bet · FU01SfU30 · 1971-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 1971 SfU 1971: 30 Socialförsäkringsutskottetsbetänkande i anledning av Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag omändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring, m. m., jämte motioner. Genom en dagtecknad proposition,1971:94, har Kungl. Maj:t, under åberopande av propositionen bilagt utdrag avstatsrådsprotokollet över socialärenden, föreslagit dels att antaga följandeförslag till 1) lag om ändring i lagen (1962:381) om aUmänförsäkring, 2) lag om ändring i förordningen (1962: 385) angåendeersättning för sjukresor enligt lagen om allmän försäkring(sjukreseförordningen), 3) lag om ändring i lagen (1969: 205) ompensionstiUskott, delsatt besluta om den reglering av allmänna sjukförsäkringsfonden som anges ipropositionen, I samband med propositionen har utskottet behandlatföljande motioner, nämligen 1) 1971: 1410 av i m.fl. (c), 2) 1971: 1444 av i m.fl. (fp), 3) 1971: 1445 av m. fl. (s), 4) 1971: 1446 av m.fl. (m). I propositionen föreslås ändrade bestämmelser omersättning från den allmänna försäkringen för resekostnader i samband medsjukvård. Rätttill ersättning föreslås införd för resekostnader i samband medkonvalescentvård, sjukgymnastiska och andra sjukvårdande behandlingar samtsjukvård som meddelas av distriktssköterska och distriktsbam-morska, Ipropositionen läggs vidare fram en rad förslag som syftar tiU förenklingar ochtill ytterligare kompletteringar av försäkringsskyddet vid sjukresor. Dessaförslag innebär bl, a. att ersättning för resekostnaden skall utgå utan någotkrav på remiss när någon söker läkarvård vid närmaste allmänna sjukhus. Vidareinförs rätt till ersättnmg för de merkostnader för resan som kan drabba densom insjuknat eller skadats utanför hemorten och till följd av sitt tUlståndmåste välja dyrare färdsätt för hemresan efter vården än han annars kunde haanvänt. 11 saml Nr 30 Ett självriskbelopp om 4 eller, vid läkarvårdsresori vissa större städer, , har alltsedan sjukförsäkringen infördes 1955gällt för den försäkrade i fråga om resekostnader. En höjning av detta belopptill . föreslås i propositionen. PropositioneninnehåUer vidare förslag i vissa andra frågor som rör den aUmänna försäkringen.Frågorna gäller jämkningar i vissa regler om avgiftsplikten tillsjukförsäkringen, överföring tiU och från allmänna sjukförsäkringsfonden samtföljdändringar tiU den vidgade förtidspensioneringen. De föreslagna reformernagenomförs inom nuvarande kostnadsram. De nya bestämmelsema avsesträda i kraft , De vid propositionen fogade författningsförslagenhar följande lydelse. Lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring Härigenom förordnas, att 2 kap. 6 §, 14 kap. 3 § och 19kap. 6 § lagen (1962: 381) om allmän försäkring skall ha nedan angivna lydelse. Konungen äger föreskriva, att ersättning enligt avKonungen fastställda grunder skall utgå för försäkrads utgifter för annanvård eller behandUng i anledning av sjukdom än i 2-4 §§ sägs. Konungen äger föreskriva, att ersättning enligt avKonungen fast-stäUda grunder skall utgå för försäkrads utgifter för annan vårdeller behandling i anledning av sjukdom än i 2-4 §§ sägs ävensom för isamband med sådan vård eller behandling företagna resor. Motsvarande gäller ifråga om försäkrads utgifter i anledning av resor i samband med vård som vidsjukdom meddelats av distriktssköterska eller distriktsbarnmorska. 14 kap. 3 § Ankepension utgör för år räknat, om efter den försäkradefinnes barn som enligt 4 § är berättigat till pension efter honom, trettiofemoch i annat fall av hel förtidspension enligt 13 kap., som denförsäkrade var berättigad till eller skulle hava kommit i åtnjutande av däresträtt till sådan pension inträtt för dödsfallet, eller, om denförsäkrade var berättigad till ålderspension, av dylik pension beräknadenligt 12 kap. 2 § första och andra styckena. Änkepension utgör för år räknat, om efter den försäkradefinnes barn som enligt 4 § är berättigat till pension efter honom, trettiofemoch i annat fall av hel förtidspension beräknad enligt 13 kap.2 och 3 §§, som den försäkrade var berättigad till eller skulle hava kommit iåtnjutande av därest rätt till sådan pension inträtt fördödsfallet, eller, om den försäkrade var berättigad till ålderspension, avdylik pension beräknad enligt 12 kap. 2 § första och andra styckena. 