Question:
Vyřešil jsem krizi mezi Ruskem a Ukrajinou. Byl jsem v Gaze, nebojte se, že
to nezvládnu. Topolánek s trikolórou v klopě agitoval na Národní třídě

REPORTÁŽ Kandidát na českého prezidenta, bývalý předseda Občanské
demokratické strany a premiér Mirek Topolánek, využil výročí 17.
listopadu, aby promluvil s voliči. Stalo se tak na pražské Národní třídě
v místech, kde v roce 1989 bezpečnostní složky socialistického státu
zmlátily demonstranty. „Nemám rudou knížku a v StB jsem nebyl,“
kontroval Topolánek na dotazy občanů týkající se obvinění z politického
klientelismu, kterými jej častoval předseda ANO Andrej Babiš.

K pamětní desce před zdí Kaňkova paláce na národní přicházeli klást
věnce lidé již v dopoledních hodinách. Na celé Národní a zejména pak na
Václavském náměstí probíhal od odpoledních hodin koncert nazvaný Koncert
pro budoucnost. Součástí vystoupení byly i proslovy pamětníků událostí
listopadu 1989 i chartistů.

Kromě toho byl na Národní třídě k vidění i stánek s nápisem Volíme
hlavu státu, který byl určen pro prezentaci uchazečů o post hlavy státu,
kteří v blížících se prezidentských volbách hodlají kandidovat proti
současnému prezidentovi Miloši Zemanovi. A právě zde po skončení
prezentace ParlamentníListy.cz přistihly nejčerstvější přírůstek do
řad Zemanových vyzyvatelů, bývalého premiéra a předsedu ODS Mirka
Topolánka, jehož obnažené fotografie z toskánské vily ve svých dobách
rozvířily vody bulvárního tisku a pravděpodobně zvedly ze židle nejednoho
puritána.

Mirek Topolánek zde v obležení občanů osvětloval své názory a postoje a
hned zpočátku se dostal do lehce svízelné pozice. Jeden z občanů po něm
totiž vyžadoval vysvětlení jeho údajných „proti Evropské unii
namířených postojů“ a „vazeb na ruský energetický průmysl“.

Vystoupit z EU? Nesmysl…

„Já dělám celý život energetiku,“ vysvětlil Topolánek a sesumíroval
svůj profesní životopis. Zmínil ale i to, co dělal v energetice jako
premiér. Doplnil své angažmá ve firmách Nafta a Eustream. „Pro mě není
problém potkat se s Donaldem Tuskem, Jeanem-Claudem Junckerem nebo dalšími
lidmi,“ sdělil ke druhé otázce týkající se jeho protievropských
postojů. „To, že s. nimi nesouhlasím, protože Evropská unie dnes není
schopná řešit základní problémy celého kontinentu, a to není jen
problém migrační, to je problém monetární, to jsou problémy, které
ohrožují samotnou civilizaci, tak to je pravda,“ ujasnil Topolánek. „Jsem
odpůrce odchodu z Evropské unie, protože nemáme alternativu. Kdybychom ji
měli, tak bychom to mohli zkusit,“ dodal a zazněl střízlivý potlesk. Při
závislosti našeho exportu do Německa to je podle Topolánka nesmysl. „To
ale neznamená, že se mi v EU líbí,“ dodal a ozvalo se ojedinělé
písknutí, přičemž následovala zkomolenina Mirek za prezident.

„Evropská unie je pro mě projekt, která pro nás znamená opětovné
zakotvení do Evropy, ale to nutně neznamená, že se budeme bát pojmenovávat
ty problémy, nebo je budeme nazývat pravými jmény vůbec,“ dodal.

„Jde o to, jak jsou ty věci pro nás výhodné. Já nejsem žádný eurohujer,
nejsem ani euronegativista. Já jsem vždycky byl eurorealista,“ uvedl. „Já
jsem vyřešil plynovou krizi mezi Ruskem a Ukrajinou. Byl jsem v Gaze a řešil
jsem problémy v Gaze. Byl jsem na jednání G20. Nebojte se, že to nezvládnu.
Je to něco, co jsem dělal dobře a měl jsem respekt,“ uvedl Topolánek. „Trochu
jste mě uklidnil,“ sdělil Topolánkovi muž s úlevou. „Žádné rychlé
pohyby,“ zažertoval na konto tazatele Topolánek.

„Rozkoukal jste se? Kolik procent, myslíte, že byste v prvním kole volby
mohl dostat?“ zněla otázka dalšího tazatele. „Provedli jsme první
odhady toho, jak mě vidí veřejnost. Kampaň jsem dělal například na
jižní Moravě. Já jsem se musel dostat ze situace, kdy jsem z politiky
neodešel dobrovolně, a musel jsem se znovu z nuly dostat zpátky tak, jak to
umím, do oboru, kde něco znamenám a kde to umím dobře,“ vysvětlil
Topolánek. „To je určitá zkušenost být nahoře a nepodělat se z toho
nebo být dole a znovu se zvednout nahoru, postarat se o rodinu. To je mi
vlastní. To znamená, že já z toho strach nemám a potřebuju tolik, abych se
dostal do druhého kola. Jestli to bude 20 procent, 25 procent nebo 18, to
netuším. Těch kandidátů je hodně a já si jich vážím,“ vysvětlil.

Další dotaz byl již hodně na tělo. Pána z davu totiž zajímalo, co
Topolánek říká na obvinění předsedy ANO Andreje Babiše, který jej
dává do spojitosti s klientelistickými vazbami mezi politikou a byznysem let
minulých. „Já nemám rudou knížku. Nenajdete na mě vázací spis STB a
nejsem trestně stíhaný. Možná jsem užil pár hrubších výrazů, ale to,
co jsem zmínil, na mě nenajdete,“ ujišťoval Topolánek své posluchače.

Kromě Topolánka se o Hrad v prezidentských volbách zkraje roku 2018 se
současným prezidentem Milošem Zemanem utkají i textař a zakladatel
sázkové kanceláře Fortuna Michal Horáček, bývalý předseda Akademie věd
Jiří Drahoš, lékař a aktivista Marek Hilšer, bývalý šéf
mladoboleslavské automobilky Škoda AUTO Vratislav Kulhánek, šéf Asociace
obranného a bezpečnostního průmyslu Jiří Hynek, skladatel Petr Hannig a
bývalý velvyslanec Pavel Fischer.

Kromě Národní třídy si dnes listopad 1989 připomínali lidé i na
dalších místech v centru Prahy. Na Albertově se dopoledne sešli studenti.
Na Václavském náměstí pak v odpoledních hodinách odstartoval Koncert pro
budoucnost, na kterém kromě hudebníků vystoupila i řada osobností,
chartistů či tehdejších pamětníků.

Na Albertově i na Národní třídě byly k vidění vlajky Evropské unie,
České republiky a ojediněle i prapor Severoatlantické aliance (NATO). „Komunisté
kradli děti,“ křičela do světa cedule ženy postávající na Národní
třídě v pyžamu a s klapkami na očích. „Stát je dosud neodškodnil,“
pokračoval text. Vidět bylo i notoricky známého muže, jenž nemůže
chybět na žádné české demonstraci s cedulí hlásající do světa, že
jej o barák a pozemky připravil stát v podání exekutorů. „Zeman a jeho
banda, ruský medvěd a čínská panda,“ hlásila zase cedule poblíž
stánku, u kterého se představovali prezidentští kandidáti. Koncerty i
vystoupení budou na Václavském náměstí a Národní třídě podle
předpokladů trvat do pozdních večerních hodin.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Výročí 17. listopadu by se nemělo zneužívat k politickému boji, vzkázal
Václav Klaus organizátorům jisté akce

Na Národní třídě se od rána střídají politici, aby uctili památku
sedmnáctého listopadu. S věnci a svíčkami dorazili k památníku zástupci
většiny hlavních politických stran, ale také bývalý prezident Václav
Klaus nebo herec Marek Daniel, který v roli Tondy Blaníka předvedl jeden ze
svých satirických výstupů. Památku sametové revoluce přišel uctít
například i kandidát na prezidenta Jiří Drahoš.

Jako první z politiků zapálil u památníku svíčku předseda hnutí ANO
Andrej Babiš, který dorazil po osmé hodině spolu s dalšími politiky hnutí.
Babiš se u památníku dostal do roztržky s několika svými odpůrci.

Připomínku sedmnáctého listopadu si nenechal ujít ani bývalý prezident
Václav Klaus. „Myslím, že by bylo neštěstím, kdyby se toto výročí
stalo příležitostí s dnešním prezidentem z některé strany k souboji s
dnešními vítězi voleb z druhé strany. Prosím vás, nechme si to jako
oslavu unikátní chvíle, která nastala právě na tomto místě před
osmadvaceti lety,“ prohlásil na Národní třídě Václav Klaus, který
nejspíše svými slovy narážel na akci zvanou Koncert pro budoucnost 2017,
který se dnes koná na Václavském náměstí a kde budou vystupovat
řečníci jako Tomáš Sedláček, Daniel Kroupa, Šimon Pánek, ale i
prezidentští kandidáti Marek Hilšer, Jiří Drahoš či Pavel Fischer.

Nechyběl ani biskup Václav Malý, jenž patří k nejvýznamnějším
osobnostem sametové revoluce roku 1989. Biskup připomněl, jak srdečná a
vřelá atmosféra provázela masová setkání při protirežimních
demonstracích. Vyzdvihl roli lidí mimo Prahu, kteří se podíleli na pádu
režimu. „My jsme byli viditelnou tváří, ale pak tu byly stovky dalších,
kteří šířili tu osvětu. A já jim chci velmi poděkovat, protože
přisuzovat si zásluhu jen pro nás Pražáky by bylo nespravedlivé,“ ocenil
původce tehdejších změn Václav Malý.

Zárověň si ale také Malý povzdechl nad růstem popularity extremistů a
demagogů, kteří těží z šíření strachu a následných slibů, že nás
ochrání. „Žijeme ve světě, který se spojuje a je to nová etapa
lidských dějin. Lidé se přemísťují a cestují, na to si musíme zvyknout.
Dnes již nemůže existovat nějaká jednolitá společnost,“ prohlásil
biskup Malý.

Herman se ve svém proslovu pro změnu vyjádřil k tomu, že je velmi rád, že
komunisté ztrácejí voličskou podporu. Účast komunistů v parlamentu prý
považuje za hanbu české společnosti jednadvacátého století.

Pokud by došlo k ustavení vlády s účastí nebo podporou komunistů, bylo by
to pro ministra kultury Daniela Hermana podle jeho slov veliké zklamání a
odklon od ideálů roku 1989. „Nesmíme k tomu mlčet. Komunisté jsou
nedemokratickou silou, mají na svém štítu obrovské zlo, režim, který
mučí a vraždí své odpůrce, nemá v demokratické společnosti žádné
místo,“ nabádal Herman.

Méně přívětivého přijetí se na Národní třídě dočkal Tomio Okamura.
Část přítomných ho uvítala pískotem. Nesouhlasné projevy mířené na
jeho adresu komentoval s tím, že projevy nesouhlasu jsou v pořádku. „Nás
volilo více než půl milionu lidí, zbytek nás nevolil. Velice si vážím
toho, že můžeme svobodně projevovat názory. Jen je důležité, aby to byl
takový projev názoru, abychom respektovali i názory jiných lidí,“
vzkázal protestujícím Okamura.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Zemřel hacker, který udal informátorku WikiLeaks Chealsy Manningovou

Ve věku 37 let zemřel počítačový hacker Andrian Lamo, na základě jehož
informací byla zatčena informátorka WikiLeaks Chelsea Manningová.

O smrti informoval přes Facebook jeho otec. Informace byla potvrzená místní
vládou.

V roce 2010 se hacker přes internet seznámil s bývalým příslušníkem
armády USA Bradlym Manningem, který se během dopisování přiznal, že
poskytuje tajné dokumenty serveru WikiLeaks.

Za předávání interních informací byl Manning odsouzen na 35 let. Ve
vězení si bývalý voják změnil pohlaví a přejmenoval se na Chelsea. V
minulém roce prezident Barack Obama před svým odchodem trest zmírnil na
pětinu a Chelsea byla propouštěna.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Nízké mzdy v Aholdu řešil Sobotka s velvyslancem

Nizozemský velvyslanec Eduard Hoeks by měl informovat vedení mateřské
společnosti Ahold o nízkých mzdách, které firma vyplácí svým
zaměstnancům v Česku. Zároveň by měl o situaci informovat i nizozemské
ministerstvo zahraničí. Po dnešním jednání s ním to očekává premiér
Bohuslav Sobotka (ČSSD), který se v pátek spolu s odboráři setká se
zástupci firmy. Odbory se s vedením společnosti zatím nedokážou dohodnout
v kolektivním vyjednávání na nárůstu mezd v příštím roce ani na
jednorázovém letošním dorovnání.

„Firma Ahold i další nadnárodní společnosti dosahují v ČR velkých
obratů, mají velké zisky, odvádí velké dividendy svým vlastníkům, ale
příliš málo peněz tady nechávají pro naše zaměstnance,“ uvedl Sobotka.
Podle odborářů působících ve společnosti berou provozní zaměstnanci
Aholdu jako skladníci nebo pokladní kolem 12 500 Kč hrubého měsíčně.
Společnost tyto údaje rozporuje, mzda podle ní činí 15 500 korun včetně
takzvané variabilní složky, kterou Ahold začal uplatňovat začátkem
letošního roku.

Západní země jako Francie, Belgie nebo Nizozemsko podle Sobotky často
řeší sociální dumping, kdy pracovníci z východu berou nižší mzdy a
tamní obyvatelé jim nemohou na trhu práce konkurovat. Podle premiéra se to
však nezmění, dokud se nezačnou platové podmínky v Evropě sjednocovat,
tedy by měly růst i platy v ČR.

