bet · FU01JoU41 · 1971-12-31 00:00:00 — Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1971 JoU 1971: 41 betänkande i anledning av Kungl.Maj:ts proposition 1971: 61 med förslag till livsmedelslag m. m., jämtemotioner Genom en den 26 februari 1971dagtecknad proposition, nr 61, har Kungl. Maj:t, under åberopande av utdrag avstatsrådsprotokollet över jordbruksärenden, föreslagit att delsantaga ett vid propositionen fogat förslag till livsmedelslag, dels avgeyttrande över ett vid propositionen fogat förslag till kungörelse om ändring ihälsovårdsstadgan (1958: 663). Propositionen grundar sig på ett avlivsmedelsstadgekommittén (LSK) avgivet betänkande (SOU 1970: 6 och 7) Nylivsmedelsstadga m, m. och på de remissyttranden som avgetts över betänkandet. I propositionen föreslås en ny livsmedelslag somtillsammans med tillämpningsföreskrifter är avsedd att ersätta 1951 årslivsmedelsstadga. Bestämmelsernas väsentliga syfte är att på olika sätttillgodose konsumenternas intressen. Lagförslaget innehåller grundläggandebestämmelser om livsmedels beskaffenhet, hantering, märkning och saluhållande.Det innehåller vidare regler om personalhygien, livsmedelslokal och tillsyn.De närmare tillämpningsföreskrifterna föreslås bli meddelade av Kungl. Maj:teller, efter Kungl. Maj:ts förordnande, av en ny central förvaltningsmyndighetför livsmedelsfrågor, . Genom den nya lagstiftningen skärps nuvarande bestämmelserom livsmedelstillsatser och berikningsmedel. Vidare blir det möjligt att meddelasträngare föreskrifter i fråga om bekämpningsmedel, kvicksilver och andrafrämmande ämnen i livsmedel. Skyldighet införs att lämna bl. a. detaljeradinnehållsdeklaration beträffande livsmedel och uppgift om livsmedelshållbarhetstid. Bestämmelserna om livsmedelslokal skall gälla inte bara som nui fråga om byggnader utan också olika slags trans- 1 1971.16 saml. JoU 1971: 41 2 portmedel.Läkarundersökning och annan hälsokontroll av personal i visslivsmedelshantering blir obligatorisk och regelbunden. Skyldighet införs förnäringsidkare inom livsmedelshantering att utöva en särskild egen-tillsyn avsin verksamhet. Livsmedelslagen föreslåsträda i kraft . De vid propositionen fogade författningsförslagenhar följande lydelse. 1 Förslag till Livsmedelslag Härigenomförordnas som följer. 1 § I denna lag förstås med 1. livsmedel, matvara,dryckesvara, njutningsmedel eller annan vara som är avsedd att förtäras avmänniskor med undantag av vara på vilken läkemedelsförordningen (1962: 701)äger tillämpning, 2. livsmedelstillsats, delsberikningsmedel som är avsett att tillföras livsmedel för att förbättra dessnäringsvärde, dels annan vara eller ämne som är avsedd att tillföras livsmedelför att påverka dess hållbarhet, konsistens, färg, smak eller lukt elleråstadkomma annan bestämd egenskap hos livsmedlet, om berikningsmedlet, varaneller ämnet ej är livsmedelsråvara, 3. främmande ämne, annat ämne änlivsmedelstillsats som, om del ingår i livsmedel, kan utgöra hälsorisk ellerförändra livsmedlets normala sammansättning eller beskaffenhet i övrigt, 4. färdigförpackat livsmedel,livsmedel som utan samband med överlämnande till konsumentinneslutits i förpackning, avsedd att brytas först av konsumenten, 2 §Med hantering av livsmedel avses i denna lag dels framställning, beredning, behandling, förvaring, förpackning, omförpackning, transport eller uppläggning av livsmedel, dels saluhållande, försäljning, servering eller annat överiämnande av livsmedel för förtäring. Bestämmelsei denna lag om saluhållande gäller i tillämpliga delar även försäljning,servering eller annat överlämnande av livsmedel föi förtäring. 3 § Lagen gäller ej hantering av livsmedel ienskilt hushåll. Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer kan förordna om undantag från lagenstillämpning i fråga om visst slag av livsmedel eller livsmedelstillsats. JoU 1971: 41 3 Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer kanförordna om undantag från lagens tillämpning på krigsmakten. 