bet · FU01FöU4 · 1971-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsbetänkande nr 1971 FöU 1971:4 Försvarsutskottetsbetänkande i anledning av motioner om tjänstgöring iinternationellt biståndsarbete som alternativ tillvärnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst. Idetta betänkande behandlas motionerna 1971: 96 av m. fl. i vilken harhemställts att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag angåendetjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ tillvärnpliktstjänstgöringen och vapenfri tjänst i enlighet med vad som anförts imotionen, 1971:177 av i m. fl. i vilken harhemställts att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om förslag till sådanförändring av värnpliktssystemet att i enlighet med i förevarandemotion anförda utredningsförslag tjänstgöring i internationellt biståndsarbeteprövas som alternativ till värnpliktstjänstgöring, 1971: 337 av m. fl. i vilken harhemställts att beslutar tillsätta en utredning för att pröva formernaför tjänst i internationellt biståndsarbete som ett värnpliktsalternativ ochatt förslag härom framlägges i enlighet med i motionen framfördasynpunkter. I proposition till riksdag föreslog Kungl.Maj:t att godkänna bl. a. riktlinjer för bistånds- ochkatastrofutbildning av värnpliktiga m. fl. 1970: 162). Medanledning av propositionen och väckta motioner anförde stats utskottet bl. (SU 1970: 221 s. 3): Utskottetanser liksom departementschefen att det inte är förenligt med det nuvarandevämpliktssystemet att låta tjänstgöring inom ramen för utvecklingssamarbete ochkatastrofhjälp bli ett alternativ till värnpliktstjänstgöring eller vapenfritjänst. Yrkandena i motionerna I: 1343 och II: 1563,1:1344,1: 1345 och II: 1562,1:1346 och II: 1561om tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ tillvärnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst innebär att en revision av detnuvarande vämpliktssystemet skulle bli nödvändig. Om utvecklingen skullepåkalla en sådan revision förutsätter utskottet att Kimgl. Maj:t tar initiativhärutinnan. Utskottet avstyrker förevarande motionsyrkanden. FöU 1971: 4 2 försvar måste inte minst i personelltavseende utformas med utgångspunkt i de särskilda förutsättningar som gällerför oss. Vår alliansfrihet innebär att vi måste kunna ta upp en effektivförsvarsstrid med enbart landets egna resurser. Landets yta är stor iförhållande till befolkningstillgångarna. Eftersom vi med nuvarandeförsvarsplanering måste förfoga över stridskrafter i sådan mängd att vi kanmöta angrepp i olika delar av landet bör det militära försvaret kunna disponeraalla vapenföra män som inte binds av andra nödvändiga uppgifter i totalförsvaret.Det militära försvaret bygger på allmän värnplikt för män. Värnpliktenkan sägas vara ett åliggande att vid behov och i mån av förmåga delta i landetsförsvar. Till denna skyldighet är knuten en tidsbegränsad skyldighet atttjänstgöra i och för utbildning. Värnpliktig som får tillstånd att fullgöravapenfri tjänst skall fullgöra tjänst som är betydelsefull för samhället. Ipropositionen 1970: 162 togs upp frågan om utnyttjande av viss tjänstgöringstidför värnpliktiga och vapenfria tjänstepliktiga för bistånds-ochkatastrofutbildning. Genom statsmakternas beslut kommer med början 1972 attanordnas en kvalificerad utbildning med inriktning på utvecklingssamarbete ochkatastrofinsatser. Utbildningen anordnas, såvitt gäller män, inom ramen förvärnpliktstjänstgöringen och den vapenfria tjänsten och skall kunna utgöragrund för krigsplacering inom totalförsvaret. Ansökningar om tillträde tillbefattningar, t. ex. hos SIDA, för tjänstgöring i utvecklingsland skall lämnasoch behandlas i vanlig ordning. Utbildningen väntas få högt meritvärde menskall inte ge företräde till tjänstgöring framför dem som har förvärvatmotsvarande kvalifikationer på annat sätt. Iföreliggande motioner framhålls att flera andra länder i viss utsträck-'ninggodtar tjänstgöring i internationellt utvecklingssamarbete som alternativ tillvärnpliktstjänstgöring. Utskottet konstaterar att de åberopade länderna harandra förutsättningar än i fråga om personalbehov ochpersonaltillgångar. I flera fall har dessa länder som förutvarandekolonialmakter också en kulturell och språklig gemenskap med vissautvecklingsländer, vUket ger biståndsinsatserna där en delvis annan inriktning. Detär dessutom så att mottagarländerna efterfrågar kvalificerad biståndspersonalmed god skolunderbyggnad och lång yrkeserfarenhet. Sådan erfarenhet är sällsyntbland dem som ännu inte har uppnått den ålder då de normalt har fullgjort singrundläggande värnpliktsutbildning. Antalet som skulle kunna komma i fråga ärheller inte så stort eftersom utvecklingsländerna numera företrädesvis vill taemot experter som kan hjälpa till att utbilda den egna befolkningen för olikaarbetsuppgifter. Motioner med samma yrkandeavslogs av förra FÖU 1971: 4 3 året.Enligt utskottets mening är de skäl som anfördes för avslag alltjämt bärande.Erfarenheterna av den nya utbildningen och dess effekter i oUka avseenden börnu avvaktas. Utskottet hemställer att avslår 1. motionen 1971:96 2. motionen 1971: 177 3. motionen 1971: 337. Stockholmden På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande:herrar i Gäddvik (m), i (s), iStockholm (s), herrar i Stenkyrka (c), Enskog (fp), iUddevalla (s), i (s), i (c). Häll (s),Öhvall (fp), (), Virgin (m), i (s), Glimnér (c) ochGustavsson i (s). N. o. , 1971