bet · FU01JuU7 · 1971-12-31 00:00:00 — Närdet gäller bestämmelserna om fullföljd av talan till högsta domstolen harlagrådets majoritet i sak anslutit sig till den utformning som förordas i detremitterade förslaget men föreslagit en uttrycklig bestämmelse att, omprövningstillstånd meddelas i ett av två eller flera likartade mål somsamtidigt föreligger till bedömande, prövningstillstånd får meddelas även iövriga mål. JuU 1971: 7 48 Förslaget att en uttrycklig bestämmelse ges för detfallet att prövningstillstånd meddelas i ett av två eller flera samtidigtföreliggande likartade mål innebär ingen ändring i sak av det remitteradeförslaget. Beträffandeövergångsbestämmelserna till förslaget till lag om ändring i lagen (1946: 879)om högsta domstolen sammansättning och tjänstgöring har lagrådet anfört bl. a.att antalet ledamöter i högsta domstolen enligt denna bestämmelse under långtid skulle kunna förbli obestämt. Lagrådet har också funnit detanmärkningsvärt att, om antalet ledamöter opåräknat nedgår till tjugotvå medanbehov av flera ledamöter ännu föreligger, en ökning av antalet är utesluten. Medanledning av vad lagrådet har anfört i denna del vill jag framhålla följande.Det är inte möjligt att nu med någon säkerhet bedöma i vilken utsträckning denya fullföljdsreglerna kommer att minska högsta domstolens arbetsbörda. Även omman bör räkna med att reformen ger möjlighet att väsentligt nedbringaantalet ledamöter i domstolen, finns därför anledning att nu iakttaförsiktighet. Jag har stannat för att föreslå att antalet ledamöter inte skallfå överstiga tjugotvå. En sådan regel framtvingar en endast mycket måttligbegränsning av domstolens storlek men ger å andra sidan möjlighet att utanlagändring nedbringa antalet ledamöter ytterligare, om erfarenheterna avreformen skulle motivera det. Svårigheterna att bedöma reformens effekt ärsärskilt stora såvitt avser den , eftersom det kan dröja viss tidinnan frekvensen av ansökningar om prövningstillstånd går ned. Redan densjälvklara regeln att antalet ledamöter nedbringas endast genom naturligavgång från domstolen ger visserligen en ökad kapacitet under en övergångstid.Jag anser emellertid att detta inte är tillräckligt. I det remitteradeförslaget har därför upptagits en ytterligare bestämmelse som ger möjlighet attutse nya ledamöter i domstolen även , om särskilda skälföreligger. Har antalet tillåtits nedgå till tjugotvå, bör dock denna möjlighetej längre föreligga. På grund av det anförda finner jag ej skäl att frångå detremitterade förslaget i denna del. Vidsidan av de nu föreslagna ändringarna bör göras vissa redaktionella ändringar. 1 motionen 1971: 1243 hemställes att riksdagenbeslutar "1. att 54 kap. 10 § första stycket punkt 2skall ha följande lydelse: 'Om grund för resning föreligger eller domvillaförekommit eller om en tilltalad som frikänts i underrätt, fällts till ansvar ihovrätten och saken synes böra prövas i högsta domstolen eller om eljestsärskilda skäl föreligger till sådan prövning', samt 2. att rättegångsbalkens50 kap. 25 § tredje stycket första meningen skall ha följande lydelse: 'Partsom i hovrätten till stöd för sin talan åberopar omständighet eller bevis, somej tidigare förebragts, skall ersätta motparten de kostnader som härigenomvållas denne, huru rättegångskostnaden i övrigt än skall bäras. Vad nu sagtsskall dock ej gälla, om parten visar giltig ursäkt för sin underlåtenhet attåberopa omständigheten eller beviset vid underrätten.' Motionären förklarar att han ingethar att erinra mot strävandet att i ökad grad markera HD:s prejudikatbildandeuppgift men finner det kunna leda till otillfredsställande resultat i enskildafall om möjligheten till ändringsdispens helt slopas. Motionären förordar ensådan lösning att å ena sidan det ökade behovet av prejudikat från HDtillgodoses men å andra sidan HD får ta upp ett mål till prövning oberoende avprejudikatintressen, om det verkligen finns starka skäl att göra detta av hänsyntill den enskilde partens rättssäkerhet. I sin kritik mot