4§ I fråga om vatten gäller denna lag endast i den mån den ej strider motvad som är särskilt föreskrivet om vatten i annan författning. 5 § Livsmedel som saluhålles fårej ha sådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att det kan antagasvara skadligt att förtära, smitt-förande eller eljest otjänligt tillmänniskoföda. 6 § Som livsmedelstillsats fåranvändas endast tillsats som godkänts för livsmedlet i fråga, om ej Konungeneller myndighet som Konungen bestämmer föreskriver annat. Fråga om godkännandeprövas av myndighet som Konungen bestämmer. Godkännande kan förenas med villkor. 7 § Är det av särskild betydelsefrån hälso- eller näringssynpunkt eller för att tillgodose konsumentintresset,kan Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer föreskriva bestämdsammansättning eller beskaffenhet i övrigt (livsmedelsstandard) för livsmedelav visst slag. 8 § Vid hantering av livsmedelskall sådana försiktighetsmått iakttagas och i övrigt förfaras så, att fara ejuppkommer för att livsmedlet förorenas eller blir otjänligt till människoföda. 9 § För att hindra menliginverkan på livsmedel kan Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer meddelaföreskrifter om användning av vara, ämne eller utrustning vid hantering avlivsmedel och om förvaring av vara, ämne eller utrustning tillsammans medlivsmedel. 10 § Om del är påkallat frånhälsosynpunkt, kan Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer förbjudaeller föreskriva villkor för hantering av livsmedel, som innehåller främmandeämne eller vari sådant ämne överstiger viss halt. 11 § Om det är påkallat frånhälso- eller näringssynpunkt, kan Konungen eller myndighet som Konungenbestämmer förbjuda eller föreskriva villkor för hantering eller införsel tillriket av visst slag av livsmedel. 12 § Om hantering av livsmedelutomhus eller eljest på annat ställe än i livsmedclslokal meddelas bestämmelserav Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. JoU 1971: 41 4 13 §Färdigförpackat livsmedel som saluhålles skall vara tydligt och otvetydigt märkt med följande uppgifter, 1. livsmedlets slag, 2. livsmedlets sammansättning, 3. livsmedlets nettovikt ellernettovolym vid förpackningstillfället, 4. anvisning hur livsmedlet skallförvaras, om förvaringssättet är av betydelse för livsmedlets hållbarhet, 5. beräknad hållbarhetstid, omdenna är begränsad, 6. förpackarens eller tillverkarensnamn eller firma samt hemort eller, om namnet eller firman är allmänt känd,endast namnet, firman eller förkortning därav, 7. sådana uppgifter i övrigt avbetydelse för konsumenterna som föreskrives av Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer. Konungeneller myndighet som Konungen bestämmer kan begränsa märkningsskyldighetenenligt första stycket 16. Konungeneller myndighet som Konungen bestämmer kan föreskriva märkning enligt förstastycket av annat livsmedel än färdigförpackat. 14 §Ansvaret för att livsmedel märkes enligt 13 § åvilar förpackaren i fråga om livsmedel som färdigförpackas inom landet och den som först saluhåller livsmedlet inom landet i fråga om annat livsmedel. Livsmedelfår icke märkas av annan utan medgivande av den som enligt första stycket äransvarig för märkningen och den vars namn eller firma anges genom märkningen. 15 §För att tillgodose konsumentintresset får Konungen eller myn dighet som Konungen bestämmer föreskriva att särskild beteckning skall vara förbehållen livsmedel av visst slag. 16 § Livsmedel får ej saluhållas, om det 1. kan antagas vara otjänligt tillmänniskoföda, 2. tillförts livsmedelstillsats istrid med 6 §, 3. uppges hålla en livsmedelsstandardsom föreskrivits enligt 7 § men icke motsvarar standarden, 4. ej är märkt enligt 13 §. Ifråga om förbud mot saluhållande gäller dessutom vad som följer av 10 och 11§§. 17 § får ej saluhållas somlivsmedelstillsats, om varan ej godkänts enligt 6 §. 18 § Färdigförpackat livsmedel,som märkts med uppgift om hållbar-heistid, får ej efter utgången av denna tidsaluhållas i förpackningen, ommärkas med förlängd hållbarhetstid elleromförpackas. 