtill en lösning som innebär att avstängning bara får ske efter prövning avmyndighet. Förstom lagen om otillbörliga avtalsvillkor inte leder till önskat resultat synessärskild lagstiftning i ämnet böra övervägas, anför KO avslutningsvis. Rättsförhållandet mellan leverantör av elektriskenergi och abonnent regleras i allmänhet av ett avtal, varigenom leverantörenåtar sig att tillhandahålla energi och abonnenten att betala energin. Deflesta avtalen regleras i reglementen, som i huvudsak brukar stämma överens medett av godkänt och till användning rekommenderatförslag till reglemente för kommunalt elverk. Enligt en bestämmelse i dettaförslag äger elverk stänga av tillförsel av elenergi om inte räkning påelenergi eller på annan elverkets kostnad för leveransen betalas inom angiventid. Imotionen anförs alt, eftersom elenergi används för betydligtflera ändamål än tidigare, t. ex. för uppvärmning och livsmedelsförvaring,tillförsel av ström är oundgängligen nödvändig för många. Avstängning på grundav utebliven betalning kan därför, framhåller motionärerna, få konsekvenser avframför allt social art som inte slår i rimlig proportion till avtalsbrottet.Motionärerna hemställer med hänsyn härtill att i skrivelse tillKungl. Maj:t uttalar att avstängning ej bör ske utan föregående prövning i detenskilda fallet av lämplig myndighet. Utskottetdelar motionäremas uppfattning att elenergi iökande omfattning blivit en nyttighet som den enskilde individen blivitalltmer beroende av i sin dagliga livsföring. Avstängning av eltillförseln kandärför få mycket svåra följder. utsattavid en avstängning är barnfamiljer och gamla människor. Enligt vadsocialstyrelsen uppger sig ha erfarit sker dessbättre avstängning för dessakategorier ytterst sällan. Detta torde ha sin förklaring i att det i mångakommuner blivit praxis att elverkens uppbördsavdelningar i de fall då enskildahushållsabonnenter inte betalt sin elavgift tar kontakt med socialnämnden ellerdess tjänstemän på . Så sker t. ex. i , där -enligt vad som framgår av kommunens remissyttrande - det sätt på vilketelverket handlägger sina kravärenden är en tämligen säker garanti för att ingenverkligt hjälpbehövande skall drabbas av avbruten elleverans. a.framgår av remissyttrandet från finns det å andra sidan kommunerdär samarbete mellan elleverantören och social myndighet inte förekommer.Remissvaret från visar emellertid att man i samband med pågåendeöverarbetning av föreningens förslag till normalavtal avser att utarbetarekommendationer till elleverantörerna om hur de bör förfara i avstängningsärendeni syfte att förhindra uppkomsten av olägenheter av bl. a. social natur.Rekommendationerna utarbetas i samråd med bl. Med hänsyntill den uppmärksamhet, som nämnda organisationer sålunda ägnar frågan, kanenligt utskottets mening förväntas att man utan lagstiftning skall kunna kommatill rätta med de av motionärerna berörda problemen. Avslutningsvismå framhållas att problemen enligt konsumentombudsmannens uppfattning ocksåsynes kunna lösas inom ramen för lagen om otillbörhga avtalsvillkor. Vidtillämpning av denna lag på bestämmelser om avbrott i elleveranser säger sigkonsumentombudsmannen särskilt böra beakta de sociala aspekterna vidbedömningen av vad som skall anses otillbörligt. Pågrund av vad sålunda anförts bör motionsyrkandet om särskild lagstiftning iämnet inte vinna bifall. att motionen 1971: 658avslås. Närvarande:herrar i (fp), (), fröken i (s),herrar (). (), i (c), (),(), herrar (), i (s), (), herrar (vpk), i (s), i (c) ochherr (). ESSELTETRYCK, 1971 712210