Kungl. Maj:ts förslag i detta hänseendeanför motionären bl. a. vidare: Om en tilltalad i brottmål t. ex.blivit frikänd i underrätten men fälld i hovrätten måste han kunna påvisa atthans mål har prejudikatintresse för att få det prövat av högsta domstolen. Omså inte är fallet, står hovrättens fällande dom fast, även om högsta domstolenvid sin prövning av ansökningen om fullföljdstillstånd skulle bedöma saken såatt en prövning i sak i högsta domstolen sannolikt skulle resultera i en friandedom. En sådan situation anser jag vara minst sagt otillfredsställande fränrättssäkerhetssynpunkt. Detsamma gäller mer eller mindre om underrätt ochhovrätt på annat sätt gjort mycket olika bedömningar eller om t. ex. fleraskiljaktiga meningar förelegat i domstolarna. Det kan påpekas att ingeninskränkning föreslås i riksåklagarens, justitiekanslerns eller justitieombudsmännensrätt att fullfölja talan, t. ex. mot en friande hovrättsdom. Till närmare utveckling av det imotionen framförda förslaget angående regleringen av fullföljd till HDfortsätter motionären: Enligt den föreslagna lydelsen avrättegångsbalkens 54 kap. 10 § första stycket punkt 2 förutsätts som tidigarenämnts att "synnerliga skäl" skall föreligga för prövning i högstadomstolen. Detta uttryck bm-kar inom domstolarna tolkas så att det skall varafrågan om till antalet starkt begränsade undantagsfall. Om uttrycket ändrastill "särskilda skäl" kan man räkna med att domstolarna tolkar dettasä att prövning kan meddelas i något större omfattning. innebär deten betydligt större restriktivitet än nuvarande lagtexts uttryck att"skäl förekommer för målets prövning". Man skulle alltså få enbegränsning av den nuvarande möjligheten till ändringsdispens utan att högstadomstolen behöver avvisa prövning där den enskildes rättssäkerhet påkallar ensådan. Önskvärt är enligt min mening att uttalar att manfrämst avser sådana fall som jag nämnt. I övrigt anser jag att man kanöverlämna den närmare gränsdragningen, huruvida "sär- JuU 1971: 7 50 skildaskäl" föreligger eller inte, till högsta domstolens praxis. En extrafördel med den föreslagna något vidgade möjligheten för högsta domstolen attmeddela prövningstillstånd synes mig vara att högsta domstolen slipper denpress att tänja ut prejudikatbegreppet, som den i propositionen föreslagnagränsdragningen i vissa fall kan tänkas innebära. I fråga om förebringandet av nya omständigheter ochbevis i hovrätt delar motionären departementschefens uppfattning att det är angelägetatt allt relevant processmaterial förebringas redan i underrätten men anser attden i propositionen upptagna regleringen i ämnet ibland skulle kunna leda tillmateriellt felaktiga avgöranden i hovrätt. För att undvika sådana konsekvenserbör man därför enligt motionären med andra medel än avvisande av bevis ihovrätten söka åstadkomma att det relevanta processmaterialet förebringas redani underrätten. Motionären anför härtillvidare: En lösning kan vara att kombinera reglerna i 50kap. 25 § om begränsning i rätten att åberopa nytt material ihovrätten med påföljden i 18 kap. 6 § samma balk vid försumlig processföring.Detta skulle innebära att det nya materialet inte avvisas av hovrätten eventuellt bör det såsom nu kunna leda till att målet återförvisas tillunderrätten för ny behandling men den part som kommer med materialet ihovrätten skulle i princip få betala de ökade kostnader som han härigenomorsakar sin motpart, även om han vinner målet. En sådan ekonomisk sanktionskulle sannolikt i mycket hög grad begränsa åberopandet av nytt material ihovrätten utan att behöva leda till materiellt oriktiga domar där. Enligtmin mening bör alltså 50 kap. 25 § tredje stycket få detinnehållet, att part som i hovrätten till stöd för sin talan åberoparomständigheter eller bevis, som ej tidigare förebragts, skall oberoende avmålets utgång ersätta motparten de ökade rättegångskostnader han därigenom vållarmotparten. Denna regel bör dock inte gälla om parten visar giltig ursäkt försin underlåtenhet att åberopa omständigheten