Maloobchodní řetězec Ahold v pátek v kolektivním jednání s odbory navrhl
pro příští rok růst mezd provozních zaměstnanců v průměru o 8,5
procenta, pro rok 2018 o dalších sedm procent. Odboráři chtějí letos
přidat jednorázově 1000 korun a v příštím roce sedmiprocentní zvýšení
mezd.

Zaměstnancům společnosti letos od 1. března vzrostly mzdy o tři procenta,
což podle předsedkyně Odborového svazu pracovníků obchodu Renáty
Burianové představuje u typického zaměstnance růst o 250 korun měsíčně.
Současné platy tak dosahují poloviny průměrné mzdy v Česku a jsou podle
odborů o málo vyšší, než je současná minimální mzda 9900 korun. Platy
na obdobných pozicích v rámci jiných řetězců jsou údajně o zhruba
třetinu vyšší.

Části zaměstnanců podle společnosti vzrostly mzdy i k začátku října.
Mělo jít o loajální zaměstnance, kteří jsou ve společnosti více než
pět let. Navýšení se dotklo téměř 2500 pracovníků na provozních
pozicích a mzda se jim zvýšila o 4,4 procenta v průměru, uvedla už dříve
firma.

Většina velkých obchodních řetězců v ČR v poslední době zlepšila
hospodaření. Český Ahold v letošním prvním čtvrtletí zvýšil zisk o 75
procent na sedm milionů eur (189,2 milionu Kč).

Podle odhadu odborů pracuje v tuzemském maloobchodu a velkoobchodu celkem 180
000 lidí. Ahold, který supermarkety Albert provozuje, v České republice
zaměstnává 17 000 lidí.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Diplomatovi z USA ruply nervy. Po vítězství Trumpa napsal něco, co pak
raději smazal

Bývalý velvyslanec Spojených států amerických v Ruské federaci Michael
McFaul na Twitteru okomentoval průběžný výsledek amerických
prezidentských voleb a pogratuloval Putinovi k úspěchu. Později svůj
příspěvek smazal, uvádí server Regnum.ru.

Bývalý americký diplomat Michael McFaul ještě před zveřejněním
konečného výsledku amerických prezidentských voleb a vítězstvím Donalda
Trumpa na svém twitteru poblahopřál ruskému prezidentu k úspěchu.

Podle mínění bývalého představitele Spojených států v Moskvě se sám
Putin angažoval v amerických volbách a přispěl k Trumpovu úspěchu.

„Putin se naboural do našeho volebního procesu a sklidil úspěch. Dobrá
práce,“ objevilo se na sociální síti McFaula.

Tento příspěvek byl ovšem zanedlouho po jeho zveřejnění ze sociální
sítě odstraněn.

Bývalý diplomat doplnil, že ještě „nikdy nebyl tak zklamaný americkou
politikou jako dnes a doufá, že zítra se bude cítit lépe“.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Senátor Láska k těm, kteří chtějí trestat za hanobení prezidenta: Když
jsem si četl seznam poslanců, kteří jsou pod návrhem podepsáni...

ROZHOVOR Provokací nazval senátor Václav Láska návrh více než šedesáti
poslanců na znovuzavedení trestného činu hanobení hlavy státu. Soudí, že
navrhovatelům se upřímně stýská po minulých časech a tohle je pro ně
způsob, jak svoji tužbu prezentovat. „Ten návrh říká jediné: česká
společnost je úplně blbá, neumí se sama korigovat, neumí se chovat,
tudíž musíme vrátit do hry trestní právo. A trestní právo bude určovat,
co smíte říkat a co říkat nesmíte,“ kritizuje v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz advokát a bývalý policejní vyšetřovatel snahy o
omezení svobody projevu.

Šedesátka poslanců nám připravila pěkný dárek ke státnímu svátku 17.
listopadu, který je Dnem boje za svobodu a demokracii, když navrhli zavést
znovu trestný čin hanobení hlavy státu, stejně jako to platilo v minulém
režimu. Co tomu říkáte?

Mě překvapilo hlavně to množství poslanců, kteří návrh podepsali,
tuším, že je jich šedesát čtyři, takže to není čin jednotlivce nebo
malé skupiny. Tedy opravdu velká skupina poslanců má názor, že bychom se
měli vrátit zpět a znovu zavést tento trestný čin, který tu existoval za
komunismu. A jsem z toho velmi nepříjemně překvapen.

A jak vnímáte to načasování těsně před výročím 17. listopadu?

To už mi přijde, že je to schválně. Aby to získalo větší mediální
pozornost, načasuje se to do chystaných oslav 17. listopadu. Je to možná
trochu just a provokace.

Ale just a provokace proti čemu nebo komu?

Když jsem si četl seznam poslanců, kteří jsou pod návrhem podepsáni,
myslím, že oni si opravdu upřímně myslí, že by to tak být mělo, že se
jim po uplynulých dobách upřímně stýská a tohle je pro ně způsob, jak
svoji tužbu po starých časech opravdu prezentovat. Oni jednají opravdu
upřímně.

Co by znamenalo, kdyby tento návrh prošel? Zvlášť když dnes máme na
Pražském hradě prezidenta, o kterém je známo, že si sám nebere servítky
a urazil už kdekoho, od Ferdinanda Peroutky přes amerického velvyslance až
po kritiky prezidenta, když na jeho setkáních s občany dají najevo, že s
jeho chováním nesouhlasí.

To je právě na tom to zvláštní, že v době, kdy velká část společnosti
oceňuje chování pana prezidenta a říká, že natvrdo říkat, co si myslím,
je správné chování, žádná falešná politická korektnost, kdy nemalá
část společnosti. uznává nebo dokonce obdivuje takové chování, najednou
přichází návrh změny trestního zákona, která vůči osobě, která je
nositelem této změny politického stylu, povolává na ochranu trestní zákon,
aby styl, který prezentuje, nemohl být použit proti němu a jeho
následovníkům. Je to ochrana funkce, ne konkrétní osoby. To mi připadá
jako obrovský paradox a dvojí metr, že někdo může urážet, obviňovat,
ale běda, když to provedete jemu, spácháte trestný čin a budete
potrestáni.

Není to absurdní v době, kdy Nejvyšší soud rozhodl, že navzdory
pravomocnému rozsudku se zatím nemusí Kancelář prezidenta republiky
omlouvat za prezidentovo nařčení Ferdinanda Peroutky, protože by jí to
mohlo způsobit závažnou újmu?

Je to samozřejmě strašně paradoxní s ohledem na současnou osobu prezidenta.
On má určitý styl, který na jednu stranu obdivujeme, ale na druhou stranu,
když ho použijete proti němu, spácháte trestný čin. Ale i když odhlédnu
od toho, kdo je prezidentem, je to strašné z toho pohledu, že ten návrh
říká jediné: česká společnost je úplně blbá, neumí se sama korigovat,
neumí se chovat, tudíž musíme vrátit do hry trestní právo. A trestní
právo bude určovat, co smíte říkat a co říkat nesmíte. Jinými slovy
tenhle návrh říká, tahle společnost je nedospělá, proto znova budeme
muset vaši svobodu projevu omezovat trestním právem, jako to bylo za
totalitního systému, protože tak je to správné a tak to tahle společnost
potřebuje. V tom je návrh tak hrozný, že uráží a dehonestuje celou
českou společnost.

Ale tento návrh už je vlastně druhý krok na cestě k omezení projevu.
Nebylo prvním krokem už zavedení přestupku za urážku úřední osoby, za
kterou hrozí vysoká pokuta?

Máte naprostou pravdu, je to další krok. Já jsem strašně protestoval proti
znění přestupkového zákona s dehonestováním úřední osoby a zvýšením
pokut, upozorňoval jsem, že je to odklon od svobody projevu a návrat zpátky
k perzekuci, kdy se budou některé verbální projevy trestat. A tenhle návrh
je jen pokračování stylu, kdy se odvracíme od svobody projevu, od demokracie
zpět k určitému totalitnímu směru, který bude filtrovat, co říkat smíme
a co ne a ty špatné verbální projevy bude trestat přestupkovým a teď i
trestním právem.

Neobáváte se, že tento trend bude dál pokračovat? Teď je to prezident, ale
nepřijdou za chvíli další návrhy, aby se podobné „ochraně“ mohli
těšit i členové vlády a parlamentu?

Samozřejmě, že se může stát, když tohle projde, že přijdou návrhy
další, že stejným způsobem začnou být chráněni poslanci, senátoři a
další. Je to prostě špatný směr. Pokud jako senátor někoho naštvu a on
mi chce říci, že to je úplná blbost, co dělám nebo hlásám, a přidá k
tomu zemitější výraz třeba do e-mailové komunikace, tak to naprosto
respektuji a nechtěl bych, aby mne v tomto směru chránil trestní zákon. Ale
i svoboda projevu má své hranice, nemůžete někomu vyhrožovat třeba
ublížením na zdraví nebo smrtí. Je v pořádku, že tyto věci jsou
postihovány trestním právem. Ale pokud někdo v diskusi použije ostřejší
výraz a řekne: vy jste blbec, vy jste vůl, tak to beru jako součást
komunikace a rozhodně si nepřeji, aby mne před takovými výrazy chránilo
trestní právo. Nestál bych o to. Nevím, jestli to skončí ochranou
prezidenta, nebo jestli bude snaha chránit i další, třeba členy vlády nebo
Parlamentu, ale je to prostě strašně špatný směr, kterým se ubíráme.

Ale šibenice na loňské protiislámské demonstraci prošly, Městský soud v
Praze odmítl žalobu, kterou podalo Ministerstvo vnitra na Prahu 1 za to, že
radnice dospěla k závěru, že nešlo o přestupek. Takže podle soudu nosit
na demonstrace šibenice a veřejně jimi někomu vyhrožovat nepřesahuje meze
svobody projevu. Podle soudu nešlo o trestný čin a podle magistrátu dokonce
ani o přestupek. Jak tomu tedy rozumět?

To je přesně nejednoznačné a nepředvídatelné posuzování ze strany
současné justice. Na jedné straně byl trestně stíhán člověk, který na
vojenský konvoj ukázal holý zadek, naštěstí bylo to trestní stíhání
zastaveno, ale vůbec nechápu, že bylo zahájeno. Jde o byť svérázný, ale
projev názoru člověka, který nikomu neublíží a nikomu nevyhrožuje, je to
jeho právo a to bylo perzekvováno. A na druhé straně bylo rozhodnuto, že to
nic není, pokud někdo chodí se šibenicemi nebo někde mává při proslovu
oprátkou, což už je za hranicí svobody projevu, protože to už je právě
ta výhr§žka násilím. Myslím, že jako společnost máme obrovský problém
v tom, že si nedokážeme jednotně nastavit parametry pro to, co je svoboda
projevu, a co není. Některé věci posuzujeme strašně protichůdně a
odlišně, což způsobuje nejistotu, kde má svoboda projevu hranice, které
chceme akceptovat.

Myslíte si, že když prošlo v Parlamentu zpřísnění přestupkového
zákona a pokuty za urážku úřední osoby, má i tento návrh naději na
schválení?

Jak si přehrávám v hlavě současné složení Senátu, dovolím si
předvídat, že přes Senát by takový návrh neprošel.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Vzhůru do hospod, na fotbal a na vesnické tancovačky! Zimola sepsal nový
program ČSSD

Vzhůru do hospod, na fotbal a na vesnické tancovačky! Exhejtman Jihočeského
kraje Jiří Zimola sepsal nový program ČSSD. „Start pro náš restart, to
je název prohlášení jihočeské sociální demokracie, jasně v něm
říkáme, jak dál s ČSSD,“ napsal Jiří Zimola na svém facebookovém
profilu a vyzval veřejnost k jeho přečtení.

Jako první Jiří Zimola upozornil na to, že je potřeba porozumění a
návrat ke kořenům. „Musíme se znovu naučit chápat voliče. Musíme
vědět, co je trápí, o čem přemýšlejí, některými našimi tématy jsme
se jim totiž vzdalovali a vnucovali něco, co nechtěli. Je jasné, že nás
nikdy nebudou volit všichni, proto musíme vědět, kdo jsou a budou naši
voliči, a na ty zacílit,“ napsal Zimola a dodal, že experimentů bylo už
dost a je čas vrátit se zpátky k těm, kteří ČSSD rozuměli. Tedy
zaměstnanci, senioři, lidé z menších měst a obcí, rodiny s dětmi,
střední třída.

Zdůraznil i to, že vyjadřování sociálních demokratů musí pro voliče
jasné. „Musíme umět pojmenovat věci a stručně vysvětlit náš postoj k
nim. Sbohem nesrozumitelným, obecným a nic neříkajícím heslům,“ dodal s
tím, že ČSSD strana musí být naprosto čitelná i v otázkách, jako jsou
vztah k prezidentovi, přijímání uprchlíků nebo zavedení eura.

„Přiznejme si, v poctivost ČSSD nikdo nevěří od doby grossovských hesel
‚Jsem sociální demokrat‘ a ‚Myslím to upřímně‘. Dokázali jsme se
zpronevěřit našim slibům výměnou za posty ve vládě a koalici. Náš
program musí být na prvním místě, proto nás přece lidé volí,“ uvedl
exhejtman.

Sociální demokraté by podle jeho slov měli dodržet to, co říkají, a
dokazovat to svými činy. „Když řekneme, že nesouhlasíme s církevními
restitucemi a bohatými finančními náhradami pro církve, když kvůli tomu
dokonce obstruujeme ve sněmovně a vyvěšujeme barevné billboardy, musíme se
pak skutečně pokusit je zastavit a neprodat je za vládu! Nebojme se lidem
říct, že něco nejde,“ zdůraznil Zimola s tím, že ČSSD nemůže všem
slibovat všechno.