19 § Har särskild beteckningförbehållits visst slag av livsmedel enligt 15 §, får livsmedel med annansammansättning eller beskaffenhet i övrigt ej saluhållas under beteckningeneller annan beteckning som är så lika att förväxling lätt kan ske. JoU 1971: 41 5 Första stycket äger motsvarande tillämpning påbeteckning som är allmänt vedertagen. 20§ Livsmedel får ej utan tillstånd av myndighet som Konungen bestämmersaluhållas under uppgift att det är särskilt lämpat för människor med behov avsärskild kost på grund av ålder, sjukdom eller annat förhållande, iilståndenligt första stycket kan förenas med villkor. 21§ I livsmedelshantering får ej vara sysselsatt person som har eller kan antagasha sjukdom eller smitta, sår eller annan skada som kan göra livsmedel som hanhanterar otjänligt till människoföda. Konungeneller myndighet som Konungen bestämrher kan meddela föreskrifter omläkarundersökning eller annan hälsokontroll av personal, som är sysselsatt medlivsmedelshantering, och om personalhygienen i övrigt inom sådan hantering. 22 §Med livsmedelslokal förstås sådan lokal eller annat utrymme i byggnad eller transportmedel, som är avsedd att huvudsakligen använ das för stadigvarande hantering av livsmedel, och därtill hörande bi utrymme, som brukas i samband med sådan hantering eller eljest kan vara av hygienisk betydelse för denna. Konungenkan förordna att visst slag av lokal eller utrymme ej skall anses som livsmedelslokalenligt första stycket. Omlivsmedelslokal meddelas bestämmelser av Konungen eller myndighet som Konungenbestämmer. 23 §Livsmedel får ej hanteras yrkesmässigt i annan lokal än livsme delslokal, om ej myndighet som Konungen bestämmer ger tillstånd därtill. 24 § utövarden centrala tillsynen över efterlevnaden av denna lag och i anslutningdärtill meddelade föreskrifter. utövar den närmare tillsynen inomlänet. Den omedelbara tillsynen inom varje kommun utövas av hälsovårdsnämnden. 25 § får meddelaföreläggande eller förbud som uppenbart behövs för att lagen ellerföreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Ibeslut om föreläggande eller förbud kan tillsynsmyndighet utsätta vite. Underlåternågon att vidtaga åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligtföreskrifter som meddelats med stöd av denna lag eller enligttillsynsmyndighets föreläggande, får myndigheten förordna om rättelse på hansbekostnad. ti 1971.16 saml. JoU 1971: 41 6 26 §För tillsyn enligt 24 § äger tillsynsmyndighet tillträde till områ de, livsmedelslokal eller annat utrymme och får där göra undersökning eller taga prov. har rätt att efter anfordran erhålla de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Detåligger polismyndighet att lämna den handräckning som behövs för utövande avtillsyn enligt denna lag. Omskyldighet att ersätta tillsynsmyndighet kostnader för provtagning ochundersökning av prov förordnar Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. 27 §Tillsynsmyndighet får taga hand om vara som saluhålles eller up penbart är avsedd att saluhållas i strid med 1618 §. Tillsynsmyn dighet får vidare taga hand om vara som avses med föreläggande eller förbud enligt 25 §, om föreläggandet eller förbudet ej efterkommes. Harvara tagits om hand enligt första stycket får varans ägare under tillsynsmyndighetenskontroll göra den duglig till livsmedel eller använda den för annat ändamål.Eljest skall varan förstöras genom tillsynsmyndighetens försorg. 28 § Den som tagit befattning medtillsyn enligt denna lag får ej obehörigen yppa vad han under uppdraget elleri tjänsten erfarit om yrkeshemlighet eller affärsförhållande. 29 § Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer får föreskriva att näringsidkare inom livsmedelshanteringenskall utöva en efter verksamhetens art lämpad särskild tillsyn av hanteringen. 