eller beviset vid underrätten. Även i motionen 1971: 1270 upptages frågan omavgränsningen av rätten att fullfölja talan till HD. Motionärerna yrkar"dels att vid behandlingen av propositionen nr 45 för sin delmed godtagande av förslaget i övrigt måtte besluta att till 10 §, 54 kap. ilag om ändring i skall fogas stadgande av innebörd att prövningstillståndmå meddelas a) när med ändring av underrätts dom fällande sådan föreligger ihovrätt; b) när skiljaktiga meningar förelegat i hovrätt; dels att vederbörandeutskott måtte utarbeta lagtext som tillgodoser de i motionen framlagda synpunkterna". Till stöd för yrkandetanför motionärerna huvudsakligen följande: Kraven på en rättsordning som garanterar denenskilde medborgarens oinskränkta rätt att få sin sak objektivt och uttömmandeprövad är djupt rotade i svensk rättstradition. Det är redan av detta skälmindre lämpUgt JuU 1971: 7 51 att såsom föreslås i det nu förevarande regeringsförslaget beskära ochinskränka menige mans rätt att fullfölja talan till högsta domstolen. Dettaskulle otvivelaktigt i vida kretsar komma att uppfattas som om möjligheternaatt vinna rättvisa minskats; även om en sådan mening vore felaktig måste detför rättssamhället vara angeläget att tillse att den inte kommer i omlopp. Principielltförhåller det sig givetvis så att ju grundligare och allsidigare en rättssakgranskas och prövas desto bättre för rättssäkerheten och för allmänhetensförtroende för rättsordningen. Talans prövning i tre instanser är ur dennasynpunkt självfallet att föredraga framför en inskränkning till två. Vi kan avdetta skäl Lnte ansluta oss till propositionens förslag i vad det avser enstark reducering av rätten att fullfölja talan till högsta domstolen. Grundtankeni regeringsförslaget är att högsta domstolen huvudsakligen skall bliprejudikatinstans under det att prövning av huruvida underrätts domslut ärobjektivt korrekt inte längre skall ske. Detta kan enligt vår mening leda tilldirekt stötande konsekvenser. skulle sålunda till prövninguppta ett mål där prejudikatintresse förefinns även om den finner atthovrättens domslut är riktigt och bör fastställas. Däremot skulle prövning ickekunna komma till stånd om prejudikatintresse saknas, och detta även om det äruppenbart att hovrättens domslut inte framstår som otvetydigt korrekt. Ettdylikt system torde stå i dålig samklang med det allmänna rättsmedvetandet. Vianser att möjligheten att erhålla ändringsdispens, inte pä sättregeringsförslaget skulle innebära, må elimineras. Möjligheten bör bibehållasi de fall där en person som frikänts i underrätt fällts till ansvar i hovrätt.Vi finner det ytterst angeläget utifrån de principiella synpunkter vi ovananlagt, att ett sådant mål alltid skall kunna komma i åtnjutande avändringsdispens. Detsamma bör gälla när hovrättens dom liksom underrättens är fällande men skiljaktiga meningar förelegat i hovrätten. Förde fullständiga motionsskälen hänvisas till motionerna. Som ett led i det pågående reformarbetet rörandedet allmänna domstolsväsendet framlägges i propositionen förslag tilländringar avseende bl. a. överrättsprocessen, särskilt reglerna för fullföljdav talan till högsta domstolen (HD). Rättenatt fullfölja talan från hovrätt till HD föreslås bli avsevärt begränsad så attHD i princip skall få ställning av prejudikatinstans. Liksom skallfordras tillstånd (dispens) av HD för att talan mot ett avgörande av hovrätt imål eller ärende, som anhängiggjorts vid underrätt, skall kunna komma underHD:s prövning. Huvudsyftetmed de ny fullföljdsreglerna är att åstadkomma en ordning där HD:s arbete medprövningstillstånd kan nedbringas till förmån för den prejudikatbildandeverksamheten. Som en konsekvens härav föreslås att antalet ledamöter i HDsuccessivt minskas frän nuvarande högst 27 till högst 22. JuU 1971: 7 52 Vidare föreslås att den nuvarande skyldigheten attvid fullföljd till HD nedsätta fullföljdsavgift och belopp till säkerhet förmotparts kostnadsersättning avskaffas samt att rätten till fullföljd