bet · FU01NU7 · 1971-12-31 00:00:00 — Näringsutskottetsbetänkande nr 1971 NU 1971: 7 Näringsutskottetsbetänkande i anledning av proposition med förslag till lag om förbud mototillbörliga avtalsvillkor, m. m., jämte motion. I propositionen 1971: 15 har Kungl. Maj;t efterhörande av lagrådet framlagt förslag tUl 1) lag om förbud mot otillbörligaavtalsvillkor, 2) lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsråd m. m. I anledning av propositionen har väckts en motion,som redovisas nedan (s. 2). Lagförslagenåterfinns i propositionen på s. 25. Det väsentliga syftet med den föreslagna lagen omförbud mot otillbörliga avtalsvillkor är att ge underlag för en bättreavvägning än mellan konsument- och företagarintressen vidutformningen av kontraktsformulär som används på konsumtionsmarknaden i olikabranscher. Dennya lagen skall gälla i fråga om försäljning från näringsidkare till konsumentav vara eller tjänst för enskilt bruk, liksom också beträffande upplåtelse avnyttjanderätt till lösöre. Undantag görs för sådan verksamhet som står undertillsyn av bank- eller försäkringsinspektionen. Lagens centrala bestämmelseutgörs av en generalklausul, vilken ger möjlighet att förbjuda företagare attanvända kontraktsvillkor som med hänsyn till vederlaget och övrigaomständigheter måste anses otillbörligt mot konsumenten. Förbudet skall i regelförenas med vite. Förtillämpningen av lagstiftningen svarar konsumentombudsmannen och marknadsrådet.Konsumentombudsmannen skall övervaka marknaden, ta upp överläggningar medföreträdare för näringsidkarna och föra det allmännas talan införmarknadsrådet. Rådet skall vara enda instans i ärenden enligt lagen. Frågor omutdömande av vite skall dock handläggas av allmän domstol. Isamband med den nya lagen föreslås vissa följdändringar i lagen om marknadsråd m. m. . Den nya lagstiftningenföreslås träda i kraft . 1 1971.17 saml. NU1971: 7 2 I motionen 1971; 1221 av herrarMöUer i (fp) och () hemställs att göra sådan ändring av det framlagda lagförslaget attenskild näringsidkare ges möjlighet att föra talan om fastställelse avgodtagbarheten hos av honom använda eller planerade avtalsvillkor, att ändra lagen (1970: 417) om marknadsråd m. m. så attmöjlighet ges att anföra besvär mot marknadsrådets beslut hos högsta domstolen; att vederbörande utskott måtte få i uppdrag att utformaerforderlig lagtext". En generalklausul av den typ somingår i den föreslagna nya lagen är, säger motionärerna, trots vissa nackdelarden bästa formen för att komma tUl rätta med otillbörliga avtalsvillkor. Meden sådan utformning av lagen är det emellertid viktigt att upplysning kan gesom hur lagen kommer att tillämpas i konkreta fall, i synnerhet som det inte på sammasätt som i fråga om lagen om otillbörlig marknadsföring finns en utom-rättsligpraxis att falla tillbaka på. Även om marknadsrådet genom sin sammansättning ärspeciellt lämpat att pröva ärenden av ifrågavarande slag bör det, ansermotionärerna vidare, av rättssäkerhetsskäl finnas möjlighet till överprövningav dess beslut. Detta skulle, menar de, vara värdefullt för en samordning avtillämpningen av civilrättslig och näringsrättslig lagstiftning. Då dencivilrättsliga normbildningen främst sker hos högsta domstolen, bör besväröver marknadsrådets beslut få anföras där utan mellaninstans. Uppgifter i anslutning till motionen Frågan om förhandsbesked ellerfastställelsetalan beträffande avtalsvillkors tillbörlighet berördes inte iden promemoria som ligger till grund för propositionen men togs från vissa hållupp vid remissbehandlingen av promemorian. Remissorganens synpunkter i ämnetredovisas i propositionen på s, 47 f, och departementschefens ställningstagandedärtiU på s. 78 f. I motsats mot vad som föreslogs i promemorian hävdade ettpar remissinstanser att det borde ges möjlighet att föra talan mot marknadsrådetsbeslut i ärenden om förbud mot otillbörliga avtalsvUlkor. I propositionenredovisas remissyttrandena i denna del på s. 46 f. och departementschefensställningstagande i frågan på s. 76 f. , vars uppgiftermarknadsrådet övertog vid början, inrättades enligt beslut avstatsmakterna (prop. 1953: 103, 2LU 32). I lagen (1953: 603) ommotverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet stadgades(24 §) att klagan ej fick föras över näringsfrihetsrådets beslut i ärendenenligt lagen. I motiveringen anförde föredragande departementschefen att rådetpå grund av sin sammansättning otvivelaktigt utgjorde en kompetent myndighetför handläggningen av de tillståndsfrågor som det enligt lagen skulle få attpröva. Det syntes därför ej möta betänkligheter att föreskriva att rådetsbeslut i dessa ärenden ej skulle få överklagas. Departementschefen erinrade omatt