Podle Zimoly je potřeba, aby sociálním demokratům nechyběla ani skromnost,
a že je potřeba s lidmi zase mluvit. „Vysvětlujme jim, jaký je náš
program a co to pro ně bude znamenat. Život není jen Praha a reportáže
České televize, nepodléhejme tomu! Lidé mají svůj názor a trápí je
úplně jiné věci, než si možná myslíme a připouštíme,“ nabádá
Zimola a dodává, že by se ČSSD neměla chovat jako papaláši, ale jako
normální lidé. „Vzhůru do hospod, na fotbal a na vesnické tancovačky,“
vybízí.

„Lidé očekávají jasné názory a silného lídra. Chtějí takového
politika, který se nebojí, věci řídí a skutečně je zařídí. Naši
představitelé musejí být rozhodní a uvěřitelní,“ je přesvědčen
Jiří Zimola a dodává, že ČSSD by neměla chybět rozhodnost jako doposud.
„Nesmíme se bát v diskusích s křiklouny a voliči musejí být naprosto
přesvědčeni o správnosti našeho programu. Bohužel to v posledních letech
vypadalo, že jsme o správnosti programu nebyli sami přesvědčeni,“
uzavřel.

Co by nemělo být pouhým klišé vykukujícím z billboardů, je podle Zimoly
solidarita. „Musíme být solidární s těmi, kteří pomoc potřebují.
Poslouchejme připomínky těch, kteří pomoc poskytují. Lidé jsou
solidární, sbírají víčka PET láhví nebo posílají dárcovské esemesky,“
míní Zimola. Lidé podle něj chtějí vědět, na co jejich peníze jdou, a
mít jistotu, že si je nevyinkasují a nezneužijí šmejdi.

Základní vlastností moderní společnosti a moderní ČSSD je také tolerance.
ČSSD by podle Zimoly měla respektovat jakékoli menšiny a pomáhat jim. „Používejme
při tom zdravý rozum a spravedlivý přístup, kvůli kterému se nebude
cítit znevýhodňována většina,“ sdělil a dodal, že by se sociální
demokraté měli vymezit proti extrémním formám pozitivních diskriminací a
podporovat partnerství homosexuálů a třeba i adopci dětí těmito páry,
či podporovat kariéry žen, ale neubližovat jim umělými kvótami na jejich
zastoupení v politice či byznysu.

Dále upozornil, že síla je především v jednotě a strana by měla znít
jedním hlasem. „K tomu je ale třeba dojít bohatou vnitrostranickou diskusí,
pořádáním anket a referend, společným sestavováním programu a
pořádáním besed a diskusních setkání. Členové ČSSD musejí mít
možnost projevit svůj názor a obhájit ho,“ dodal.

Jiří Zimola si prý uvědomuje, že strana je už zkostnatělá a archaická.
Měla by proto být více otevřena. „Jsme zkostnatělí tématy,
vyjadřováním i strukturou. Jsme nepružní a nepřitažliví jak pro mladé
lidi, tak pro kohokoli jiného. To není o tom, jak vypadáme, ale jak myslíme,“
řekl a sociální demokraté musejí začít přemýšlet více svěže a
oslovovat i mladší generaci.

Aby vůbec mohlo dojít k naplnění všech předchozích bodů, musejí
sociální demokraté chtít změnit především celou stranu, než tak, jak
jsme ji doposud znali. „Musíme stabilizovat ekonomickou stránku ČSSD, a
bude-li třeba, prodat tradiční nemovitosti, třeba i včetně Lidového domu.
Lidé jsou víc než baráky. Respektujme názory zdola a do kandidátních
listin zasahujme jen v opravdu nezpochybnitelných a křiklavých případech,“
uzavřel Jiří Zimola s tím, je třeba zmobilizovat členskou základnu a dát
členům možnost podílet se na nové ČSSD.

Co přesně napsal Jiří Zimola:

Start pro náš restart. To je název prohlášení jihočeské sociální
demokracie, které dnes zaznělo na jednání ÚVV v Hradci Králové. Jasně v
něm říkáme, jak dál s ČSSD. Budu rád, když si ho přečtete a něco mi k
tomu napíšete.

1) Porozumění a návrat ke kořenům Musíme se znovu naučit chápat voliče.
Musíme vědět, co je trápí, o čem přemýšlí, některými našimi tématy
jsme se jim totiž vzdalovali a vnucovali něco, co nechtěli. Je jasné, že
nás nikdy nebudou volit všichni, proto musíme vědět, kdo jsou a budou naši
voliči a na ty zacílit. Dost bylo experimentů, je čas vrátit se zpátky k
těm, kteří nám rozuměli, v minulosti nás volili a teď od nás odešli:
zaměstnanci, senioři, lidi z menších měst a obcí, rodiny s dětmi,
střední třída. Obyčejní, normální lidé s jejich každodenními
starostmi i radostmi.

2) Srozumitelnost Naše vyjadřování musí být jasné, žádné úřednické
ptydepe a vytáčení. Musíme umět pojmenovat věci a stručně vysvětlit
náš postoj k nim. Žádné okecávání, žádné obezličky! Sbohem
nesrozumitelným, obecným a nic neříkajícím heslům. Naše strana musí
být naprosto čitelná i v otázkách, jako je vztah k prezidentovi,
přijímání uprchlíků nebo zavedení eura.

3) Poctivost Přiznejme si, „poctivost“ ČSSD nikdo nevěří od doby
grossovských hesel „Jsem sociální demokrat“ a „Myslím to upřímně“.
Dokázali jsme se zpronevěřit našim slibům výměnou za posty ve vládě a
koalici. Náš program musí být na prvním místě, proto nás přece lidé
volí. Proto když řekneme, že nesouhlasíme s církevními restitucemi a
bohatými finančními náhradami pro církve, když kvůli tomu dokonce
obstruujeme ve Sněmovně a vyvěšujeme barevné billboardy, musíme se pak
skutečně pokusit je zastavit a neprodat je za vládu! Nebojme se lidem říct,
že něco nejde. Nemůžeme VŠEM slibovat VŠECHNO. Nebojme se přiznat, že
jsme udělali chybu v některých zákonech typu registr smluv, veřejné
zakázky na nejnižší cenu, zákaz kouření v hospodách, EET, inkluze,
pamlsková vyhláška atd. Lidé přijmou fakt, že někdo udělal chybu a chce
ji odčinit, nepřijmou vykrucování a setrvávání v omylu. Opravdová
poctivost. Cokoliv jiného je cesta do pekel a politického zapomnění!

4) Skromnost Vraťme se ze zadních sedadel aut zpátky do ulic. Mluvme s lidmi
a vysvětlujme jim, jaký je náš program a co to pro ně bude znamenat. Život
není jen Praha a reportáže České televize, nepodléhejme tomu! Lidi mají
svůj názor a trápí je úplně jiné věci, než si možná myslíme a
připouštíme. Přestaňme být jen „kluci z plakátů“ a „papaláši z
limuzín“. Vzhůru do hospod, na fotbal a na vesnické tancovačky!

5) Rozhodnost Lidé očekávají jasné názory a silného lídra. Chtějí
takového politika, který se nebojí, věci řídí a skutečně je zařídí.
Naši představitelé musí být rozhodní a uvěřitelní. Nesmí se bát v
diskusích s křiklouny a musí být naprosto přesvědčeni o správnosti
našeho programu. Bohužel to v posledních letech vypadalo, že jsme o
správnosti programu nebyli sami přesvědčeni, potáceli jsme se z jedné na
druhou stranu, alibisticky přejímali rozhodnutí evropských politiků a byli
ve vleku nejrůznějších lobbistických skupin.

6) Solidarita Solidarita nesmí být jen klišé z billboardu. Musíme být
solidární s těmi, kteří pomoc potřebují. Poslouchejme připomínky těch,
kteří pomoc poskytují. Lidé jsou solidární, sbírají víčka PET lahví
nebo posílají dárcovské SMSky. Chtějí ale oprávněně vědět, na co
jejich peníze jdou a mít jistotu, že si je nevyinkasují šmejdi s lidskou
bídou a že je nezneužijí ti, kteří nikdy nepracovali a založili si na tom
slušné živobytí.

7) Tolerance Žij a nech žít, to musí být základní imperativ moderní
společnosti a moderní ČSSD. Respektujme jakékoli menšiny a pomáhejme jim.
Používejme při tom ale zdravý rozum a spravedlivý přístup, kvůli
kterému se nebude cítit znevýhodňována většina. Vymezme se proti
extrémním formám pozitivních diskriminací. Podporujme partnerství
homosexuálů a třeba i adopci dětí těmito páry. Podporujme kariéry žen,
ale neubližujme jim umělými kvótami na jejich zastoupení v politice či
byznysu. Braňme je před těmi, kdo je vydírají nebo zneužívají, ale
ostře odmítněme nesmyslné vlny současného feminismu, kdy přirozená
mužská zdvořilost a galantnost při otevírání dveří, obdarování
květinou nebo pomoc s nákupní taškou je vnímána jako úchylka a div ne
trestána vězením! Pomozme s integrací těm politickým či ekonomickým
imigrantům, kteří přichází do naší země hledat svůj nový domov, za
podmínky, že budou respektovat zákony a tradice této země, ať již
společenské, kulturní nebo náboženské.

8) Jednota V jednotě je síla a strana musí znít jedním hlasem. K tomu je
ale třeba dojít bohatou vnitrostranickou diskusí, pořádáním anket a
referend, společným sestavováním programu a pořádáním besed a
diskusních setkání. Členové ČSSD musí mít možnost projevit svůj názor
a obhájit ho. Odlišný názor nesmí být trestán vnitrostranickou
ostrakizací. Pracujme společně na programu ČSSD! Náš program nám nesmí
ordinovat intelektuálové stojící mimo stranu, ti mohou pomáhat, přinášet
témata a účastnit se diskuse. Nesmí jej ani určovat marketingoví
stratégové, ti jej jen musí co nejlépe prodat! Členové ČSSD nesmí být
figurkami v hlasovací mašinérii, jejichž hlas zajímá funkcionáře jen na
volebních konferencích. Musí se aktivně podílet na diskusi uvnitř strany a
poté respektovat názor většiny. Stop vnitrostranickým válkám a
pletichaření!

9) Otevřenost Je nám 140, ale to neznamená, že musíme být zkostnatělá a
archaická strana. Tématy, vyjadřováním i strukturou. Jsme nepružní a
nepřitažliví, jak pro mladé lidi, tak pro kohokoli jiného. To není o tom,
jak vypadáme, ale jak myslíme! Žijeme v 21. století, chovejme se podle toho!
I naši tradiční voliči chtějí, abychom mysleli svěže, přicházeli s
tématy moderního a konkurenceschopného školství, chytrých inovací,
pokroku ve zdravotnictví či smart dopravě. Musíme se otevřít novým
myšlenkám, novým lidem a nezašlapat jejich iluze ve zkostnatělém
vnitrostranickém systému. Dejme možnost vyniknout těm, kteří se nebojí
zavádět moderní věci ve prospěch sociálně demokratických idejí.

10) Totální mobilizace K naplnění všech předchozích bodů musíme chtít
změnit sami sebe a stranu, jak jsme ji doposud znali. Jiné cesty není.
Musíme stabilizovat ekonomickou stránku ČSSD a bude-li třeba, prodat
tradiční nemovitosti, třeba i včetně Lidového domu. Lidé jsou víc než
baráky, přežití strany je důležitější než prestižní adresa v centru
Prahy! Kvůli operativnosti v rozhodování musíme zjednodušit stranickou
strukturu a posílit kompetence nejužšího týmu. Prodloužit délku mandátu
vedení strany, aby se strana nevysilovala zbytečnými vnitrostranickými
předsjezdovými boji. Výměnou za to bude plná odpovědnost vedení strany za
výsledky ve volbách. Využívat musíme všech moderních elektronických
prostředků pro diskusi i organizační záležitosti strany. Změňme stanovy
a zjednodušme vnitrostranická pravidla včetně volebních řádů.
Respektujme názory „zdola“ a do kandidátních listin zasahujme jen v
opravdu nezpochybnitelných a křiklavých případech, ne pro likvidaci
vnitrostranických kritiků. Zmobilizujme naší členskou základnu, otrávenou
a apatickou. Dejme členům možnost podílet se na nové ČSSD! Změňme sebe a
pak můžeme měnit společnost!

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Záchrana demokracie? Kalousek, ODS, lidovci a Starostové se sjednotili proti
Babišovi, Zemanovi a Okamurovi

Poslanecká sněmovna má nový subjekt, říká si Demokratický blok. Bude
bojovat proti nápadům hnutí ANO. Kvarteto opozičních stran se totiž
dohodlo na společném blokování Babišových snah. Jejich představitelé to
oznámili na společné tiskové konferenci v Poslanecké sněmovně, kde měl
hlavní slovo Petr Fiala z ODS, sledován Miroslavem Kalouskem, Petrem Gazdíkem,
Pavlem Bělobrádkem a dalšími zástupci TOP 09, KDU- ČSL a STAN.

Po deváté hodině se v Poslaneckém sněmovně měli sejít zástupci
opozičních stran, aby domluvili společný postup při obsazování
sněmovních výborů. Svolavatelem schůzky byl předseda České pirátské
strany Ivan Bartoš.

Po půl desáté se ale před kamerami v tiskovém středisku Poslanecké
sněmovny objevila velká skupina opozičních politiků. Byli v ní zástupci
ODS, TOP 09, lidovců i Starostů. Zástupci Pirátů, kteří schůzku svolali,
naopak chyběli.

Slova se pod dohledem Miroslava Kalouska, Pavla Bělobrádka, Petra Gazdíka a
dalších ujal předseda ODS Petr Fiala a začal vysvětlovat: „Tři týdny se
snažíme s vítězem voleb, hnutím ANO, vést standardní jednání.
Očekávali jsme, že výsledkem bude konsensuální, férová, normální
dohoda o tom, jak to bude vypadat.“ Nic takového podle něj není možné,
protože hnutí ANO něco jiného dělá, a něco jiného říká.