ickelängre skall vara beroende av värdet av vad parten tappat i hovrätten eller avden påföljd han ädömts. Förslagetger även ökade möjligheter för hovrätt och HD att avgöra mål på handlingarna. a. fordringsmål blir detta fallet om båda parter begär det och domstolenanser uppenbart att huvudförhandling inte behövs. Ipropositionen har även i övrigt tagits upp vissa ändringar beträffandeförfarandet i de lägre instanserna. Sålunda vidgas möjligheterna att meddelamellandom, och skärpta regler införes i fråga om åberopande av nyaomständigheter och ny bevisning i hovrätt. Lagändringarna föreslåsträda i kraft . Ianledning av propositionen har väckts motionerna 1971: 1243 och 1971: 1270.Båda motionerna behandlar den föreslagna inskränkningen i rätten att fullföljatalan till HD. Motionen 1971: 1243 tar därjämte upp reglerna om rätten attåberopa nytt processmaterial i hovrätt. Innebördenav gällande regler angående rätten att fullfölja talan till HD är attomprövning i HD får ske när en sådan prövning är påkallad av hänsyn tillprejudikatintresset (prejudikatdispens) eller när en prövning i HD skulle hasynnerlig betydelse utanför det aktuella målet (intressedispens). Vidare skallöverprövning i HD ske om det vid en förhandsbedömning befinnes att detförekommer anledning till ändring av hovrättens domslut (ändringsdispens) ellerom det i övrigt med hänsyn till omständigheterna förekommer skäl till talansprövning (allmän dispens). Propositionens förslag innebär att möjligheternatill ändringsdispens, intressedispens och allmän dispens i princip avskaffas.Vid sidan av prejudikatfallen skall talan dock få fullföljas när det finns synnerligaskäl att talan prövas av HD, såsom att resning skulle kunna beviljas om domenvunnit laga kraft eller att domen då skulle kunna undanröjas på grund avdomvilla eller att utgången i hovrätten uppenbart beror på grovt förbiseendeeller grovt misstag. Imotionen 1971: 1243 framställes, främst från rättssäkerhetssynpunkter,önskemål om en något vidare möjlighet till prövningstillstånd vid sidan avprejudikatdispens än vad propositionen innehåller. Motionären har ingenerinran mot den föreslagna utformningen av regeln om prejudikatdispens menbetecknar det som otillfredsställande att en tilltalad, som blivit frikänd iunderrätten men fälld i hovrätten, måste påvisa att målet harprejudikatintresse för att få det prövat av HD, även om omständigheterna imålet är sådana att en prövning i sak sannolikt skulle resultera i en friandedom. Enligt motionären bör prövningstillstånd också kunna meddelas i mål, därunderdomstolarna dömt olika eller om skiljaktiga meningar förelegat idomstolarna. JuU 1971: 7 53 föratt uttrycket "synnerliga skäl" såsom villkor för prövningstillståndändras till "särskilda skäl" samt att det ifrågavarande lagrummet, 54kap. 10 § första stycket 2 , ges den lydelsen att prövningstillståndmå meddelas "om gmnd för resning föreligger eller domvilla förekommiteller om en tilltalad, som frikänts i underrätt, fällts till ansvar i hovrättenoch saken synes böra prövas i högsta domstolen eller om eljest särskilda skälföreligger till sådan prövning". I motionen 1971: 1270 anföres i huvudsakenahanda synpunkter till stöd för ett yrkande att 54 kap. 10 §rättegångsbalken skall kompletteras med ett stadgande av innebörd attprövningstillstånd må meddelas dels när, med ändring av underrättens avgörande,fällande dom föreligger i hovrätten, dels när skiljaktiga meningar förelegat ihovrätt. Utskottetansluter sig till den i lagstiftningsärendet allmänt omfattade meningen att HDi princip bör ha ställning av prejudikatinstans. Beträffande frågan i vilkenutsträckning det bör finnas möjligheter till dispens vid sidan avprejudikatdispensen, varom skilda meningar yppats, vill utskottet anföraföljande. Fullgörandet av HD:s viktigaste uppgift att vårdarättsenhetligheten bör som departementschefen uttalat ske uteslutande genomprejudikatbildning. Denna verksamhet försvåras av det stora antal ansökningarom prövningstillstånd som de nuvarande