bet · FU01NU40 · 1971-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkande nr 1971 NU 1971:40 betänkande i anledning av motion om åtgärdermot ocker vid försträckning. I motionen 1971:51 av herrBörjesson i och i Bäckmora (c) hemställs att iskrivelse till Kungl, Maj;t skall anhålla om skyndsam och allsidig utredning avden s. k, grå kredilmark-naden för att genom effektiva åtgärder mot ocker vidförsträckning åstadkomma en nödvändig sanering på området samt att Kungl. Maj:tför skall framlägga förslag som utredningen föranleder. Motionärerna anför att enockerverksamhet som påtalats bl. a. inom har fått fortgå medstatsmakternas och myndigheternas goda minne. De hänvisar till en livligannonsering i pressen om "snabba lån" och framhåUer att dekreditrestriktioner som tillämpats har gynnat denna "grå kreditmarknad".Vid misstanke om ockerbrott kan det, påpekas vidare, vara svårt att bedöma defaktiska förhållandena. Avsaknad av vittnen och kvitton samt låntagarens önskanatt lånet inte skall bli känt kan underlätta privatdiskontörernas verksamhet.Gällande straffbestämmelser har enligt motionärernas mening ingen väsentligförebyggande effekt. Bland åtgärder som bör övervägas vid den begärdautredningen nämns effektiv kontroll över all yrkesmässig utlåning och skärptastraffbestämmelser för ocker. Motioner med samma syfte hartidigare väckts vid 1962, 1963, 1967, 1968 och riksdagar och därvidbehandlats av allmänna beredningsutskottet (1962:40, 1963:. '5, 1967:5,1968:1 och 1970:40), pä grundval av remissyttranden. Är1970 hördes bl.a. , vilken uttalade som sin uppfattning atten kontroll över yrkesmässig utlåning inte skulle kunna stoppaprivatdiskontörers utlåning mot ockerränta och att nuvarande straffskala gertillräckligt utrymme för en straffskärpning i praxis, 1 enlighet med utskottetsförslag har i samtliga fall lämnat motionerna utan åtgärd. a. anfört följande. Ett system med tillståndstvång, kontroll ochuppgiftsskyldighet torde inte bli ett verkningsfullt medel i kampen mot ockermen skulle medföra administrativt krångel för myndigheterna och lojalalångivare. Någon omprövning av de straffrättsliga bestämmelserna syntes inte motiverade; dessa hade prövats i samband medtillkomsten av den fr. o m, gällande . Bättre resurser förpolis och åklagare skulle kunna få effekt när det gällde att förebyggaockerbrott och alt förebringa bevisning i fråga om sådana. Är 1970 hänvisadesockså till skattemyndigheternas möjligheter att underkasta långivare på ockermarknadenen speciell granskning. Uppgifter i anslutning till motionen Straffbestämmelser rörande ockerfinns i 9 kap, 5 § . Ocker begås av den "som vid avtal ellerannan rättshandling begagnar sig av någons trångmål, oförstånd, lättsinne eUerberoende ställning i förhållande till honom till att bereda sig förmån, somstår i uppenbart missförhållande till vederlaget eller för vilken vederlag ickeskall utgå". Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottetgrovt skärps straffskalan till fängelse i lägst och högst . Brottsbeskrivningen anknyter tiU ett civUrättsligtstadgande i 31 § avtalslagen av innebörd att rättshandling som tillkommit undersålunda beskrivna omständigheter icke skall vara gällande mot den förfördelade. När det gäller tolkningen avangivna rekvisit för ocker har ett aktuellt rättsfall intresse. avslog en begäran omprövningstillstånd från en person som av de lägre instanserna dömts lUl ettårs fängelse för grovt ocker, bedrägeri i anslutning därtUI samt visst annatbrott. Den dömde, en affärsraan i , hade april1968-augusti 1969 bedrivit utlåning av pengar