Strany budou společně postupovat při ustavování Sněmovny a volbě jejích
orgánů. Sice neutvoří společný klub, jejich neformální sdružení však
bude mít jméno: Demokratický blok.

„Kluby zastupují celkem 27,61 procent voličů,“ zdůraznil Petr Fiala v
narážce na volební zisk hnutí ANO.

Prvním krokem nového bloku bude vytvoření společné kandidátky do
sněmovních výborů a komisí.

Nově ustavený blok, který má disponovat 48 poslanci, požaduje dvě místa
ve vedení Sněmovny a předsedy výborů – bezpečnostního, branného,
mandátového a imunitního, školského, ústavněprávního, zahraničního a
hospodářského. Rovněž chtějí předsedy komisí pro kontrolu
zpravodajských služeb.

A překvapením nebyl konec. Petr Fiala vzápětí ohlásil, že nebude
kandidovat proti Radku Vondráčkovi z ANO na předsedu Poslanecké sněmovny,
jak původně avizoval. „Na základě dohody komunistů, SPD, ANO a za podpory
Pirátů se stala kandidatura ODS na předsedu Poslanecké sněmovny
bezpředmětnou. Já nebudu asistovat něčemu, co bylo dohodnuto mezi těmito
politickými subjekty,“ zdůraznil. Demokratický blok proto žádného
kandidáta na předsedu Sněmovny stavět nebude.

Po kolektivu Demokratického klubu přišel do řečniště samostatně
předseda Pirátů Ivan Bartoš. Jeho návrhy spadly utvořením opozičního
bloku pod stůl. „Návrh, že se domluví opoziční strany a budou nárokovat
předsedy výborů PS, byl zajímavý pro ODS, nicméně žádná ze stran tento
návrh nevzala za svůj,“ zalitoval.

Podle něj už na počátku jednání vystupovaly ostatní strany jako skupina.
Jakékoliv další jednání prý podmiňovaly tím, že Piráti nepodpoří
Vondráčka na předsedu Sněmovny, což Bartoš odmítl.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Čína vede v závodě o instalaci elektromagnetického kanónu na válečnou
loď

Média na celém světě jsou v napětí kvůli fotografiím divně
vypadajícího kanonu, který je nainstalován na čínské válečné lodi.

Po dlouhých diskuzích se experti nakonec shodli na tom, že zbraň, která je
neobvykle velká a celkově na pohled jiná ve srovnání s jakoukoli zbraní v
čínském zbraňovém arzenálu, je elektromagnetické dělo. Bylo
naistalováno na výsadkovou loď Haiyang Shan.

Nehledě na to, že Peking nepotvrdil existenci nové zbraně, několik novin,
včetně Asian Times, citovalo čínské armádní zástupce, jež říkali, že
Čína bude provádět námořní testy elektromagnetického děla.

Zhang Xiao, členka asociace vědců Námořní univerzity inženýrství
čínské armády, řekla pro Asia Times, že asi po 50 000 testech palubních
systémů Haiyang Shan vyplula do Jihočínského moře pro provedení dalších
testů.

Neřekla přesně, které systémy se konkrétně testují a zda se z děla
provádí střelba.

Čína se i přesto stala první zemí, která namontovala prototyp
elektromagnetického děla na loď.

Americká válečná loď třídy Zumwalt měla být první s
elektromagnetickým dělem na palubě. Mělo se to odehrát během tohoto roku.
Americké námořnictvo ale změnilo plány a místo toho si vybralo 155milimetrové
dělo AGS, která má dostřel až 60 námořních mil.

Efektivní dostřel elektromagnetického děla je odhadován na 200 kilometrů (124
mil). Elektromagnetické dělo využívá silná elektromagnetická pole mezi
dvěma kolejnicemi, které urychlují projektil až na hypersonickou rychlost.

Instalace elektromagnetického děla na Haiyang Shan nicméně neznamená, že
se tato zbraň stane standardem v nejbližší době. I když budou testy
úspěšné, tak sériová výroba těchto zbraní by mohla trvat roky.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Novinka z Řecka. Takto se uprchlíky snaží udržet na ostrovech

Řecko zakázalo dopravním společnostem prodávat uprchlíkům lístky na
trajekty, které by je převezly z ostrovů Egejského moře na pevninu. Uvedli
to dobrovolníci a pracovníci humanitárních organizací, kteří jsou
přítomni na ostrovech Lesbos a Leros. Jde však o dočasné opatření.
Informuje The Independent.

Řecké úřady se snaží všemi možnými způsoby zpomalit proud uprchlíků
směřujících do Evropy. Zatím poslední odhalili dobrovolníci a pracovníci
humanitárních organizací, když zjistili, že dopravní společnosti mají
zakázáno prodávat uprchlíkům lístky na trajekty z ostrovů Lesbos a Leros
směrem do Řecka.

Řecku totiž hrozí, že se stane útočištěm pro obrovské množství
uprchlíků, jelikož jejich počty jdoucí z Turecka nijak neklesají a země
na trase mezi Řeckem a Německem uzavřely svoje hranice a stanovily denní
limity uprchlíků, kteří mohou překročit jejich hranice. V Řecku se tak
hromadí nově příchozí i ti, jež nemohou odejít.

V současnosti je v zemi uvězněno na třicet tisíc lidí, kteří nemohou ani
jedním směrem, a tráví tak čas na veřejných prostranstvích. Uprchlické
tábory jsou totiž přeplněné a už nemohou přijímat další lidi.

Úřady tak v pátek požádaly dopravní společnosti, aby přestaly prodávat
uprchlíkům vstupenky na trajekty. Nyní jsou vládní lodě, které ještě
donedávna poskytovaly přepravu z ostrovů na pevninu, ukotveny v pevninských
i ostrovních přístavech a nikdo neví, za jak dlouho opět vyplují. Místo
toho fungují jako dočasné ubytování pro stále rostoucí počty uprchlíků.

Podle pracovníků organizace Lékaři bez hranic má Řecko v plánu začít
opět prodávat vstupenky na trajekt nejdříve v neděli, přičemž stanoví
limit 200 uprchlíků na loď s tím, že prioritně se lístky budou prodávat
řeckým občanům a turistům.

To však situaci zřejmě nezlepší, jelikož i když se uprchlíci dostanou
přes Řecko na hranice, tak protože sousední země nyní přijímají pouze
Syřany a Iráčany, zhruba 35 % všech příchozích zůstává v Řecku, což
vede k nepokojům a roztržkám s policií.

Podle mluvčího Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky Borise
Češirkova je však situace pod kontrolou. „Za posledních dvacet čtyři
hodin přišlo zhruba 1 000 lidí,“ řekl s tím, že v posledních dvou
měsících přišlo celkem 70 000 lidí, což je více než za prvního půl
roku 2015. Uvedl také, že ačkoliv se řecké úřady rozhodly s krizí více
bojovat, je třeba, aby dostaly pomoc od Evropské unie.

Řecký premiér Alexis Tsipras nedávno navrhl zavedení sankcí pro členské
země EU, které odmítají podílet se na ubytovávání uprchlíků. Zároveň
apeloval na „drastické zrychlení“ procesu zavádění hotspotů pro
uprchlíky. Slíbil také předsedovi Evropské rady Donaldu Tuskovi, že
poskytne těm, kteří zůstanou lapeni v Řecku, „důstojné životní
podmínky“.

Přesto zdůraznil, že jde o dočasné opatření a že Řecko přijme jen
svůj spravedlivý díl všech uprchlíků.

Prozatím se letos do Evropy doplavilo na 135 000 lidí a přinejmenším 400 po
cestě zahynulo.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Evropské státy v čele s Německem vydají prohlášení o zbrojení

Skupina 16 evropských států v čele s Německem se dnes chystá vydat
společné prohlášení, ve kterém vyzve k uzavření nové dohody s Ruskem o
kontrole zbrojení. Součástí skupiny jsou i Česká republika či Slovensko.
Dnes o tom na svém webu informoval list Die Welt, kterému při této
příležitosti poskytl rozhovor německý ministr zahraničí Frank-Walter
Steinmeier.

Podle Steinmeiera hrozí, že po sporu mezi Moskvou a Západem kvůli ruské
anexi ukrajinského autonomního poloostrova a nevyřešenému konfliktu na
východní Ukrajině vypuknou nové závody ve zbrojení. „Bezpečnost Evropy
je v ohrožení," řekl Steinmeier. „Vyzýváme všechny státy, které nesou
odpovědnost za bezpečnost Evropy, aby tuto iniciativu podpořily a připojily
se k dialogu o kontrole zbrojení," uvedl šéf německé diplomacie.

Po společném jednání dnes plánuje zmíněná skupina vydat společné
ministerské prohlášení. To bude podle informací Die Welt obsahovat
znepokojení ze sílící eroze evropského bezpečnostního pořádku. Další
setkání skupina plánuje na okraj ministerské schůzky Organizace pro
bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE), která se uskuteční 8. a 9.
prosince v Hamburku. Summit pořádá Německo, které letos OBSE předsedá.

Součástí skupiny je vedle Německa, Česka a Slovenska také Rakousko, Belgie,
Švýcarsko, Španělsko, Finsko, Francie, Itálie, Nizozemsko, Norsko, Rumunsko,
Švédsko, Bulharsko a Portugalsko.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Seriozní tisk: Německo v ohrožení. Islamisté ho chtějí zlikvidovat

Soeren Kern z amerického think-tanku Gatestone Institute se ve svém textu
věnuje pronikání Islámského státu na území Německa. Před několika
týdny v zemi došlo ke druhému útoku islamistů. Německá policie v
posledních měsících zatkla několik sympatizantů Islámského státu.
Velké nebezpečí představují především salafisté, jejichž počet
vzrostl v posledních pěti letech na více než dvojnásobek.

Německou veřejnost před více než čtrnácti dny znepokojil bezprecendentní
útok patnáctileté dívky marockého původu Safie S., která pobodala na
hlavním vlakovém nádraží v Hannoveru kuchyňským nožem
čtyřiatřicetiletého policistu. „Ten zde prováděl se svým kolegou
pravidelnou obchůzku, když si společně všimli, že je dívka sleduje.
Vyzvali ji proto k předložení identifikačních dokladů, což se stalo
jednomu z nich málem osudným,“ upřesňuje Kern.

Před deseti dny konstatoval veřejný žalobce Thomas Klinge, že Safia se
pokoušela již vloni v listopadu připojit k Islámskému státu. Její matka
ji však přesvědčila, by se vrátila zpět do Německa, což se také na
konci ledna stalo. „Útočnice nejevila žádné známky emocí. Zajímal ji
pouze její závoj. O osud těžce zraněného policisty se vůbec nestarala,“
cituje Kern vyjádření mluvčího policie, podle kterého byl útok předem
naplánovaný. Dívka již byla obviněna z pokusu o vraždu a teroristického
útoku.

Celý text v angličtině najdete ZDE.

Jak uvedl deník Die Welt, dívka byla součástí německé salafistické
scény již od roku 2008, kdy ji přitom bylo pouhých sedm let. Už tehdy se
objevovala v islamistických propagačních videích, které natáčel
islámský konvertita a nechvalně proslulý salafistický kazatel Pierre Vogel.
Safia však nebyla z rodiny jediná, kdo byl indoktrinován džihádisty. „Bratr
Safie Saleh právě nyní pobývá v tureckém vězení, kde byl obviněn z
pokusu připojit se k Islámskému státu,“ dodává Kern a konstatuje, že
násilný útok Safie byl druhým realizovaným islamistickým útokem v
Německu.

„Tím prvním byla vražda dvou amerických vojenských pilotů na letišti ve
Frankufrtu nad Mohanem před pěti lety. Pachatelem byl etnický Albánec z
kosova Arid Uka, který byl později odsouzen na doživotí,“ uvádí Kern a
poukazuje na zatčení čtyř členů Islámského státu, kteří plánovali
teroristický útok v Berlíně. Na zásahu probíhajícím v Berlíně, Dolním
Sasku a Severním Porýní – Vestfálsku se tehdy podílelo na 450 policistů.
Hlavou celého spiknutí byl pětatřicetiletý Alžířan, který přebýval od
loňského roku se svou manželkou a dvěma dětmi v uprchlickém centru.

„Vydával se za Syřana a podle pozdějších zjištění se Sýrií něco
společného přece jenom měl. Absolvoval v této zemi vojenský výcvik
Islámského státu. Společně s ním policie zatkla další tři Alžířany.
Džihádisté měli v plánu provést teroristický útok na kontrolním
stanovišti Checkpoint Charlie, který se stal symbolem studené války,
protože rozděloval východní a západní Berlín. Dále chtěli zaútočit na
náměstí Alexanderplatz,“ píše Kern a zmiňuje další zatýkání
příznivců jen o několik málo dní později. „Osmého února policie
zajistila dvaatřicetiletého džihádistu, jenž žil v uprchlickém centru v
malém městečku Sankt Johann.“

„Že je situace vážná, dokazují slova šéfa zpravodajské služby BfV
Hanse-Georga Maaßena, který v rozhovoru pro televizi ZDF zmínil, že riziko
teroristického útoku je vzhledem k přítomnosti džihádistů ISIS mezi
uprchlíky velmi vysoké. O den dříve Maaßena citoval deník Berliner Zeitung,
když hovořil o více než stu varování upozorňujících na džihádisty
mezi uprchlíky. Pro další deník Der Tagesspiegel zase Maaßen uváděl, že
počet německých salafistů se zvýšil téměř na osm tisíc. Přitom
ještě před pěti lety jich nebyla ani polovina tohoto počtu,“ píše Kern.