dispensgrunderna lett till; prövningenav dessa ansökningar kräver hälften av domstolens tid. Det bör också beaktasatt fullföljd till HD leder till ändring i endast obetydlig utsträckning. Motdenna bakgrund framstår det enligt utskottets mening som angeläget attregleringen av frågan om prövningstillstånd, dä prejudikatintresse inteföreligger, ges en sådan utformning att antalet ansökningar omprövningstillstånd kommer att nedgå väsentligt. Utskottet anser därför attutrymmet för prövningstillstånd vid sidan av prejudikatdispensen bör varamycket begränsat. Vadgäller den närmare utformningen av reglerna härom innebär propositionensförslag att dispens skall kunna meddelas om det föreligger synnerliga skältill prövning av HD. Som exempel på sådana skäl uppräknas i den föreslagnalagtexten de fall att grund för resning föreligger eller domvilla förekommiteller att målets utgång i hovrätten uppenbarligen beror på grovt förbiseendeeller grovt misstag. Denomständigheten att resningsgrund anges som ett skäl för prövningstillståndförtjänar med hänsyn till innehållet i motionerna enligt utskottets meningsärskild uppmärksamhet. Bland resningsgrunderna ingår de praktisktbetydelsefulla fallen att i målet åberopas nytt processmaterial, varsförebringande sannolikt skulle ha lett till annan utgång. I brottmål kanresning till den tilltalades förmån också beviljas om, med hänsyn till de nyaomständigheter och bevis som åberopas och vad i övrigt förekommer, synnerligaskäl föreligger att frågan huruvida den tilltalade förövat brottet prövas ånyo.Resning kan alltså i brottmål komma till stånd redan då det nya materialet ärägnat att framkalla JuU 1971: 7 54 tvivelsmålom den tilltalades skuld, oberoende av sannolikheten av en annan utgång. Vidinförandet av denna grund för resning till den tilltalades förmän framhöllsbl. a. att vid bedömandet av resningsfrågan även bör beaktas ett sådantförhällande som att i , de domstolar, där målet behandlats, betydandemeningsskiljaktigheter förelegat. Med hänsyn till den föreslagna lagtextensavfattning kommer den innebörd som resningsgrunderna sålunda har att blivägledande också vid avgörande av frågor om beviljande av prövningstillstånd.Härutöver bör nämnas att, som departementschefen närmare utvecklat, det vidsidan av de fall som anges i den föreslagna lagtexten också kan finnas andraundantagssituationer, där skälen att tillåta sakprövning i HD kan anses varalika starka. Maj:ts förslag innefattar sålunda möjlighet tillmeddelande av prövningstillstånd i sådan omfattning att motionärernas önskemålfår anses vara i viss utsträckning tillgodosedda. Ett medgivande av möjlighetertill prövningstillstånd härutöver skulle enligt utskottets mening äventyrahuvudsyftet med reformen. Från utgångspunkten att söka nedbringa HD:s arbetemed prövningstillstånd till förmån för den prejudikatbildande verksamheten harutskottet således ingen erinran mot förslaget. Även vid beaktande av de kravsom måste uppställas i rättssäkerhetens intresse finner utskottet att bestämmelsenrörande prövningstillstånd givits en utformning, som får anses godtagbar mednuvarande rättegångsordning och organisation av tingsrätterna och hovrätterna.Härvidlag vill utskottet dock understryka att förslagets genomförande medföratt hovrätt kommer att döma som sista instans i väsentligt större omfattning änför närvarande, vilket föranleder att alla möjligheter måste tas till vara attstärka hovrätternas sammansättning och funktion som debetydelsefulla kraven på kvalificerad domarutbildning tillgodoses. Ienlighet med det anförda biträder utskottets propositionens förslag rörandeutformningen av reglerna om prövningstillstånd vid fullföljd av talan till HDsamt avstyrker bifall till motionsyrkandena i denna del. Vadhärefter gäller rätten att i hovrätt åberopa nya omständigheter och bevis får itvistemål f. n. sådant åberopande inte ske, om parten kunnat åberopaomständigheterna eller beviset redan i underrätten och det kan antas att hanunderlåtit det i otillbörligt syfte eller av