30 § Till böter eller fängelse i högst dömes den som uppsåtli gen eller av oaktsamhet 1. bryter mot 6, 8, 14, 1620 §,21 § första stycket, 23 eller 28 §, 2. bryter mot föreskrift sommeddelats med stöd av 9 eller 10 §, 11 § såvitt avser hantering, 12 §, 21 §andra stycket, 22 § tredje stycket eller 29 §, 3. vid märkning enligt 13 § ellerenligt föreskrift som meddelats med stöd av 13 § lämnar sådana oriktigauppgifter, som innebär skada eller annan olägenhet för mottagaren, 4. åsidosätter villkor sommeddelats med stöd av 6 § eller 20 § andra stycket. Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som åliggerhonom enligt 26 § första stycket andra punkten, dömes till böter. Ansvarenligt första stycket inträder ej, om ansvar för gärningen kan ådömas enligtbrottsbalken. Omansvar för den som i strid mot föreskrift som meddelats med stöd av 11 § införlivsmedel till riket och försök därtill finns bestämmelser i lagen (1960: 418)om straff.för varusmuggling. 31 § Allmänt åtal för brott mot 28 § får väckas endast om målsägan de anger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. JoU 1971: 41 7 32 § som varit föremål förbrott enligt denna lag eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skallförklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligt. 33 § Talan mot beslut enligt dennalag av hälsovårdsnämnd föres genom besvär hos . 34§ Talan mot beslut enligt denna lag av länsstyrelse föres genom besvär hoskammarrätten. 35 §Mot beslut, som i särskilt fall meddelat enligt denna lag eller med stöd av Konungens förordnande enligt lagen, föres talan hos kammarrätten genom besvär. Talanmot annat beslut, som meddelat enligt lagen eller medstöd av Konungens förordnande enligt lagen, föres hos Konungen genom besvär. 36 §Myndighet äger förordna, att dess beslut skall lända till efter rättelse utan hinder av förd klagan. Dennalag träder i kraft . 1. lagen (1925: 382) angåendeuppvärmning av till kreatursföda avsedd mjölk m. m., 2. förordningen (1937: 737) medvissa bestämmelser rörande till människoföda avsedd mjölk och grädde m. m., 3. förordningen (1941: 268) omframställning och införsel av vitami-niserade livsmedel. Förekommeri lag eller annan författning hänvisning till föreskrift som ersatts genombestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Äldrebestämmelser om märkning av förpackat livsmedel gäller fortfarande i fråga omlivsmedel som förpackats eller införts till riket före . Kungörelseom ändring i hälsovårdsstadgan (1958: 663) Härigenomförordnas i fråga om hälsovårdsstadgan (1958: 663) delsatt i 13 och 3335 §§ ordet "medicinalstyrelsen" skall bytas ut mot"", delsatt i 13 § ordet "veterinärstyrelsen" skall bytas ut mot"", dels att 4, 9 och 14 §§skall ha nedan angivna lydelse. JoU 1971: 41 Högsta tillsynen över allmännahälsovården i riket tillkommer medicinalstyrelsen och veterinärstyrelsen medden fördelning dem emellan, som stadgas i ämbetsverkens instruktioner.Styrelserna hava, envar inom sitt ämbetsområde, att efter samråd med däravberörda myndigheter till ledning för hälsovårdsnämnderna meddela råd ochanvisningar rörande allmänna hälsovården. Högsta tillsynen över allmännahälsovården i riket tillkommer och medden fördelning dem emellan, som stadgas i ämbetsverkens instruktioner.Ämbetsverken hava, envar inom sitt ämbetsområde, att efter samråd med däravberörda myndigheter till ledning för hälsovårdsnämnderna meddela råd ochanvisningar rörande allmänna hälsovården. Om läkare och veterinär icke äro ledamöter i hälsovårdsnämnd, skall tjänsteläkaren eller, i kommun med stadsläkare eller motsvarande läkare denne respektive tjänsteveterinären eller stadsveterinären närvara vid nämndens sammanträden, i den mån han icke hindras av andra tjänsteåligganden. Han skall därvid äga deltaga i överläggningarna samt få sin mening antecknad till protokollet. Om läkare och veterinär icke äroledamöter i hälsovårdsnämnd, skall tjänsteläkaren eller, i kommun medstadsläkare eller motsvarande läkare, denne respektive tjänsteveterinäreneller stadsveterinären närvara vid nämndens sammanträden, i den mån nämndensordförande finner hans närvaro erforderlig och han icke hindras av andratjänsteåligganden. Han skall därvid äga deltaga i överläggningarna samt få sinmening antecknad till protokollet. I stad med mer än en stadsläkareeller stadsveterinär skall vad sålunda stadgats gälla förste stadsläkarenrespektive förste stadsveterinären. 