19 kap. 6 §> Sjukförsäkringsavgift faststäUes avriksförsäkringsverket efter den allmänna hörande. Sådanavgift utgår för varje avgifts- ' Senaste lydelse 1970: 141, Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse pliktig med visst belopp i hela kronor, varvid öretalbortfaller. Avgift avseende utgifter för sjukvårdsersättning beräknasför , avgift avseende utgifter för grundsjukpenning för varje månadunder vilken den försäkrade varit placerad i sjukpenningklass och avgiftavseende utgifter för tilläggssjukpenning för under vilken denförsäkrade varit placerad i sjukpenningklass nr 3 eller högre sjukpenningklass. Avgifterna avseende utgifter för sjukvårdsersättning,grundsjukpenning och tilläggssjukpenning skola var för sig vara avvägda så, attde i förening med andra medel som äro tillgängliga för motsvarande del avförsäkringen förslå till bestridande av den allmänna försäkringskassansutgifter för den delen samt till förvaltningskostnader och erforderligfondering. Avgifterna avseende utgifter försjukvårdsersättning och grundsjukpenning skola var för sig vara lika stora församtiiga avgiftspliktiga försäkrade i den allmänna försäkringskassan.Försäkrads avgifter för dessa ändamål må för år räknat tiUsammans ickeöverstiga ett belopp motsvarande en tiondel av hans till statlig inkomstskattbeskattningsbara inkomst vid taxering året närmast sjukförsäkringsavgiftenavser. I första hand nedsättes avgiften avseende utgifter för sjukvårdsersättning. Avgifterna avseende utgifter för tilläggssjukpenningskola, till den del sådan sjukpenning svarar mot inkomst av anställning, varalika slora för alla försäkrade i den allmänna , som medavseende på sådan inkomst tillhöra samma sjukpenningklass. Till den deltilläggssjukpenning svarar mot inkomst av annat förvärvsarbete skolaavgifterna vara lika stora för samtiiga försäkrade i kassan, för vilka dennämnda delen av sjukpenningen är lika stor och för vilka försäkringen är lika ifråga om karenstid. Om undantagande, som avses i 3 kap. 2 § första stycketsista punkten, upphört att äga giltighet eller övergång till försäkring medkortare karenstid eller utan karenstid skett efter ingången av den månad varunderden försäkrade fyllt , må dock med hänsyn till skillnad mellan deförsäkrade i fråga om deras ålder göras avvikelse från vad nu stadgats. Är försäkrad på grund av vad i 4 kap. 3 § stadgas vidingången Avgifterna avseende utgifter för tiUäggssjukpenning skola,till den del sådan sjukpenning svarar inot inkomst av anställning, vara likastora för alla försäkrade i den allmänna , som med avseendepå sådan inkomst tUlhöra samma sjukpenningklass. TiU den deltilläggssjukpenning svarar mot inkomst av annat förvärvsarbete skola avgifternavara lika stora för samtiiga försäkrade i kassan, för vilka den nämnda delen avsjukpenningen är lika stor och för vilka försäkringen är lika i fråga omkarenstid. Är försäkrad på grund av vad i 4kap. 3 § stadgas vid ingången av av månad, för vilken avgift avseende utgifter förgrundsjukpenning eUer tilläggssjukpenning skall utgå, icke berättigad tillsjukpenning för minst , nedsättes avgiften tiU hälften av detbelopp, vartUl den eljest skolat uppgå. Har försäkrad under visst år åtnjutitinkomst, för vilken erlagts sjömansskatt, skall sådan avgift avseendeutgifter för grundsjukpenning eller tilläggssjukpenning, som hänför sig tillsamma år, nedsättas med en tolftedel för , under vilken sådaninkomst åtnjutits. månad, för vilken avgift avseende utgifter förgrundsjukpenning eller tilläggssjukpenning skaU utgå, icke berättigad tUlsjukpenning för minst , nedsättes avgiften till hälften av detbelopp, vartill den eljest skolat uppgå. Har försäkrad under visst år