grov vårdslöshet. Enhgt Kungl.Maj:ts förslag får part i hovrätt åberopa nytt processmaterial endast om hangör sannolikt, att han haft giltig ursäkt för sin underlåtenhet att åberopaomständigheten eller beviset vid underrätten eller om det av annan särskildanledning bör tillåtas. Liksom enligt gällande rätt skall i detta hänseendenågon begränsning inte förekomma i brottmål. Någon begränsnmg bör i allmänhetinte heller förekomma i äktenskapsmål, faderskapsmål eller andra indispositivamål. I motionen 1971: 1243 anföres att den föreslagna lagändringen iblandskulle kunna leda till materiellt felaktiga avgöranden genom att nytt re- JuU 1971: 7 55 levantprocessmaterial inte får införas. Motionären anser därför att man med andramedel än avvisande av bevis i hovrätten bör söka åstadkomma att alltprocessmaterial förebringas redan i underrätten. I detta syfte föreslås enekonomisk sanktion vid försumlig processföring innebärande att part, som utangiltig ursäkt kommer med nytt material i hovrätten, i princip får betala deökade kostnader som han därigenom orsakar sin motpart. Medhänsyn till att hovrätternas ställning som slutinstans kommer att bli alltmermarkerad genom införandet av de nya reglerna om prövningstillstånd framstårdet enligt utskottets mening som mer angeläget än att överprövningen ihovrätt sker pä material som redan en gång prövats i första instans. Den ipropositionen föreslagna regleringen, som innebär att nytt processmaterial ihovrätten skall kunna avvisas i ökad omfattning, är avsedd att främja en sådanordning. Enligt motionärens mening synes den föreslagna ändringen ibland kunnaleda till materiellt felaktiga avgöranden. Farhågorna härför är dock enligtutskottets mening överdrivna. Värdet av den föreslagna bestämmelsen synes tillicke ringa del ligga i att redan det faktum att avvisning av processmaterialkan komma i fråga innebär en allvarlig tankeställare för parten. Bestämmelsenkan därför som departementschefen framhåller antagas bli tillämpad restriktivt.Stöd för ett sådant antagande utgör också föreskrifterna i 18 kap. 6 §rättegångsbalken om skyldighet för part att ersätta motparten derättegångskostnader som han åsamkar denne genom illojal eller försumligprocessföring. Även en i propositionen föreslagen bestämmelse om aktivprocessledning från rättens sida vid förberedelse i tvistemål (42 kap. 8 §andra stycket ) talar för att bestämmelsen inte kommer attbehöva tillämpas annat än i begränsad omfattning. Det anförda ger också vidhanden att erforderliga medel kommer att stå domstolarna till buds för attmotverka ett otillbörligt eller eljest olämpligt åberopande av processmaterialförst i hovrätt utan att den av motionären föreslagna regleringen behövertillgripas. På väsentligen dessa skäl anser utskottet att propositionensförslag i hithörande delar bör bifallas och det här behandlade yrkandet imotionen 1971: 1243 avslås. Iövrigt har propositionen inte givit utskottet anledning till särskiltuttalande. l.med avslag pä motionen1971: 1243, såvitt gäller reglerna omc prövningstillstånd, och motionen 1971: 1270 antager 54 kap. 10 § i det genom propositionen 1971: 45 framlagdaförslaget till lag om ändring i , 2. med avslag på motionen1971:1243 i övrigt antager 50 kap. 25 § tredje stycket i samma förslag. JuU 1971: 7 56 3. antager förslaget till lag omändring i i övrigt, 4. antager övriga genompropositionen framlagda lagförslag. den 6 maj 1971Pä justitieutskottets vägnar Närvarande:fru (), fröken (), fröken (), herrar (), (), i (c), i (s). iLjusdal (fp), (), Schött (m), (), (),herrar () och i (s). avherrar och i (båda fp), vilka ansett dels att utskottets betänkande fr. o. m. orden"Den omständigheten" på s. 53 bort ersättas med text av följandelydelse. Denomständigheten------- (= utskottet)------ lika starka. Maj:ts förslaginnefattar sålunda möjlighet till meddelande av prövningstillstånd i icke få av de fall då nya omständigheter eller bevis åberopas och i vissa av de fall då betydande meningsskiljaktigheter förelegat i domstolarna.