Salafisté sice stále představují v rámci šestimilionové muslimské
komunity žijící v Německu malé procento, ale o to jsou nebezpečnější.
„Salafisté chtějí v Německu založit Islámský stát,“ cituje Kern
Maaßenovo vyjádření pro deník Frankfurter Allgemeine Zeitung a uvádí, že
se. k Islámskému státu doposud podle informací deníku Die Welt připojilo
800 lidí žijících v Německu, přičemž 60 % jsou držiteli německého
pasu. „Asi třetina z nich se již vrátila domů a asi 130 jich bylo zabito v
průběhu bojů na území Sýrie a Iráku.“

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Zaorálek v Bruselu: ČR by chtěla zvýšit prostředky na odhalování
ruských dezinformací

Česká republika se zasazuje o zvýšení prostředků i počtů lidí, kteří
se na evropské úrovni zabývají strategickou komunikací, především
směrem k východu. Novinářům to dnes v Bruselu řekl český ministr
zahraničí Lubomír Zaorálek. Praha není podle něj v této své snaze
osamocená a hledá další spojence. Také jiné, především východní země
EU poukazují na potřebu čelit falešným a zavádějícím informacím z
tohoto směru, jejichž cílem je zkreslovat či dokonce ovlivňovat politickou
situaci.

V září 2015 v reakci na dezinformace, které často měly původ v Rusku a
souvisely především s děním kolem Ukrajiny, summit EU rozhodl o vzniku
specializovaného týmu v rámci evropské diplomatické služby. Pracuje v něm
14 lidí, včetně českého zástupce. Tým analyzuje a odhaluje
nejrůznější dezinformace, na svém seznamu má nejméně 3500 takových
zjištění, naposledy v souvislosti s děním v Katalánsku. Tým se kromě
toho snaží přispívat k pozitivnímu obrazu EU v zemích Východního
partnerství.

Více než sto politiků a bezpečnostních expertů z 22 zemí z Evropy a
Ameriky nedávno vyzvalo evropské lídry jako je šéfka unijní diplomacie
Federica Mogheriniová, aby počty expertů v týmu nejméně ztrojnásobili.
Zástupci EU by podle této "Pražské výzvy" také měli začít Rusko jasně
označovat jako hlavního původce těchto nepřátelských dezinformací.

Mogheriniová sama dnes nechtěla specifické případy dezinformací - ať už
v Katalánsku či třeba na Balkáně - komentovat. Připomněla ale, že
zvýšení počtu členů i rozpočtu příslušného týmu navrhovala
opakovaně a byly to členské země, které podobnou možnost dosud odmítaly.
"Potřebovali bychom rozšíření a dodatečné zdroje jsem navrhovala. Doufám,
že tentokrát podporu získám," poznamenala a připomněla, že europarlament
s větším rozpočtem problém nemá.

"Ráda bych zdůraznila jedno. Nejde jen o to čelit negativnímu vnímání a
nepravdivým informacím. Je to také o efektivní komunikaci týkající se
naší vlastní pozitivní agendy. A pro mne je tohle ta nejdůležitější
část práce," upozornila Mogheriniová. Efektivní informace o tom, co EU je a
co dělá, je podle ní základní a nejúspěšnější část strategické
komunikace.

Také zástupci především jižního křídla EU dnes v ministerské diskusi
podle Zaorálka upozorňovali hlavně na význam "pozitivní komunikace směrem
k jižním sousedům či na Balkán". To je podle něj ale jiným typem
strategické komunikace. "My se musíme soustředit na směr, odkud
přicházejí největší rizika a největší hrozby," míní Zaorálek.

Evropská komise dnes oznámila vznik expertní skupiny a začátek veřejné
konzultace týkající se problematiky falešných zpráv. Příští rok na
jaře chce na základě diskusí s veřejností a práce skupiny přijít se
strategií proti jejich šíření.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Zástupci města i kraje uctili v Brně památku boje za demokracii

Zhruba stovka lidí se dnes v Brně sešla u pomníku u krajského soudu při
pietním aktu u příležitosti Dne boje za svobodu a demokracii. Mezi nimi byli
zástupci města, kraje, soudů, městských částí i politických stran.
Primátorův náměstek Petr Hladík (KDU-ČSL) řekl, že 17. listopad vstoupil
do povědomí národa hned dvakrát, a to v letech 1939 a 1989.

Hladík se ujal úvodního proslovu. „Perzekuce studentů v roce 1939 dala
podnět k vyhlášení 17. listopadu jako Mezinárodního dne studentstva. V
roce 1989 se dnešní den stal impulzem ke svržení komunistické vlády. Dnes
si obě tato data připomínáme, abychom vyjádřili úctu všem, kdo zaplatil
kariérou, zdravím, nebo dokonce životem,“ uvedl Hladík.

Spolu s dalšími náměstky primátora Martinem Anderem (SZ) a Jaroslavem
Kacerem (TOP 09) položil věnec k pomníku. Pietní akce se účastnili i
další politici včetně starosty městské části Brno-střed Martin Landa (zvolen
za Žít Brno) a dalších zástupců městských částí.

U pomníku se poklonili i zástupci politických stran KDU-ČSL, ODS nebo Strany
zelených, zástupci Ústavního soudu a dalších soudů, veteráni a
pamětníci. Zazněly i verše Jaroslava Seiferta a státní hymna v podání
olomoucké vojenské hudby.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Sklenaříková o Slovensku: Jsem ze země, která již neexistuje

Modelka se slovenskými kořeny Adriana Sklenaříková naposled navštívila
svoji rodnou zemi, aby pokřtila svoji novou knihu Jsem ze země, která již
neexistuje. Na Slovensku přitom nachází společnost, která je již zcela
jiná. O tom informuje server Cas.sk.

„Jsem ještě ta starší generace, kde nás učili, že na západě je
všechno hrozné a že zemřeme, když tam pojedeme," cituje její slova TASR.
Na západě ale nakonec zůstala poté, co překonala jazykové nesnáze s
angličtinou a francouzštinou.

Sklenaříková promluvila i o změnách, které se od změny politického
systému odehrály.

„Od komunizmu se to strašně změnilo," — cituje její slova Čas. — „Přijíždím
na Slovensko a hledám tu ty věci, které jsem znala a nenacházím je. Vracím
se domu, protože tady mám rodinu, ale okolí, společnost a energie země je
úplně jiná."

Sklenaříková je manželkou marockého podnikatele.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Obama si myslí, že Rusko může dominovat na Ukrajině vojensky

V interview pro časopis The Atlantic prezident USA Barack Obama prohlásil, že
USA předpokládají, že Rusko může dominovat na Ukrajině vojensky.

„Ta skutečnost spočívá v tom, že Ukrajina — země, která nepatří do
NATO — bude vždy zranitelná před vojenským dominováním ze strany Ruska
nezávisle na tom, co děláme my (USA)", řekl Obama. Podle jeho slov, která
uvádí časopis bez uvozovek, patří Ukrajina mezi hlavní zájmy Ruska, a ne
USA.

Obama znovu řekl o ruském zasahování do záležitosti Ukrajiny —
obvinění, které Rusko nejednou popíralo.

„Mluvit o tom, že Rusko je nyní v silnější pozici v Sýrii nebo na
Ukrajině, v silnější pozici, než bylo před vpádem na Ukrajinu nebo
předtím, než musel (Putin) poslat vojenské síly do Sýrie —bude
zásadním nepochopením podstaty moci v mezinárodních záležitostech a
vůbec ve světě", prohlásil Obama.

„Reálná síly je v tom, že můžete dostat to, co chcete, aniž byste
museli použít násilí. Rusko bylo mnohem silnější, kdy vypadala Ukrajina
jako nezávislá země, která byla ve skutečnosti kleptokracií, a kterou bylo
možno tahat za provázky", dodal Obama.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Houbeles, to nás chcete přeřvat? Vy na lidi kašlete, účtuje Šichtařová
s těmi, co si myslí, že jsou chytřejší než plebs

Nad tím, že pomalu a plíživě mizí svoboda a demokracie, se na svém blogu
na serveru iDNES.cz zamýšlí ekonomka Markéta Šichtařová.

Připomíná, že když si v létě Britové odhlasovali brexit, následovaly
velmi agresivní reakce čelných představitelů EU. Mezi nimi zvláště
dominovali svou nesmiřitelností a viditelnou uražeností Martin Schulz,
předseda Evropského parlamentu, a Jean-Claude Juncker, předseda Evropské
komise. Společným jmenovatelem těchto reakcí byl postoj, že „zadarmo to
Britům nedarujeme“.

Jak dále Šichtařová píše, Schulz konkrétně na téma britského referenda
o vystoupení z EU řekl: „Není filozofií EU, aby dav rozhodoval o svém
osudu.“ „Jo tak. Podle nejvýš postaveného člena nejvyššího
evropského napřímo voleného orgánu ‚není filozofií EU‘, aby byla
respektována vůle většiny, která dotyčné pány volí... Tohle je
demokracie?“ ptá se Šichtařová.

Celý text je ZDE

Připomíná také, že v květnu 2016 šéf Evropské komise Jean-Claude
Juncker ve vší vážnosti směrem k premiérům členských států EU zase
prohlásil: „Příliš posloucháte své voliče. Chovejte se raději jako
Evropané na plný úvazek.“ „Aha, takže volení zástupci lidu příliš
poslouchají své voliče, a to je špatně? Nemáte pocit, že to nápadně
připomíná rétoriku fašistů či bolševiků?“ poznamenává Šichtařová.

Pozastavuje se i nad situací v ČR. „Nadávat na prezidenta není nic
divného; spíš by bylo divné, kdyby každý politik neměl své příznivce i
své odpůrce. Stěžovat si, že se mi nelíbí to a ono chování nebo
rozhodnutí prezidenta, je také zcela přirozené. Ale pořádat petice
tvrdící, že prezident není můj prezident, je asi tak chytré, jako když
Jean-Claude Juncker nabádal premiéry EU, aby začali ignorovat své voliče,“
píše Šichtařová.

Poukazuje na to, že jsme si vybrali přímou volbu prezidenta. A když už jsme
si vybrali přímou volbu a v ní prezidenta podle dopředu dohodnutých
pravidel zvolili, je prezident prezidentem. Jde zkrátka o princip.

„Tvrzení ‚já jsem inteligentnější než ten okolní plebs, a proto mám
právo tvrdit, že prezident by prezidentem navzdory demokratické volbě neměl
být‘ nesvědčí o tom, že dotyčný je na vyšší úrovni než jeho okolí;
svědčí naopak spíš o jeho nevzdělanosti,“ píše dále Šichtařová.

Všímá si i toho, že ti, kdo se nejvíc proti svobodné volbě vymezují,
často tvrdí: „V roce 1989 jsme přeci bojovali za svobodu a demokracii, a
teď obojí končí!“ „Houbeles. To jste jen nepochopili, co ta hesla
znamenají. Býti svobodný a žíti v demokracii totiž neznamená, že svět
se bude točit podle mého přání a že já jako menšina většinu na ulici
přeřvu,“ dodává Markéta Šichtařová.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Severní Korea pohrozila USA jaderným útokem. VIDEO

Severokorejská média DPRK Today na svém kanále na YouTube uveřejnila video,
na kterém je předveden jaderný útok proti USA.

V klipu pod názvem Poslední šance je popsána historie vzájemných vztahů
USA a KLDR a jsou předváděny možnosti severokorejské armády. Video končí
vypuštěním balistické rakety, která jakoby padá na Washington, a záběry
hořící vlajky USA.

V případě provokací ze strany USA „bez váhání provedeme preventivní
jaderný útok", uvádějí titulky k videu, píše New York Times.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Zdena Mašínová a její bratr se stali majiteli statku v Lošanech

Zdena Mašínová a její bratr Josef se oficiálně stali majiteli statku v
Lošanech na Kolínsku, který byl v minulosti odebrán jejich otci Josefu
Mašínovi, uvedly Seznam Zprávy. Kolínský soud v březnu rozhodl, že
Mašín byl v době svého úmrtí v roce 1942 majitelem statku a že smlouvu,
kterou postoupil statek svým dětem - Ctiradovi, Josefovi a Zdeně, podepsal
pod nátlakem. ČTK informaci potvrdil právní zástupce Zdeny Mašínové
Milan Janoušek.

Server Seznam Zprávy se odkazuje na odevzdávací listinu, podle které jsou od
13. listopadu novými majiteli statku právě sourozenci Zdena a Josef
Mašínovi. Dvě osminy patří paní Mašínové, šest osmin jejímu bratrovi.
"Dědické rozhodnutí bylo odesláno na katastr nemovitostí, který provádí
přepis vlastníka. Ten má formální lhůtu 20 dní na přepis," řekl dnes
ČTK Janoušek. Podle něj jsou tak letité tahanice definitivně u konce.

Mašínová u soudu od roku 2012 zpochybňovala smlouvu, kterou protinacistický
odbojář Josef Mašín postoupil statek svým dětem. Mašínová uvádí, že
smlouvu její otec podepsal pod nátlakem a že skutečným vlastníkem byl i v
době úmrtí on. Okresní soud v Kolíně ale žalobu z procesních důvodů
zamítl kvůli tomu, že o určení vlastnictví požádala jen Mašínová -
tedy pouze jeden z více dědiců. Verdikt potvrdil Krajský soud v Praze i
Nejvyšší soud. Až Ústavní soud v roce 2015 vrátil rozhodování
kolínskému soudu, který podle soudců původně postupoval příliš
formalisticky, když Mašínovou nepoučil o povinnosti jednat koordinovaně s
ostatními dědici. K žalobě Mašínové se poté připojil její bratr Josef,
který v minulosti odmítal mít s českou justicí cokoliv společného. Se
žalobou souhlasili také dědicové po Ctiradovi Mašínovi, který zemřel v
roce 2011. Kolínský soud nakonec letos na jaře rozhodl, že Mašín
skutečně smlouvu podepsal pod nátlakem, a tím ji zneplatnil. Díky tomu
mohla Mašínová požádat o nové dědické řízení.