uppburitlön eller annan gottgörelse som utgör beskattningsbar inkomst enligt förordningen(1958:295) om sjömansskatt, skall sådan avgift avseende utgifter förgmndsjukpenning eller tiUäggssjukpenning, som hänför sig till ,nedsättas med en tolftedel för varje period , för vilken sådanlön eller gottgörelse uppburits. Avgift avseende utgifter för tilläggssjukpenningskall icke erläggas av den som uppburit sådan lön eller gottgörelse om vidtaxering året närmast avgiften avser icke för honom beräknatstill statlig inkomstskatt beskattningsbar inkomst. Den som fullgörvärnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst må, om han senast två månaderefter tjänstgöringens slut gjort framställning därom hos den aUmännaförsäkringskassan, befrias från avgift avseende utgifter för gmndsjukpenningeUer tilläggssjukpenning för varje hel månad av tjänstgöringstiden. Denna lag träder i kraft den 1 juU1971. 19 kap. 6 § i dess äldre lydelse tillämpas vid fastställande avsjukförsäkringsavgift på gmndval av 1971 och tidigare års taxering samt videftertaxering för eller . 19 kap. 6 § sjätte stycket tredjepunkten tiUämpas dock redan vid taxering. Därvid skallavgiftsbefrielse äga mm för försäkrad, vilken taxeras enligt bestämmelsema förgift skattskyldig, därest tiU statlig inkomstskatt beskattningsbar inkomst ickeberäknats för någon av de samtaxerade. 1 * 1971.11 saml Nr 30 Lag om ändring i förordningen (1962: 385) angåendeersättning för sjukresor enligt lagen om allmän försäkring(sjukreseförordningen) Härigenom förordnas, att 2 och 4 §§ förordningen (1962:385) angående ersättning för sjukresor enligt lagen om allmän försäkring (sjukreseförordningen)skaU ha nedan angivna lydelse. Har försäkrad åtnjutit läkarvård, som avses i 2 kap. 2 §lagen om allmän försäkring, skall ersättning utgå för utgifter i anledning avresor till och från läkaren, vilka föranletts huvudsakligen av behovet avläkarvård, i den mån utgifterna för varje besök hos läkaren överstiga fyrakronor. Såsom utgift i anledning av resa till eller från läkare skall, i denmån Konungen så förordnar, anses förutom resekostnad utgift för övernattningoch för anlitande av följeslagare under resan. Ersättning må ej utgivas med högre belopp än som skullehava utgått vid besök hos den provinsialläkare eller stadsläkare, inom varsdistrikt den försäkrade vistas. Ersättning må dock utgivas högst med belopp,som skulle hava utgått, därest läkarvården sökts vid närmaste allmänna sjukhus,där vården kunnat meddelas, a) om den försäkrade efter hänvisningav läkare sökt läkarvård vid sjukhus eller för enbart öppen vård avsedd sjukvårdsinrättning. Har försäkrad åtnjutit läkarvård, som avses i 2 kap. 2 §lagen om allmän försäkring, skall ersättning utgå för utgifter i anledning avresor tUl och från läkaren, vilka föranletts huvudsakligen av behovet avläkarvård, i den mån utgifterna för varje besök hos läkaren överstiga sexkronor. Såsom utgift i anledning av resa till eller från läkare skaU, i den månKonungen så förordnar, anses förutom resekostnad utgift för övernattning ochför anlitande av följeslagare under resan. Har den försäkrade sökt läkarvård annorstädes än vidnärmaste allmänna sjukhus där sådan vård meddelas eller vid vårdcentral ellermotsvarande för öppen vård avsedd sjukvårdsinrättning, inom varsupptagningsområde den försäkrade vistas, må ersättning ej utgivas med högrebelopp än som .skulle hava utgått vid besök hos den provinsialläkare ellerstadsdistriktsläkare, inom vars distrikt den försäkrade vistas. Utan hinderhärav må ersättning utgivas för resekostnad intill kostnaden för resor tilloch från närmaste allmänna sjukhus, där erforderlig läkarvård kan beredas denförsäkrade, a) om den försäkrade efter hänvisning av läkare ellerannan person, som av sjukvårdshuvudmannen bemyndigats att meddela så- vilken tiUhör staten eller till vars drift statsbidragutgår eUer som drives av landstingskommun eller stad, som ej tillhör sådankommun; b) om denförsäkrade utan att hänvisning av läkare skett sökt läkarvård vid sjukhus