motsvarande inskränkning i den administrativa besvärsrätten gjorts på andrahåll, t. ex. enligt lagen om arbetstidens begränsning såvitt avsågarbetarskyddsstyrelsens beslut i bl. a. tillståndsfrågor. Vad sålunda anförtslämnades utan erinran vid riksdagsbehandlingen. Genom ändring i den nämnda lagen ficknäringsfrihetsrådet befogenhet att i vissa fall av leveransvägran föreläggaleverantör att leverera varor vid vite (prop. 1966: 13, 3LU 4). Vidremissbehandlingen av förslag i ämnet hade lämpligheten av att talan inteskulle få föras mot rådets beslut om vitesföreläggande satts i fråga i någrayttranden. Föredragande departementschefen anförde i propositionen att erfarenheternaav konkurrensbegränsningslagens tillämpning enligt hans mening gav vid handenatt det inte förelåg anledning att frångå principen att näringsfrihetsrådetsbeslut inte skulle kunna överklagas. Han erinrade om att rådet i fråga om sin konstruktionföretedde nära parallellitet med arbetsdomstolen, vars beslut inte heUer kanöverklagas. lämnade propositionen utan erinran. Frågan om rätt att överklaga beslut av marknadsrådetbehandlades i samband med antagandet av lagen om otillbörligmarknadsföring och lagen om marknadsråd m. m. 1970: 57, 3LU 45). Föredragandedepartementschefen uttalade att det var av stor betydelse att snabbt få tillstånd slutliga avgöranden i frågor om tillämpning av generalklausulen i denförstnämnda lagen och att det därför inte borde finnas någon möjlighet attöverklaga marknadsrådets beslut. Med anledning av ett remissyttrande, varihävdades att en sådan ordning skulle vara otillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt, påpekade departementschefen att den föreslagnaordningen inte innebar någon absolut nyhet. skulle få ensammansättning som garanterade att dess rättstillämpning fyllde högt ställdakrav på rättssäkerhet, och dessutom skulle rättssäkerhetssynpunkten beaktas vidutformningen av reglerna om förfarandet. 1 flera motioner begärdes underåberopande av rättssäkerhetsskäl att propositionens förslag skulle ändras påsådant sätt att marknadsrådets beslut kunde överklagas vid allmän domstol. I enav motionerna avsågs närmast att talan mot rådets beslut skulle förasdirekt hos högsta domstolen. Tredje lagutskottet avstyrkte motionsyrkandenamed hänvisning till departementschefens argument och med erinran om att talaninte kan föras mot arbetsdomstolens avgöranden. I en reservation begärdeföreträdare för , och moderata samlingspartiet attriksdagen skulle hos Kungl. Maj:t anhålla om förslag till en instansordning imarknadsföringsmål som gav möjlighet till överprövning av marknadsrådetsbeslut. Utskottet har ingenting att erinra mot deföreslagna lagbestämmelserna, vilka synes medföra en värdefull förstärkning avkonsumenternas rättsliga ställning. Imotionen begärs att lagförslagen skall kompletteras i två hänseenden. Vad sombegärs är dels möjlighet för näringsidkare att genom fastställelsetalan hosmarknadsrådet få ett bindande förhandsbesked om att ett visst avtalsvillkor somhan avser att använda inte anses otillbörligt, dels möjlighet att föra talanhos högsta domstolen mot marknadsrådets beslut. Sistnämnda möjlighet skullegälla marknadsrådets beslut över huvud taget, sålunda bl. a. också i ärendenangående otillbörlig marknadsföring. I vad gäller behovet av förhandsbeskedanför motionärerna att avsaknaden av fast utomrättslig praxis i fråga omavtalsvillkors otillbörlighet skapar osäkerhet för näringsidkarna. Till stödför kravet på över-prövningsmöjlighet åberopas bl. a. principiella rättssäkerhetsskäl. Såsompåpekas i propositionen lämnar marknadsföringslagen inte möjlighet att erhållabindande förhandsbesked rörande planerade marknadsföringsåtgärder. Dettaförhållande lämnade utan erinran. Det synes olämpligt attförfarandereglerna för den nu aktuella bedömningen av avtalsvillkor skulleavvika från dem som gäller vid till-lämpningen av marknadsföringslagen. Någotstarkt behov av en förhandsprövning med bindande verkan kan enligt utskottetsmening inte föreligga. För det första torde det inte behöva medföra någrabetydande svårigheter för en näringsidkare att modifiera ett avtalsvillkor sominte godtagits av marknadsrådet. För det andra skall en viktig uppgift förkonsumentombudsmannen vara att genom överläggningar med företrädare förnäringslivet söka skapa ett sådant bedömningsunderlag att en anpassning till dei lagen om förbud mot otillbörliga avtalsvillkor avsedda normerna i regelkommer till stånd utan marknadsrådets medverkan. Med derma grundtanke i det föreslagnasystemet synes det svårt att förena den av motionärerna föreslagna ordningen,vilken skulle kunna föranleda att inhämtande av besked från marknadsrådet blevett ofta