Před rozhodnutím kolínského soudu vlastnil statek formálně Státní
pozemkový úřad (SPÚ), který Mašínové ještě před rozsudkem nabídl
mimosoudní vyrovnání. SPÚ jí nabídl odkup podílu státu za 7,1 milionu
korun nebo reálné rozdělení vlastnictví nemovitostí. Při variantě
rozdělení by se Mašínová stala výlučnou vlastnicí otcova rodného domu a
části polností tak, aby hodnota těchto nemovitostí odpovídala velikosti
jejího spoluvlastnického podílu. Mašínová nabídku na místě odmítla.

Rod Mašínů na statku žil po staletí. V roce 1940 jej protinacistický
odbojář Josef Mašín nechal přepsat na své tři nezletilé děti. Později
statek zabral stát. Po listopadu 1989 získala dvě osminy statku Zdena
Mašínová, zbytek zůstal státu, protože bratři Ctirad a Josef Mašínové
se do Česka nevrátili ze Spojených států.

Mašínová chce ve zchátralém rodinném statku vytvořit důstojný
památník svého otce.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Zdena Mašínová a Milan Píka exkluzivně pro PL k výročí VŘSR

Velká říjnová socialistická revoluce anebo bolševický puč v Rusku. Od
události vnímané podle úhlu pohledu uběhlo století. ParlamentníListy.cz
oslovily dvě oběti komunistického teroru v Československu, jak tuto
dějinnou událost vnímají. Zdenu Mašínovou a Milana Píku.

"Já jsem Velká říjnová socialistická revoluce (VŘSR)," říká Zdena
Mašínová, sestra vůdců odbojové Skupiny bratří Mašínů, se značnou
dávkou černého humoru. Narodila se totiž v den, kdy v Rusku začala
bolševická revoluce. Ona dnes slaví čtyřiaosmdesát, kdežto počátku
vítězství bolševiků v největší zemi světa je sto let.

Mašínová: Velký malér

"Celý život jsem si komunismus strašně užívala," podotýká ironicky paní
Mašínová a pak už vážně dodá: "Narodila jsem se v den, kdy to všechno
začalo. Oslavujte, ale byl to jeden obrovský malér. A už toho bylo dost.
Nikdy jsme doma VŘSR samozřejmě neslavili, ale mé narozeniny každý rok."
Vždy, když chce někomu připomenout rudý teror a apokalyptický stalinismus
v Rusku, poradí mu, ať si přečte knihu někdejšího tajemníka
Ústředního výboru Komunistické strany Sovětského svazu Alexandra
Jakovleva Rusko plné křížů: od vpádu do pádu bolševismu.

Po útěku svých bratrů do Berlína roku 1953 byla celoživotně perzekvována
komunistickým režimem. Ještě toho roku byla zatčena a strávila několik
měsíců na samotce ve věznici v Olomouci a Praze - Ruzyni. Její maminku
však komunisté nechali zemřít ve vězení. Nejdříve Zdenu Mašínovou
starší odsoudili za spoluúčast na zločinném spiknutí proti republice k
pětadvaceti letům vězení, nechali ji pak těžce nemocnou ležet na holé
zemi dvanáct měsíců v kobce v pražské Ruzyni a nakonec zemřela na
následky rakoviny střev roku 1956 v táboře nucených prací v Pardubicích.
Její ostatky byly hozeny do šachty hromadného hrobu na Ďáblickém
hřbitově.

Zdeně Mašínové mladší a jejím dvěma neteřím bude podle nedávného
rozhodnutí soudu - soudní řízení se táhlo leta - navrácen rodinný statek
v Lošanech u Kolína s polnostmi. "Dědictví se vyřizuje. Předáno by mohlo
být na začátku příštího roku," říká pro ParlamentníListy.cz. Na
statku by mělo vzniknout Muzeum Josefa Mašína, jejího otce, legionáře,
důstojníka prvorepublikové Československé armády, člena protinacistické
odbojové organizace Tři králové, jenž byl v roce 2005 in memoriam povýšen
na generálmajora.

Píka: Stalo se

"Co tě nezabije, to tě posílí," sdělil ParlamentnímListům.cz
pětadevadesátiletý Milan Píka a vlastně bez emocí dodá: "Stalo se. Je to
událost, která změnila životy lidí a je třeba si z ní vzít ponaučení.
Prostě se s tím musíme vyrovnat. Už na tom nic nezměníme." Jeho hlas z
Bratislavy zní, přestože se chystá na důležité zdravotní vyšetření,
mnohem lépe a optimističtěji, než před několika měsíci. Jeho otec
Heliodor Píka byl také legionář a v roce 1942 začal v Buzuluku formovat
jednotku z československých dobrovolníků. V roce 1948, po válce, ho
komunisté obvinili ze špionáže, byl odsouzen ke smrti oběšením a rozsudek
byl roku 1949 vykonán. Až v roce 1989 byl plně rehabilitován.

"Na druhou stranu je třeba, aby se myšlení lidí nějak změnilo. To, co se
děje kolem nás, není normální. Tady na Slovensku nám chybí alternativy a
u vás v Česku jich máte až moc, devět partají v Poslanecké snemovně. Je
na pováženou, jak jsou Češi v názorech velmi rozdílní. Je třeba ale
pracovat na společném díle, což se nedaří," dodává současný generál,
Píka mladší, jenž za druhé světové války bojoval u Britského
královského letectva a roku 1949 byl zatčen, uvězněn, takže s otcem
komunikoval alespoň díky motákům, a ještě téhož roku byl pro nedostatek
důkazů propuštěn.

Obě tyto oběti komunistického režimu v Československu už berou sto let
starou událost s velkým nadhledem, přestože se jim krvavě zapsala do
života. Ostatně za bývalého režimu se o VŘSR tradovala "šutka", anekdota.
Jeden chlapík se ptá druhého: "Víš, jak se původně jmenoval Lenin?"
Odpověď: "No, Uljanov, ne?" Otázka: "A Stalin?" Odpověď: "Džugašvili."
Otázka: "A ve kterým měsíci byla Říjnová revoluce?" Odpověď: "V
listopadu." Konečné konstatování: "Vidíš. A tak je to se vším."

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Téměř polovina Američanů odejde do penze bankrot

Okolo 42 procent starších Američanů má méně než 10 000 dolarů odloženo
pro svá „zlatá léta“, vyplývá ze zprávy GoBankingRates, která se
dotazovala více než 1000 dospělých lidí v průběhu minulého měsíce.

Průzkum, který byl prováděn již třetí rok po sobě, ukázal, že lidé
neplánují a nemají úspory, což může mít vliv na jejich kvalitu života v
důchodovém věku. Také bylo zjištěno, že počet lidí bez úspor od roku
2016 stoupl.

Nízké platy a nedostatek příležitostí vydělat si je zde označen za
hlavní příčinu pro 40,1 procent dotázaných, zatímco 24,9 procent lidí
prohlásilo, že jejich osobní finance stěží stačí na zaplacení účtů.
Dalších 10,3 procenta lidí si nic na důchod neodkládá, jelikož žádné
úspory pro důchod nepotřebují.

Lidé starší 65 let ročně průměrně utratí 46 000 dolarů, říká
Kancelář pracovních statistik.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Odborník: Husák rodinám pomáhal, Klaus může za vymírání národa. Rodiny
s dětmi těžce doplácejí na bezdětné. Babiš, Drábek, Kalousek,
válečné území a imigranti...

ROZHOVOR Ivo Patta, který se dlouhodobě zabývá otázkou důchodové reformy
a vlivu ekonomického systému na demografii, říká, že v současné době
praktikovaná zásluhovost, posuzovaná pouze na základě pracovní aktivity v
I. důchodovém pilíři, vynáší bezdětným 500 procent vkladu. Rodiče
jednoho dítěte obdrží jako důchodci téměř trojnásobek vkladu, 278
procent. Naopak rodičům tří dětí se již investice do výchovy dětí v
době stáří vrátí jen částečně. Za Husáka byly rodiny s dětmi
podporovány, velký propad jejich podpory i porodnosti přišel po listopadu...

Hovoří se o tom, že nově příchozí imigranti mají prospět naší
společnosti v několika ohledech. Jednak prý jde o nové kvalifikované síly,
které pomohou ekonomice, a jednak pomohou vyřešit demografický problém a
pomohou vyřešit problém s důchody…

Ano, podobných zaručených informací byla ještě v roce 2015 média plná.
Šlo bohužel o přání, která byla jen a pouze otcem myšlenky. Pokud
mluvíme o migrantech pozvaných paní kancléřkou Angelou Merkelovou, tak se
údajní lékaři a inženýři náhle změnili na pomocné síly. Pracovníky
využitelné v počtech tak nepatrných, že původní optimistické informace
se v konfrontaci se skutečností proměnily v informace, slušně řečeno,
mystické. Důležitý je jen výsledek, v tomto případě praktické
uplatnění migrantů na trhu práce. Ve velkých německých koncernech se
školilo několik set migrantů. Do práce se nakonec zařadilo 200, slovy dvě
stě, migrantů na místa pomocného personálu. Příčiny? Velké podniky
uvádějí dvě příčiny. První je nezvládnutá němčina, druhou
příčinou je překvapivě stáří migrantů.

A pomohou nám migranti vyřešit demografický problém?

Odpověď je jednoduchá: migranti nám nepomohou vyřešit demografický
problém téměř v jakýchkoliv počtech. Je zde objektivně věkový rozdíl
jedné generace mezi tím, co potřebujeme (novorozenci), a tím, co sem může
přicestovat. Ještě jednou zdůrazňuji: vzhledem k průměrnému věku
migrantů se dá demografický problém jen časově nevýznamně oddalovat,
nikoliv řešit. Třetí, s pomocí migrantů údajně snadno řešitelných
problémů, je založen na myšlence, že budou vydělávat na naše důchodce.
Tato myšlenka je ze všech výše uvedených mystifikací, objevujících se
ještě dnes sporadicky v médiích z úst politiků, tou nejméně obhajitelnou.
Dalo by se dokonce říci že jde o myšlenku zcela zavrženíhodnou, a to jak z
hlediska prostých kupeckých počtů, tak i morálně. Za předpokladu, že se
migrantovi podaří najít zaměstnání, musím se naléhavě ptát: Z jakého
titulu by měl člověk, který zanechal rodiče v zemi původu, pracovat a
odvádět sociální pojištění ve prospěch starých lidí jemu naprosto
cizích? On své rodiče, kteří ho vychovali, zanechal doma. Vůči nim má
vyživovací povinnost!

Kde je příčina toho, že se u nás rodí tak málo dětí? Mluví se o „Husákových
dětech“. Jak to bylo za komunismu a jak je to nyní?

Důvod, proč se v zemích EU a dále v zemích, které převzaly v 90. letech
minulého století daňovou a sociální legislativu z EU (například zákon
č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění, §1, odst. 1. Tento
zákon zapracovává příslušné předpisy Evropské unie), rodí málo dětí,
není samozřejmě jen jeden. Ty důvody jsou celkem tři. První z důvodů byl
identifikován na ÚV KSČ koncem let šedesátých, kdy se Československo
dostalo pod hranici prosté reprodukce obyvatelstva, tedy pod úhrnnou plodnost
2,1 dítěte na jednu ženu. Gustáv Husák, tehdy ještě I. tajemník ÚV KSČ,
se zasloužil o velkorysou akci pro zlepšení populačního vývoje. Stranické
struktury reagovaly přímou ekonomickou podporou rodin s dětmi. Odepisovaly se
novomanželské bezúročné půjčky při narození dítěte, prodlužovala
mateřská dovolená, zvýšily se mateřský příspěvek a přídavky na děti.

Výsledkem byl rychlý nárůst počtu narozených dětí až na hodnotu
koeficientu úhrnné plodnosti 2,4 dítěte na jednu ženu v roce 1974. V té
chvíli to byl velký úspěch, oslavné projevy následovaly. Bohužel se
ukázalo, že šlo o úspěch dočasný. Od roku 1975 porodnost opět postupně
klesala, až se dostala v letech osmdesátých pod hranici prosté reprodukce.

Přenesme se teď do let devadesátých minulého století. Václav Klaus jako
ministr financí prosadil a jako premiér vlády následně podepsal zákon č.
586/1992 Sb., o dani ze mzdy fyzických osob. Důvodem, proč se o zákonu o
daních zmiňuji, je, že drasticky snížil odpočet daně na děti. Do roku
1992 včetně stát rodičům zohlednil plných 50 procent nákladů
vynakládaných v rodinách na výchovu dětí. Od 1. ledna 1993 stát
kompenzuje zhruba 13 procent nákladů na výchovu dětí v rodinách, kde
rodiče pracují a odvádějí daně. Zákon tak přinutil rodiče dětí
odvádět do státní kasy peníze, které si vydělali, peníze před rokem
1993 určené státem na výchovu dětí v rodinách!

A jaké to mělo důsedky?

Pokles ze 121 025 novorozenců v roce 1993 na 90 446 v roce 1996 (rozdíl je
minus 30 579 novorozenců) byl velice rychlý. Pokud si uvedenou hodnotu
porovnáte s následujícími údaji, pak v roce 1970 se narodilo 147 865 dětí
a v roce 1973 přišlo na svět 181 750 dětí (rozdíl činí plus 33 885
dětí), jsou uvedené trendy ve stejných časových úsecích porovnatelné a
lze z nich vyvodit přímý vliv zvýšeného přísunu peněz do rodin, nebo
naopak nedostatku peněz v rodinách. O dalších dvou příčinách nedostatku
novorozenců se zmíním ještě později.

Doplácejí tedy rodiny s dětmi na ostatní? Jak?