förskada, som drabbat honom genom olycks-faU, och det skäligen kunnat antagas atthan till följd av skadan var i trängande behov av sådan vård; c) om denförsäkrade på grund av sjukdom varit i trängande behov av läkarvård men ickekunnat anträffa den provinsiaUäkare eller stadsläkare, inom vars distrikt hanvistas, och därför sökt vård hos annan läkare. Ersättning i anledning av återresamå utgivas högst för resa till den plats, varifrån resan tUl läkaren företogs.Om resan tUl läkaren anträtts från den försäkrades arbetsplats och denförsäkrade företager dagliga resor mellan bostaden och arbetsplatsen, må dockersättning i anledning av återresa utgivas för resa till den försäkradesbostad. Angående beräkningen i övrigt aversättning enligt denna paragraf förordnar Konungen. Konungen äger därvidbeträffande resor inom viss försäkringskassas verksamhetsområde föreskriva,att ersättning skall utgå endast i den mån utgifterna för varje besök hosläkaren dan hänvisning, sökt läkarvård vid sjukhus eller förenbart öppen vård avsedd sjukvårdsinrättning, vilken tillhör staten eller tUlvars drift statsbidrag utgår eUer som drives av landstingskommun eUer kommun,som ej tiUhör landstingskommun; b) om denförsäkrade utan att hänvisning skett sökt läkarvård vid sjukhus för skada, somdrabbat honom genom olycksfaU, och det skäligen kunnat antagas att han tillföljd av skadan var i trängande behov av sådan vård; c) om denförsäkrade på grund av sjukdom varit i trängande behov av läkarvård men ickekunnat anträffa den provinsiaUäkare eUer stadsdistriktsläkare, inom vars distrikthan vistas, och därför sökt vård hos annan läkare. Ersättning i anledning av återresamå utgivas högst för resa till den plats, varifrån resan till läkarenföretogs. Om resan tiU läkaren anträtts från den försäkrades arbetsplats ochden försäkrade företager dagliga resor meUan bostaden och arbetsplatsen, mådock ersättning i anledning av återresa utgivas för resa till den försäkradesbostad. När den försäkrade företagit återresa till sin bostad må, till den delkostnaden för denna resa icke blir gottgjord enligt vad sagts, ersättningvidare utgå för den merkostnad för återresan, som den försäkrade kan haåsamkats till följd av att hans tillstånd krävt användning av dyrare färdsättän eljest kunde ha brukats. Angåande beräkningen i övrigt aversättning enligt denna paragraf förordnar Konungen. Konungen äger därvidbeträffande resor inom viss försäkringskassas verksamhetsområde föreskriva,att vad i andra stycket stadgas icke skall äga till-länipning. överstigafem kronor samt att vad i andra stycket stadgas icke skall äga tillämpning. meddelasärskilda bestämmelser om ersättning för utgifter i anledning av resor tilloch från viss sjukvårdsinrättning. Har försäkrad åtnjutit sjukhusvård som avses i 2kap. 4 § lagen om allmän försäkring skall ersättning utgå för utgifter ianledning av resor tiU och från sjukvårdsinrättningen. Såsom sådan utgiftskall, i den mån Konungen så förordnar, anses fömtom resekostnad utgift förövernattning och för anUtande av följeslagare eller vårdare under resan. Ersättning må ej utgivas med högre belopp än somskulle hava utgått, om vården åtnjutits vid närmaste aUmänna sjukhus, därerforderUg vård kunnat beredas, eller, om den sjuke intagits å hemortssjukhusoch behovet av sjukhusvård uppkommit vid vistelse inom sjukvårdsområdet eUerdärtill gränsande kommun, vid närmaste hemortssjukhus, där erforderlig vårdkunnat beredas. Utgifteri anledning av återresa från sjukvårdsinrättning ersättas endast i den mån deöverstiga . Kostnad för återresa må ej beräknas högre än för resatill den försäkrades bostad. Har behovet av sjukhusvård uppkommit under detatt den försäkrade vistats utom det län, där han är bosatt, och har han ianledning därav intagits å sjukvårdsinrättning, som är belägen utom nämndalän, må kostnad för återresan ej beräknas högre än för resa till den plats,varifrån resan tUl sjukvårdsinrättningen företagits. Om behovet av sjukhusvårduppkommit vid vistelse inom en till det egna