yrkesmässigt. Sammanlagt omkring2 milj, kr, hade vid minst 4 000 lånetillfällen lånats ut till ett stort antalpersoner i poster på i regel . Som säkerhet för lånenjämte ränta fick låntagarna lämna postdaterade checkar och löneanvisningar, förvilka täckning saknades vid utställandet. För ett lån på , på en månaduppgick räntan till 1 SO kr,, dvs. Personer som upptagit ettlån fann sig i flera fall föranlåtna att uppta nya lån på samma villkor. Länhade ibland lämnats ut utan att låntagarna behövt uppge för vUket ändamål debehövde pengarna. De blanketter till låneförbindelser som användes innehölltill en början en klausul enligt vilken låntagaren försäkrade att han ickebefann sig i trångmål eller handlade av oförstånd eller i lättsinne. Långivarenuppgav vid domstolsförhandlingarna att flera jurister som tillfrågats bedömthans verksamhet som laglig. Domstolarna, som genom förhör med ett tiotal låntagarefann det styrkt att dessa antingen varit i trångmål eller handlat av oförståndeller i lättsinne vid upplåningen, ansåg inte att låneförbindelsernasutformning fredade långivaren för beskyllningen att han känt tUl dessaomständigheter. Risken för långivaren, som lämnat ut lån endast till personermed fast anställning och med checklönekonto eller motsvarande,ansågs icke ha varit särskilt stor. Som grovt bedömdes ockerbroltet med hänsyntill läneverksamhetens omfattning; det måste enligt domskälen antagas att enväsentlig del av lånen, utöver de i målet hörda målsägandenas, lämnats ochåterbetalts under sådana omständigheter att långivaren gjort sig skyldig tillocker. Den s, k. grå kreditmarknadeninnefattar lånetransaktioner av skilda slag, 1 motionen, där en allsidigutredning av denna kreditmarknad begärs, åsyftas närmast denutlåningsverksamhet som bedrivs av privat-diskontörer vilka betingar sig högaräntor med utnyttjande av de lånesökandes ekonomiska trångmål. Uppgifter omomfattningen av denna utlåningsverksamhet liksom av den grå kreditmarknaden ividare mening saknas, och det torde vara mycket svårt att få fram sådana. Motionärerna önskar en sanering på området genom effektivaåtgärder mot ocker vid försträckning. Kontroll över all yrkesmässig utlåningoch skärpta straffbestämmelser anges som tänkbara åtgärder. När samma förslagframförts i motioner har rests invändningar däremot som enligtutskottets mening alltjämt är bärkraftiga. Att den ockerbeto-nadeullåningsverksamheten skall kunna stävjas genom införande av ett kontrollsystemförefaller inte sannolikt. Inte heller synes det finnas underlag för attpåkalla en skärpning av den i stadgade straffskalan för ocker. Utgången av det mål rörande ocker som i korthet redovisatsovan synes ge vid handen att man inte bör underskatta möjligheterna att pårättslig väg angripa sådan låneverksamhet som motionärerna åsyftar. Utskottethar inhämtat att hos kriminalpolisen i föreligger anmälningar mot etttjugotal kreditfirmor och att ingripanden företagits mot ett par avdessa med resultat att flera personer häktats såsom misstänkta för ocker. Detär också bekant att bankerna efter måttet av sin förmåga söker motverka denlåneverksamhet som det här gäller. Utskottet delar motionärernas uppfattning att åtgärderfrån samhällets sida mot den ockerbetonade utlåningsverksamheten är angelägna.Med hänsyn till vad här anförts finner utskottet emellertid icke skäl föreliggaför en sådan utredning som föreslås i motionen. attriksdagen avslår motionen 1971:5 I. Närvarande: herrar (), i (s), i Glömminge (c), i (fp), (), Anderssoni (s), (), i (fp), (), Wååg (s),(), Hovhammar (m), (), () och (vpk). , SthIm 71.536 S