Všeobecně přijaté mínění praví, že bezdětní doplácejí na rodiny s
dětmi těch druhých. Je to pravda u lidí takzvaně sociálně vyloučených,
kteří vychovávají děti z peněz, na které se skládají ti, jež pracují.
Není to pravda u pracujících rodičů vychovávajících děti. Fakt, že
házíme do jednoho pytle rodiče pracující a nepracující, má odůvodnění
v lapidárním: vždyť i rodiny pracujících rodičů berou různé sociální
dávky! Zde říkám jasně: bohužel berou, protože tak je nastaven současný
finanční systém popsaný již v předcházející otázce. Stát pracující
rodiče nejříve nadměrně zdaní a pak jim nasype do prázdných dlaní pár
drobků v podobě sociálních dávek!

Že to s těmi prázdnými dlaněmi přeháním? Ne, nepřeháním. Zhruba se
dá říci, že stát odebere na daních a pojištění řádově více, než
rodinám vrátí prostřednictvím sociálních dávek. Je to naprosto zlý a
odsouzeníhodný postup nejen z hlediska státem draze přerozdělovaných
sociálních dávek. Ještě více se jeví uvedený postup vadný z hlediska
psychologického dopadu na rodiny. Berete sociální dávky v jakékoliv podobě?
Že je to pár korun? Jste socky!

Můžete uvést konkrétní čísla, jaké má rodina s dětmi náklady, kolik
dostává od státu?

Dovolím si uvést pár čísel z materiálu zpracovaného v roce 2014.
Například při průměrném platu měl bezdětný k dispozici 16 630 korun
čistého měsíčně (100 procent), u stejně vydělávajícího otce s jedním
dítětem a manželkou na mateřské klesla částka na jednoho člena rodiny na
8 788 korun, tedy na 53,2 procenta částky, kterou měl k dispozici bezdětný.
Dál snad ani nemá cenu pokračovat ve vyčíslování finančního propadu
rodin s dětmi pracujících rodičů. Stačí konstatovat, že již od druhého
dítěte se rodina propadá hluboko pod průměrný důchod starobního
důchodce. Zvolil jsem schválně průměrný plat, protože je zde největší
rozdíl.

Tím ale neříkám, že rodiče s nižšími příjmy jsou na tom lépe.
Snížené rozdíly mezi bezdětnými a pracujícími rodiči s dětmi u
minimálního příjmu je jen v té skutečnosti, že stát po odečtení slev
na poplatníka a na dítě či děti, nemá z čeho obrat plátce daně a
pojištění o tolik jako u průměrného platu (namísto 42 procent jen 33
procent).

V současné době stát zavádí odpočty a přirážky procenty z platby
sociálního pojištění. Přijaté řešení má hned dvě závažné vady a
... navíc nic neřeší. Zaprvé u odvodu sociálního pojištění jde o
peníze, které jsou přímo určeny na důchody dnešním důchodcům a na ty
by se ze zásady sahat nemělo. Zadruhé jde o systémově špatnou položku (pojištění).
Správná položka, na kterou by se mělo sáhnout, se jmenuje daň, a nikoliv
pojištění. Zatřetí, když stát obírá pracující rodiče nadměrným
zdaněním o 50 miliard korun ročně a přilepší jim o pár miliard korun,
nic se z hlediska porodnosti ani sociálního postavení rodin v zásadě ani
změnit nedá.

Kdo jsou největší černí pasažéři systému?

Černí pasažéři v systému sociálního státu nejsou. Precizní definice
starobních důchodů vyplácených z I. důchodového pilíře zní: Starobní
důchody jsou dividendy z investic do výchovy dětí.

Přihlédnu-li k faktu, že i bezdětní přispívají z přerozdělených daní
na výchovu dětí těch druhých, pak můžeme mluvit v případě bezdětných
o tom, že jde o tmavošedé pasažéry. Profesor Martin Potůček z CESES FSV
UK uvádí, že bezdětní přispívají do 20 procent na výchovu dětí těch
druhých. Průměrné náklady na výchovu jednoho dítěte v rodině s 1–3
dětmi a příjmy rodičů v mediánu činí na jedno dítě 6 666 korun
měsíčně, tedy 80 tisíc korun ročně. Do plnoletosti pak 1 milion 440
tisíc korun na jedno dítě. Z daní bezdětných je přerozděleno v průměru
400 000 tisíc na výchovu dětí těch druhých. To je vklad bezdětných do I.
důchodového pilíře.

Důchodce v průměru vyčerpá z I. důchodového pilíře dva miliony korun na
starobní důchod. Teď mohu vyčíslit „zásluhovost“: V současné době
praktikovaná zásluhovost, posuzovaná pouze na základě pracovní aktivity, v
I. důchodovém pilíři, vynáší bezdětným 500 procent vkladu. Rodiče
jednoho dítěte obdrží jako důchodci téměř trojnásobek vkladu, 278
procent. Naopak rodičům tří dětí se již investice do výchovy dětí v
době stáří vrátí jen částečně. Investice do výchovy čtyř a více
dětí jsou pro rodiče z hlediska poměru vkladů do prvního důchodového
pilíře a výnosů z něj finanční katastrofou. Tomu odpovídá fakt, že
výživu důchodců bezdětných a rodičů jednoho dítěte ve velkém rozsahu
sponzorují ti, kteří vychovali tři a více dětí v rodině!

Kteří z politiků za znevýhodnění pracujících rodin s dětmi a
demografický propad mají největší odpovědnost?

Největší zodpovědnost za převzetí toxické legislativy z předpisů EU
nese jednoznačně Václav Klaus. On byl buď ministrem financí, nebo
premiérem vlády, která zákony č. 586/1992 Sb., o dani z příjmu fyzických
osob; č. 589/1992 Sb., o sociálním pojištění; č. 155/1995 Sb., o
důchodovém pojištění, 48/1997 Sb., o zdravotním pojištění, doporučila
ke schválení poslancům. Proč jsem použil slovo toxické? Vzpomínáte si na
takzvanou blbou náladu? Uvedené zákony na blbé náladě měly svůj podíl.
Podíl, který lze vyčíslit ztrátou každého třetího dítěte do
vyrovnané populační bilance. Ztrátou jednoho milionu dětí za 20 let
působení výše uvedených zákonů.

Se kterými politiky jste o tomto problému komunikoval a jaký byl výsledek?

Samozřejmě s premiérem a prezidentem Václavem Klausem. S tím jsem si
dopisoval v letech 2005–2008. Výsledek čistá nula, jen zkušenost, že jde
o člověka, který nechává poštu vyřizovat druhým. V daném případě
tajemníkovi panu Ladislavu Jaklovi. Nejblíže k uskutečnění důchodové
reformy, oponované profesorem Martinem Potůčkem, jsem se dostal při
korespondenci s premiérem Jiřím Paroubkem v zimě 2005/2006. Bohužel
premiér Paroubek po utrpěném vítězství ve volbách 2006 odešel z vedení
ČSSD.

Pan premiér Mirek Topolánek přislíbil a později odřekl schůzku. S Petrem
Nečasem jsem si vyměnil pár dopisů, ze kterých jsem pochopil, že jde o
dalšího ministra práce a sociálních věcí, jenž v praxi o problematice
nic neví a ani nemá zájem. S panem Jiřím Rusnokem jsem měl několik
osobních rozhovorů ohledně důchodové reformy. Pan Rusnok se zachoval jako
správný bankéř. Velké peníze a lež mu byly více než slušný plat a
pravda. Pan premiér Bohuslav Sobotka má kolem sebe firewall v podobě
oddělení pro styk s veřejností, které odpovídá standardně na cokoliv
formulací: „Seznámili jsme se a bereme na (bez)vědomí.“

Co penzijní fondy a důchodová reforma Nečasovy vlády…?

Byly dvě reformy. Nejdříve takzvaná malá důchodová reforma na základě
věcně nesprávného nálezu Ústavního soudu v Brně v kauze K. Sochora,
člověka dobře vydělávajícího, kterému se nelíbilo, že platí vysoké
sociální pojištění. Spočítal si, že se mu peníze vložené do
sociálního, respektive důchodového pojištění nevrátí v podobě
adekvátní výše starobního důchodu. Jednalo se o typický příklad
nepochopení principu financování I. důchodového pilíře jak ze strany
stěžovatele, tak následně ze strany většiny právníků Ústavního soudu
v Brně. Důsledkem je takzvaná malá důchodová reforma, která chudým
ubrala a bohatým přidala. Bylo to vítězství bohatých nad chudými.
Vítězství potvrzující platnost systémově zmatečné legislativy z doby
transformace sociálního státu na začátku let devadesátých minulého
století.

Druhá v pořadí, a to i z hlediska časové posloupnosti, byla takzvaná
velká důchodová reforma. Vyměnil jsem si při té příležitosti dopisy s
ministrem financí Miroslavem Kalouskem poté, co jsem po výměně e-mailů s
ministrem práce Jaromírem Drábkem zjistil, že ve věci sociálních reforem
nerozhoduje. Miroslav Kalousek mi licoměrně, a přitom písemně, slíbil, že
zohlední moje návrhy reforem, což neučinil. Po schválení takzvaného II.
důchodového pilíře vládou jsem na pana ministra Miroslava Kalouska podal
trestní oznámení z důvodu prokazatelné škody pro státní pokladnu va
výši 20 miliard korun ročně (převzato z údajů Ministerstva financí ČR).
Policie si trestní oznámení přehazovala mezi svými složkami a prokuraturou
jako horký brambor bez hmatatelného výsledku.

Ještě zmínka o panu vicepremiérovi, ministrovi a předsedovi strany Andreji
Babišovi, se kterým si mailuji více než čtyři roky, od doby, kdy jsem
upozornil vedení ANO na chyby v sociální části volebního programu. Mohu
jen konstatovat, že pan Babiš jako každý ekonom vidí jen peníze. Člověka
si začíná všímat až ve vývojovém stadiu student, a to ještě zcela
jednostranně, jen z hlediska nákladů na studium. Výsledek je
předvídatelný. Pan ministr Andrej Babiš nemá ani základní přehled o toku
financí na ministerstvech práce a zdravotnictví, tedy neví a ani nic
netuší o dvou třetinách státního rozpočtu České republiky!

Jak to?

Chcete důkaz? Tak tady je: Andrej Babiš v rozhovoru pro Lidové noviny dne 14.
5. 2014 řekl, cituji: „Stát nelze řídit jako firmu, tedy rozhodně ne v
koaliční vládě. Akceptovali jsme zrušení poplatků ve zdravotnictví –
blbě. Akceptovali jsme snížení DPH pro léky – taky asi blbě. Zrušení
druhého pilíře – možná taky blbě.“ Závěr je jasný: Andrej Babiš
ekonom nemá ponětí, co z vládních opatření je skutečně špatně, co
nikoliv a proč!

Jaké může mít nízká porodnost důsledky?

Aktuálně lze počítat, že nám chybí jen za posledních 20 let jeden milion
dětí, tedy každé třetí do vyrovnané populační bilance. Proto nám také
chybí s tím spojená investice rodičů, přesněji nerodičů ve výši 1
bilionu 550 miliard korun do výchovy chybějícího milionu dětí. Uvedené
investice stát de facto ušetřil. Co za to státní pokladna obdrží? Ztráty!
Propad HDP za 38 let, vzhledem ke skokové redukci, které byla podrobena nová
nastupující generace, lze odhadnout na 45 bilionů korun. Propad příjmů
státní pokladny odhadem 13 bilionů korun a do třetice implicitní (skrytý)
dluh I. důchodového pilíře se dále zvýší o 4 biliony korun. Ještě
musím zohlednit také čtvrtý možný následek nedostatku dětí v naší
domácí populaci. Zmiňují jej naši vedoucí politici jako častý dovětek
svých projevů na téma migrace. Při komentářích k migrantům neopomenou
dodat, že vzhledem k neutěšené demografické situaci stejně nějaké
migranty budeme muset přijmout.

Ve světle úterních teroristických bombových útoků v Bruselu na letišti a
v metru si politici snad konečně uvědomí, že je potřeba začít namísto
summitů něco konkrétního pro Evropu dělat. Bruselské letiště je totiž
nervní bod evropských politiků. Ti jím procházejí v průměru každý
třetí den. Doteď to pro ně byla procházka růžovým sadem. Promenáda
politiků se s bombovými útoky změnila ve válečné území a zatím
nedotknutelní evropští politici se stali v této válce zranitelnými aktéry.

Ivo Patta od roku 2002 spolupracuje s CESES (Centrum pro sociální a
ekonomické strategie) FSV UK. Původním povoláním je agronom, vystudoval
VŠZ v Suchdole. Od praxe v zemědělství, lesnictví a zemědělském nákupu
po r. 1989 přešel na ministerstvo jako profesionální ekolog. V 54 letech se
stal posluchačem přednášek organizovaných na FSV UK prof. M. Potůčkem.
Tehdy pochopil, že důchodový systém má zásadní problémy a současně
také že lidé nemají ani potuchy, jak systém funguje. Začal proto studovat
demografii a s pomocí profesionálního daňového poradce A. Berana si
prohloubil znalosti z ekonomie v oblasti mikroekonomie rodiny a makroekonomie. V
roce 2005 na základě připomínky pana prof. M. Potůčka k „První
prorůstové a propopulační důchodové reformě“ pokračoval ve studiu
sociologie a psychologie s cílem doplnit důchodovou reformu o reformu
sociální. V r. 2007 vyšel v časopise Demografie (vydavatel ČSÚ) článek
„Komplexní řešení demografického problému“, který zahrnul obě
reformy, důchodovou a sociální.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Ježíš říká, ať milujeme i své nepřátele. Jen to je skutečná láska,
vzkazuje odpůrcům imigrace kněz. Evropská kultura stojí na otevřenosti
všem

CIVILIZACE A MY Katolický duchovní Jan Hanák je ve věci uprchlické krize a
šancí Evropy optimistou, situace je pro něj spíš výzvou, i když je v ní
obsaženo mnoho rizik. Na pořad podle Hanáka přicházejí otázky – kdo
jsme vlastně my, co jsou ty hodnoty, o kterých mluvíme, co je vlastně ta
naše kultura, když se tímto tématem stále šermuje.