sjukvårdsområdet gränsandekommun och vården beretts vid sjukvårdsinrättning belägen utom det län där denförsäkrade är bosatt, må dock ersättning för återresa tiU bostaden utgå i denmån nämnda ersättning icke överstiger det belopp som skuUe hava utgått föråterresa till bostaden från närmaste hemortssjukhus, där vården kurmat beredas. Utgifteri anledning av återresa från sjukvårdsinrättning ersättas endast i den mån deöverstiga . Kostnad för återresa må ej beräknas högre än för resatill den försäkrades bostad. Har behovet av sjukhusvård uppkommit under detatt den försäkrade vistats utom det län, där han är bosatt, och har han ianledning därav intagits å sjukvårdsinrättning, som är belägen utom nämnda län,må kostnad för återresan ej beräknas högre än för resa till den plats, varifrånresan till sjukvårdsinrättningen företagits. Om behovet av sjukhusvårduppkommit vid vistelse inom en till det egna sjukvårdsområdet gränsande kommunoch vården beretts vid sjukvårdsinrättning belägen utom det län där den försäkradeär bosatt, må dock ersättning för återresa till bostaden utgå i den iriånnämnda ersättning icke överstiger det belopp som skulle hava utgått föråterresa till bostaden från närmaste hemortssjukhus, där vården kunnatberedas. När den försäkrade företagit återresa till sin bostad må, till den delkostnaden för denna resa icke blir gottgjord enligt vad sagts, ersättningvidare utgå för den merkostnad för återresan, som den försäkrade kan ha åsamkats till följd av att hans tillstånd krävt användning av dyrarefärdsätt än eljest kunde ha brukats. Angående beräkningen i övrigt aversättning enligt denna paragraf förordnar Konungen. Konungen äger därvid föreskriva,att viss sjukvårdsinrättning, som ej är allmänt sjukhus, skall vara likstäUdmed sådant sjukhus. Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser tillämpas beträffande sjukresa som ägt rum före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1969: 205) om pensionstillskott Härigenom förordnas, att 3 § lagen(1969: 205) om pensionstiUskott skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse PensionstiUskott utgår ej i den måndet tillsammans med vad den försäkrade har rätt att uppbära i tiUäggspension iform av ålderspension, förtidspension och änkepension överstiger vid ålderspension, som börjat utgå ålderspension, sombörjat utgå från och med den månad vamnder från och med den månad varunderden försäkrade fyller , den försäkrade fyller sextiosju -år,hel förtidspension samt änkepen- av basbeloppet, sion, somutgår enligt 8 kap. 4 § första stycket lagen om allmän försäkring, trettioprocent av basbeloppet, ålderspension, som börjat utgå tidigare eUer senare än från och med den månad varunder den försäkrade fyUer , det belopp som framkommer om av basbeloppet minskas eller ökas i motsvarande mån som pensionen minskas eller ökas enligt 6 kap. 2 § andra eller tredje styc ket lagen om aUmän försäkring, förtidspension av basbeloppet eller, om den enligt 7 kap. 2 § andra eller tredje stycket lagen om allmän försäkring utgår med två tredjedelar eUer hälften av hel förtidspension eller enligt 7 kap. 4 § andra stycket samma lag eljest utgår med minskat be lopp, det belopp som framkommer om av basbeloppet minskas i motsvarande mån. änkepension av basbeloppet eller, om den enligt 8 kap. 4 § andra eUer tredje stycket lagen om allmän försäkring utgår med minskat belopp, det belopp som framkommer om av basbeloppet minskas i motsvarande mån. ålderspension, som börjat utgå tidigare eUer senare änfrån och med den månad varunder den försäkrade fyUer , det beloppsom framkommer om av basbeloppet minskas eller ökas imotsvarande mån som pensionen minskas eller ökas enligt 6 kap. 2 § andrastycket lagen om aUmän försäkring, förtidspension, som enhgt 7 kap. 2 § andra eUer tredjestycket lagen om aUmän försäkring utgår med två tredjedelar eller hälften avhel förtidspension, motsvarande andel av av basbeloppet. änkepension, som enligt 8 kap. 4 §andra eller tredje stycket lagen ova aUmän försäkring utgår med minskat belopp,det belopp som framkommer om av basbeloppet minskas imotsvarande mån. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse1970: 187. Av departementschefens anförande återges endast vadhan anfört angående reglering av allmänna sjukförsäkringsfonden, nämUgenföljande. »Slutligen vill jag ta upp frågan om reglering avallmänna sjukförsäkringsfonden. Enligt 19 kap. 1 § AFL skaU arbetsgivareerlägga avgift till bl. a. sjukförsäkringen. En viss del av avgiften användstill bestridande av försäkringskassomas utgifter för tUläggssjukpenning i vadden svarar mot inkomst av anställning. Storleken av den totala avgiften ochfördelningen av denna anges i 19 kap. 4 § och har under de gångna årenvarierat. gäUde att den totala avgiften var avlönesumman (med viss begränsning), och att därav skuUeanvändas till bekostande av de nämnda utgif-tema för tUläggssjukpenning.Motsvarande siffror är för den totala avgiften 2,9 och 3,1 %resp. för sjukpenningdelen 1,9 och . Detbelopp som inflyter i arbetsgivaravgifter och avser försäkringen förtiUäggssjukpenning fördelas meUan försäkringskassorna i förhållande tUl derasutgifter för det avsedda ändamålet. Maj:t kan dock med riksdagenbestämma att viss del av beloppet i stället skall ingå till en fond, allmännasjukförsäkringsfonden, vilken förvaltas enligt grunder som fastställs i sammaordning. Närarbetsgivarnas bidrag tUl kostnaderna för löntagarnas tiUäggssjukpenningurspmngligen fastställdes, beräknades det att dessa bidrag skuUe komma attsvara för av kostnadema för ändamålet. Detta antagande låg tillgnmd för finansieringsreglema t. o. m. . F. n. är riktmärket satt tiU av utgifterna. mån de verkligen influtna arbetsgivaravgiftema tUl försäkringen förtUläggssjukpenning har avvikit från vad avgifterna borde ha inbringat för attsvara för den angivna andelen av förs'äkringens utgifter, har en regleringskett genom överföring tiU resp. uttag från aUmänna sjukförsäkringsfondenenUgt beslut som statsmaktema fattat . Sådan reglering skeddesenast avseende avgiftsutfaUet , varefter fondens behållning den30 uppgick till 410,7 milj. kr. Riksförsäkringsverkethar tagit upp frågan om reglering av fonden med hänsyn tUl avgiftsutfaUet föråren 1968-1970. Verket upplyser att, med fortsatt tUlämpning av regeln attarbetsgivaravgiftema skaU täcka av utgifterna för tiUäggssjukpenning i vadde svarar mot inkomst av anstäUning, fonden för bör tiUföras ettöverskottsbelopp på 37,1 mUj. och belastas medavgiftsunderskott som för uppgår tiU 144,0 mUj. och för år 1970kan beräknas tUl ca 185 mUj. Allmännasjukförsäkringsfonden har som framgår av den fömt läm- naderedogörelsen tUl syfte att utgöra en reserv vid tillfälliga påfrestningar påförsäkringens finanser. Efter en reglering av fonden med hänsyn tiUavgiftsutfaUet kan dess behållning beräknas nedgå tiU ca120 milj. kr. Om höjning av avgifterna inte kommit till stånd, skuUe fondenkunnat bU otiUräckUg för täckning av ytterUgare uppkommande underskott. Medåberopande härav underställdes riksdag i prop. 1970; 156 förslag omhöjning av arbetsgivaravgifterna för att förebygga uppkomsten av ytterligareunderskott . godtog förslaget, som innebar denfömi nämnda höjningen av avgiftssatsen fr. o. m. . Somförutskickats i prop. 1970: 156 bör en fondreglering med häi. syn tiUavgiftsutfallet komma tiU stånd. Jag förordar att dels tillfonden överförs det belopp varmed arbetsgivaravgifterna för tilltilläggssjukpenning överstiger av utbetald tilläggssjukpenningför anstäUda, dels från fonden återförs de belopp varmed av utbetaldtiUäggssjukpenning för anställda överstigerarbetsgivaravgiftema för sådan sjukpenning.» 1) I motionen 1971: 1410 av i Alvestam. (c) hemställs »att vid sin behandling av proposition nr 94beslutar 1. att rätt tUl resekostnadsersättning vid mödratandvård införes; 2.att rätt tiU resekostnadsersättning införes för föräldrar som kaUas tiU samtalmed läkare vid barnpsykiatriska kliniker utan att bamet behöver vara med; samtatt vederbörande utskott utarbetar erforderUg författningstext».