14 §.1 För att biträda hälsovårdsnämnden i tillsynen över allmännahälsovården samt i övrigt tillhandagå nämnden skall stad med minst 40 000invånare hava en eller flera stadsläkare. Om så erfordras, bör även i annankommun med minst 15 000 invånare finnas stadsläkare eller motsvarande läkare.Sådan läkare antages av hälsovårdsnämnden, om ej fullmäktige förbehållit sigdetta. Till hälsovårdsnämnds biträde skola därjämte i varjekommun finnas en eller flera hälsovårdsinspektörer, dock att de på inspektörankommande uppgifterna må fullgöras av ledamot i nämnden, om så kan ske utanatt uppgifterna eftersättas. Hälsovårdsinspektör må anställas gemensamt för ' Senaste lydelse 1963: 340. Till hälsovårdsnämnds biträde skola därjämte i varjekommun finnas en eller flera hälsovårdsinspektörer. Om särskilda skäl föreliggafår Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer medgiva undantag härifrån. tvåeller flera kommuner. Med tjänst som hälsovårdsinspektör må förenas annan tjänst. Tillheltidsanställd hälsovårds- Till heltidsanställd hälsovårds inspektör må antagas endast den, inspektör må antagas endast den, som med godkända vitsord genom- som med godkända vitsord genom gått fastställd kurs för hälsovårds- gått fastställd kurs för hälsovårds inspektörer eller som av medici- inspektörer eller som av socialsty- nalstyrelsen på grund av annan relsen på grund av annan utbild- utbildning eller förvärvad erfaren- ning eller förvärvad erfarenhet het förklarats skickad att fullgöra förklarats skickad att fullgöra på på hälsovårdsinspektör ankom- hälsovårdsinspektör ankommande mande uppgifter. Dennakungörelse träder i kraft . Medanledning av propositionen har väckts följande motioner. 1971: 1403 av herrHenmark m. fl. (fp, c, m, vpk), vari hemställs att i samband med behandlingen av livsmedelslagen uttalar att kvaliteten på juiceoch nektar icke får sänkas i den tillämnade till-lämpningskungörelsen; 1971:1424 av m. fl. (c, fp, m), vari hemställs a) att vid behandlingenav Kungl. Maj:ts proposition 1971: 61 måtte besluta om sådana ändringar att 11,13 och 29 §§ får en lydelse motsvarande den som föreslaghs avlivsmedelsstadgekommittén, samt b) att måtte uttala attvid tillämpningen av livsmedelslagen sådana undantag från lagens generellabestämmelser skall göras att viss särpräglad produkttillverkning ävenfortsättningsvis kan ske i fäbodar och liknande lokaler i landets glesbygder; 1971:1451 av (), vari hemställs I. att måtte a) besluta att i livsmedelslagenskall införas bestämmelse om att ansvaret gentemot konsumenten för en varastjänlighet och kvalitet samt vikt eller volym skall åvila försäljaren; b) besluta att livsmedelslagens 13§ punkterna 5 och 6 skall ha följande i förhållande till Kungl. Maj:ts förslagändrade lydelse: "5. sistaförbrukningsdag, om hållbarhetstiden är begränsad, 6. förpackningsdag,"; c) uttalaatt märkningsföreskrifterna bör gälla generellt oberoende av livsmedelsförpackningens vikt; d) uttalaatt obligatorisk berikning av livsmedel, med hänsyn till kon sumentens personliga integritet, ej skall vara tillåten i ; att vederbörande utskott måtteutarbeta för i punkt I a) föreslagna beslut erforderlig lagtext. 