Během posledního roku řada věcí nabrala jak u nás, tak ve světě,
značnou dynamiku. Jak vnímáte současnou situaci?

Z hlediska toho jak vnímám vysokou politiku, mám pocit, že jde o moc, vliv a
peníze, a když se prosadí i něco dobrého, je to jen vedlejší záležitost.
Změna je vidět na rychlém střídání témat, byla zde Ukrajina a pak
najednou naskočilo jiné téma uprchlické krize, a Ukrajina nikoho nezajímá.
Zdá se, že politikům nejde o to lidi doprovázet, ale je to jen udělat
nějaký výstřel, je to jako špatná novinařina – otevře se kauza, ale
už se tím dál nikdo nezabývá a nesleduje ji.

Pokud jde o uprchlíky, vidím zde vývoj k lepšímu. Objevují se jejich
konkrétní tváře a příběhy a to, co vypadalo jako beztvarý dav, se mění
na konkrétní lidi a je víc vidět, kdo ti lidé jsou. To je důležité.
Přináší to ale nejen otázky, kdo jsou oni, ale i kdo jsme vlastně my, co
jsou ty hodnoty, o kterých mluvíme, co je vlastně ta naše kultura, když se
tím tématem stále šermuje. Celkově jsem optimista a myslím, že vše má
šanci dopadnout nelíp, jak jen to jde.

Myslíte si tedy, že Evropa tuto situaci bez úhony „ustojí“, zůstane
jednotná a zachová si svůj charakter?

Jednota není utvářena podobností, ale láskou. Ohrožený v Evropě bude ten,
kdo je neukotvený. Jestli a jak Evropa obstojí, nevím. Nevím vlastně, co to
je Evropa, každou chvíli svého života jako jedinci, tak jako společnost,
stojíme na hraně katastrofy nebo velkého zázraku, tak je to vždy. Evropa
může obstát nebo se také zbortit, civilizace vznikají, rostou a zanikají.
To je přirozené.

Je a zároveň to není katastrofa, Římská říše zanikla politicky, ale ne
myšlenkově. Může to také znamenat užitek, když se kultury navzájem budou
ovlivňovat a inspirovat. Nevím, jestli je to utopie, ale věřím tomu.
Scénářů je ale celá řada. Teoreticky můžeme z Evropy udělat i pevnost,
zavřeme hranice a budeme se izolovat a třeba násilím bránit v příchodu
všem. Je pak ale otázka, jestli právě to by neznamenalo zánik Evropy,
která byla postavena na otevřenosti.

Ve společnosti je vidět velká diferenciace názorů a extrémy nabývají na
síle. Jak se jako katolický duchovní zachováte, když vidíte, že někdo
jde podle vás evidentně nesprávným směrem? V prvé řadě se samozřejmě
modlím. Všichni se musíme vyvíjet a měnit a klidně uděláme velký
kotrmelec, když zjistíme, že něco bylo špatně. Sám jsem to zažil, když
jsem se v šestnácti letech z velmi, velmi vlažného křesťana stal
skutečným křesťanem, a pak mi spolužáci říkali, že měním názory.
Jako věřící a mravný člověk bych měl být ochoten mít rád každého
člověka. Neříkám ale, že to vždy jde. Ježíš říká, že musíme
milovat i své nepřátele, to je skutečná láska. Pokud mi na někom
záleží a vidím, že jde špatnou cestou, snažím se mu to nějak vyjevit,
ale ne tak, že mu to omlátím o hlavu. Ideální je mu to neříkat, ale
udělat něco, z čeho se mu samému ta pravda vyjeví.

Rozdílnost názorů se projevuje v pohledu na budoucnost Evropy, objevují se
euroskeptické tendence, hrozí i rozpad EU. Co když se Evropská unie opravdu
rozpadne?

Záleží na tom, jakou by to mělo formu a co by se dělo. Přestože se mi
někdy nelíbí evropská byrokracie, myslím, že Evropská unie je v jádru
dobrá věc, protože je správnou reakcí na dvě světové války. Z historie
víme, jak to vypadá, když se státy nacionálně vymezují, to musí vést ke
konfliktům a tomu EU brání. Konflikty se odehrávají na nějakých summitech
a ne v zákopech. Je také otázka, co je to rozvolňování Evropy. Kdyby vedlo
k tomu, že si každý bude kopat na svém písečku, je to riziko a mohlo by
dojít ke konfliktu i v samotné Evropě.

Nejde jen o Evropu, objevují se varovné hlasy, že Rusko má zájem obnovit
své sféry vlivu, o které přišel SSSR… Jsme v takovém nebezpečí i my?

Asi by to hrozilo. Byl bych samozřejmě velmi rád, kdyby mezi státy existoval
takový vzájemný respekt, že by bylo možné, aby existoval malý stát,
aniž by ho mocnější soused ekonomicky nebo násilím ovládl. To ale možné
není, Rusko bezpochyby imperialistické je a slova o sférách vlivu slyšíme
i od jeho představitelů. Výsledkem první světové války bylo rozdrobení
střední Evropy na malé státy, které bohužel vůči velkým mocnostem s
imperiálními chutěmi neobstojí. Pokud Česko nebude spolupracovat s EU,
nemá šanci udržet nezávislost. Unie je sice založena na určitém omezení
nezávislosti, ale je to omezení dobrovolné. Je to jako v manželství,
člověk neztrácí v manželství svobodu, ale její části se dobrovolně
vzdává ve prospěch celku. Kdyby EU neexistovala, budeme vystaveni
nedobrovolné ztrátě nezávislosti, v tom směru Rusko nebezpečím je.

V syrském konfliktu se nepokrytě střetávají imperiální zájmy mocností a
někteří analytici mluví o tom, že by mohlo dojít k vážnému, světovému
konfliktu…

Nejsem znalec Blízkého východu, v každé chvíli může vývoj sklouznout i
ke katastrofě. Můžeme ale vzpomenout na kubánskou krizi ze začátku
šedesátých let, kdy se zdálo, že je třetí světová válka na spadnutí,
a nakonec se to vyřešilo. Možná, že ta kritická situace v Sýrii vše
více otevře a posune k řešení. Mnohem víc se obávám jevů, které takhle
vidět nejsou. Nechci ale strašit, protože nejvíc člověka ochromuje právě
strach.

Světem hýbou i otázky chudoby, sociální spravedlnosti, mluví se o
rozevírání nůžek mezi nejbohatšími a zbytkem světa. Vidíte to také
jako klíčové problémy?

Jedna z věcí, na kterých Evropa stojí, je solidarita, to není jinde ve
světě tak samozřejmé. Vychází to z židovsko-křesťanské tradice, a
jestli je někdo ve vážném problému, je třeba mu pomoci. Vedle toho je ale
třeba lidi motivovat k vlastní aktivitě, je lepší dát člověku v nouzi
udici než rybu. Nevím ale, jak najít takový systém ve státním měřítku,
vím jen, jak se o to snažím sám na mezilidské úrovni. Evropa má své
sociální problémy, ale ve srovnání se světem jsme nejbohatší státy a
skutečně chudí lidé zde nejsou. Neřešíme problémy skutečné chudoby,
ale sociální nerovnosti. Co to je ale ekonomicky spravedlivá společnost?

Komunismus říkal, že všichni mají mít stejně, je to ale opravdu
spravedlivé? Je spravedlivé, když někdo je schopný a pracovitý a má mít
stejně jako někdo, kdo takový není?

Nezáleží na tom, jak je kdo bohatý, důležité je, aby i ten bohatý
věděl, co jeho bohatství přináší. Mám příklad známého Aleše
Kubíčka, majitele firmy Balóny Kubíček, který říkal, že kdyby jen na
chvíli přijal myšlenku, že ta továrna je jenom jeho, bylo by to špatné.
Ta továrna je tady proto, aby dávala práci lidem, kteří tam dělají, aby
jim dávala radost z realizace úkolů apod. On vnímá závazek bohatství,
které má. Jiný příklad může být oblast Vysočiny, kde jsou lidé
relativně chudí, ale jsou navyklí si vzájemně pomáhat, postaví tam díky
tomu dům mnohem levněji, protože sousedi pomohou. Není to ale byznysová
výměna, ale vědomí, že si lidé prostě pomáhají. Říkám tomu ekonomika
daru. Každý člověk je něčím bohatý, a pokud budou všichni to bohatství
ochotni sdílet, všem bude lépe.

V Evropě je silný trend rozšiřování (a vymáhání) lidských práv.
Zároveň je ale terčem kritiky. Jak vnímáte tento jev?

Evropa je určována několika dogmaty, jedno z nich je naprostá
hyperkorektnost, dalším je přesvědčení, že jen experti vědí, jak se
postarat o děti a jak žít. Někdy se to pak aplikuje i násilně. To jsou
znaky jakéhosi pseudonáboženství, lidskoprávní ideologie a nakonec o tom
svědčí i vývoz těchto myšlenek do světa. Vychází z přesvědčení, že
sekulární lidskoprávní společnost je model pro všechny, a když ho
přijmou, budou šťastní. Je to náboženství bez Boha, a to je vždycky
špatně. Pokud chci například pomoci lidem v manželství, které se rozpadá,
nemohu jim vnucovat svou představu, co je správné. Mohu jim jen posloužit v
tom, aby byli schopni komunikovat a sami formulovat své problémy. A to platí
i obecně ve společnosti. Nemáme druhým vládnout, ale sloužit jim. To ale v
případě mnohých úřadů neplatí.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace


Question:
Seznamte se, toto je možná budoucí francouzský prezident. Z jeho názorů na
Rusko či multikulti budou v Bruselu praskat cévky

Včera večer se střetli v televizní debatě dva bývalí premiéři Francie,
Alain Juppé a François Fillon, kteří usilují o získání nominace pro
prezidentské volby v rámci francouzských republikánů.

Debata byla považována za klíčovou, protože Juppé nebo Fillon by se měli
podle politologů postavit vůdkyni Národní fronty Marine Le Penové ve
druhém kole prezidentských voleb, protože levicoví kandidáti mají zatím
dle průzkumů nízkou podporu. Fillona agentura Reuters popisuje jako „sociálního
konzervativce“, který obdivuje někdejší britskou ministerskou předsedkyni
Margaret Thatcherovou a voliči jej obecně vnímají jako více pravicového
než Juppého.

Ve včerejší televizní diskuzi si podle serveru France24 naklonil Fillon
voliče především svým vyjádřením na adresu multikulturalismu. „Když
přijíždíme k někomu domů, neměli bychom se tam snažit převzít kontrolu
nad jeho životem. Odmítám myšlenku, že by se z Francie měla stát
multikulturní společnost. Uprchlíci by měli v plné míře respektovat naši
kulturu a zvyklosti,“ uvedl Fillon, který v prvním kole primárek získal 44
%, zatímco Juppé pouze 29 %.

Naopak Juppé nijak nezastíral, že idea multikulturalismu je jeho šálkem
kávy. „Máme různé kořeny a odlišnou barvu pleti, vyznáváme různá
náboženství a v tom je naše síla,“ cituje server France24 Juppého s tím,
že moderátor se snažil udržet debatu ve věcné rovině, ale přesto se oba
kandidáti do sebe v určitých momentech pustili napřímo. Odlišné názory
mají oba kandidáti zejména na vztahy s Ruskem. Juppé varoval, že Fillon je
až příliš proruský, a poukazoval, že mu Putin vyjádřil v primárkách
podporu.

Fillon však rezolutně odmítl, že by upřednostňoval užší vazby s Moskvou
než s Washingtonem a evropskými partnery. „Na našem spojenectví nehodlám
nic měnit,“ odsekl rozzlobený Fillon, ale zároveň dodal, že Rusko
nevnímá jako hrozbu. „Skutečným nebezpečím není Rusko, ale ekonomické
hrozby, které přicházejí z Asie. Jsem v každém případě přesvědčen,
že Francie a Rusko by měly usednout k jednacímu stolu a začít pracovat na
zlepšení vzájemných vztahů.“

Na přetřes se dostaly také protiruské sankce, které společně s
představiteli Evropské unie vehementně prosazoval také stávající
prezident Francie Hollande. Fillon prohlásil, že tyto sankce naprosto selhaly
a místo pro Rusko představují vážné problémy jen pro francouzské
zemědělce. Rozdílné názory obou kandidátů se projevily také v otázce
syrského konfliktu. Zatímco Juppé si nedovede představit setrvání
stávajícího prezidenta Asada v úřadu, Fillon konstatoval, že je třeba s
Asadem jednat.

Obecně se Fillon podle Reuters prezentoval jako nositel potřebných změn a
svého protikandidáta nazval jako symbol stávajícího establishmentu. „Můj
program je mnohem radikálnější, ale Juppé naopak nic moc měnit nechce,“
uvedl Fillon, kterého podle průzkumu společnosti Elabe označilo jako
přesvědčivějšího 71 % pravicových voličů. Jako vítěze debaty jej ale
označila i většina voličů bez ohledu na jejich stranickou příslušnost.
Fillona jich podpořilo 57 %, ovšem Juppého jen 41 %.

Jednasedmdesátiletý Juppé se přitom po dlouhé měsíce jevil dle průzkumů
jako jeden z favoritů na vítězství. Poslední týdny ale jeho podpora mezi
voliči slábne a již první kolo primárek ukázalo, že v neděli má
větší šance na vítězství právě Fillon, kterého podpořil mimo jiné i
neúspěšný protikandidát a bývalý prezident země Nicholas Sarkozy. Pokud
se nestane za dva dny něco nečekaného, měl by se 23. dubna utkat o
Elysejský palác s Marine Le Penovou právě dvaašedesátiletý Fillon.

Choices:
- energetika
- zahraniční politika
- konflikt na Ukrajině
- konflikt v Sýrii
- jiné
- sociální politika
- kultura
- domácí politika
- migrační krize
- zbrojní politika
- společenská situace
- ekonomika
- konspirace