förekommande inslag i planeringen av försäljningsåtgärder. I likhetmed departementschefen anser utskottet att den avsedda kontakten mellan kon- NU 1971: 7 5 sumentombudsmannenoch näringsidkarna bör ge de senare väsentligen samma mått av trygghet som enmöjlighet till bindande förhandsprövning skulle medföra. Engrundtanke bakom den föreslagna lagstiftningen är att rättsbildningen påområdet skall komma till stånd under direkt medverkan av företrädare förkonsumenter och näringsidkare. En ordning enligt vUken högsta domstolen skulleäga ompröva den näringsrättsliga bedömning som marknadsrådet gjort synes intestå i överensstämmelse med denna grundtanke. Att näringsfrihetsrådet respektivemarknadsrådet fått ställning som slutinstans har, såsom framgår avredogörelsen ovan, tidigare godtagits av . De argument härför som dåanförts är enligt utskottets mening alltjämt giltiga. I detta sammanhang villutskottet framhålla att den rättsbildning i fråga om avtalsvillkorstillbörlighet som kommer till stånd genom marknadsrådets försorg kan antas iväsentlig mån påverka de allmänna domstolarnas bedömning i fall dåcivilrättslig prövning av motsvarande avtalsvillkor blir aktuell. Med hänsynhärtill synes det inte finnas anledning att befara en sådan diskrepans mellanden näringsrättsliga och den civil rättsliga regleringen på området att ettremedium i form av en gemensam överprövningsinstans skulle erfordras. 1. att bifallerpropositionen 1971: 15, 2. att avslår motionen1971: 1221 såvitt den gäller fast-stäUelsetalan beträffande godtagbarheten avavtalsvillkor, 3. att avslår motionen1971: 1221 såvitt den gäller talan mot marknadsrådets beslut. Närvarande:herrar (), i (s), i Glömminge (c),i (fp), (), i (c). ().Blomkvist (s), Wååg (s), SjöneU (c). (), i (fp), fmHansson (s) och (). 1. beträffande fastställelsetalan av herrarBörjesson i Glömminge (c), i (fp), i (c),(). (), i (fp) och Clarkson (m), som anser dels att det stycke i utskottets yttrande sombörjar med "Såsom påpekas i" och slutar med "förhandsprövningskulle medföra" bort utbytas mot ett stycke av följande lydelse: "Som ett argument mot enordning enUgt vilken bindande förhandsbesked rörande planerade avtalsvillkorkan erhållas anförs i propositionen att marknadsföringslagen inte lämnarmotsvarande möjlighet. En väsentlig skillnad mellan de båda aktuella områdenaär emellertid, som motionärerna framhåller, att man när det gälleravtalsvillkor inte kan på samma sätt som när det gäller marknadsföringsåtgärderbedöma tUlbörligheten mot bakgrund av en etablerad utomrättslig praxis. Ettunderkännande från marknadsrådets sida av ett visst avtalsvillkor som ingår somett led i en omfattande försäljningsaktion kan medföra vittgående ekonomiskakonsekvenser för den näringsidkare som berörs. Ett icke bindandeförhandsuttalande av konsumentombudsmannen kan inte skapa erforderligt mått avtrygghet i fråga om möjligheten att tUl-lämpa avsedda avtalsvillkor. Förkonsumenterna är det en nackdel om ökad risk uppstår för tillämpning avavtalsvillkor som senare kommer att betecknas som otUlbörliga. Utskottet anserdet därför angeläget att den föreslagna nya lagen såsom motionärerna förordarkompletteras med en föreskrift rörande möjlighet att på förhand förafastställelsetalan hos marknadsrådet beträffande godtagbarheten avavtalsvillkor." dels att utskottet under 2 borthemställa "2. att i anledning av motionen 1971: 1221 iifrågavarande del som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anförti fråga om fastställelsetalan beträffande godtagbarheten avavtalsvillkor," 2. beträffande talan motmarknadsrådets beslut av herrar i (fp). (), iGöteborg (fp) och Clarkson (m), som anser dels att det stycke i utskottetsyttrande som börjar med "En grundtanke bakom" och slutar med"överprövningsinstans skulle erfordras" bort utbytas mot ett styckeav följande lydelse: "ställningstaganden kan i åtskilligafall få avsevärda ekonomiska konsekvenser för de berörda näringsidkarna. Medhänsyn härtUI är det från rättssäkerhetssynpunkt otillfredsställande att rådetsbeslut inte kan överklagas. Att inom rådet finns representation för näringsidkareoch konsumenter utgör inte tillräckligt skäl att avskära möjligheten tillöverprövning av rådets beslut. Fastmer är det för att en diskrepans mellan dennäringsrättsliga och den civilrättsliga regleringen skall förebyggas angelägetatt högsta domstolen får möjlighet till en sådan överprövning. I dettahänseende delar utskottet alltså motionärernas uppfattning." NU 1971: 7 7 dels att utskottet under 3 bort hemställa "3.att i anledning av motionen 1971: 1221 i ifrågavarande del som sinmening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört i fråga om talan motmarknadsrådets beslut".