1971: 1453 av () ochfru (), vari hem ställs att vid sin behandling av proposition nr 61måtte besluta att besvärsrätt över beslut enligt livsmedelslagen eller med stödav Konungens förordnande enligt lagen skall tillkomma samtliga konsumenter,samt attutskottet utarbetar förslag till härför erforderlig lagtext; 1971: 1454 av m. fl. (m), varihemställs att måtte a) i skrivelsetill Kungl. Maj:t uttala att uppgift om livsmedels sammansättning må avse enredovisning av livsmedlets väsentliga sammansättning med beståndsdelarna ifallande ordning, utan angivande av vikt eller proportion, samt b) besluta att 13§ punkt 5 i förslaget till livsmedelslag får följande ändrade lydelse: "5. beräknad hållbarhetstid, om denna är begränsad iförhållande till den tid under vilken livsmedlet uppenbarligen är avsett attförvaras,"; 1971: 1455 av herrar iHolmgården och i (båda c), vari hemställs a) att riksdagenvid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1971: 61 måtte besluta om ändringav 19 § så att den får i motionen föreslagen innebörd, samt b) att riksdagenmåtte besluta om att en bestämmelse om obligatoriskt slakteritvång förfjäderfä införes i lagen; 1971: 1456 av iAkersberga m. fl. (fp), vari hem ställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin meninguttalar att i livsmedelslagens tillämpningsföreskrifter skall intagasbestämmelse som ålägger importör av alkoholdrycker att göra den märkning påvarje enskild förpackning, som erfordras för att dryckens alkoholhalt klartskall framgå; 1971: 1457 av herrar ochMöller i (båda fp), vari hemställs att beslutar att i livsmedelslagen intagaföreskrift om att färdigförpackade livsmedel skall förses med uppgift omjämförpris (å-pris), samt attvederbörande utskott utarbetar erforderiig lagtext. I fråga om den närmare motiveringen till motionsyrkandenahänvisas JoU 1971: 41 11 Det i vissa motioner nämnda förslaget av livsmedelsstadgekommitténtill ny livsmedelsstadga återfinns som Bilaga 1 i propositionen. har i anledning av propositionen inkommit skrivelser från . Föreningen och iBromma m. fl. De grundläggande bestämmelserna om livsmedel finnsi livsmedelsstadga. Utöver allmänna regler om beskaffenhet,hantering, märkning och saluhållande av livsmedel, livsmedelslokaler,offentlig kontroll m. m. innehåller stadgan också ett stort antal detaljföreskrifter, särskilt om den kvalitativa sammansättningen av vissa vanligarelivsmedel. Stadgan har dels ett hygieniskt syfte, att skydda konsumenterna motskadliga eller otjänliga livsmedel, och dels ett ekonomiskt syfte, att hindraoredlighet i handeln med livsmedel. I princip samma syftning har de specialförfattningarsom finns på livsmedelsområdet vid sidan av livsmedelsstadgan. Sedantillkomsten av livsmedelsstadga har utvecklingen på livsmedelsområdetkännetecknats av omfattande och genomgripande förändringar. Konsumtionsvanornahar ändrats som en följd av bl. a. höjd levnadsstandard, fortgåendeindustrialisering, befolkningskoncentration till tätorterna och kvinnornasökade förvärvsarbete utanför hemmet. Efterfrågan på färdigberedda livsmedelhar stigit och många människor äter numera åtminstone ett av vardagens huvudmåli gemensamma serveringar, s. k. storhushåll. Livsmedelshanteringen har måstanpassas för att möta konsumenternas krav i dagens samhälle.Råvaruproducenterna och livsmedelsindustrin har fått fram nya produkter och nyatillverkningsmetoder har utarbetats. Som exempel kan nämnas ersättningsmedelför vissa mjölk- och köttvaror, utvecklingen av djupfrysningstekniken ochframställningen av livsmedel som är färdiga för direkt konsumtion. Samtidigthar redan välkända varor och produktionsmetoder vidareutvecklats. Inomlivsmedelshandeln har man i stor utsträckning gått över från betjäningav oförpackade varor över disk till självbetjäning av färdigförpackadelivsmedel i snabbköpsbutiker. Vidare har en fortlöpande koncentration avtillverkning och handel till allt färre men stora enheter fört med sig attlivsmedel frän olika företag i ökande omfattning transporteras över landet medjärnväg, bil, fartyg och flyg. Härtill kommer en betydande ökning avlivsmedelsimporten. Mot bakgrund av den i det föregående berördautvecklingen på livsmedelsområdet har departementschefen, i likhet medlivsmedelsstadge- JoU1971: 41 12 kommitténoch de flesta remissinstanser som yttrat sig över kommitténs betänkande, funnitbestämmelserna livsmedelsstadga föråldrade och i behov avmodernisering. Den nya lagstiftningen anses i likhet med stadga böranärmast syfta till att skydda konsumenterna mot skadliga eller på annat sättfrån hälsosynpunkt otjänliga livsmedel.